GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ורד וינדמן: אם אנחנו מסתכלים על המבנה המשפחתי אנחנו רואים שהייתה עליה בשיעור הילדים שחיים במשפחות שבראשן הורה עצמאי, הן כבר לא קרויות משפחות חד הוריות, אנחנו מדברים היום על משפחות שבראשן הורה עצמאי.
<ורד וינדמן: גם פה חלה עלייה מ-7% ל-9% בשנים האחרונות.
<ורד וינדמן: צריך לשים לב לשני הנתונים החשובים הבאים.
<ורד וינדמן: יש למעלה מ-160,000 ילדים במדינת ישראל שהם ללא אזרחות ויש כמעט 50,000 ילדים שאין להם בכלל מעמד.
<ורד וינדמן: המשמעות של היעדר מעמד וזה הדבר החשוב, היא שלחלקם אין זכויות רווחה, אין זכויות בריאות מלאות - - -
זוהיר בהלול: ילדי הפליטים?
<ורד וינדמן: גם אבל לא רק, אלא גם כאלה שהם ילדי עולים ללא מעמד של עולה ואלה ילדים שלא נהנים מכלל הזכויות שנהנים מהן ילדי מדינת ישראל.
<ורד וינדמן: זה מספר עצום.
<ורד וינדמן: מבחינת ילדים עניים וזה נתון שהזכירו כל חברי הכנסת, אמנם לא חייבים להשוות לשנת 80', אבל בואו נסתכל רק על העשור האחרון ואנחנו במגמת יציבות, מגמת יציבות שהיא מגמה שלילית כי היא יציבות של נתון מאוד שלילי.
<ורד וינדמן: כמעט אחד מכל שלושה ילדים במדינת ישראל הוא עני, כאשר יש פערים משמעותיים בין האוכלוסיות השונות.
<ורד וינדמן: גבירתי יושבת הראש ציינה זאת, אם זה אחד מכל שלושה מן האוכלוסייה הכללית, הרי ששניים מתוך שלושה ילדים ערבים, חיים מתחת לקו העוני.
<ורד וינדמן: מילה על העוני, עוני הוא לא רק ילדים רעבים.
<ורד וינדמן: נכון, אחד הנתונים שציינו מאחד המחקרים שנערכו על ידי ד"ר פיש "ילדים מספרים", הוא 10% מהאוכלוסייה וזה הממוצע, כי גם פה יש פערים בין המגזר הערבי ליהודי, מדווחים על הליכה לישון רעבים, אבל עוני הוא לא רק רעב.
<ורד וינדמן: עוני הוא לפעמים היעדר יכולת לצאת לטיול, הוא היעדר יכולת לקנות מתנה, הוא תחושה של אפליה, הוא תחושה של קיפוח ואנחנו יודעים במידה רבה שאנחנו גוזרים את עתידו של הילד כבר בילדותו, כי היכולת להיחלץ מהעוני היא - - -
זוהיר בהלול: חסכים רוחניים.
יפעת שאשא ביטון: נכון, זה חסכים, זה עיכובים בהתפתחות הרבה פעמים.
יפעת שאשא ביטון: זה עוד הרבה תופעות לוואי שמלוות אותו אחר כך בבגרות.
<ורד וינדמן: חשוב לומר את זה כדי שלא נישאר רק בעניין של הרעב, שכמובן הוא חשוב ביותר ותיכף אולי נדבר גם על נתונים שקשורים לתזונה ושקשורים לעוני.
<ורד וינדמן: יש כאן שני גרפים למעשה, אחד מציין את תשלומי ההעברה, כלומר, קצבאות ומסים, ומה שמעניין כאן הוא שככל שחלפו השנים, כלומר, בשנים האחרונות, יש כאן גרף של לפני תשלומי העברה, היכולת של תשלומי העברה לצמצם את העוני פחתה לאורך השנים והמשמעות היא שזה תוצר של מדיניות של המדינה, מדיניות ממשלתית ומדיניות ממשלתית יכולה להשפיע על העוני.
<ורד וינדמן: גם מדיניות של מיסוי, גם מדיניות של קצבאות ומה שלא בא לידי ביטוי בדוח, אבל צריך להזכיר אותו הוא שירותים ציבוריים חינמיים אוניברסליים איכותיים.
<ורד וינדמן: גם פה תראו את הפערים שאנחנו רואים בין המחוזות השונים ואת שיעורי העוני במחוז ירושלים והצפון.
