GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרדכי יוגב: הקשיים הם גדולים מאד לכלל האוכלוסיות, וכשמדובר באוכלוסיות חלשות הן לא מוצאות יד ורגל כדי לנסוע ולהגיע.
מרדכי יוגב: ממועצות אזוריות להגיע למועצה ששם ולחפש את האוטובוס ואת הכסף ולהיטלטל ואם זה כבר עוד ילד אחד.
מרדכי יוגב: וזה גם מביא לכך שנשים נמנעות מללדת, כי הן חשות את המועקה, אם זה חינוך מיוחד או אם הילד עם בעיות תקשורת ומוציאים אותו.
מרדכי יוגב: איך אחרי זה מסתדרים.
מרדכי יוגב: עכשיו יש לי סיפור כזה שאני נוגע בו ביישוב מצוקה.
מרדכי יוגב: ועד אתה לא לוקח ביד ומפעיל את הפרוטקציה ומתקשר לגורמים ועושה ועושה ועושה, האזרח - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא רוצים פרוטקציות, אנחנו רוצים שהדברים יעברו ויעבדו היטב בלי פרוטקציה.
מרדכי יוגב: האזרח לא מצליח להבקיע את המערכת הזאת ולשים את הילד במעון ולצאת לעבודה, האמא או האחר, וזה פשוט לא נורמאלי.
מרדכי יוגב: אז אני שמח לשמוע פה את יערה והיא מומחית בעניין, שאמרה שהשתפרו דברים.
מרדכי יוגב: תפסו את עצמכם, תעשו איזה שהוא סקר קצר כזה ואחר של תשאול ותראו מה עוד אפשר שם לפתוח.
מרדכי יוגב: אז נשארתם עם התעדוף של אמהות עובדות, נשארתם עם התעדוף של כל הדברים; והגשת המסמכים וכמה עבדה לפני כן וכמה לא בדיוק עבדה לפני כן, ואם יש לה שלושה חודשים או אין לה, או יש לה אחד פחות יום והיא כבר לא יכולה והיא נותרת עוד פעם בלי היכולת ללכת לעבודה ולהחזיק מעמד בעבודתה, כי היה לה פחות יום.
מרדכי יוגב: סיפור נוסף שנזכרתי בו, מלפני חודש וחצי, שאמרה לי היה לי פחות כמה ימים בחודשי העבודה, בהגשת המשכורת.
מרדכי יוגב: ודבר תופס דבר ובמקום שירות זה הופך למועקה שאני לא רוצה להגיד כבר.
מרדכי יוגב: אז אני אומר לנו בגדול, יש לי איזה מחשבות תחיליות.
מרדכי יוגב: אני צריך להשקיע בזה יותר זמן, מאמץ ומחשבה כדי שנוביל את מדינת ישראל לפרוץ את תקרת הזכוכית הזאת ולשים את זה במקום הנכון.
מרדכי יוגב: מזמן אני חושב שזה היה צריך לצאת משם, ממשרד העבודה והרווחה ואת רואה גם - - -
יפעת שאשא ביטון: צריך לפרוץ את האגו, לא את תקרת הזכוכית.
יפעת שאשא ביטון: האגו יותר חזק מתקרת הזכוכית.
יפעת שאשא ביטון: היא שבירה, האגו לא.
מרדכי יוגב: וגם מתחלפים בעלי תפקידים.
מרדכי יוגב: הם כל פעם לומדים ועד שהם לומדים כבר מתחילות בחירות ועוד פעם מתחלפים.
מרדכי יוגב: הדבר הזה הוא חמור בעיני.
מרדכי יוגב: פשוט חמור.
<יערה שילה: מוטי, אבל זה עומד לפתחכם.
<יערה שילה: זה השר שלכם, שר החינוך.
<יערה שילה: הוא לא רצה את זה.
<יערה שילה: הייתה לו את האפשרות לקחת והוא בחר לא לקחת.
מרדכי יוגב: אז זה לא בסדר ואפשר גם להעלות את הביקורת שלי באופן ציבורי.
מרדכי יוגב: שר החינוך היה צריך, ובידיעתו את הדבר מהצד השני כשר הכלכלה, זה דבר - - -
<חגי פורגס: אבל זה הפוך.
<חגי פורגס: הייתה ועדה בין משרדית שהוקמה לבחינת מיקומו של אגף מעונות יום, אם זה משרד החינוך או משרד הכלכלה אז.
<יערה שילה: הוא החליט לא להחליט.
<חגי פורגס: הוועדה שמעה.
<חגי פורגס: הוועדה הייתה מקצועית, בראשות משנה למנכ"ל משרד ראש הממשלה.
מרדכי יוגב: מי, בראוור?
מרדכי יוגב: אז עוד אחד שלא עושה כלום במדינת ישראל – נא לשים את זה בסיכום – ומזמן היה צריך לפטר אותו, כי הוא היה צריך להיות הרגולטור.
מרדכי יוגב: סמנכ"ל משרד ראש הממשלה לענייני חברה ורווחה, משום שבתפקידו ובחובתו לא לישון בלילות וכן להכריע.
מרדכי יוגב: ואם צריך ועדת שרים מיוחדת לגיל הרך, יעשו.
