GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יפעת בן חי שגב: אז אמריקה, עם כל הכבוד, היא לא דוגמה לשום דבר.
יפעת שאשא ביטון: בשם הליברליזם אנחנו קצת הולכים לאיבוד.
<זיו מאור: אני אומר - - -
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לתת לך לסיים את הטיעון ואני אחר כך אשמח אם אתה תשיב.
<זיו מאור: המחקר המשווה שלנו מראה בדיוק מה קיים ומה לא קיים בעולם.
<זיו מאור: הדוגמה של "שמש" היא דוגמה, כמו שאמרתי, מבעיתה, לא בגלל סנטימנטים כאלה או אחרים שיש לי כלפי התכנית הזו, אלא בגלל שמה שתיארה קודם יפעת הוא פרקטיקה רגולטורית פסולה שאסור שתהיה, מסר שמועבר - - -
<יפעת בן חי שגב: אתה יכול להגיש נגדי בג"ץ.
יפעת שאשא ביטון: בוא נפתח את הערוצים הפורנוגרפיים לילדים ונגיד, "אני אקפיד, לא הם, שתהיה גישה, יגיעו לא יגיעו – אחריות שלי".
<זיו מאור: זה של הפורנוגרפיה - - -
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לדעת איפה הגבול של הליברליזם - - -
<זיו מאור: אני אענה.
<זיו מאור: איפה הגבול?
<זיו מאור: קודם כל הנושא של פורנוגרפיה מטופל במישור הפלילי וזו בדיוק הנקודה.
<זיו מאור: איפה שיש מקום לטיפול פלילי יש מקום להתערבות פלילית בתוכן.
יפעת שאשא ביטון: יש גם עניינים חברתיים מוסריים שהם לא פליליים.
<זיו מאור: במקומות האלה אין שום לגיטימציה להתערבות מנהלית של הממשלה בדרך של הרגולציה.
<זיו מאור: שוב, זו העמדה שלנו ואני עומד כאן ומציג אותה - - -
<יפעת בן חי שגב: וכמה אני שמחה שלא אתה זה מנהל את הוועדה הזאת וקובע את החוקים.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לומר לך שככל שיש נשמה באפי אני אהיה בכל מקום שבו, גם אם אני אפגע טיפה בליברליות של הילדים הקטנים שלנו, אבל בתמורה לזה אני אגן עליהם מאוד, אני אהיה שם.
יפעת שאשא ביטון: אתה תעשה עם הילדים שלך מה שאתה רוצה - - -
<זיו מאור: על הילדים שלי אני מגן באמצעות פגיעה בליברליזם שלהם.
<זיו מאור: זו האחריות שלי כלפיהם, אבל האחריות של הבית הזה כלפי האזרחים שלו הוא גם החירות שלהם.
יפעת שאשא ביטון: אבל לא כל ההורים מסוגלים לעשות את זה, בדיוק כמו שמשרד הרווחה מתערב במקום שבו הורים לא מסוגלים לתת לילדים את מה שהם צריכים לתת ואז המשרד עוזר במענים האלה, אז בוא ננטוש לכולם ונגיד, " חברים, אתם לשלכם, אנחנו לשלנו", ניפגש בעוד כמה עשורים.
<זיו מאור: המסר שמעורבות ממשלתית מהסוג שעומדת על השולחן בישיבה הזו מעביר להורים הוא: תנו להורים לצפות בערוצי הילדים, אנחנו כבר דאגנו שהכול שם יהיה בסדר, כאשר אנחנו יודעים שלא רק שזו לא המציאות - - -
יפעת שאשא ביטון: אתה היית איתנו פה כשאני דיברתי ואמרתי שבלי תהליך חינוכי של הורים ושל ילדים אנחנו לא נשיג שום דבר?
יפעת שאשא ביטון: לא אמרתי?
<זיו מאור: נתמקד בדבר הזה, המסר - - -
<זיו מאור: אני לא הייתי, אבל מה שאמרת אני מסכים איתו.
יפעת שאשא ביטון: היית, עכשיו היית פה, אני אמרתי את זה כמה וכמה פעמים.
<זיו מאור: אוקיי, חשבתי שדיברת על דיון אחר.
יפעת שאשא ביטון: לא, אמרתי את זה לפני שיפעת אמרה ואמרתי את זה אחרי שאורה דיברה.
<יפעת בן חי שגב: זיו, שמעתי שיש בחירות, אתה מוזמן להציע את מרכולתך לציבור.
<זיו מאור: זה מה שאנחנו עושים מדי יום ביומו.
<זיו מאור: נו, באמת, יפעת, אנחנו - - -
<יפעת בן חי שגב: נו באמת, יש פה נבחרי ציבור ולשמחתי הרבה המדיניות היא שונה ממה שאתה מציג פה.
יפעת שאשא ביטון: דווקא במקום של הזכויות, ציפיתי, אני מודה, לשמוע משהו קצת אחר.
יפעת שאשא ביטון: יש לנו אחריות אמיתית.
