GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<משה ברקוביץ': אני רציתי עכשיו לבדוק את זה ולתת תשובה יותר מסודרת.
יפעת שאשא ביטון: אני שוב אומרת, הדיון הזה הוא מאוד ראשוני.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, גם אנחנו כאן בדיון ננסה ללמוד יותר על הסיפור הזה ולראות אילו כלים אם בכלל יש לנו ואולי אנחנו צריכים כלים נוספים.
יפעת שאשא ביטון: לראות במה אנחנו יכולים להשתמש.
<משה ברקוביץ': אני אעשה בדיקה אם יש עבירה פלילית כזאת ומהי.
<משה ברקוביץ': אני בדיוק רציתי לבדוק את זה.
<משה ברקוביץ': כשאני אומר בשוליים, ויכול להיות שאני טועה, בסוף כשאנחנו מדברים על סביבה לא מתאימה לילדים, זה גם בבית, זה גם הורים שנותנים אלכוהול לילדים במקומות אחרים, אני לא בטוח כמה כלים יש לנו כמשטרה בכלל לבוא ולבדוק את הדברים האלה.
יפעת שאשא ביטון: נכון, אנחנו באחד הדיונים שקיימנו כאן גילינו שבעצם מותר לילדים לשתות גם מתחת לגיל 18 וההורים יכולים לתת, פשוט אסור להם לרכוש את זה.
יפעת שאשא ביטון: אסור למכור לקטינים מתחת לגיל 18.
יפעת שאשא ביטון: גם כאן החוק הוא קצת בעייתי ומורכב.
<קריאה: גם להגיש.
יפעת שאשא ביטון: גם להגיש, נכון, אבל אם הם שותים בבית אז זה בסדר גמור ואם ההורים נותנים להם אז זה בסדר גמור.
יפעת שאשא ביטון: כן, יש פה כמה עניינים.
יפעת שאשא ביטון: יש לי פה שני שמות של פסטיבלים אחד "מידברן", מן הסתם זה בקונטקסט של מדבר וזה בדרום ו"קונטרה ברן" בכנרת.
יפעת שאשא ביטון: אתה רוצה לספר קצת?
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, רן.
<רן חורי: שמי רן חורי, אני מגיע לפה מדי פעם בהקשרים אחרים.
<רן חורי: אני אשמח קצת לספר.
<רן חורי: אני גם מכיר את הסיפור שסיפרת עליו כעת, האב כן התלונן במשטרה והתלונה נסגרה.
<רן חורי: ברמה העובדתית.
<משה ברקוביץ': מהו תפקידך?
<רן חורי: אני פעיל חברתי, פעיל חברתי מעורב.
<רן חורי: הייתי בנסיבות שאינן לפרוטוקול ויצא לי להיחשף לסוג של אירוע כזה וגם שלחתי לוועדה עדות מאוד מפורטת של אדם שהשתתף.
<רן חורי: פתחתי אותה גם כאן מולי, אני רואה שלא קיבלתם אותה.
<רן חורי: הוא מדבר על פתיחות מינית, בובות בגודל איבר מין, ילדים שנחשפים לעירום, ילדה בת שבע על רפסודה שמחלקת משקה לאנשים, ככל הנראה אלכוהולי, אין עדות שהוא אלכוהולי.
<רן חורי: זה חלק מאירוע של "קונטרה ברן" שלא הצריך רישוי כיוון שהוא היה בחניון.
<רן חורי: זו התשובה שקיבלתי מהמועצה האזורית באותו אירוע.
<רן חורי: האירועים האלה בעבר, פסטיבל "מידברן" משנת 2015, בית המשפט בבאר שבע אסר על חשיפת קטינים לעירום.
<רן חורי: ניסו לשמור על הצו הזה אבל כיוון שהתפיסה העצמית היא תפיסה שנקראת ביטוי עצמי רדיקלי, לא באתי להגן עליה, אבל אני אציג אותה, "אדם חופשי לבטא את עצמו, אדם לא אמור לפגוע באחר", תפיסה מאוד מאוד הרמונית ודיאולוגית, לאו דווקא מינית וכוחנית, זו התפיסה.
<רן חורי: כחלק מזה, חלק מהאנשים הולכים בעירום, מאמינים בזה, זו דרך חיים שלמה.
<רן חורי: אנחנו, אני אישית, אני חושב שגם רוב האנשים כאן, מאמינים שהעירום והמתירנות והמיניות, הסמים, מאוד מזיקים לילדים אבל זה קורה.
<רן חורי: זה קורה באופן תדיר, זה קורה פעם בשנה.
<רן חורי: פסטיבל "מידברן" מתקיים פעם בשנה.
<רן חורי: יש עוד כמה פסטיבלים שאנשים דיווחו לי עליהם שבהם גם קטינים, ואני מדבר על ילדים לא בגיל 16 אלא על ילדים בגיל 7, 8, 9, נחשפים לאלכוהול, לעירום.
<רן חורי: אנשים שהולכים לשם, מבוגרים שנהנים שם, אומרים שהילדים נראים אבודים ולא מבינים את התפיסה הזאת.
<רן חורי: יש הורים שמרוצים, ששמחים בזה ואפשר לדון בתפיסה שלהם, אבל ככל הנראה, מדובר בדבר מאוד בעייתי.