מרדכי יוגב: היא תשב עד שייצא עשן לבן – יום או יומיים – והיא תכריע בסיפור.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מוטי יוגב - --
מרדכי יוגב: כי בסוף זה עשרות, מאות אלפי משפחות וילדים שלא מוצאים את עצמם וכתוצאה מזה הוריהם לא יוצאים לעבודה והם לא מקבלים את הרצף החינוכי הנדרש או את הטיפול ההולם בגיל הרך והוא עובר לגנים והוא עובר לבתי הספר.
מרדכי יוגב: אני לא מאשים אותך, אני אומר הבעיה היא לפתחנו.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מוטי יוגב, יש פה שני דברים שצריכים לקרות.
יפעת שאשא ביטון: אחד זה ששר שמוכן לתת את זה ושר שמוכן לקבל את זה.
יפעת שאשא ביטון: ואנחנו רואים שגם השרים, כשהם מתחלפים במקום שלהם, הם משנים את העמדה, כאילו עם הכיסא משתנה התפיסה.
מרדכי יוגב: וראש ממשלה שמוכן לקבל את ההחלטה שכך יהיה, כמו בתאגיד ובשירות הציבורי.
מרדכי יוגב: זו בעיה קשה.
מרדכי יוגב: לפחות כמו בתאגיד ובשידור - - -
יפעת שאשא ביטון: אני לא הכל הייתי מפילה עליו.
יפעת שאשא ביטון: במקרה הזה יש פה כמה אנשים שיכלו לנהל את זה אחרת.
מרדכי יוגב: בשביל זה יש גם מנכ"ל או סמנכ"ל שיכול היה להיכנס לעניין וכן לקבל את ההחלטות ולהביא את זה למקום הנכון.
מרדכי יוגב: ועם כל האהבה שלי, אני לא חוסך את הביקורת שלי.
מרדכי יוגב: אני חושב שהיא נכונה פה - - -
יפעת שאשא ביטון: מה שכן, הבשורה הטובה היא שגם כשזה עובר, ואגב אני לא ידעתי שזה ככה, אבל גם כשזה עובר כביכול תחת החסות של משרד העבודה והרווחה, הם נשארים אותם אנשים.
מרדכי יוגב: זה לא עובר, זה נשאר.
מרדכי יוגב: זה לא עבר ל - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, זה אותו מספר טלפון, זו אותה כתובת, זה אותו הכל.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת הציבור - - -
<קריאה: לא, אבל זה עבר מכלכלה לעבודה ורווחה.
<קריאה: זה לא עבר לחינוך, אבל זה היה - - -
<קריאה: יפעת, אבל המיזוג עוד לא נגמר.
יפעת שאשא ביטון: אבל זה אותם אנשים.
יפעת שאשא ביטון: זה אותם אנשים.
יפעת שאשא ביטון: הציבור זה לא משנה לו עכשיו אם בכותרת זה משרד הרווחה או משרד הכלכלה.
יפעת שאשא ביטון: זו אותה כתובת, זה אותם מספרי טלפון, זה אותם - - -
<קריאה: זה לא מדויק, כי ארבעה מנהלי אגף התחלפו בארבע שנים.
<קריאה: איך אפשר לבסס ככה מדיניות?
יפעת שאשא ביטון: לא, אז בגלל זה אני אומרת.
יפעת שאשא ביטון: שנייה, אתם לא איתי.
יפעת שאשא ביטון: אמרתי יש בשורות טובות ויש בשורות רעות.
יפעת שאשא ביטון: הבשורות הטובות שהכתובת לציבור נשארה אותה כתובת.
יפעת שאשא ביטון: זה אותם מספרי טלפון, זה אותם אנשים.
יפעת שאשא ביטון: הבשורות הפחות טובות זה שהמדיניות בעצם משתנה, התפיסה משתנה ומשרד שלם צריך להתאים את עצמו מחדש למדיניות.
יפעת שאשא ביטון: בשורה התחתונה, ואמרת את זה וצריך לשים את זה על השולחן, אנחנו לא רוצים לא במדיניות של זה ולא במדיניות של זה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים שהמדיניות תשתנה ותהיה כבר מגיל לידה, תחת החסות של משרד החינוך וזה ינוהל אחרת.
יפעת שאשא ביטון: אני אוכל לתת לך.
מרדכי יוגב: לא, לא, הכל בסדר.
מרדכי יוגב: אני זוכר בעל פה דבר שאני רוצה.
יפעת שאשא ביטון: אתה רוצה להוסיף משהו לפני שאני מסכמת?
מרדכי יוגב: לא, לשמוע את הסיכום שלך.
יפעת שאשא ביטון: מאה אחוז, אז מישהו רוצה להוסיף משהו?
<יערה שילה: יפעת, באמת צריך להתייחס לזה, שארבעה מנהלי אגף בארבע שנים, זה באמת משהו שגורם שבר למשרד.
<יערה שילה: אני חושבת שזה - - -
יפעת שאשא ביטון: בסדר, זה קורה גם במשרדים שהם לא זזו לשום מקום.
מרדכי יוגב: גברתי יושבת הראש, יכול להיות שאנחנו כן צריכים להשפיע בסיפור של להביא להנה שוב ושוב ושוב.
מרדכי יוגב: יש דברים כאלה.
מרדכי יוגב: אני מכיר אותם מהיותי יושב ראש ועדת משנה שאבנים שחקו מים.