<ורד וינדמן: אני מסייגת את מה שכתוב כאן לגבי הדרום, אני לא יודעת אם יש כאן נציג של הביטוח הלאומי, אבל למיטב הבנתי, הנתונים האחרונים של העוני לא ספרו למשל את אוכלוסיית הבדואים בנגב ויכול להיות שזה המקור לנתון במחוז דרום, אבל בכל מקרה אנחנו רואים פערים משמעותיים בין המחוזות השונים.
<ורד וינדמן: שימו לב לנתון המעניין הבא, אולי תגידו שהוא ידוע וברור אבל בכל זאת חשוב לציין אותו.
<ורד וינדמן: ככל שהרמה החברתית-כלכלית של האשכול נמוכה יותר, אחוז הילדים באוכלוסייה של היישוב הזה, של האשכול הזה הוא גדול.
<ורד וינדמן: זאת אומרת, המקומות שבהם הרמה החברתית כלכלית, וזו ספירה מקובלת שנעשית בהתאם לשירותים חברתיים כלכליים ובהתאם להכנסות, שם יש יותר ילדים.
<ורד וינדמן: אולי זה יכול להעביר מסר על משהו שנדון לאחרונה וגם הוגש בג"ץ בעניינו, התקצוב הדיפרנציאלי לרשויות השונות ואולי הנתון הזה מחזק עמדה כזו.
<ורד וינדמן: נתון חיובי שמגלם בתוכו נתון שלילי של פער ובכל זאת הוא נתון חיובי, הוא שאנחנו רואים ואפשר להתגאות בזה, מגמה מתקדמת בירידה של תמותת תינוקות בישראל.
<ורד וינדמן: הוא נכון לכלל המגזרים ועדיין, גם פה יש שוני בין קבוצות באוכלוסייה.
<ורד וינדמן: למשל, שיעור התמותה בקרב תינוקות בדואים גבוה משל שאר קבוצות האוכלוסייה.
<ורד וינדמן: הנתון של תזונה הוא חשוב בפני עצמו, אבל יכול להיות שאפשר לקשור אותו לנושא של עוני ואנחנו רואים כמה אחוזים סובלים מתת משקל, כאשר התופעה בולטת בקרב המגזרים החרדי והבדואי.
<ורד וינדמן: גם פה יש דוגמה של שוני בין המגזרים.
<ורד וינדמן: הנושא של עודף משקל הוא מעניין גם בהשוואה אחורה.
<ורד וינדמן: אנחנו רואים את אחוז התלמידים שהמשקל העודף שלהם הולך וגדל לאורך השנים עם הגיל וכשהשוויתי נתונים משנתונים קודמים שלנו, אנחנו רואים שהייתה עלייה מאוד דרמטית בשיעורי ההשמנה לעומת חמש ועשר שנים אחורה.
<ורד וינדמן: לגבי הנושא של חדרי מיון, גם פה אני חושבת שיש משמעות לנושא של פריפריה ומרכז, אבל מה שחשוב כאן הוא מספרים מאוד גדולים של ילדים שמגיעים לחדרי מיון, כאשר רבים מהם מגיעים אולי מסיבות שהם לא יכלו בשלן לגשת למרפאות בקהילה.
<ורד וינדמן: כשרואים באילו שעות ילדים מגיעים למיון, רואים שזה בדרך כלל בשעות שבהן המרפאות בקהילה לא פתוחות ואחד הדברים שאולי כדאי לקרוא להם הוא פתיחה בשעות מאוחרות יותר גם של מרפאות בקהילה.
<ורד וינדמן: בזמנו מי שמכהן היום כשר הבריאות הגיש הצעת חוק פרטית בנושא הזה בדיוק.
<ורד וינדמן: זה לא תענוג גדול להורים ויש לזה גם עלות למדינה, בנושא של ביקור בחדר מיון.
<ורד וינדמן: אם מסתכלים על באר שבע, על סורוקה, אז מספר הילדים שמגיעים לסורוקה למיון יכול לאכלס עיר או יישוב.
<ורד וינדמן: הנושא של חינוך הוא אחד הנושאים המשמעותיים.
<ורד וינדמן: יש בו נושא שהוא חיובי והוא לא כאן, הנושא של עלייה בשיעורי הזכאות לבגרות, אבל חשוב לדבר על מה שדרוש שינוי.