<רן חורי: אני חייב לציין שבפסיקה של בית המשפט בבאר שבע, שגם נמצאת באינטרנט ואני אשמח לשלוח אותה למי שמעוניין, יש ניסיון לבסס את האיסור ברמה החוקית, האם חשיפת קטינים לעירום, האם התערטלות היא עבירה חוקית.
<רן חורי: נאמר שהיה ניסיון לחוקק חוק האוסר על התערטלות בפני קטינים.
<רן חורי: הוא לא נחקק באופן קונקרטי, אבל ניתן למצוא מעשה מגונה ובכל מיני היבטים אחרים של החוק איסורים.
<רן חורי: אני לא הייתי הולך על הוצאה ממשמורת ופקיד סעד, על צעדים דרסטיים, אבל אני כן חושב שצריכה להיות אכיפה, גם מעורבות של הרווחה בעניינים כאלה, מעורבות דיאלוגית, אבל עדיין מעורבות.
<רן חורי: אכיפה של המשטרה, לא קונקרטית בעקבות פנייה מסוימת, אלא כללית.
<רן חורי: ילדים מגילאים מסוימים ובאמת, צריך להבחין בין קטינים, אני חושב שיש שילד בן 17 הוא קהל יעד של איסורים, אבל קטינים בגילאי חטיבה ומטה, למשל, אני חושב שצריך להיות איסור גורף על חשיפה שלהם לאירועים שכאלה בהקשרים מיניים, סמים ואחרים.
<רן חורי: יש לי הרבה מידע על הנושא שאני אשמח לחלוק עם אנשים לאחר מכן, או בהמשך במידת הצורך.
יפעת שאשא ביטון: מאה אחוז, תודה רבה, רן.
<משה ברקוביץ': אני יכול רק להגיד מילה?
<משה ברקוביץ': אנחנו, כמשטרת ישראל, יכולים להגיב על מה שאנחנו יודעים.
<משה ברקוביץ': כלומר, נורא קשה כשבא אדם ואומר, "עכשיו אני רושם תצהיר שלפני ארבעה חודשים ראיתי ילדים מעורטלים".
<משה ברקוביץ': כלומר, אני יכול להבין אם הוא אומר, "התקשרתי, חייגתי 100, הודעתי, הגיעה ניידת, מסרתי את הפרטים, השוטר בדק" ואז נוכל לבדוק את הטיפול שלנו.
<משה ברקוביץ': במצב שבו האדם אומר, "כן, ראיתי, לא אמרתי לאף אחד" ואף אחד לא מודיע לנו, המשטרה לא יכולה לדעת.
<משה ברקוביץ': היא לא תהיה שם, היא לא יכולה להיות בכל מקום.
יפעת שאשא ביטון: כן, אני גם רוצה לומר משהו כדי שחלילה לא ישתמע כאן, אנחנו לא באים כרגע בביקורת לאף אחד.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו באים בניסיון למנוע את המקרים הבאים וללמוד קצת יותר ממה שקורה.
יפעת שאשא ביטון: לפי מה שאני מבינה, חוץ מזה שיש כאן נציגים, אני מבינה, של "מידברן", של העמותה, ואנחנו תיכף נשמע אותם, אני מניחה שאף אחד מאיתנו לא היה בפסטיבל כזה ובגלל זה גם נורא קשה לנו להעיד מעדות ראשונה.
יפעת שאשא ביטון: אני מבינה ואני יודעת, את זה אני כן יודעת מעדויות של אנשים נורמטיביים לגמרי, שחלקם גם לוקחים חלק, לא עם הילדים שלהם אבל בפסטיבלים כאלה, שזה מתקיים מדי שנה.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שזה משהו שהוא מסורתי ולכן גם זה שאנחנו נמצאים כאן בנקודת זמן זו, מאוד יכול להיות שנוכל למנוע לפחות את הכניסה של ילדים למקומות כאלה, לפסטיבלים שכאלה, בעתיד.
יפעת שאשא ביטון: שוב, אני לא באה לשנות לאנשים אורחות חיים, יש לי דעה מאוד ברורה ואישית לגבי הסיפור הזה, אבל אני כאן במנדט שלי באה להגן על הילדים ורק לנקודת הזו אני אתייחס.
<ליאת יעקובוביץ': הייתי מוסיפה על דברייך אם ניתן ואומרת, היה ואתם יודעים שאלה מאפיינים קבועים, זו לא רק מניעת כניסה, שזו בעיה אחרת, אלא אכיפה בפועל, כי מה שהוא בא ואומר כאן זה נראה הרבה מעבר לסמים לשימוש עצמי או דברים כאלה.
<ליאת יעקובוביץ': זה נשמע כתופעות הרבה יותר חמורות גם מהבחינה הפלילית.
<ליאת יעקובוביץ': ברגע שיש מידע והדברים כנראה נעשים באופן תדיר, אז צריך לבוא ולחקור מיוזמתכם.
<ליאת יעקובוביץ': התייצבות של משטרה באירועים כאלה דרך קבע, היה ואלו התופעות שנעשות שם, כי זה לא נשמע כמו דברים פשוטים.
<מיכה טובול: חשוב להגיד שכל עוד שלא מדובר באירועים שמחייבים דיווח, או מחויבים רישוי של העסק, אם לא יעדכנו אותנו אנחנו לא נדע.