יפעת שאשא ביטון: אין פה ענין של רגולציה, אני לא הלכתי למקום של חקיקה כי אני חושבת שזה עניין חברתי מוסרי, אני חושבת שזה משהו שבאמצעות גיוס האנשים, ואמרה את זה יפה יפעת "אנחנו לא באים לכפות, אין לי סמכות לבוא לכפות על האנשים שם אבל אני מגייסת אותם באמצעות אמנה ואני מגייסת אותם באמצעות זה שאני מעודדת אותם", בדרכים האלה ובאמצעות מחקר שדרכו אנחנו נעלה למודעות נגיד להורים, הנה תראו.
יפעת שאשא ביטון: אלה לא איזשהם מאוויי נפש שלי.
יפעת שאשא ביטון: אני יכולתי לעשות את המחקר הזה, אגב, אני באה מהאקדמיה וכבר יש לי את הכול, אני כבר התחלתי אותו בעבר ובכוונה לא הבאתי ממה שאני עשיתי, שאף אחד לא יגיד לי, הנה, היא הביאה את זה מהבית, היא רוצה להציג אותו.
יפעת שאשא ביטון: רציתי שמישהו אחר, ניטרלי, שלא אני בחרתי, יציג את הדברים, כי חשוב לי להביא את זה למודעות וחשוב לי שיראו את זה בצורה נקייה.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאם כל אחד מאיתנו, גם בשם הליברליזציה, יירתם ויגיד שאנחנו מגייסים עכשיו את החברה לצפייה ביקורתית, אנחנו כל הזמן מדברים על זה שאנחנו רוצים שהילדים שלנו יהיו ביקורתיים, גם לגבי מה שהם רואים, גם לגבי מה שהם שומעים, אם זה בחיי היומיום, אם זה בסכסוך הישראלי פלסטיני ואם זה בכל דבר אחר, אז מה הבעיה שנהיה גם קצת ביקורתיים לגבי תכניות ילדים?
יפעת שאשא ביטון: אני לא חושבת שיש בזה פסול.
<זיו מאור: כאזרחים פרטיים אין שום פסול.
יפעת שאשא ביטון: אני עדיין מזמינה אותך, אני חושבת שאנחנו לא צריכים לומר נואש, להתגייס גם למהלך הזה ואיפה שאפשר להעלות את המודעות, בקרב המבוגרים שבינינו, להיות קצת יותר ערניים גם לגבי מה שקורה וזה בדיוק מתחבר לאמירה שלך, אני ממש לא אומרת, ערוץ הילדים, תשלחו את הילדים, הכול בסדר, להיפך, בגלל שזה ערוץ הילדים ובגלל שאני יודעת שיש שם דברים שמועדים לפורענות, אז בואו תהיו ערניים גם בזירה הזו.
<קרן איוס: יפעת, אפשר להוסיף משהו בעניין?
<קרן איוס: אני רוצה רק להגיד, גם כאימא לחמישה, הם קטנטנים, אני רוצה להגיד לכם שהטלוויזיה הפכה להיות גם סוג של בייביסיטר עבור הילדים.
<קרן איוס: לפעמים ילדים צופים בטלוויזיה, ההורים בבית ואפילו לא קשובים, לא מצליחים לעשות בחלוקת קשב הקשבה למה שהילד צופה בו לבין מה שהם - - -
יפעת שאשא ביטון: כשהילדים חשופים בחדר.
<קרן איוס: מה שבעצם עולה פה על השולחן זה להרים את הרמה התרבותית חברתית, את השפה, את המשלב הלשוני, את ההתנהלות החברתית.
<קרן איוס: אף אחד לא מדבר בכלל על מקומות בחירה שאתה מכוון אליהם.
<קרן איוס: אני כאימא לא ארגיש שאם בטלוויזיה הרגילה, אתה מדבר על VOD ויוטיוב, אני מדברת איתך על ערוצים קונבנציונליים, שהמדינה עומדת מאחוריהם, אפרופו להגיד רשות שידור וכו'.
<קרן איוס: אני לא מדברת על המקומות שאני יכולה להפעיל בהם בקרת הורים, אלא על המקום שילד לוקח שלט ולוחץ "הפעל", כשלפעמים אני אהיה עסוקה, או עם המכונה, אם בתלייה או עם הכלים ולא אהיה שם, אני מאוד אשמח שמישהו ירים את הרף התחתון לפה, כדי שאם אני פספסתי תהיה איזושהי רשת ביטחון, איזשהו מנגנון הגנה.
<קרן איוס: על מה שאני אוכל להפעיל שליטה, ודאי שכהורה אני אפעיל שליטה ולא אתה או מישהו אחר יפעיל עליי איזשהם מנגנוני ביקורת כאלה ואחרים בתוך ארבעה הקירות שלי.
<קרן איוס: אין כאן פגיעה בליברליות של מישהו אלא ביכולת שלנו לסמוך על המקום שאנחנו פחות נמצאים בו היום, בחיים של הילדים.
<קרן איוס: סליחה שאני אומרת את זה, כאימא, בייביסיטר של טלוויזיה הוא חלק גם משגרת יומי, לצערי הרב.
<קרן איוס: אם מישהו יכול לעזור לי אני מאוד שמחה על היד המושטת הזו.
<עדי חן: זו חובת ההגנה שלנו.
יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר לכל האקדמאים והחוקרים שבינינו, אנחנו כולנו יודעים שהטלוויזיה היא חלק מתהליך החברות, זה כלי סוציאליזציה מאוד מאוד מובהק, לא אנחנו הבאנו וזה גם לא שייך רק לעידן הזה, אנחנו יודעים את זה כבר מקדמת דנא, אז כאחד כזה אני חושבת שלא רק שאנחנו צריכים לשלוט במה שקורה בו, לשלוט לא ברמה רגולטורית אלא להיות מודעים למה שקורה שם, אלא שאנחנו גם יכולים לכוון את מה שקורה שם בהתאם למה שאנחנו רוצים שייצא מהילדים שלנו.
יפעת שאשא ביטון: בסופו של דבר, אם אנחנו מְחברתים אותם לאיזשהו כיוון, אז בואו נעשה את זה קצת יותר מכבד ממה שזה היום.
יפעת שאשא ביטון: כם מסכמת את דיון הוועדה.
יפעת שאשא ביטון: ראשית, אני רוצה להודות לכולכם על ההשתתפות, על הנכונות להיות שותפים לדרך, כמובן לחוקרים שלנו והרבה הרבה הצלחה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נפנה לשר התקשורת להתקין את התקנות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ניקח את זה מהמכתב ששוגר לראש הממשלה בהיותו שר תקשורת ונשתמש בהמלצות שמופיעות שם.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נוסיף את העניין של סימון תווית חיובית או כל סימון גרפי שייתן ציון לתכנית.
יפעת שאשא ביטון: זה בתהליך חשיבה ואנחנו נשמח לדעת יחד עם המועצה מה קורה עם זה.
יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך, אוריינות תקשורתית.
יפעת שאשא ביטון: פעם אחת, לגבי קבוצת הגיל שעליה דיברנו, דיברנו שתהיה איזושהי מודולה שדרכה נוכל להכווין את ההורים, אבל אני כאן רוצה לפתוח סוגריים לגבי הבוגרים.
יפעת שאשא ביטון: הם כרגע מחוץ לדיון, אבל הם ייכנסו לשולחן הזה בהמשך.
יפעת שאשא ביטון: אפשר ללמד את הילדים אוריינות תקשורתית לא במודולה בפני עצמה, לא חייבים שיהיה שיעור שיקראו לו כך.
יפעת שאשא ביטון: אני עשיתי את זה הרבה פעמים באמצעות שיעור ספרות או שיעורים אחרים, שמביאים סרטים או כל מיני תכנים, טקסטים טלוויזיוניים ואפשר בהחלט דרכם ללמד גם את הנושא הזה של אוריינות תקשורת.
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת שיומלץ על ידי מי שאחראי לזה במשרד, לראות איך אפשר לשזור את זה.
יפעת שאשא ביטון: אגב, זו פדגוגיה מצוינת גם כדי לגייס את הילדים, לעורר עניין וגם כדי להעביר תכנים.
יפעת שאשא ביטון: זה בהיסטוריה וזה בספרות, בתנ"ך ויש לנו מספיק טקסטים כאלה, אז שווה להרוויח, גם בצד הפדגוגי וגם בצד של אוריינות תקשורת.
<רינה כהן: ההורים בתוך הסיפור.
יפעת שאשא ביטון: כן, כן, את ההורים כבר הזכרתי בהתחלה, בהקשר של הגיל הרך.
יפעת שאשא ביטון: דיברנו על זה שתיבנה איזושהי מודולה, סדנה, או שהם ירצו לבנות את זה, כדי שאנחנו נוכל להכווין אותם.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעקוב עד יולי.
יפעת שאשא ביטון: נשלח את המכתבים למי שצריך, נשמח לקבל עדכונים אם יהיו כאלה מהגורמים השונים.
יפעת שאשא ביטון: נחכה לשמוע את המחקר במלואו ואתו לצאת לדרך.
יפעת שאשא ביטון: אני מתרגשת לפתוח את דיון הוועדה בנושא השקת התכנית הלאומית לבטיחות ילדים.
יפעת שאשא ביטון: יש פה סביב השולחן כל כך הרבה גורמים שעמלו מאוד מאוד קשה בשנה וחצי האחרונות, כדי שאנחנו נגיע למעמד הזה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו בלי ספק עושים היסטוריה בכך שאנחנו הכנסנו סעיף תקציבי לתקציב המדינה שמדבר על תכנית למניעת היפגעות ילדים.
יפעת שאשא ביטון: זאת אמירה מאוד משמעותית של מדינת ישראל, שאומרת, לא רק ברמת ההצהרה אלא לגמרי ברמת המעשה, אנחנו כאן כדי לקחת אחריות על הילדים שלנו ולהבטיח את שלומם וביטחונם.
יפעת שאשא ביטון: נמצאים איתנו נציגים של משרד הבריאות ומשרד האוצר והמועצה לשלום הילד וארגון "בטרם", שהיה שותף מלא לכל צעד ושעל בשנה וחצי האחרונות.
יפעת שאשא ביטון: תודה ענקית, אני כמובן אומר גם אחר כך, אבל יש שני שושבינים אמיתיים של התכנית, ואני אפילו לא יודעת אם זו הגדרה מספיק מכבדת עבורם, האחד הוא שר האוצר, שמראשית הדרך אמר ש"תקציב לא יהיה הבעיה, רוצי", ובזכות הגיבוי הזה יצאתי לדרך.