<ורד וינדמן: גם בעניין הזה גבירתי יושבת הראש הזכירה, שמעט מאוד, מעט מדי, ילדים נמצאים במסגרות חינוך שהן מפוקחות.
<ורד וינדמן: אנחנו יודעים שאין היום חקיקה שדורשת פיקוח רישוי וסטנדרטים ממסגרות לגיל הרך ואנחנו רואים שפחות מרבע של הילדים נמצאים במסגרות חינוך לגיל הרך.
<ורד וינדמן: אנחנו רואים את הנתונים ורואים פערים גם פה בין האוכלוסיות השונות.
<ורד וינדמן: עם הירידה בגיל הפער בין המגזרים בשיעורי הלמידה גדל וגם פה, אם יהיו מסגרות מפוקחות לגיל הרך ובוודאי אם הן יהיו במחירים נגישים או חינמיים, אנחנו נעשה שינוי מאוד דרמטי.
<ורד וינדמן: אני אומר בסוגריים שהיום כולם מכירים בזה, גם בעולם וגם אצלנו, המחקרים מלמדים שהתפתחות המוח הדרמטית ביותר, גם מבחינה נוירולוגית וגם מבחינה רגשית, מתחוללת בגיל הרך, בין לידה לשלוש.
<ורד וינדמן: לכן בחרנו להציג את הנתון הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני ברשותך רוצה להתייחס לפער בין המגזרים, כי אם אנחנו כבר מדברים על זה וחושבים על איך אנחנו רוצים לפתור את זה בעתיד, אז הסיפור של המגזרים הוא גם עניין של תפיסה וגם עניין של מתן מעטפת חברתית ככלל, לצורך העניין, למגזר הערבי, כדי שיותר נשים שתצאנה לעבוד.
יפעת שאשא ביטון: הרי זה לא מספיק שיהיו שם מסגרות חינוך, אנחנו צריכים לראות איך אנחנו נותנים כלים לחברה הזו, כדי שהם באמת יוכלו להכניס את הילדים למסגרת בגיל צעיר.
<ורד וינדמן: ללא ספק, ילד הוא חלק מהמשפחה שלו.
<ורד וינדמן: אנחנו שמים כמובן זרקור על הילדים עצמם, אבל ללא ספק מדובר כאן במדיניות שהיא כללית.
יפעת שאשא ביטון: הילד הוא חלק מאיתנו.
יפעת שאשא ביטון: צריך לזכור את זה.
מאיר כהן: האם יש פילוח של כמה ילדים הגיעו לסורוקה מהמגזר הבדואי, מהו האחוז?
<ורד וינדמן: אני לא יודעת מהו האחוז של הבדואים שמגעים לסורוקה לעומת - - -
מאיר כהן: לא, את אמרת שיש בלילה ילדים שמגיעים.
<ורד וינדמן: באופן כללי, אם מסתכלים, בכל הארץ אגב, פשוט הניסיון מלמד שבפריפריה יש פחות שירותי בריאות זמינים, אבל מה שאנחנו רואים זה שהשעות בהן חדר המיון מלא יותר הן שעות שבהן אין מרפאות בקהילה, שאלו שעות הלילה ואחר הצהריים.
מאיר כהן: האם עשיתם פילוח לגבי סורוקה במיוחד?
<ורד וינדמן: כן, יש פילוח.
מאיר כהן: אני משער שיותר מ-50% - - -
<כרמית פולק: 50,000 ילדים הגיעו לסורוקה לא לפי מגזר.
<כרמית פולק: 50,000 ילדים הגיעו לסורוקה, כשבבאר שבע עצמה יש כ-52,000 ילדים.
<כרמית פולק: אז ברור שלא כולם הגיעו מבאר שבע, אבל - - -
מאיר כהן: לא פילחתן את המגזר הבדואי.
יפעת שאשא ביטון: אבל בפילוח של "בטרם" אנחנו רואים שבמגזר הערבי יש יותר פגיעה בלתי מכוונת בילדים.
<ורד וינדמן: כאן ההשוואה, ואת זה מעניין לומר גם בהקשר ההערה שלך, חברת הכנסת, שרואים כאן הבדל בין מה שקרה לפני הרפורמה של פרופ' טרכטנברג בחינוך חובה חינם בגילאים 3-6, לבין היום.
<ורד וינדמן: הפערים מצטמצמים.
<ורד וינדמן: לכן יש חשיבות מאוד גדולה לחקיקה ולאפשרויות החינוך שנפתחות בפני האוכלוסייה.