<מיכה טובול: מדובר פה באירועים של פחות מ-500 איש והם לא מחייבים רישוי.
<מיכה טובול: הם לא מחויבים לעדכן אותנו.
<מיכה טובול: כל עוד אין את האלמנטים של מסיבה, של די.
<מיכה טובול: ג'יי., של מכירת משקאות - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל לצורך העניין, מיכה, אתה יודע שבעוד איקס זמן, בעוד חודשיים לצורך העניין, בתאריך מסוים יתקיים פסטיבל כזה, אין לך סמכות של משטרה לבוא ולבדוק בסביבה, מה קורה שם?
<מיכה טובול: בהחלט, אנחנו בדרך כלל - - -
<ליאת יעקובוביץ': אם יש ידיעה על מעשה פלילי, שאתם יודעים שנעבר, אתם חייבים לחקור, החקירה כוללת גם כניסה למתחם לבדיקת הדברים.
<רן חורי: אני רק רוצה לסנגר על המשטרה, ב-2015, מול "המידברן" - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אנחנו לא מאשימים, לא את המשטרה ולא אף אחד.
<רן חורי: בבאר שבע, במה שהיה מול בית המשפט, המשטרה התנתה את קיום האירוע בתנאים מסוימים ובית המשפט קיבל את הטענה שיש להגביל את העירום.
<רן חורי: זאת אומרת המשטרה הייתה מעורבת.
<רן חורי: השאלה אם פנייה מראש של אזרחים או של אנשים על האירועים האלה - - -
יפעת שאשא ביטון: הייתה גם פסיקה של בית משפט ליצור מתחמים נפרדים וזה גם לא בוצע.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, בסופו של דבר זו קבוצה שמתנהלת ככה - - -
<רן חורי: זה לא נאכף לחלוטין.
יפעת שאשא ביטון: - - - מכוח האינרציה ומה שיהיה יהיה.
יפעת שאשא ביטון: אני כן רוצה לשמוע נציגים של עמותת "מידברן", שאני מבינה שאתם מקיימים את הפסטיבל.
יפעת שאשא ביטון: ספרו לנו קצת מה קורה שם, אבל באמת, בלי לנסות ליפות את זה, כי יש לנו עדויות של אנשים חיים שהיו שם, שהם חלק מהפסטיבלים האלה.
<יעל גזית: אני מצטערת לקטוע, חברת הכנסת, ציינתם שלא היה מישהו שייתן עדות על המתרחש ב"מידברן" ואני הייתי שם ובאתי כדי לספר על זה.
יפעת שאשא ביטון: אני אתן בשמחה, בסדר?
יפעת שאשא ביטון: בואו נשמע את העמותה ואני בהחלט אתן.
<גיורא ישראל: שלום, אני גיורא, נעים מאוד.
<גיורא ישראל: אני מתרגש להיות כאן, פעם ראשונה שלנו בכנסת.
<גיורא ישראל: האמת שאני תוהה איפה להתחיל כי אני חושב שאני שומע פה הר של דברים - - -
יפעת שאשא ביטון: תתחיל מההתחלה.
<גיורא ישראל: כן.
<גיורא ישראל: אולי אתחיל במה זה "מידברן".
<גיורא ישראל: "מידברן" זה לא פסטיבל, "מידברן" זה אירוע שקורה אחת לשנה, הוא חלק מרשת בינלאומית של אירועים.
<גיורא ישראל: האירוע המקורי נקרא "ברנינג מאן" והוא קורה בנוואדה כבר שלושים שנה.
<גיורא ישראל: זה אירוע האמנות הכי גדול בעולם והוא חלק מ - - - יש תנועה של 65 אירועים שמתקיימים בכל העולם והם החזית של מה שקורה היום מבחינה אמנותית ותרבותית בעולם.
<גיורא ישראל: אלה אירועים שמגיעים אליהם, מחברי פרלמנט וקונגרס אמריקאים עד טובי המוחות בעולם זוכי פרס "נובל" וכד'.
<גיורא ישראל: בישראל מה שקורה עם הקהילה הזו זה תופעה בקנה מידה בינלאומי.
<גיורא ישראל: היום אנחנו - - -
יפעת שאשא ביטון: מה זה עם הקהילה הזו?
יפעת שאשא ביטון: כבר אתה מבחין אותם כקהילה, מה מאפיין את הקהילה הזו?
<גיורא ישראל: היום למעשה, מדובר בקהילה היוצרת הכי גדולה בישראל, שאנחנו מעריכים אותה בסדר גודל של 15,000 או 20,000 איש.
<גיורא ישראל: קהילה זה נשמע משהו מבודל, אבל אלה אנשים כמוך וכמוני, שהם קשורים לאירוע.
<גיורא ישראל: למעשה, מה שקורה פה, שאנחנו מקימים עיר זמנית, שמוקמת במשך כמעט שבוע בנגב.
<גיורא ישראל: אירוע שמושך לישראל מאות של תיירים בכל שנה, אירוע שהוא משהו מאוד אסטרטגי לרמת הנגב, אירוע שמכניס למעלה מעל 4 מיליון שקלים לקהילה בנגב.
<גיורא ישראל: אנחנו עושים המון המון עבודה בפריפריה.