יפעת שאשא ביטון: ראיתי פנים סקפטיות מולי וכולם אמרו "כבר הבטיחו לנו" והנה, אנחנו כאן, שר האוצר משה כחלון ושר הבריאות מר יעקב ליצמן, שהסכים להתגייס ולהוביל דרך המשרד שלו את התכנית.
יפעת שאשא ביטון: כמו שאתם יודעים, לא מספיק שיש לה תקציב כי גם צריך מישהו שיוביל אותה דרך אחד המשרדים ולכן בלי משרד הבריאות לא היינו יכולים לעשות את זה.
יפעת שאשא ביטון: לצערי וגם לצערם, הם לא יכולים להשתתף איתנו בחגיגה הגדולה הזו שהם לחלוטין חלק ממנה.
יפעת שאשא ביטון: שר האוצר בגלל כל המשבר שאתם בטח כולכם שומעים עליו ושר הבריאות נמצא בסין, אבל הם איתנו כאן בנשמה ומה שחשוב הוא שהם סללו לנו את הדרך, כדי שאנחנו נוכל מכאן והלאה ליישם את התכנית.
יפעת שאשא ביטון: כדי שנראה שהצ'ק באמת נפרע, נציג משרד האוצר, איפה רן רידניק?
יפעת שאשא ביטון: בוא, אי אפשר לברוח, בוא ספר לנו מה המסגרת התקציבית.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על תכנית שהיא חמש שנתית, מופיעה כבר בתקציב, כתובה ומנוסחת.
<רן רידניק: שלום, צהריים טובים לכולם.
<רן רידניק: רן רידניק ממשרד האוצר.
<רן רידניק: זה נושא שנדון במשך כשנה, שנה וחצי ובתקציב האחרון, גם בסיכום תקציבי בריאות וגם בתהליכים מסביב, אז, נוכח החשיבות שכל המשרדים ייחסו לנושא, גם שר האוצר, גם שר הבריאות וגם גופים אחרים, הדבר הזה עוגן כחלק מהסיכום התקציבי ונכנס כסעיף לתקציב.
<רן רידניק: הסיכום עצמו מדבר על כמה רכיבים, יש רכיב אחד שהוא חיצוני, המשך ההתקשרות עם אותו גוף שעוסק כבר במו"פ ובדברים כאלה, בשווי של כ-4 מיליון שקלים.
<רן רידניק: מעבר לכך יש גם תקציב נוסף שהוקצה לטובת הדבר הזה של כ-6 מיליון שקלים, שדורש יישום כמובן, היישום עוד לפנינו, כרגע אנחנו רק מדברים מסביב, כאשר מעבר לכך יש גם כוונה לאגם משאבים משרדיים וזה עוד 4 מיליון שקל ממשרדים, כל משרד יתרום 1.25 מיליון אז זה יהיה ה-boost לתכנית.
<רן רידניק: זו המסגרת התקציבית.
<רן רידניק: כרגע האתגר העיקרי הוא אתגר היישום ואני מניח שתדברו על זה.
יפעת שאשא ביטון: נכון, העבודה האמיתית באמת מתחילה עכשיו אז זו הזדמנות, רן, גם לומר לך תודה אישית.
יפעת שאשא ביטון: רן הוא מהאנשים במשרד האוצר ששיגענו, לעתים מאוד מאוד תכופות, עד כדי כך שכשהדברים נסגרו הוא הרים אליי טלפון, אני הייתי בחו"ל והוא אומר לי: "אני יודע שאת לא בארץ, אבל אני חייב לבשר לך את הבשורה", אז רן, תודה רבה גם לך, באמת.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמע את ארגון "בטרם", לפני שאנחנו נעבור להצגת התכנית.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, ארגון "בטרם".
יפעת שאשא ביטון: בואו, תתקרבו, אני אומַר בינתיים שנמצאים איתנו חבר הכנסת מסעוד גנאים, חבר הכנסת איימן עודה וחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, שותפה שלי פה בוועדה, שותפה מתמידה, תודה, איילת.
איילת נחמיאס ורבין: זה יום חשוב.
<נאמן עופר: שלום לכולם.
<נאמן עופר: אני עופר נאמן, יו"ר "בטרם".
<נאמן עופר: כבוד יושבת ראש הוועדה חברת הכנסת שאשא ביטון, חברת הכנסת נחמיאס-ורבין, חבר הכנסת עודה, חבר הכנסת גנאים.
<נאמן עופר: לאור חשיבות העניין של השקת התכנית הלאומית, אני רוצה להתחיל דווקא בברכות ובמעמד זה לברך את כל השותפים שהובילו למהלך.
<נאמן עופר: בראש ובראשונה אני רוצה לברך את חברת כנסת אשר אין רבים כמוה, שהקדישה זמן ומאמצים בלתי נלאים כדי להביא לאישורה של התכנית הלאומית לבטיחות ילדים.
<נאמן עופר: רק בזכותה הצלחנו להגיע למעמד חשוב זה, אם כי היו עוד שותפים רבים ואנחנו מודים לך, חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, על התעוזה והנחישות.
<נאמן עופר: אולי חשוב מזה אני מעז להגיד שהיום מודים לך ילדי ישראל ומשפחותיהם, גם אם הם לא בדיוק יודעים את זה.