מרדכי יוגב: ועוד ועדת מעקב ועוד ועדת מעקב ועוד ועדת מעקב.
מרדכי יוגב: אני יודע להגיד כמה - - -
יפעת שאשא ביטון: יהיה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רק לפני שבוע דיברנו בדיוק על הסיפור של - - -
מרדכי יוגב: שבע ועדות עד שהבאנו אמא של ילדה שנהרגה מאבן ביהודה ושומרון כדי שרפרנטית של אוצר, שמתחלפים גם הם כל חודשיים, תבין שיש צורך למגן נגד אבנים כלי רכב שנעים ביו"ש, ושהמיגון השנתי של כל כלי הרכב הוא יותר נמוך מהתשלום שנתנו לבית לוינשטיין וכו', במשך שנה וחצי עד שהיא נפטרה.
מרדכי יוגב: אדל ביטול.
מרדכי יוגב: 2.5 מיליון שקלים.
מרדכי יוגב: ועוד פצוע אחד, זה כבר העלה את זה לארבעה מיליון.
יפעת שאשא ביטון: טוב, אנחנו לא נרפה, חבר הכנסת מוטי יוגב.
יפעת שאשא ביטון: לפני שבוע אנחנו קיימנו דיון בסוגיה של מעונות היום וגם לפני כחודש ואנחנו כל הזמן על זה, וזה גם נכנס כמו עכשיו בכל דיון אחר, כי התפיסה חייבת להיות מושרשת.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להתכנס לסיכום הוועדה שעוסקת בתהליך הרישום.
יפעת שאשא ביטון: כל הנושא של סבסוד, טפסולוגיה וכו'.
יפעת שאשא ביטון: אז אחד, אני רוצה שהמשרד ייתן לנו בעצם התייחסו לגבי הטיפול בסוגית החגים, שלא מאפשרת לחלק מההורים, לחלק מהאמהות לשמור על רצף של שלושה חודשים רצופים במשרה מלאה, כשלרוב מדובר באמת דווקא בשכבות החלשות שזקוקות לזה יותר מכל.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבקשים מהמשרד לבחון את זה שגם לימודים לתואר אקדמי יוכרו ולא רק ללימודי תעודה מקצועיים.
יפעת שאשא ביטון: שהקביעה של 24 שעות באקדמיה תתאים את עצמה בעצם למסגרת השעות האקדמיות ותרד ל-20 שעות, על מנת לאפשר את הזכאות של אותן סטודנטיות.
יפעת שאשא ביטון: ודרישה שנחשבת כבר מלפני שנתיים.
יפעת שאשא ביטון: אתה אמרת לטפטף את זה כמו מים על הסלע.
יפעת שאשא ביטון: אני מנסה לטפטף – זה לבחון את זה שביישובים פריפריאליים היקף המשרד לסבסוד מלא של אישה יהיה 24 שעות ולא 36 שעות כמו היום.
יפעת שאשא ביטון: כי אנחנו יודעים שיש מצוקה במציאת עבודה.
יפעת שאשא ביטון: נשים, כדי לשים רגל, יוצאות גם אם זה ל-16 שעות, ל-20 שעות.
<חגי פורגס: במגזר הערבי זה ככה, אגב.
<חגי פורגס: במגזר הערבי יש החלטת ממשלה - - -
יפעת שאשא ביטון: אז אין שום סיבה שזה לא יהיה גם במגזר היהודי, ביישובים פריפריאליים.
יפעת שאשא ביטון: צריך לשבת.
יפעת שאשא ביטון: אין שום בעיה שתתכנס ועדה ותחליט באיזה יישובים מרוחקים, שבהם יש באמת מצוקות תעסוקה קשות, ההיקף של התעסוקה שייחשב לדרגת הסבסוד הגבוהה ביותר.
יפעת שאשא ביטון: הדרגה הנמוכה, אבל הסבסוד הגבוה ביותר, יהיה של 24 שעות ולא 36 שעות, כפי שנקבע היום.
יפעת שאשא ביטון: עוד משהו.
<יערה שילה: על התרגום של האפליקציה.
<יערה שילה: סליחה.
יפעת שאשא ביטון: נכון, סליחה, נכון.
יפעת שאשא ביטון: אני גם סימנתי את זה.
יפעת שאשא ביטון: תרגום האפליקציה, אגב, למה זה לא בערבית גם?
<חגי פורגס: תראי, אם רוצים אפשר לתרגם את האפליקציה בערבית, השאלה לאיזה תת מסך את מתרגמת את זה.
<חגי פורגס: את יכולה לתרגם את המסך הראשי לערבית ויהיה כתוב בערבית – להגשת מסמכים לחץ כאן וזה מעביר אותך למערכת בעברית.
יפעת שאשא ביטון: למה, אבל יוצא שהאוכלוסייה הערבית לא מקבלת מענה דרך האפליקציה.
<חגי פורגס: אז ככה, האוכלוסייה הערבית מקבלת מענה במוקד.
<חגי פורגס: מענה טוב.
<חגי פורגס: יש דוברי שפה ואנחנו לא מקבלים על זה הרבה פניות, אגב.
<חגי פורגס: צריך גם לדעת איפה להשקיע את הכסף.
<חגי פורגס: יעלה המון כסף - - -
יפעת שאשא ביטון: כמה יעלה תרגום של אפליקציה?