<גיורא ישראל: הקהילה הזו מייצרת, רק לפני חודשיים השקנו את כל התחום של מעורבות חברתית.
<גיורא ישראל: כולנו פעילים חברתיים ברקע שלנו.
<גיורא ישראל: יש למעלה מ-20 פרויקטים חברתיים שמתנהלים מתוך הקהילה.
<גיורא ישראל: הקהילה פועלת על פי עשרה עקרונות, אני רק אסביר את הקו, כשמדברים על קהילה ושיתוף פעולה ויצירתיות, וגם, כמובן, ביטוי עצמי, אבל אחד העקרונות הבסיסיים הוא שמירה על אחריות אזרחית.
<גיורא ישראל: הדבר הזה מנוהל על ידי עמותה שהיא עמותה ללא מטרות רווח ואנחנו מחויבים בכל דבר שאנחנו עושים, לעשות אותו בצורה חוקית.
<גיורא ישראל: מול המשטרה אנחנו עובדים בצורה מאוד מאוד הדוקה וחבל שאין פה נציגים של מחוז הדרום - - -
<חגית בן שאנן: אני כאן מדרום ואני תיכף אדבר.
<גיורא ישראל: מעולה.
<גיורא ישראל: אנחנו עובדים בצורה מאוד מאוד מסודרת וקרובה עם המשטרה.
יפעת שאשא ביטון: בוא תספר לי מה קורה בתוך הפסטיבל.
יפעת שאשא ביטון: מה מתוך המאפיינים שאנחנו ציינו כאן קורה מתוך תפיסות אידיאולוגיות או כל תפיסה אחרת?
<גיורא ישראל: האמת שרצינו להראות איזשהו סרטון, אבל זה לא - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אסור לנו.
<עדן אוריון: שלום לכולם.
<עדן אוריון: קוראים לי עדן ואני יושב ראש הוועד המנהל של העמותה.
<עדן אוריון: כמו שגיורא ציין, אחד העקרונות שלנו והוא עיקרון מוביל, בעיקר במסגרות שעליהן אנחנו מדברים כרגע, הוא נקרא אחריות אזרחית.
<עדן אוריון: כל מי שמשתתף באירועים של העמותה, במעמד רכישת הכרטיס לאירוע, קורא תקנון.
<עדן אוריון: תקנון מאוד מאוד מפורט שמסביר גם את העקרונות וגם את כללי ההתנהגות וכמובן את העיקרון הזה של כיבוד החוק במקום שבו אנחנו עושים.
יפעת שאשא ביטון: קראתי את התקנון.
<עדן אוריון: מעבר לזה, אנחנו מאוד שמחים על בואם של ילדים ובני נוער לאירוע.
<עדן אוריון: כמובן שבני נוער זה במספרים מאוד קטנים יחסית לכמות המשתתפים באירועים עצמם, זה פחות מ-20.
<עדן אוריון: ילדים קטנים זה יותר בכמות של מאות ובגלל שאנחנו מעודדים אותם אנחנו בונים עבורם מתחמים מיוחדים למשפחות.
<עדן אוריון: שיהיו מרוחקים גם מאזורי הרעש וגם מאזורים של פעילות שאולי עלולה לא להתאים להם - - -
יפעת שאשא ביטון: בואו לא נכבס מלים, בסדר?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מנהלים פה שיח פתוח.
יפעת שאשא ביטון: אתה אומר "מרוחקים מאזורים שיש בהם פעילות שאולי לא מותאמת", זאת אומרת שאנחנו יודעים, זאת אומרת אתה מאשר את זה שבפסטיבלים האלה, וזה לגיטימי מבחינת התפיסה של הפסטיבל, הביטוי העצמי או what ever, שיהיו בעצם מקרים שאנשים מסתובבים בעירום ומרגישים - - -
<גיורא ישראל: לא, לא, לא.
<עדן אוריון: כבוד חברת הכנסת, זה בדיוק העניין.
<עדן אוריון: גם בפסיקה של השופטת מאותו משפט שהיה בבאר שבע, היא התירה לעסוק בפעילויות שאולי לא מתאימות לילדים במתחמים סגורים.
<עדן אוריון: אם מתקיימות פעילויות כאלו הרי שהן נערכות במתחמים סגורים, בשתי גדרות, אל"ף, הן בגובה שני מטר ומרוחקות אחת מהשנייה.
<עדן אוריון: יש שם שני ש"ג בשתי רמות, כך שילדים לא יכולים לעבור וגם ההוראות להורים שילדים לא מסתובבים לבד באירוע, בשום צורה.
<עדן אוריון: ילדים לא מסתובבים לבד באירוע בשום צורה.
<עדן אוריון: יש לנו כ-300 אנשים שעברו הכשרות על מה שאנחנו עושים עם ילדים ובמקרה שמוצאים ילד שמסתובב לבד, איך מאתרים את הוריו ואיך מחברים אותו בחזרה להוריו.
<עדן אוריון: אין מצב שילד מסתובב - - -
יפעת שאשא ביטון: הוריו, לפני רגע התערטלו אתם באיזה מתחם סגור, אולי - - -
<קריאה: לא, לא, לא, לא, לא.
יפעת שאשא ביטון: - - - שתו משהו, אולי לקחו משהו?
יפעת שאשא ביטון: למה אנחנו צריכים ילדים בסביבה כזו?