<נאמן עופר: חובה נעימה לי להודות למשרד הבריאות ולשר הבריאות שנעדר מפה, אשר היה המשרד הראשון שהבין שיש לבצע פעולות מניעה בכדי לצמצם את כמות הילדים הנפגעים.
<נאמן עופר: משרד הבריאות הוא שותף מוביל לעשייתנו.
<נאמן עופר: וחובה נעימה לא פחות היא להודות לשר האוצר שנעדר מפה, למרות שאני מעז לחלוק על סדרי החשיבות, לא על סדרי החשיבות שלו, על סדרי החשיבות שלי - - -
יפעת שאשא ביטון: אני צריכה לומר לך, שבשביל שהתכנית תיושם ושאנחנו נשרוד כממשלה כדי ליישם את הדבר המדהים הזה, מישהו שם צריך לדאוג שהממשלה תחזיק מעמד.
<נאמן עופר: אנחנו אסירי תודה לו על זה.
<נאמן עופר: אני לא אקרא את כל הרשימה, אבל תודות מגיעות להרבה מאוד משרדי ממשלה אחרים, רשויות, גופים ממלכתיים ועירוניים, רבים רבים שיושבים פה וגם כאלה שלא יושבים פה.
<נאמן עופר: החשיבות, כפי שאמרה חברת הכנסת ביטון, היא לא רק בהחלטה אלא בכך שהמדינה סוף סוף מכירה בנושא שהוא נושא ארוך טווח, שחשוב לעשות משהו שהוא לא לשבוע שבועיים, עם כותרות וכך הלאה.
<נאמן עופר: לצערי, זה לא עניין של זבנג וגמרנו.
<נאמן עופר: אי אפשר לקבל כותרת בעיתון, להכריז על ניצחון וללכת הלאה כי זה מאבק ארוך שנים.
<נאמן עופר: כש"בטרם" קמה לפני כ-20 שנה היו למעלה מ-220 ילדים הרוגים כל שנה במדינת ישראל.
<נאמן עופר: מאז קרו שני דברים.
<נאמן עופר: מספר הילדים עלה ב-50% ומספר ההרוגים לשנה ירד ב-50%.
<נאמן עופר: לא צריך לגמור אוניברסיטה בשביל להבין ששיעור הנפגעים ירד בערך בשני שליש.
<נאמן עופר: אם אנחנו נעזוב את זה עכשיו ונכריז על ניצחון, נבוא לפה בעוד 20 שנה ונהיה במקום שבו היינו לפני 20 שנה.
<נאמן עופר: זה לא דבר שאפשר לעזוב אותו לרגע.
<נאמן עופר: הילדים מתחלפים, ההורים מתחלפים, הסביבה משתנה וצריך לטפל בזה כל הזמן, גם בשביל לשמר וגם בשביל להוריד.
<נאמן עופר: בשנה הזאת, בחודשיים וחצי, נהרגו 28 ילדים בתאונות.
<נאמן עופר: 22 מהם ילדים מהחברה הערבית.
<נאמן עופר: זה כמובן הרבה יותר מהשיעור שלהם באוכלוסייה וגם הרבה יותר מהשיעור הממוצע בכל השנים שקדמו.
<נאמן עופר: אי אפשר לטפל מחר או בישיבת חרום, לזה צריך תכנית לאומית ומשאבים ואנשים שנרתמים ואולי נצליח לשפר את זה.
<נאמן עופר: יש דבר אחד שלעניות דעתי כן אפשר לעשות עם זבנג וגמרנו וזה הקטסטרופה, אין לי מילה אחרת, של האופניים החשמליים.
<נאמן עופר: בשביל לטפל בזה, לדעתי, יש שתי אפשרויות בלבד, מה שנעשה עד היום לא מספיק.
<נאמן עופר: האחת, להכריז על זה כרכב ממונע, עם רישוי לנהג, רישוי לכלי וביטוח הכלי כמו של רכב.
<נאמן עופר: האפשרות השנייה והעדיפה בעיניי, היא לאסור על יבוא ומכירה של כלי הרצח הזה, אין לי מילה אחרת.
<נאמן עופר: יהיו כמה הורים שיכעסו, יהיו עוד יותר ילדים שיכעסו, יהיו כמה סוחרים ויבואנים שיכאב להם בכיס, אבל בטווח הארוך, ה-4 ילדים שנהרגו ב-2016 ואלה שעוד ייהרגו השנה ובשנים הבאות, המשפחות שלהם יודו לנו על הדבר הזה.
<נאמן עופר: אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו את הקטסטרופה הזאת.
<נאמן עופר: אני רק רוצה לסיים בתודה שוב לכולם.
<נאמן עופר: זה יום חג לבטיחות, יום חג גדול מאוד ל"בטרם".
<נאמן עופר: כמו שאמר מר רידניק וכמו שאמרת את, הכול תלוי ביישום, אז אנחנו שם להוציא לפועל את התכנית הזו, למרות שאנחנו ארגון קטן.
<נאמן עופר: תודה רבה.
<גלית גלעד: יפעת, יש לנו עוד דבר קטן דבר ברשותך, להפריע לך, עד עכשיו הפרענו שנה וחצי.