<חגי פורגס: זה לא לתרגם רק את האפליקציה, כי שוב, האפליקציה אומרת - - -
יפעת שאשא ביטון: לא משנה, את המסמכים שיש בפנים וכאלה.
<חגי פורגס: אבל שוב, זה לתרגם מערך שלם, מערך ענק של המון מסמכים והמון תתי מסכים.
יפעת שאשא ביטון: מפחיד אותי מה שאתה אומר.
יפעת שאשא ביטון: כי זה אומר שלהורים יש כל כך הרבה מסכים שהם צריכים לעבור בשביל להירשם.
<חגי פורגס: לא, לא, לא.
<חגי פורגס: אני מדבר על זה שיש המון סוגי מסמכים.
<חגי פורגס: שכיר מביא תלושים.
<חגי פורגס: עצמאי מביא שומת מס.
יפעת שאשא ביטון: בסדר, אבל הם מביאים את המסמכים.
יפעת שאשא ביטון: אתה לא מתרגם את המסמכים.
<חגי פורגס: אבל אם אני אומר עכשיו אני מתרגם את מערך הבקשה לסבסוד - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, רק את טופס הרישום.
<חגי פורגס: אבל טופס הרישום, אז אני יכול לכתוב לו למעלה מסך בערבית שכתוב שם להגשת טופס מקוון, לחץ כאן ואז הוא נכנס והוא נכנס למערכת הגשת המסמכים, שהיא בעברית.
<חגי פורגס: עכשיו, אם אני רוצה לתרגם את כל - - -
יפעת שאשא ביטון: כמה מסמכים יש שם?
יפעת שאשא ביטון: בחייאת, חגי.
<חגי פורגס: שוב, אלף זה מסמכים, כי באפליקציה יש כל מיני מסכים שעובדים איתה.
<חגי פורגס: שוב אני אומר, לדעתי יש בסביבות ה-10-15 מסמכים ושוב, זה לא כל ההורים צריכים להביא 15 מסמכים.
<חגי פורגס: יש הורה לומד שצריך להביא אישור לימודים.
<חגי פורגס: יש הורה עובד שצריך להביא אישור מעסיק ויש עצמאי ויש - - -
יפעת שאשא ביטון: כמה יעלה לתרגם דבר כזה?
<חגי פורגס: אני לא מכיר את העלויות.
<חגי פורגס: זה עלויות לא פשוטות ואת המשאבים האלה אנחנו מעדיפים להשקיע בשירות לציבור.
מרדכי יוגב: הרבה יותר פשוטות מהבירוקרטיה שאתם עושים.
יפעת שאשא ביטון: בואו נבקש מהמשרד שיבחן את האפשרות - - -
מרדכי יוגב: כמה עולה לתרגם דף לאנגלית?
מרדכי יוגב: 15 שקלים למתרגמת?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נבקש שתהיה בחינה.
יפעת שאשא ביטון: בואו נבקש שתהיה.
יפעת שאשא ביטון: זה רק לצהרונים תואר אקדמי ולא תעודה מקצועית.
<יערה שילה: בזמנו אנחנו אפילו אמרנו שאנחנו מוכנים להתגייס.
<יערה שילה: האנשים שלנו מתנדבים, מוכנים להתגייס בשביל התרגום ומיכל צוק אמרה זה בלתי אפשרי, זה משרד ממשלתי, זה צריך להיות - - -
יפעת שאשא ביטון: רק בעברית?
<יערה שילה: לא, לא.
<יערה שילה: התרגום לערבית צריך לעבור מכרז של מי שיתרגם אותו.
מרדכי יוגב: פחות בירוקראטי.
<יערה שילה: לא כל אחד יכול לבוא לתרגם.
<יערה שילה: זה היה בדיון עם אליעזר יבלון, זיכרונו לברכה.
יפעת שאשא ביטון: בסדר, חבל לשבור את הראש.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נבקש מהמשרד שיבחנו את תרגום האפליקציה של הרישום לשפה הערבית, על מנת להנגיש את זה גם לאוכלוסייה הזו.
<קריאה: אין חובה ממילא שכל אתר יהיה דו שפתי, כשפה רשמית?
<יערה שילה: זה אמור להיות.
<יערה שילה: זה לא.
<חגי פורגס: אני לא מכיר.
<חגי פורגס: זה דרישות של תקשוב.
יפעת שאשא ביטון: בסדר, אנחנו נבקש.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבקשים ממשרד הכלכלה שיתרגמו.
יפעת שאשא ביטון: תבקשי את זה, שיתרגמו את האפליקציה של הרישום גם לשפה הערבית על מנת להנגיש את זה גם לאוכלוסייה הזו.
יפעת שאשא ביטון: עלתה פה סוגיה של קשור לדיון וזה, הסיפור של התעודות.
<יערה שילה: של הצהרונים.
<יערה שילה: המעונות – הייתה הסוגיה של ה-20 שעות בפועל, שהסטודנטיות לומדות מול ה-24.
יפעת שאשא ביטון: לא משנה, אבל זו נקודה שעלתה וגם היא נכנסת תחת הסיפור של אותו משרד.
יפעת שאשא ביטון: זה מתכתב עם אותו דבר, אז אין בעיה.
יפעת שאשא ביטון: בואו נבקש לגבי הצהרונים.