<עדן אוריון: הרווח שילדים מקבלים מסביבה כזו, מהשתתפות באירוע כזה, אני מדבר על חשיפה שלהם ליצירה, על חשיפה שלהם לבנייה - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו יכולים לחשוף אותם ליצירה, הם נחשפים כל הזמן ליצירה.
יפעת שאשא ביטון: הם נחשפים בגן, הם נחשפים בפסטיבלים אחרים שלא מאפשרים את המתחמים הסגורים האלה והמיוחדים, שבהם אפשר לעשות מה שהם רוצים, בסתם ביקור בחוף, תמיד אנחנו מוצאים כמה דוכנים כאלה שהם יכולים לצבוע, למה אנחנו צריכים ילדים באירועים כאלה?
יפעת שאשא ביטון: באמת אני אומרת, גם בשבילכם, כמבוגרים.
<גיורא ישראל: יפעת, אנחנו מדברים - - -
יפעת שאשא ביטון: לכו תעשו מה שאתם רוצים, אבל למה ילדים צריכים להיות שם?
<גיורא ישראל: שוב, את חוזרת וקוראת לזה פסטיבל, זה לא פסטיבל.
<גיורא ישראל: אנחנו ממש מדברים על עיר - - -
יפעת שאשא ביטון: You name it.
יפעת שאשא ביטון: אירוע, תקרא לזה איך שאתה רוצה.
<עדן אוריון: אנחנו מדברים ממש על עיר, שבמשך שבוע, ותיכף אני אסביר על המקרה שרן פה ציין, שהוא לא קשור לעמותה אבל חשוב לשים - - -
<רן חורי: לקונטרה ברן.
<ניר אדן: אין לו שום קשר.
<עדן אוריון: לא קשור, זה לא משהו בהפקה שלנו.
יפעת שאשא ביטון: אבל זה בכלל לא משנה, כי אתם פה נותנים כדוגמה וקודם כל אני רוצה לברך אתכם על זה שהגעתם הנה, כי אתם מאפשרים לנו לרדת לפרטים ולא לדבר עליכם אלא לדבר איתכם.
יפעת שאשא ביטון: אבל זה מייצג מבחינתי אירועים נוספים, כי אתם לא היחידים שמקיימים אירועים מהסוג הזה, שבהם יש אפשרות להסתובב בחופשיות והכול, אנחנו לא שמים אתכם על המוקד, אבל אני באמת שואלת והייתי שואלת גם את האחרים אם הם היו פה, למה צריך ילדים שם?
<עדן אוריון: הסיבה שאנחנו נמצאים כאן, ותיכף ניר אולי ירחיב, היא קודם כל כדי לא לעודד זילות סביב הפעילות של "מידברן".
<עדן אוריון: אני יודע שלפעמים מהצד, ואנחנו מכירים את זה כי אנחנו נמצאים בהמון חדרים של איך הדבר הזה נראה מהצד ומה קורה ברגע שפוגשים אותנו, בטח ובטח מה קורה כשמגיעים לאירוע ואני מזמין אותך השנה, תבואי, תהיי אורחת שלנו ונסתובב ביחד.
יפעת שאשא ביטון: אתה לא רציני.
<עדן אוריון: לא, את - - -
יפעת שאשא ביטון: אני מהאנשים השמרנים.
<עדן אוריון: את תופתעי, יש בית כנסת בעיר, זו עיר לכל דבר ועניין, זו עיר עם רחובות - - -
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מקלב פה, אתה שומע, יש שם בית כנסת?
אורי מקלב: עכשיו אני - - - כן, גם אותי אתה מזמין?
יפעת שאשא ביטון: מילא ילדים, עכשיו גם את בית הכנסת יוציאו משם.
<עדן אוריון: אני מזמין את כל הוועדה ובאהבה רבה וחשוב מאוד לעשות - - -
אורי מקלב: אני מתחיל להרגיש כאדם הראשון לפני החטא.
<עדן אוריון: חשוב מאוד לעשות את ההפרדה בין אירוע לאירוע.
<עדן אוריון: אנחנו כאן כדי שלא תהיה זילות חלילה של הדבר הזה שאנחנו עושים, שמשקיעים בו המון אנשים, המון תשוקה ואהבה והוא באמת עושה המון טוב.
יפעת שאשא ביטון: הכול בסדר, אני גם מאמינה לך באמת ואני לא מזלזלת לרגע.
יפעת שאשא ביטון: זה בסדר שיש אנשים שזה אורח החיים, הכול טוב, למה ילדים?
יפעת שאשא ביטון: למה ילדים?
יפעת שאשא ביטון: זאת השאלה שנמצאת כאן על השולחן.
<ניר אדן: שלום, לי קוראים ניר אֲדָן, אני מנכ"ל העמותה.
<ניר אדן: יש לי שני ילדים, אני אחד ממייסדי העמותה.
<ניר אדן: הילדים שלי שותפים בפרויקט הזה מלידתם.
<ניר אדן: מי בחדר הזה היה באירוע "מידברן"?
יפעת שאשא ביטון: יש לנו פה כמה עדויות.
<קריאה: אנחנו מחכים בסבלנות.
<ניר אדן: אתה השתתפת באירוע "מידברן"?
<רן חורי: אני הגעתי, נכחתי, בנסיבות שאינן לפרוטוקול.