<גלית גלעד: אנחנו רוצים בכל זאת להודות לאדריכלים של המהלך הזה ובראש ובראשונה לך ולמשרד הבריאות ולמשרד האוצר, זה ייקח עוד דקה מזמנכם.
יפעת שאשא ביטון: איך אני אסביר לילדים שזה לא קורה בכל דיון ועדה?
<נאמן עופר: זה לא קרה אף פעם במדינת ישראל, שאישרו תכנית כזו, תודה רבה.
<גלית גלעד: אנחנו מעניקים גם לשר הבריאות ולשר האוצר.
מסעוד גנאים: איפה הם?
<גלית גלעד: הם בלב, הם בלב.
יפעת שאשא ביטון: אלה אנשי עשייה אמיתיים.
יפעת שאשא ביטון: הם עשו איתנו את כל הדרך עד לכאן וכשגוזרים את הסרט הם לא.
יפעת שאשא ביטון: בדרך כלל זה הפוך, כל אלה שלא עושים באים רק לגזור את הסרט.
מסעוד גנאים: העיקר שזה נעשה.
מסעוד גנאים: כל הכבוד.
מסעוד גנאים: בהצלחה.
יפעת שאשא ביטון: רק הסבר קטן, אני אעשה אתנחתא קלה, עבור הילדים המקסימים שיש כאן.
יפעת שאשא ביטון: כל כך התרגשתי להיכנס ולראות את כולם.
יפעת שאשא ביטון: יש לנו אורחים מחיפה, מבית ספר "אליאנס", ברוכים אתם, מזכיר לכולנו למה אנחנו כל כך מתאמצים במסגרת הוועדה.
יפעת שאשא ביטון: אני רק אספר ואומר שלא כל דיוני הוועדה נראים כך, זה דיון מיוחד וחגיגי.
יפעת שאשא ביטון: לכן הוא גם קצת טקסי בהתחלה.
יפעת שאשא ביטון: לא סתם קראנו לו השקה של תכנית בטיחות ילדים.
יפעת שאשא ביטון: ואתם יודעים, כל טקס מסתיים בסופו של דבר וצריך לגשת לתכלס והתכלס הוא עבודה ויישום התכנית.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מיד נעשה גם את זה.
יפעת שאשא ביטון: ואם אנחנו מדברים על תכלס אז אני צריכה לציין שיש דיון מהיר של חבר הכנסת איימן עוֹדֶה ושל חברת הכנסת אורי מקלב, שהעלו את כל הסוגיה של בטיחות ילדים.
יפעת שאשא ביטון: הם קראו לזה "ילדים הרוגים בתאונות מאז תחילת השנה" ומשום שראינו חיבור כל כך ישיר לנושא של התכנית, חשבנו שיהיה נכון לצרף את זה גם לדיון החגיגי הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני אתן את רשות הדיבור לחברי הכנסת שנוכחים ואחר כך אנחנו נשמע עדות וניגש להצגת התכנית.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, חבר הכנסת איימן עודה.
איימן עודה: תודה רבה לך, יושבת ראש הוועדה, חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.
איימן עודה: חשוב לומר לך שמגיעה לך ההערכה שהייתה פה.
איימן עודה: אתם, בקואליציה, עשיתם דברים לא טובים במושב האחרון, אבל זה אחד הדברים הטובים ממש ולכן מגיעה לך הצלחה.
איימן עודה: חבריי, מסעוד, טאלב ואיילת.
איימן עודה: רן רידניק, אתה בן אדם צנוע, אתה מאחורי הקלעים תמיד, אבל אני כבר עבדתי מולך בהכנה לתכנית הממשלתית 922 ואני רוצה להגיד לך תודה רבה.
איימן עודה: תודה רבה, רן.
איימן עודה: אני מאוד מאוד מעריך אותך על מה שאתה עושה פה, על מה שעשית ועל מה שעוד תעשה, תודה רבה לך.
איימן עודה: תודה מיוחדת לארגון "בטרם" שעושה עבודה כל כך חשובה בניסיון להגן על הילדים של כולנו, של כולנו.
יפעת שאשא ביטון: נכון, "כולנו", תרתי משמע.
איימן עודה: כשביקשתי לכנס את הוועדה לדיון דחוף היו כבר 14 ילדים הרוגים מהחברה הערבית שנהרגו מתחילת השנה בתאונות.
איימן עודה: מאז ועד היום, בחודש אחד, נהרגו עוד שמונה ילדים.
איימן עודה: עוד שמונה ילדים בחודש אחד.
איימן עודה: אנחנו כבר מדברים על 22 ילדים רק בחברה הערבית שנהרגו כתוצאה מתאונות מתחילת השנה.
איימן עודה: פה הוסיפו לי שמתחילת השנה נהרגו בסך הכול 28 ילדים.
איימן עודה: חשוב לומר לכם שאני, יש לי גישה אחרת.
איימן עודה: אני בדרך כלל לא מתחיל עם החברה הערבית, אני מתחיל עם החברה הכללית ואחרי כן, אם יש ייחוד לחברה הערבית אז אני מדבר על הייחוד של החברה הערבית, כי כל ילד הוא חשוב לנו, לא חשוב מאיפה הוא בא, לא הצבע, לא הדת, לא הלאום, לא כלום, העיקר זה הבן אדם והיותו ילד.