יפעת שאשא ביטון: עלתה סוגיה במסגרת הדיון, כי בצהרונים הוכר ככה וככה, אנחנו מבקשים להתייחס גם לזה, כדי שיבינו שזאת סוגיה נוספת על הדיון, אבל אי אפשר להתעלם ממנה.
<קריאה: אוקיי, בסדר.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לנציג נעמ"ת, ויישר כוח – צריך להגיד לפרוטוקול – שנעמ"ת עשו את המאמץ והגיעו, כשכל האחרים הוזמנו.
יפעת שאשא ביטון: אני מתכבדת ברשותכם לפתוח את דיון הוועדה בנושא שכחת ילדים ברכב – הצגת פתרונות טכנולוגיים למיגור התופעה.
יפעת שאשא ביטון: הדיון היום ייחוד לחשיפת הציבור לפתרונות שקיימים היום למיגור התופעה של שכחת ילדים ברכבים פרטיים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא עוסקים ברכבי הסעות, כי לשמחתנו שם כבר הותקנה תקנה ואנחנו מתקדמים.
יפעת שאשא ביטון: בדיון האחרון שעסקנו בנושא הבנו שכנראה בשנה הקרובה לא תהיה תקנה שתחייב התקנה של עזרים טכנולוגיים ברכבים פרטיים והחלטנו שאנחנו לא מחכים.
יפעת שאשא ביטון: הקיץ קרב ובא.
יפעת שאשא ביטון: גם תקופת האביב במדינת ישראל היא לא קרירה במיוחד ואני מרגישה שמחובתנו לפעול ולפחות להביא בפני הציבור את כל האפשרויות שקיימות היום בשוק, על מנת שכל אחד יוכל לבחור איך הוא ממגן את הילדים שלו בכל מה שקשור לשכחת ילדים ברכב.
יפעת שאשא ביטון: נכון, אני מכירה את הדילמה ואת הקושי שהרבה מאד הורים אומרים מה, אנחנו לא צריכים את זה, לי זה לא יקרה וגם בעניין הזה אנחנו צריכים לעבור את מהחסום התודעתי כדי שיבינו שלצערנו הרב, ואני מודה שקשה לי לומר את זה – אבל לכל אחד זה יכול לקרות.
יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו נפעל בשני מישורים.
יפעת שאשא ביטון: האחד זה באמת הסברה והעלאה למודעות, והשני הוא לאפשר למי שנמצא כאן לחשוף את מה שהוא יזם, כדי לסייע בעצם במניעת התופעה הזו.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא נותנים עדיפות למוצר כזה או אחר.
יפעת שאשא ביטון: אני גם לא אביע דעה לגבי המוצרים השונים.
יפעת שאשא ביטון: המטרה היא, כמו שאמרתי, נטו לחשוף את הציבור למה שכבר קיים.
יפעת שאשא ביטון: אז תודה רבה לכולכם שהגעתם והתגייסתם למאמץ המשותף.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזו בהחלט משימה חשובה של כולנו.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נתחיל עם מכון התקנים הישראלי דווקא, לפני שאני חושפת את הדברים שעולים כאן.
יפעת שאשא ביטון: מי נמצא כנציג שרוצה לדבר ממכון התקנים?
יפעת שאשא ביטון: נציגי מכון התקנים נמצאים כאן?
יפעת שאשא ביטון: דווקא הם לא.
יפעת שאשא ביטון: דווקא הם, שאיתם רציתי לפתוח באמירה שהם צריכים קצת להגמיש את כל העניין של התקן של העזרים שקיימים, כי אנחנו יודעים שיש מצוקה מאד מאד גדולה.
יפעת שאשא ביטון: הם מאד מחמירים.
יפעת שאשא ביטון: הם הפכו את זה למקום אוטופי ושכחו שאנחנו גם צריכים להיות במקום שהוא ריאלי וישים, מבלי שזה יפגע באיכות וביכולת באמת להגן על הילדים.
יפעת שאשא ביטון: אז אני ממש מצרה על זה שמכון התקנים לא נמצא.
יפעת שאשא ביטון: גם רציתי את ההתייחסויות שלו למה שיעלה כאן.
יפעת שאשא ביטון: המועצה לשלום הילד רוצה לפתוח?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ניתן לבטרם.
יפעת שאשא ביטון: אם יש נציג ממשלתי נוסף שרוצה לומר משהו, אז בשמחה ואנחנו נעבור ליזמים.
יפעת שאשא ביטון: בקשה, המועצה לשלום הילד.
<כרמית פולק כהן: כרמית, היועצת המשפטית של המועצה לשלום הילד.
<כרמית פולק כהן: אנחנו נמצאים פה בדיון, באמת, יפעת, מהקיץ האחרון את מכנסת עוד דיון ועוד דיון ולצערי, באמת אני חייבת להגיד שלצערי עדיין לא קרה כלום.
<כרמית פולק כהן: ואני יודעת שהכל זה עניין תהליכי ודברים לוקחים זמן וכו', אבל הדיון הקודם נגמר בזה שאמרתם יש לכם שבוע להוציא קול קורא.
<כרמית פולק כהן: אתמול בדיון שהיה, לפי מה שאני מבינה, עדיין לא יצא קול קורא.
<כרמית פולק כהן: והדבר הזה בעיני הוא באמת אזלת יד של משרד התחבורה, כי מבחינתי - - -
<כרמית פולק כהן: חם כבר.