<גיורא ישראל: לא השתתפת ב"מידברן", הגעת ל"קונטרה ברן".
<רן חורי: נכחתי ב"קונטרה ברן".
<ניר אדן: לא, אני שאלתי מי השתתף באירוע "מידברן" בדרום.
<רן חורי: יש לי גם עדויות מה"מידברן".
<גיורא ישראל: שיצוין בפרוטוקול.
<גיורא ישראל: זה חשוב.
<ניר אדן: אז קודם כל אני מבקש, כמו שגיורא אמר מהצד, אלה דברים שנראים מהצד וכאן מנסים לצבוע את "מידברן" כמשהו - - - לכן חשוב לנו שאנשים יכירו אותו מבפנים.
<ניר אדן: בואו נדבר שנייה על היקף התופעה הזאת, שמדוברת כאן בחדר.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה כן לחדד.
יפעת שאשא ביטון: אף אחד לא מנסה לצבוע שום דבר בשום כלום.
יפעת שאשא ביטון: אני שאלתי שאלות פשוטות.
יפעת שאשא ביטון: יש מתחמים שבהם יש עירום?
יפעת שאשא ביטון: אמרתם כן.
יפעת שאשא ביטון: יש מתחמים שבהם קורים דברים שהם אולי התנהגות שאינה מתאימה לילדים?
יפעת שאשא ביטון: התשובה היא כן ואני שאלתי שאלה פשוטה ותמימה, אז למה צריך שם ילדים?
יפעת שאשא ביטון: בלי שיעצרו אותם בשטח, לא ש"ג ולא אף אחד, ובלי שיצטרכו לחפש את ההורים שלהם כשאנחנו לא יודעים בדיוק באיזה מתחם הם נמצאים ואמורים לטפל בהם - - -
<ניר אדן: את צובעת את "מידברן" כמשהו שהוא לא.
<ניר אדן: למה צריך ילדים?
<ניר אדן: כשאני הולך לחוף הים אני לוקח את הילדים שלי וכשאני הולך למתנ"ס אני לוקח את הילדים שלי - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל אתה לא בונה על זה שאתה תלך לחוף הים ואתה תראה פתאום אנשים מסתובבים בעירום, כי אני בטוחה שאם אנשים יסתובבו בעירום או יתערטלו על החוף, ישר ירימו טלפון למשטרה.
<ניר אדן: אני בחוף הים, עובדתית, רואה הרבה יותר עירום מאשר אני רואה ב"מידברן".
<ניר אדן: זה קודם כל.
<ניר אדן: היקף התופעות שאתם מדברים עליהן - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו חיים באותה מדינה?
<ניר אדן: אתם לא הייתם ב "מידברן" אז קצת קשה לנהל את הדיאלוג הזה, כי את באה עם עובדות נורא מוגמרות, אבל שלא באמת קיימות בשטח.
יפעת שאשא ביטון: בוא תאיר את עיניי.
יפעת שאשא ביטון: אתם אמרתם שיש מתחמים מיוחדים - - -
<עדן אוריון: אז אני אומר, אחד מתוך 132 מתחמים.
<עדן אוריון: אחד מתוך 132.
<רן חורי: - - - אבל העירום נמצא בכל המתחמים.
<רן חורי: המתחם של הפעילות המינית מסוגר, העירום נמצא ב - - -
<אורנה פלס: אתה ממש טועה.
<רן חורי: אני לא טועה כי אני ראיתי את זה.
<ניר אדן: אבל אתה לא היית ב"מידברן".
יפעת שאשא ביטון: אז בואו ספרו.
<ניר אדן: אתה לא היית ב"מידברן".
יפעת שאשא ביטון: רגע, רגע, הוויכוח הזה מיותר, כי יש לנו פה אנשים שכן היו ב"מידברן" והם תיכף ידברו.
יפעת שאשא ביטון: הוויכוח הוא מיותר.
יפעת שאשא ביטון: השאלות אם זה אכן קיים או לא ואם זה שזה נמצא במתחמים סגורים, וזה בסדר, אני מקבלת את זה שאתם אומרים, "יש מתחם אחד סגור שבו מאפשרים את זה", ואני שוב שואלת, אז למה צריך?
יפעת שאשא ביטון: הורים נוסעים לשבוע וגם ליותר להרבה מאוד מקומות, לא תמיד מתאים לקחת את הילדים גם בלי שיש שם עירום ובלי שיש שם סמים ובלי שיש שם דברים אחרים, אז למה לשבוע כזה, במתחם שאנחנו יודעים שיש בו הכול מהכול, לטוב ולפחות טוב בעיניי, אנחנו צריכים לקחת את הילדים?
<ניר אדן: אני אנסה לענות לך.
<ניר אדן: האירוע הזה הוא אירוע טרנספורמטיבי.
<ניר אדן: הוא מעורר השראה באנשים, הוא אירוע של פרויקט חברתי.
<ניר אדן: הילדים שלי, כתוצאה מהשתתפות בתוך אירועי הקהילה, כשהם מגיעים לחוף הים למשל, הם יודעים שהם לא קמים והולכים הביתה לפני שלוקחים שקית אשפה ועוברים לאסוף אשפה.
<ניר אדן: אין פח אחד באירוע "מידברן".
יפעת שאשא ביטון: נהדר, לא רלבנטי למה שאנחנו אומרים.