איימן עודה: לכן, 28 הם יותר מדי.
איימן עודה: כל אחד מהם הוא יותר מדי.
איימן עודה: הנתון המזעזע הזה צריך להדיר שינה מעיני כל מי שיושב פה.
איימן עודה: ילדים ערבים מהווים כ-60% מהילדים שנהרגים כתוצאה מפגיעה בלתי מכוונת בשלוש השנים האחרונות, בעוד שחלקם היחסי באוכלוסיית הילדים בישראל הינו כ-26%.
איימן עודה: הסיכון של ילד ערבי למות כתוצאה מהיפגעות בלתי מכוונת גבוה פי 4.2 מהסיכון של ילד יהודי.
איימן עודה: כמחצית מהילדים הערבים המתים בתאונות הם תינוקות ופעוטות.
איימן עודה: אני מברך על התכנית החדשה והחשובה שהוצגה כאן אך מכיוון שרוב הילדים ההרוגים הם ילדים ערבים אנחנו יודעים שהמעורבות שלנו פה היא קריטית, על מנת שהתכנית גם תיושם בצורה נכונה ורחבה.
איימן עודה: אנחנו מבקשים להיות חלק מהפיקוח והיישום של התכנית, מדובר פה בחיים של הילדים שלנו ולכן אין ולא יכול להיות שום דבר שהוא יותר חשוב מזה.
איימן עודה: תודה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך, חבר הכנסת איימן עודה והדיון המהיר ממחיש שאנחנו לא פועלים באיזשהו ואקום, זה לא רק לשם החגיגיות, התכנית היא לא רק אמירה אלא היא באמת נותנת מענה למציאות אמיתית בשטח, שצריכה לגייס את כולנו, ותודה רבה גם לך.
מסעוד גנאים: אני לא אאריך בדבריי.
מסעוד גנאים: בתחילה, זה יום חשוב, זה יום חשוב ומבורך ומגיעים לך, יפעת, מגיעים גם ל"בטרם", כל ההערכה וכל הכבוד.
מסעוד גנאים: אני אגיד לך את האמת, בחיים הפרלמנטריים שלי בשנים 2009-2010, אני פתחתי עיניי על התכנית הלאומית לבטיחות ילדים.
מסעוד גנאים: עשינו פה איזה כנס עם "בטרם" ושם שלפתי שאילתות לכל המשרדים הרלבנטיים לתכנית, מה עשיתם בתכנית, מה החלק שלכם וזה לא מומש ולא יושם במלואו לצערי הרב, אז להגיע ליום הזה שבו באמת התכנית הזו תאושר ותיושם והיא צריכה את כל העקביות, באמת מגיע לך כל הכבוד, על העקביות שלך ועל ההתמדה ובעיקר, לפי דעתי, על האמונה, כי היה צריך מישהו, אני מאמין אבל אני לא בקואליציה ואין מהחברים שלי, לא שר אוצר ולא שר בינוי ושיכון ולא אחרים, אבל השילוב הזה בין האמונה ובין היכולת לבצע את זה, הוא שהביא את ההישג הגדול הזה.
מסעוד גנאים: בקשר לנתונים בחברה הערבית, הם זוועתיים.
מסעוד גנאים: זה דימום יומי.
מסעוד גנאים: להגיד ש-60% מהילדים ההרוגים בישראל הם ערבים, להגיד 22 מ-28 מתחילת השנה שהם ערבים, זה מצריך תכנית חירום, שכולנו נהיה בחירום, כולנו מוכנים להירתם לעבודת הקודש הזו כדי להציל את חיי הילדים שלנו, של כולם.
מסעוד גנאים: אין הבדל בין ילד ערבי לילד יהודי, אנחנו מוכנים להירתם בסוף כדי לבצע את התכנית הזו עד הסוף.
מסעוד גנאים: מה שמתבקש מאיתנו, חברי כנסת ערבים, כנציגים של מנהיגות החברה הערבית, אנחנו נעשה אותו.
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת ורבין.
איילת נחמיאס ורבין: בשבועיים האחרונים אנחנו רואים עלייה מאוד מאוד מדאיגה בכמות הילדים שמקבלים כוויות.
איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שמאז פורים אני ספרתי לפחות שבעה או שמונה ילדים שהובהלו לבית החולים כתוצאה מכוויות.
איילת נחמיאס ורבין: היה לנו דיון בנושא כוויות, יפעת, אני זוכרת את ידידתנו ורד כהן שהייתה בדיון הזה כי זה פשוט מדהים איך באינסטינקטים שלי בתור אימא בעניין הזה, אני מודה ומתוודה, אני סיפרתי לכם אז, סיפרתי שאני צועקת כשאני עם סיר מים רותחים.
איילת נחמיאס ורבין: ואני אומרת לעצמי, מה קורה לנו?
איילת נחמיאס ורבין: אנחנו רואים נפילות של ילדים מחלונות במדדים שלא היו לנו בעבר, כי אנחנו היינו עסוקים בהמון המון תאונות מסוגים אחרים.
איילת נחמיאס ורבין: לכן התכנית הזו באה ממש ממש בזמן, חברתי, חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון.