<ורד וינדמן: הנושא של אלרגיות הוא נושא מאוד משמעותי.
<ורד וינדמן: הוא עולה בקנה אחד עם מגמה עולמית.
<ורד וינדמן: יש עלייה מאוד דרמטית במספר הילדים שסובלים מאלרגיות.
<ורד וינדמן: אנחנו רואים את זה, בין היתר, במסגרות החינוכיות.
<ורד וינדמן: אנחנו רואים את ההשוואה ואת הפער העצום בין השנים, בין כמה בקשות הוגשו לסייעות רפואיות במסגרות חינוך, מ-843 עלייה ל-2,900, כמעט 3,000 בקשות לסייעות רפואיות, שבמרביתן אנחנו מדברים על בקשות להשגחה מונעת בגלל רגישות למזון.
יפעת שאשא ביטון: מה שמאותת לנו שצריך לשנות את השיטה.
יפעת שאשא ביטון: היה על כך דיון בוועדה לזכויות הילד בשבוע שעבר.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים לבחון את המענים האמתיים שצריך לתת בתוך מערכת החינוך.
יפעת שאשא ביטון: לא בטוח שהסייעות, במיוחד כשהמספרים הולכים וגדלים, הן הפתרון הנכון.
<ורד וינדמן: הנושא של ילדים נפגעי עבירה הוזכר כאן ולשמחתי, רבים מן הנושאים שאנחנו מעלים נדונו בוועדה הזו.
<ורד וינדמן: חשוב לראות את הנתונים העדכניים.
<ורד וינדמן: מרבית התיקים, למעלה ממחציתם של התיקים שנפתחים בגין עבירות נגד קטינים נסגרים.
<ורד וינדמן: חלק משמעותי נסגר מחוסר ראיות וחלק נסגר מחוסר עניין לציבור.
<ורד וינדמן: גם כאן, אם תורשה לי הערה, מכיוון שהתייחסנו לזה קודם לכן, יש מענים לעניין הזה.
<ורד וינדמן: אמנם יש קשיים ראייתיים ברורים בהקשרים של תיקים שנפתחו בגין עבירות, בוודאי במשפחה, אבל יש שינויים לעשות במעטפת לילדים עדים, לילדים נפגעי עבירה, שבאים להעיד בבית המשפט.
<ורד וינדמן: אני יודעת שלחברת הכנסת יש הצעת חוק בנושא הזה.
<ורד וינדמן: יהיה מעניין לראות האם ואיך ישתנו הנתונים אחרי שתהיינה ההקלות שיאפשרו לילדים להעיד ביתר קלות והגנה.
<ורד וינדמן: אם אנחנו משווים את מספר הילדים שמוכרים לשירותי הרווחה, אנחנו מדברים על 16% מכלל הילדים בישראל וגם כאן יש עלייה מאוד משמעותית, אם אנחנו מסתכלים מאז שנת 2001.
<ורד וינדמן: מספר הילדים שמצויים בסיכון ישיר אפילו גדל ביותר מפי שניים מאז 2001.
<ורד וינדמן: זאת אומרת, גידול מאוד משמעותי.
<ורד וינדמן: בהקשר הזה צריך לשאול האם יש כוח אדם שדרוש כדי לטפל בכל אותם ילדים שזקוקים לעזרתם של שירותי הרווחה.
<ורד וינדמן: אם משווים את השיעור מכלל האוכלוסייה, אז אם היום זה 16% הרי שלפני שש שנים השיעור הזה היה בערך 13%.
<ורד וינדמן: זאת אומרת המגמה, גם כשמסתכלים על השיעור ולא רק על המספרים, היא מגמת עלייה וזה משמעותי.
מאיר כהן: האם אתם מנסים לנחש למה?
<ורד וינדמן: אפשר להסתכל על זה משתי בחינות.
<ורד וינדמן: האחת, שיותר מגיעים לקבלת עזרה ויש יותר מודעות, אבל להערכתי, יש גם יותר מצוקות ויש גם יותר היזקקות.
מאיר כהן: ממחקר קטן שעשיתי בעיר שבה אני גר, ביום שחיברנו את הרווחה והחינוך ועשינו מינהל חינוך ורווחה והתחילו לדבר ולהתכתב, הסתבר שבבתי ספר, יש שם המון כוח לזיהוי שלא טופל.