<ניר אדן: את שואלת אותי למה ילדים.
יפעת שאשא ביטון: כי הרבה מאוד ילדים, גם הילדים שלי לא הולכים בלי שהם אוספים את האשפה ומראש הם שמים אותה בשקית, האם אני אשלח אותם לפסטיבל מהסוג הזה?
<ניר אדן: מה זה "פסטיבל מהסוג הזה"?
<ניר אדן: הרי סיכמנו שזה לא פסטיבל.
יפעת שאשא ביטון: שיש בו מתחמים.
יפעת שאשא ביטון: תקשיב, אני לא אקח אותם לשום מקום שבו יש אפשרות שהם ייחשפו או יגיעו - - -
<ניר אדן: הילדים שלי לא נחשפו שם לעירום.
יפעת שאשא ביטון: - - - למתחמים שבהם יש עירום או התנהגות שלא מתאימה להם.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מבינה למה אנחנו מתווכחים.
יפעת שאשא ביטון: אני באמת מנסה להבין, שוב, את הקשר של הילדים למקום הזה.
יפעת שאשא ביטון: אתה כל הזמן מנסה לספר לי כמה אתם בסדר.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מפקפקת בכם ומותר לכם לנהל איזה אורח חיים שאתם רוצים, רק אנחנו יודעים, גם לא רק לפי התפיסה שלי, זה גם לפי התפיסה של החוק, ילדים לא אמורים להיות להיחשף ל - - -
<גיורא ישראל: אבל אנחנו מחויבים לשמירת החוק, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא, מעולה, מדהים, אנחנו מלמדים היום פסטיבלים ואירועים ברחבי ישראל שבאים ללמוד מאיתנו איך אנחנו עובדים, ביחס ל - - -
יפעת שאשא ביטון: איך אתם מפיקים ואיך אתם עושים את זה איכותי ומרשים - - -
<גיורא ישראל: לא, לא, לא, לא רק, לא רק, גם במובן הערכי וגם במובן החברתי וגם במובן של מערכות היחסים עם החוק ואני חושב - - -
יפעת שאשא ביטון: מתחם של אהבה חופשית הוא ערכי?
<גיורא ישראל: מה זה?
<ניר אדן: אבל זה למבוגרים.
<גיורא ישראל: זה עבורי להחליט?
<גיורא ישראל: זה עבורך להחליט אם זה ערכי או לא?
יפעת שאשא ביטון: אבל אתה מקיים את זה.
<גיורא ישראל: זה לא אני מקיים את זה, אני - - -
יפעת שאשא ביטון: שלך.
<גיורא ישראל: לא, זה לא שלי, זה לא שלי.
יפעת שאשא ביטון: אז של מי זה?
<גיורא ישראל: זה משהו שמתקיים בתוך מסגרת של עיר, תחשבי על עיר - - -
יפעת שאשא ביטון: שמי בנה את העיר הזו?
<גיורא ישראל: העיר הזו מכילה למשך שבוע יותר תושבים מכל התושבים של המועצה האזורית רמת הנגב.
יפעת שאשא ביטון: עזוב את מה שמסביב.
יפעת שאשא ביטון: מי בנה את העיר הזו, אתה?
יפעת שאשא ביטון: יש שם מתחם הזה?
<עדן אוריון: המודל הוא הפוך.
<עדן אוריון: אני אסביר.
<עדן אוריון: חשוב להבין את זה.
<עדן אוריון: היום, כשאתה קונה כרטיס לפסטיבל, אתה מגיע בתור צרכן.
<עדן אוריון: ל"מידברן" אתה מגיע בתור משתתף.
<עדן אוריון: מי שבונה את העיר הזאת אלה משתתפי האירוע.
<עדן אוריון: ההפקה לצורך העניין בונה את הגדר ההיקפית ומתעסקת בתנאי הרישוי, תחת פריט רישוי 77(ה), אתם מכירים את זה, ומי שבונה את המתחמים אלה המשתתפים.
<עדן אוריון: יש מחנה של קרמיקה ויוגה ואהבה חופשית, כן, אחד מתוך 130.
<עדן אוריון: עכשיו לבוא ולצבוע את "מידברן" כאירוע שמתעסק בדבר הזה זה לעשות לו עוול.
<אורנה פלס: אני יכולה להגיד משהו?
<אורנה פלס: נעים מאוד, אני אורנה.
<אורנה פלס: אני אימא לשני ילדים קטנים.
<אורנה פלס: הבת שלי בת 5 והבן שלי בן 6.5.
<אורנה פלס: אני רוצה לענות לך על השאלה.
<אורנה פלס: אני, בשנתיים האחרונות מביאה אמנות ל"מידברן" וחלק מהעשייה של האמנות הזו מתרחש אצלנו בבית.
<אורנה פלס: אנחנו עובדים ויוצרים ביחד עם הילדים ובשיתוף מלא איתם, את האמנות הזו, הם חלק מהתהליך.
יפעת שאשא ביטון: מהו אופי אמנות הזו?
<אורנה פלס: אופי האמנות?
<אורנה פלס: עשינו שתי נדנדות בגובה שישה מטר שעושות היפוך מלא, שעליהן מוצבים דרקונים והמטרה היא לתת חוויה של מעוף עבור אנשים, כמובן לפי תקני בטיחות ובאישור של מהנדס בטיחות.