<כרמית פולק כהן: אני נכנסתי היום לאוטו שלי והיה לי חם.
<כרמית פולק כהן: חם.
<כרמית פולק כהן: אין לנו זמן.
<כרמית פולק כהן: הקיץ הבא בפתח.
<כרמית פולק כהן: הקיץ הבא הוא עוד חודש.
<כרמית פולק כהן: הבנתי שביום ראשון בוועדת המדע והטכנולוגיה נאמר יש לכם חודש, חודשיים, שלושה.
<כרמית פולק כהן: לא.
<כרמית פולק כהן: אין לכם.
יפעת שאשא ביטון: הוועדה נתנה להם שבוע להוציא את הקול הקורא והם התחייבו שכך יהיה.
<כרמית פולק כהן: בדיוק.
<כרמית פולק כהן: ולכן אני אומרת מבחינתי סד הזמנים פה הוא לחוץ וחייבים להתגייס חד משמעית ברגע זה ממש, כדי שהדברים האלה יקרו.
<כרמית פולק כהן: כי מבחינתי זהו.
<כרמית פולק כהן: זה בידיים שלנו להציל את הילד הבא.
<כרמית פולק כהן: זה בידיים שלכם.
יפעת שאשא ביטון: אמרתי את זה בצורה קצת בוטה וקשה.
יפעת שאשא ביטון: חשבתי על זה גם אחר כך, אבל החיים של הילדים הם על הראש שלנו.
יפעת שאשא ביטון: וברגע שמשרד התחבורה לא משתף פעולה באופן אמיתי ומלא עם הסיפור הזה, אז כן, החייבים של הילדים הם גם על הראש שלו.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שכולנו צריכים להאיץ בתהליך.
יפעת שאשא ביטון: אין לנו את הפריבילגיה לחכות יותר מדי זמן.
<גלית גלעד: טוב, אני לא אאריך בדברים ואני רק מחזקת את דברייך.
<גלית גלעד: אנחנו כארגון בטרם תמיד באים וקודם כל מעלים פה סביב כל האנשים שיושבים פה, שלא היו כל כך בדיונים הקודמים, אז זה נכון.
<גלית גלעד: אנחנו מדברים משנת 2008 – 445 מקרים.
<גלית גלעד: זה לא כל המקרים, שנהיה ברורים.
<גלית גלעד: אני פוגשת פקחים של עיריות, אני יודעת שזה הרבה יותר.
<גלית גלעד: 445 מקרים.
<גלית גלעד: הרבה מאד ילדים שמתו.
<גלית גלעד: אנחנו אומרים ומציעים לוועדה לעבוד בשיטת הסלאמי.
<גלית גלעד: קודם כל כן, משרד התחבורה יש לו את המחויבות שלו ואת החובה שלו לקדם כמה שניתן במסגרת החוק.
<גלית גלעד: אבל יש עוד כמה דרכים שאפשר לקדם אותן.
<גלית גלעד: יש עכשיו תכנית לאומית.
<גלית גלעד: היא נכנסה לפועל.
<גלית גלעד: היא צריכה להתחיל להתגלגל ולזעוק לשמיים.
<גלית גלעד: משרד התחבורה הוא חלק מהתכנית הזאת.
<גלית גלעד: אני חושבת שבד בבד לקול הקורא, משרד התחבורה צריך לשאת איזה שהוא חלק בכל העלאת המודעות, כי ההורים לא מבינים שהם צריכים להיעזר באיזה שהוא אביזר.
<גלית גלעד: זה אחד.
<גלית גלעד: דבר שני, הנושא של בטיחות האביזרים האלה, ולכן צריכה להיות איזו שהיא תקנה, איזה שהוא סטנדרט.
<גלית גלעד: אנחנו יודעים מניסיונות מדעיים שנעשו בארצות הברית, שהרבה מאד מההתקנים האלה נפלו ולא הצליחו.
<גלית גלעד: סתם לצורך העניין, אם ילד בורח לו הפיפי, אז לפעמים ההתקן הזה פשוט לא עובד ואז מה עשינו עם זה?
<גלית גלעד: צריך סטנדרט למוצרים האלה, מודעות ולהתחיל לעבוד על זה מהיום, לא ממחר.
<גלית גלעד: מהיום.
<גלית גלעד: בסדר, הכרזנו אתמול על תכנית לאומית, זהו.
<גלית גלעד: אני קוראת לכל מי שיושב פה לבוא ולהגיש את המוצר שלו ולראות שהוא עומד בתקינות.
<גלית גלעד: לבוא וולונטרית למעבדות האלה שבודקות את המוצרים ולהכריז – המוצר שלי נבדק והוא בטוח לשימוש.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה על הדברים, גלית, ובכלל על השיתוף האינטנסיבי כאן.
יפעת שאשא ביטון: משרד התחבורה, עינת.
יפעת שאשא ביטון: עינת, את משנה את המקום כי משנה מקום?
<עינת סגל: אולי, אני לא יודעת.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, עינת.
<עינת סגל: טוב, קודם כל אי אפשר להגיד שלא עשינו כלום, כי עשינו ובתור עובדה, הנה, באחד באפריל מתחיל בעצם מימוש התקנה לחיוב מערכות הסעת ילדים, שזה גם גורם לשכחה ומקרים טרגיים וקרו.