<ורד וינדמן: אני חושבת שהנושא הזה, צריך לדבר עליו ישיבה שלמה, על כל הנושא של התקשורת בין הרשויות השונות.
<ורד וינדמן: השיתוף במידע, התרבות הארגונית של לעבוד יחד ולא לעבוד לחוד.
<ורד וינדמן: זו הנקודה הכי משמעותית, כדי לסייע לילדים בסיכון ואפילו למנוע את המקרים הטרגיים שאנחנו עדים להם בחודש האחרון.
יפעת שאשא ביטון: יש גם נתונים נוספים, במספר הילדים האלה צריכים להילקח בחשבון גם ילדים חולים.
יפעת שאשא ביטון: שירותי הרווחה נותנים מענים נוספים חוץ מהמענים שהם נתנו בעבר, אם אלה ילדים חולים שמקבלים סיוע והחזרי נסיעות או הילדים האלרגיים מתחת לגיל שלוש, שנמצאים בוועדת שילוב בשירותי הרווחה כדי לראות אם רוצים לתת להם סייעת.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, יש שירותים שנוספו למערכת וכאן עולה השאלה, האם יחד עם השירותים האלה נוסף גם כוח אדם שיכול לתת מענה.
<ורד וינדמן: זאת שאלת מפתח וכבר דיברנו על הצורך בתקינה מחייבת של עובדים סוציאליים.
<ורד וינדמן: זו ההתפלגות של דיווחים חדשים של קטינים ממשרד הרווחה, כמעט 44,000 דיווחים על קטינים.
<ורד וינדמן: אלה דיווחים על ילדים בסיכון וכאן, גבירתי הזכירה ואני רוצה להגיד על זה מילה או שתיים, הלוח הזה מציג את הבקשות שמוגשות לוועדת פטור, שחברים בה המשטרה, הפרקליטות והרווחה, פטור מדיווח למשטרה על מקרים של פגיעה בילדים.
<ורד וינדמן: הנתונים מלמדים על עלייה מאוד דרמטית, של מאות אחוזים, במספר הבקשות.
<ורד וינדמן: הדבר הנוסף שהוא מעניין כאן הוא שיש כאן הבדלים משמעותיים בין המחוזות.
<ורד וינדמן: גם אם לוקחים בחשבון את העובדה שהמחוזות שונים בגודלם, עדיין יש הבדלים מאוד משמעותיים.
<ורד וינדמן: ייתכן והסיבה לכך היא בין היתר, העובדה שלא קיימים היום נהלים אחידים להתנהלות בכל הנושא הזה, מתי מגישים בקשה לפטור ומתי מקבלים את הפטור מדיווח ומשאירים את הטיפול ואת הפגיעה הזאת במישור הטיפולי ולא במישור המשטרתי פלילי.
<ורד וינדמן: כאן יש נתון חיובי בנושא של ילדים עוברי חוק.
<ורד וינדמן: חיובי במובן הזה שיש ירידה, גם במספר הקטינים החשודים וגם בשיעור שלהם.
<ורד וינדמן: אנחנו מדברים על אחוז קטינים חשודים בעבירות של 2.6 וזה נתון חיובי כי המשמעות שלו היא שיש ירידה בעבריינות.
<ורד וינדמן: אני אסביר קצת את הלוח המסובך הזה.
<ורד וינדמן: סך התיקים כאן מורכב מתיקים פליליים ותיקים של ט"מ, תיקים של טיפול מותנה, שככלל לא ממשיכים להליך פלילי אלא נסגרים באופן טיפולי.
<ורד וינדמן: מה שאנחנו רואים הוא שהחלק של התיקים הפליליים, כלומר, לא אלה שנסגרים באופן טיפולי או טיפול מותנה, גדל ואילו החלק של הט"מ קטן.
<ורד וינדמן: זה יכול להעיד על החמרה בעבירות, שחומרת העבירות גדלה, או שזה יכול להעיד על התייחסות שונה של המערכת המשטרתית לעבירות שעוברים קטינים.
<ורד וינדמן: אלה הנתונים, צריך לשאול מהי המשמעות של זה.
יפעת שאשא ביטון: זה צריך להיות הפוך.
יפעת שאשא ביטון: אני אקדים ואומר, אבל אני אתייחס לזה אחר כך.
<ורד וינדמן: קצת על ילדים וניו מדיה.
<ורד וינדמן: שלושת השקפים הבאים הם נתונים מתוך מחקרים, בין היתר מחקר של ד"ר הראל פיש ונתונים של המשרד לבטחון פנים.