<אורנה פלס: עשינו ביחד עם הילדים, בנינו משאריות של עץ, שהיו מיועדות לזריקה, בנינו רובוטים, שזה היה רעיון שלהם, הם רצו לבנות רובוט שבונה רובוט שבונה רובוט - - -
יפעת שאשא ביטון: עולם הילדים במיטבו.
<אורנה פלס: רגע, מה שאני בעצם באה להגיד, רגע, מה שאני מנסה לומר כאן הוא שהילדים הם חלק מחיינו.
<אורנה פלס: ברגע שאת או אנחנו מפרים את הרצף הזה שבין מתי שהילדים שותפים לחיים שלנו ומתי הילדים לא שותפים לחיים שלנו, אז אנחנו עושים להם איזשהו סוג של עוול.
יפעת שאשא ביטון: אורנה, אני רוצה לשאול אותך שאלה, אני לא מאמינה שאני שואלת אותה, בטח לא בפורום הזה, האם את מכניסה את הילדים שלך איתך למיטה כשאת מקיימת אקט מיני עם הבעל שלך?
<אורנה פלס: ודאי שלא.
יפעת שאשא ביטון: אז מה זה "לקטוע להם את הרצף"?
יפעת שאשא ביטון: למה הם צריכים להיות בתוך פסטיבל, אירוע, עיר, קהילה, what ever - - -
<אורנה פלס: אבל לא מתקיים שום דבר כזה - - -
<קריאה: סליחה, זה לא בסדר מה שאת עושה כאן.
<אורנה פלס: אבל לא מתקיים שום דבר כזה באירוע.
יפעת שאשא ביטון: אבל הוא אומר שיש מתחם של אהבה חופשית.
<קריאה: סגור, בגדרות.
<אורנה פלס: בגדרות של שני מטר עם שומרים בכניסה.
<קריאה: לפי החוק.
<אורנה פלס: תעשי הפרדה.
<אורנה פלס: גם כשאת הולכת ברחוב יש לך חנויות שמיועדות למבוגרים בלבד והילדים שלי לא נכנסים לחנויות האלו.
<אורנה פלס: אני, יש לי אחריות הורית כלפי הילדים שלי בכל שלב.
<אורנה פלס: אני אחראית.
<אורנה פלס: אם אני רואה את הילד שלי, דרך אגב, בחוף הים, ולידי מתערטל גבר או אישה מתערטלת, אני אחראית להסביר לו ולתווך לו את הסיטואציה וגם להבהיר לו שזה לא מקובל נורמטיבית.
יפעת שאשא ביטון: מסתובבים שם אנשים בעירום?
<ניר אדן: חד משמעית לא.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אנחנו תיכף נשמע עדויות.
<קריאה: חד משמעית לא.
<רן חורי: אני רוצה להראות דברים שהם כתבו באתר שלהם.
יפעת שאשא ביטון: שנייה, שנייה, אני אגיע אליך חזרה גם אם יהיה צריך, אנחנו לא נצא מפה בלי שנרגיש שאנחנו מיצינו ויש לנו איזשהו קצה חוט כדי שנוכל כן לשמור על הילדים.
יפעת שאשא ביטון: אתם טוענים שאין שם הסתובבות בעירום.
<ניר אדן: מחוץ למתחמים חד משמעית לא.
יפעת שאשא ביטון: מה זה "מחוץ למתחמים"?
יפעת שאשא ביטון: יש מתחמים שבהם כן מסתובבים בעירום ובמתחמים אחרים לא?
<אורנה פלס: מתחמים למבוגרים בלבד, מגודרים, אטומים.
יפעת שאשא ביטון: איפה הילדים בזמן של "המבוגרים בלבד"?
יפעת שאשא ביטון: נמצאים במתחם של הילדים?
<ניר אדן: הורים לא אמורים ללכת - - -
<אורנה פלס: הורים לא אמורים להשאיר את הילדים שלהם ולהיכנס למתחם הזה לבד.
יפעת שאשא ביטון: לא אמורים, אבל זה קורה, מן הסתם, אז מה, אז מי נמצא שם?
יפעת שאשא ביטון: איזה מבוגרים נמצאים שם?
<עדן אוריון: אבל איך קבעת שזה קורה?
יפעת שאשא ביטון: אתה אומר לי.
<עדן אוריון: אני אומר שיש מתחם, זה לא אומר שהורה שהגיע עם ילדים נכנס.
<ליאת יעקובוביץ': בתנאים שאתם מציבים למשתתפים, הורה חייב להיות - - -
<עדן אוריון: התנאים אומרים שלהורה אסור לעזוב את הילד שלו.
<עדן אוריון: זה כתוב בתקנון.
<עדן אוריון: יש לנו מנשר של מה הורים צריכים לעשות עם ילדים - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו עדיין נערכים למקרה שאם מצאנו ילד לבד אז אנחנו נחפש איפה ההורים שלו.
<אורנה פלס: כמו בקניון כשהילד הולך לאיבוד.
יפעת שאשא ביטון: בואו ננסה רגע לשמוע עדויות של מי שהיה שם.
<גיורא ישראל: יפעת, יפעת, האם מותר לקרוא לך בשם הפרטי או חברת הכנסת, איך זה עובד?