איילת נחמיאס ורבין: כל אחד מאיתנו עוסק זה שנים בבטיחות ילדים במדינת ישראל, אני השנה הייתי בוועדת הבחירה שבחרה את ארגון "בטרם" לפרס יושב ראש הכנסת, על הנושא של הבטיחות.
איילת נחמיאס ורבין: אנחנו עוסקים בנושא הזה הרבה ועדיין כל הזמן יש לי תחושה שזה לא מספיק ואז נשאלת השאלה על התכנית הלאומית, האם היא תהיה מסוגלת לבוא במידה מסוימת בנעלי ההורים ובאמת להגדיר להם מחדש את האופן ההורי.
איילת נחמיאס ורבין: אני כאימא עושה טעויות כל הזמן, אבל אלה הדברים שבהם אנחנו צריכים לדעת שזה ההבדל בין צחוק לבכי.
איילת נחמיאס ורבין: וזה מדהים, כמה ילדים נפצעים.
איילת נחמיאס ורבין: הבן שלי לפני שבועיים נפצע במשחק עם אחותו.
איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת עד כמה אנחנו יודעים למזער את הסיכונים שלהם ועד כמה אנחנו יודעים לטפל בזה.
איילת נחמיאס ורבין: אני מזכירה לך ולי שיש לנו אתגר מאוד מאוד גדול, בעצם יש לנו שני אתגרים גדולים לקראת הקיץ הקרוב.
איילת נחמיאס ורבין: אחד הוא לסיים את נושא ההצללה, שהוא גם טיפול ארוך טווח בסיכונים לילדים והשני הוא נושא של שכחת ילדים ברכב, שאת ואני עוסקות בזה פה כל הזמן.
איילת נחמיאס ורבין: לצערי המציאות מצדיקה את זה.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להוסיף משהו ואני מנצלת את זה שגבירתי ממשרד הבריאות נמצאת כאן ולבקש ממך, יפעת, שאנחנו, מיד עם שובנו מהפגרה, נדון בנושא שהוצף בפניי, זה נושא בריאותי, הוא לא נושא בטיחותי פר אקסלנס, והוא הנושא של מחסור בוויטמין די אצל ילדים בישראל.
איילת נחמיאס ורבין: נושא שהולך ומתפתח ומתהווה כאיזה סוג, וסליחה על ההגזמה, סוג של בעיה לאומית.
איילת נחמיאס ורבין: אני אסביר לך את הפרטים בעניין הזה, אבל אני מנצלת את ההזדמנות שאת כאן.
איילת נחמיאס ורבין: זאת בעיה בסדרי גודל משמעותיים כי יכול להיות שאנחנו נגלה שילדים שמקבלים ריטלין, שזה גם סוג של בטיחות ילדים, לא זקוקים לכל כך הרבה ריטלין, כי אם היו מטפלים בהם עם ויטמין די שאנחנו נותנים לתינוקות, אז הבעיה הייתה נפתרת.
איילת נחמיאס ורבין: בכל מקרה, אני רוצה להודות לך על כך שאת ואני שותפות לכך, מזיהום בגני משחקים ובארגזי חול ועד שלא נדע, דברים קטסטרופליים יותר.
איילת נחמיאס ורבין: שיהיה בשעה טובה, אני מקווה, ותודה רבה לכם.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לומר, אולי קצת לעודד, אנחנו לא רוצים להחליף את ההורים ולהיכנס לנעליהם, אנחנו רוצים לחזק אותם.
איילת נחמיאס ורבין: אני יודעת שקצת הגזמתי.
יפעת שאשא ביטון: לא, לא, את לא הגזמת כי זה חשוב מאוד.
יפעת שאשא ביטון: זו באמת התחושה הרבה פעמים, שאולי אם ניכנס לשם אנחנו נציל אותם ואני לגמרי מבינה את התחושה הזו.
יפעת שאשא ביטון: אני בהחלט מסכימה, אנחנו צריכים לעזור להורים להיכנס לאיזשהו מסלול של יותר מודעות ולתת להם יותר כלים, כמו שאת אומרת, כדי למזער את הפגיעות ואת הסכנות, אז המון תודה על הדברים.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת טלב אבו עראר.
טלב אבו עראר: תודה, גבירתי היושבת ראש, אני מודה על הדיון החשוב הזה, גם לחברי יושב ראש הרשימה המשותפת, חבר הכנסת איימן עודה, על הדיון.
טלב אבו עראר: אני מודה לך גבירתי על התכנית.
טלב אבו עראר: הצלחתה של תכנית היא למנוע ולהפחית כמה שיותר מהנזק ומהסכנות שאליהם חשופים הילדים.
טלב אבו עראר: אני רוצה לדבר כמה מלים רק על הילדים במגזר הבדואי בנגב.
טלב אבו עראר: כ-72% בבית חולים אחד שנקרא "סורוקה", לכל באר שבע והסביבה, 70% מהילדים המאושפזים בבית החולים הם בדואים וזה ברוב המקרים נובע מפגיעות בחצרות, בקרבת הבית.
טלב אבו עראר: יש כמה סיבות לזה, התשתיות שם רעועות, ביישובים שלנו וביישובים הבלתי מוכרים.