<ורד וינדמן: 30% מבני נוער יצרו קשר עם אנשים זרים ברשת ו-15% דיווחו כי פגשו את הזרים שהכירו ברשת.
<ורד וינדמן: זה כמובן נתון מאוד מטריד, שדורש מחשבה איך להתייחס אליו, לתקנות ברשת.
<ורד וינדמן: רבים מהילדים שנפגעו בחרו לא לספר על כך לאיש.
<ורד וינדמן: גם הנתון הזה דורש התייחסות מערכתית.
<ורד וינדמן: כאן זו השערה שלנו ולכן בחרנו לצרף את השקף הזה.
<ורד וינדמן: בתיקים שנפתחו במשטרה, השיעור של תיקים שנפתחו בגין הטרדה מינית כלפי קטינים מאוד גדל וייתכן שהדבר הזה, וזו כאמור השערה שלנו, קשור לעבירות ברשת, לעבירות של הטרדה מינית כלפי קטינים, עבירות שנעשו ברשת.
<ורד וינדמן: לכן הנתון הזה מעניין בהקשר הספציפי הזה.
מאיר כהן: חייבים לפלח את זה, אלה שני טיפולים שונים לגמרי.
<ורד וינדמן: חלק מהעבודה שאנחנו עושים בסיומו של כל שנתון הוא לראות אילו פילוחים חסרים ולנסות לאפשר אותם בשנה הבאה.
<ורד וינדמן: זה אחד מהם, בהחלט.
<ורד וינדמן: כמו שאנחנו ודאי יודעים רק מהניסיון שלנו, של כולנו, למרבית הילדים יש סמרטפון, יש בו שימוש תדיר וזה משמעותי בגלל השימושים שנעשים בסמרטפון.
מאיר כהן: בשלושה קליקים לכל היותר.
<ורד וינדמן: בדיוק כך.
יפעת שאשא ביטון: הנתון המעניין, וזה חדש מהיום בבוקר, שאחוז הילדים שיש להם סמרטפון גדול יותר מאחוז המבוגרים.
יפעת שאשא ביטון: בקרב המבוגרים רק 72%.
<ורד וינדמן: הנתון האחרון, כדי לסיים בכל זאת עם נתון משמח, אנחנו רואים גידול במספר החניכים שמשתתפים בפעילויות תנועות נוער וגם כדי לומר שהילדים והנוער הם לא רק בסמרטפון, הם גם נמצאים בתנועות הנוער.
<כרמית פולק: נכון.
<כרמית פולק: גיל הוא חניך של "הצופים", נכון?
<ורד וינדמן: אלה הם כמובן רק חלק קטן מן הנתונים.
<ורד וינדמן: עלה לאתר לקט שלנו, שיש בו הרבה יותר נתונים כי קשה לצלול לתוך כל 600-700 עמודים של השנתון, אבל חשבנו שאלה הנתונים שכדאי להביא היום לוועדה הזו.
<ורד וינדמן: אנחנו מודים לכולכם על ההקשבה ומחזירים את השרביט עכשיו לעשייה, מה עושים עם הנתונים המשמעותיים האלה?
<ורד וינדמן: כשתאפשרי לגיל הוא ישמח - - -
יפעת שאשא ביטון: עכשיו.
יפעת שאשא ביטון: אמרתי שהוא יסכם את הצגת הנתונים ואני אכן מסכימה שהספר הזה, שהוא ספר ילדים, צריך להיות מתורגם לתכנית עבודה.
יפעת שאשא ביטון: אחרת נישאר עם המספרים ולא באמת נשיג את מה שאנחנו רוצים.
יפעת שאשא ביטון: גיל, אחרי ששמענו סקירה נרחבת, בוא נראה איזה מופת יש לנו כאן.
<גיל שלום: אני אפתח, חבר הכנסת אמר מקודם לגבי קריאות ההשכמה לכנסת וכו', אני חושב שקריאת ההשכמה לכנסת לא צריכה להגיע רק מן המועצה לשלום הילד אלא גם מהציבור ושהציבור הוא זה שצריך לדאוג מהנתונים האלה הכי הרבה ולהפעיל לחץ.
<גיל שלום: דבר שעד כמה שאני יודע לא קורה בצורה ברורה.
יפעת שאשא ביטון: תספר לנו מהי המסגרת שאתה מגיע ממנה, "חינוך לפסגות".