<עינת סגל: ואנחנו רואים שזה גם בעצם עובד.
<עינת סגל: במקביל אנחנו גם, זאת אומרת תוך כדי העבודה שאנחנו עושים, אנחנו מגלים דברים.
<עינת סגל: זה לא בגלל שאנחנו לא רוצים לקדם, אבל מגלים דברים תוך כדי.
<עינת סגל: אני רוצה לברך קודם כל על הדיון המקצועי ביום ראשון בוועדה לטכנולוגיה ומדע.
<עינת סגל: הבינו שבאמת יש עוד דרכים לקדם, מלבד חיוב תקנה.
<עינת סגל: יש המון דברים שאפשר לעשות ויושב ראש הוועדה הנחה שם באמת לעשות ואני ממש ממש מברכת על כך.
<עינת סגל: עם זאת מכון התקנים, אם נוכל לעשות שם רביזיה, מאד מאד חשוב - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לקחנו ברצינות את ההערה שלך בשבוע שעבר.
יפעת שאשא ביטון: כמו שאת רואה גם פתחנו עם זה את הדיון הנוכחי וגם פתחנו עם כך שצריך לעשות עוד צעדים חוץ מהתקנת התקנה.
יפעת שאשא ביטון: אף אחד לא טומן את ראשו בחול, אבל זה לא אומר שזה מנקה את משרד התחבורה מהחובה לפעול.
<עינת סגל: ברור שלא.
<עינת סגל: אני יכולה להגיד שיום למחרת הקול הקורא היה מוכן.
<עינת סגל: יש עניין של בירוקרטיה, לצערי אני אומרת את זה.
<עינת סגל: אז אולי אפשר להיעזר בוועדת הטכנולוגיה והמדע כדי להוציא את הקול הקורא הזה, כי צריכים תקנה תקציבית.
<עינת סגל: אני מניחה שאת מכירה את כל הבירוקרטיה שנלוות לזה.
יפעת שאשא ביטון: תעזרו בנו.
יפעת שאשא ביטון: לבוא מדיון לדיון ולהגיד היה קושי.
<עינת סגל: אבל עושים.
יפעת שאשא ביטון: אני מוכנה ביום יום לסייע לכם לפרוץ גם את הקשיים של הבירוקרטיה.
<עינת סגל: עושים ולשמחתי גם היה שם נציג של אגף התקציבים שהבין שהוא צריך לתת מענה מיוחד לנושא הזה ולא לחכות שמונה חודשים לתקנה תקציבית וכל מיני דברים כאלה.
<עינת סגל: זה יושב גם לשולחנה של המנכ"לית וגם שר התחבורה.
<עינת סגל: זה לא מתוך אוזלת יד ולא מתוך זה שאנחנו מזלזלים בנושא, להיפך.
יפעת שאשא ביטון: שורה תחתונה, מתי יוצא הקול הקורא?
<עינת סגל: עכשיו.
<עינת סגל: אגף התקציבים, אני מקווה שיוציא אותנו מהבוץ הזה של התקנה.
יפעת שאשא ביטון: שבוע הבא מהגליל אני ארים טלפון, בתקווה שאני אהיה שם ולא בקיבוץ בארץ.
יפעת שאשא ביטון: אני אשאל עינת, יש קול קורא?
יפעת שאשא ביטון: סביר להניח שאני אשמע שהוא יוצא לדרך?
<עינת סגל: אני מאד מאד מקווה.
<עינת סגל: מה שתלוי בי, ותאמיני לי שכבר עשיתי הכל.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה מירי, משרד הבריאות.
<מירי כהן: רק להוסיף.
<מירי כהן: כפי שנאמר גם בדיונים הקודמים שאתם הצעתם, מאד חשוב להכניס את זה.
<מירי כהן: אתם אמרתם שפניתם למשרד האוצר כדי להכיר בעצם בטכנולוגיה הזאת למתן הנחה באגרת רישוי.
<מירי כהן: אני חושבת שזה סופר חשוב.
<מירי כהן: זו אחת הדרכים לדרבן ולעודד את ההורים לרכוש את הטכנולוגיה הזאת.
<מירי כהן: לדעתי זה דבר שהוא חייב להיות מאסט.
<עינת סגל: זה משהו שבמקביל אנחנו באמת עושים.
<מירי כהן: מאד חשוב.
<עינת סגל: ואני מקווה שבאמת נענה בחיוב.
<עינת סגל: אני מניחה ש- - -
<מירי כהן: אם לא אז תגידו לנו.
<מירי כהן: גם אנחנו נעזור לדחוף, לפנות לשר האוצר אם צריך, גם הוועדה, גם משרד הבריאות, כי אני חושבת שזו אחת הדרכים לעודד את ההורים.
<עינת סגל: לעודד את ההורים בעצם, הורים וגם ציי רכב להסעות תלמידים להתקין את המערכת הזו.
יפעת שאשא ביטון: אני רק מחדדת שאנחנו עוסקים במערכות של בטיחות ילדים ברכבים פרטיים, בסדר?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא נכנסים כרגע לכל העזרים הטכנולוגיים למסגרות חינוך.
יפעת שאשא ביטון: קיימנו על זה דיון בנפרד ומאד חשוב שאנחנו נזקק את זה.