<גיל שלום: עמותת "חינוך לפסגות" היא עמותה הפועלת לצמצום פערים חברתיים באמצעות מתן שוויון הזדמנויות לילדים ובני נוער בעלי פוטנציאל למצוינות, שמתגוררים בפריפריה החברתית והגיאוגרפית של ישראל.
<גיל שלום: העמותה עוזרת לנו בלימודים, מעשירה אותנו ונותנת לנו את הכלים להצליח בלימודים.
מאיר כהן: למה בית הספר לא עושה את זה?
<גיל שלום: בבית הספר יש שינשינים, בני נוער - - -
מאיר כהן: היות ואתה נשמע מאוד נבון, אל תענה, רק תחשוב, מה היה קורה אילו בתי הספר לא היו מפספסים אותך ולא היית צריך להגיע לעמותה?
<גיל שלום: אני מסכים איתך, אני חושב שאין סיבה שילד יפנה למורה פרטי או למסגרת אחרת שתעזור לו בלימודים.
מאיר כהן: איפה אתה גר?
<גיל שלום: אני גר בקרית יובל.
<גיל שלום: לגבי הסמרטפון, הנתון המשמח שהצגת קודם וגם - - -
יפעת שאשא ביטון: משמח מה?
יפעת שאשא ביטון: שיש 83%?
<גיל שלום: הוא משמח אותי קצת כי אני חושב שסמרטפון, השימוש בו הוא לא בהכרח שלילי.
<גיל שלום: התייחסת אליו בתור עניין שלילי, אני חושב שמהסמארטפון אנחנו יכולים ללמוד הרבה ולקבל עזרה גם בלימודים שלנו ולכן אני מעריך שהנתון הזה הוא לא כל כך שלילי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים לתעל את השימוש בו למקומות החיוביים, לגייס אותו למה שאנחנו רוצים ולדעת להתמודד עם האתגרים והסכנות שיש פה.
יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה לגמרי וכל הכבוד על ההערה.
<גיל שלום: לגבי הנתון על אחוזי הפשיעה.
<גיל שלום: רציתי לומר שבתור בן נוער לי אישית, ואני מאמין שגם לחבריי לכיתה ולבני נוער נוספים, החוקים ומה שנכון ומותר, ומה שלא נכון ולא מותר, זה לא מספיק ברור, הרבה בני נוער לא מכירים באמת את החוקים שיש למדינת ישראל.
<גיל שלום: אני מאמין שזה משהו שכן צריך להשתלב במערכת החינוך.
יפעת שאשא ביטון: נכון, יפה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, גיל.
יפעת שאשא ביטון: זאת אולי הזדמנות, אפרופו השאלה הזו, מאיר, אני כל כך מסכימה איתך, צריך להפנות אותה למי שמוביל את מערכת החינוך.
יפעת שאשא ביטון: זאת הזדמנות לומר שאנחנו צריכים להתחיל להפוך את החינוך ליותר רלבנטי, לא רק בהיבטים החינוכיים פדגוגיים שאנחנו מדברים עליהם כל הזמן אלא גם בהיבטים החברתיים.
יפעת שאשא ביטון: אומר פה הצעיר המוכשר הזה, "תנו לנו יותר כלים להיות אזרחים טובים ולהבין מה מותר לנו ומה אסור לנו".
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לגיל ותודה רבה לוורד.
מרדכי יוגב: ראשית, תודה רבה לכל מי שפה, ליוזמים וליושבת ראש ולמועצה לשלום הילד ולכל מי שנאסף פה.
מרדכי יוגב: גם אני ויתרתי על כל מיני דברים אחרים, ביטחוניים, התיישבותיים ואחרים, כי חשבתי שהדבר הזה יותר חשוב.
מרדכי יוגב: אני קורא לזה לא הוועדה לשלום הילד או המועצה לשלום הילד, אלא המחויבות שלנו כמבוגרים לשלום הילד והחובה שלנו.
מאיר כהן: זו הוועדה לשלום המדינה, חביבי.
מרדכי יוגב: הוועדה לשלום המדינה, אם אתה רוצה.
מאיר כהן: זה יותר פשוט.
מרדכי יוגב: מזה אני רוצה לומר עוד דבר.
מרדכי יוגב: כל ילד הוא עולם ומלואו וכל ילד שנפגע או נפגעת או רעב או רעבה הוא עולם ומלואו ואנחנו צריכים, כמו שאמרה היושבת ראש, לפעול בכל המנעד הרחב.