יפעת שאשא ביטון: אני אתחיל עם רועי גנן.
יפעת שאשא ביטון: נמצא כאן?
יפעת שאשא ביטון: עמית לוזון?
יפעת שאשא ביטון: וחורב רווית, אני מניחה שאתם ביחד, נכון?
<עמית לוזון: חורב רווית לא נמצאת.
<עמית לוזון: אני אייצג אותה.
<עמית לוזון: קודם כל צהרים טובים.
<עמית לוזון: כמו שאמרת, יש תקנה שנכנסת באחד באפריל בכל הנוגע לעולם ההיסעים ואנחנו שם חזק מאד בתור מערכת שהייתה אב טיפוס לכל העולם הזה.
<עינת סגל: רק איזו חברה אתה מייצג?
<עמית לוזון: איתוראן.
<עמית לוזון: לעולם הפרטי המערכות האלה לא כל כך מתאימות לרכב הפרטי.
<עמית לוזון: אנחנו בעצם חושבים על פיתרון שלא מצריך איזו התקנה אחרת, נוספת, מעבר למכשיר האיתור שקיים ברכב והיום כבר ל-40% מהרכבים שיוצאים יש כבר מערכות איתור.
<עמית לוזון: על ידי חיבור למחשב ניהול המנוע, אנחנו בעצם יודעים איזה דלתות נפתחות ועל בסיס כל מיני לוגיקות של עצירה ואיזה דלת נפתחת, אפשר לדעת האם הייתה עצירה במקומות שהם גני ילדים או יציאה מתוך הבית, כי אנחנו בעצם מזהים את השגרות של כל הנהיגה, שכל כל כלי הרכב, באופן אנונימי, כמובן.
<עמית לוזון: אפשר לדעת שנפתחה דלת אחורית, נסגרה ואחרי זה נפתחה רק דלת קדמית ולא נפתחה אחרי זה דלת אחורית.
<עמית לוזון: היתרון בפתרון הזה, שהוא לא מצריך שום התקנה נוספת מעבר למערכת מיגון, איתור שקיימת ברכב בגלל כל מיני דרישות אחרות, דרישות ביטוח.
<עמית לוזון: יש יבואני רכב שמתקינים את זה לצרכים שלהם, לצרכי הלקוחות.
<עמית לוזון: ובסופו של דבר יש גם פיתרון, שעוד פעם, הוא לא נותן מענה מלא, אבל זה איזה שהוא פתרון שהוא פתרון זמין ואפשר ליישם אותו ממחר בבוקר והעלות שלו היא עלות שולית של 100-200-300 שקלים וזהו.
יפעת שאשא ביטון: באופן חד פעמי.
יפעת שאשא ביטון: תשלום חד פעמי.
<עמית לוזון: כן, חד פעמי.
<עמית לוזון: לקוח דרך האפליקציה, שגם ככה יש לו, יכול לקבל את ההתראות.
<עמית לוזון: עוד פעם, זה לא תופס את הכל, זה רק תופס מקרים שבהם באמת הייתה לוגיקה של ילד, שפתחו את הדלת, נכנסו למקום, פתאום רואים שלא הייתה פתיחת דלת אחורית.
<עמית לוזון: אפשר ליצור עוד כל מיני לוגיקות, שברגע שאתם מגיע למקום העבודה שלך, אז כשאתה עוצר זה קודם כל תמיד יתריע לך ויגיד לך ללכת לבדוק את המושב האחורי.
<עמית לוזון: אבל זה כרגע הפתרון שאנחנו הולכים אליו.
<עמית לוזון: הפיתוח פה הוא יחסית קצר והעלויות פה הן באמת שוליות, בהנחה שיש מערכת איתור ברכב.
יפעת שאשא ביטון: זהו, אתה מדבר בעצם על אותם 40% שיש להם מערכת של איתוראן ברכב.
<עמית לוזון: היום 40% כמעט, בסביבות 40% מהרכבים החדשים שעולים היום על הכביש, באים עם מערכת איתור בגלל צורך.
<עמית לוזון: או צורך ביטוחי, או צורך של יבואן, אפליקציות, מערכות קונקטד קאר, רכבים מקושרים וכו'.
<עמית לוזון: אפשר להטמיע את הרעיון הזה בילד אין בתוך המערכת שקיימת, ללא התקנת אביזר נוסף.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תודה רבה עמית.
יפעת שאשא ביטון: זה אומר שאתם יכולים ללכת בעצם לכיוון כזה, כמו שאתה אומר, כבר מחר בבוקר.
<עמית לוזון: בעיקרון כן.
<עמית לוזון: צריכים לבנות את הלוגיקות ולעשות פה פיילוטים וכו', אבל מבחינת החומרה, היכולת לקרוא את הנתונים ממחשב ניהול המנוע, עוד פעם, אנחנו קוראים את הנתונים מהמחשב של הרכב, שבעצם יודע איזה דלת נפתחת.
<עמית לוזון: צריך לעשות דיגומים על כל הרכבים, לוודא שברכבים באמת הנתון הזה של הדלתות קיים, עובר ברשת הקנבס - רשת התקשורת של הרכבים.
<עמית לוזון: אבל בעיקרון זה משהו שהוא קיים ואנחנו עשינו איזה שהוא ניסוי פנימי על הרכבים שלנו.