מרדכי יוגב: יש פה נציגים ממשרד החינוך, משרד הבריאות, משרד הרווחה ואחרים, גם המשרד לבטחון פנים, איך כל אחד ייקח מפה, אבל גם איך אנחנו כוועדה נוודא בישיבות מעקב שנעשים דברים ונידרש לזה, עולם כמנהגו ואנשים כאנשים.
מרדכי יוגב: תרשו לי אם אני אומר כהערה בסיסית ראשונה.
מרדכי יוגב: יש עניין, הוא לא עניין של הוועדה הזו, הוא עניין של החברה הישראלית או של החברה האנושית בכללותה, לחזק את החינוך לשלמות של משפחה.
מרדכי יוגב: אני לא אקרא לזה מכבסת מלים, אבל זה לא עוזר אם נקרא לו חד הורי או אם נקרא לו הורה עצמאי, זה בידו ויש דברים כאלה, היו מאז ומעולם, תמיד היו ותמיד יהיו, אבל הרחבת האופן, ואחר כך ילדים שאין להם את התומך האב או את התומכת האם, לפי כל סטטיסטיקה יוצרת יותר קושי.
מרדכי יוגב: זה נושא ראשון ואני סוגר אותו, לא מתכוון כרגע להרים אותו, אבל אני חושב שיש ערך, שלמות המשפחה מייצרת יותר תמיכה לילד בכל גיל.
מרדכי יוגב: הדבר השני, מה שאמר פה חברי חבר הכנסת מאיר כהן, שכל מקום, וגם אני עד לכך, שבו יש שילוב של הוועדות שונות, של הרווחה והחינוך הרי שהוא תורם.
מרדכי יוגב: ואם עם הרווחה והחינוך, היה בהיסטוריה שלנו, האחות הבית ספרית, גם הבריאות, היה עוד יותר תורם.
מרדכי יוגב: בוודאי שאנחנו צריכים לקרוא לכך ולנסות לחבר ושזו תהיה הנורמה או אפילו החוקיות.
מרדכי יוגב: מתוך כך נלך להערה הנוספת, לתבוע שיחזרו ואם אין מספיק תקציב אז לאותם מקומות שבהם הסטטיסטיקה יותר קשה, לתת את התעדוף של אחות בית ספרית בתקציב של משרד הבריאות.
מרדכי יוגב: מתוך הפיילוט הזה לראות אולי אחר כך להחזיר את זה ולהנחיל את זה, כדרך שהחזירו והנחילו את הנושא של טיפול שיניים לילדים.
מרדכי יוגב: הדבר הנוסף, מה שנאמר פה על הסמרטפון, יותר מסוכן, פחות מסוכן, נדמה לי שבנקודה הזאת שר החינוך כן נוגע כעת, ויש כאן נציגת משרד החינוך, אני חושב שכשם שאנחנו עושים נושא בטיחות בדרכים, איני זוכר כרגע אם זו כיתה ד', ה' או ו', אז אנחנו מוכרחים באותו גיל של ראשוני המצטיידים בסמרטפון, לייצר את אותה תכנית של בטיחות ברשת, על כל המשתמע ממנה.
יפעת שאשא ביטון: מגיל שלוש.
מרדכי יוגב: יכול להיות, אז צריך מכיתה א' או מהגן.
מרדכי יוגב: נדמה לי ששר החינוך הקודם הנחיל את תודעת השואה מהגן או רצה, חשב.
מרדכי יוגב: יכול להיות שהסמר
מרדכי יוגב: טפון יותר חשוב, כי יש בו גם פיזור גדול של כל מי שנמצא כל הזמן בתוך זה ולא במקום אחר ויש בו גם חיכוך גדול והגעה לפורנוגרפיה בגילאים צעירים, או כל מה שזה גורם לבן האדם.
מרדכי יוגב: לא אאריך על זה יותר.
מרדכי יוגב: דבר נוסף, כל מה שנאמר פה על תנועות הנוער וארגוני הנוער.
מרדכי יוגב: אני בשעתו אמרתי גם לשר שלנו, נפתלי בנט, שאני הייתי נותן ואוצ'ר לכל ילד, שיהיה לו מה לעשות אחר הצהרים ולא לשוטט ברחוב או באינטרנט.
מרדכי יוגב: מצדי שישחק בקבוצת כדורגל ואני אתבע ממנו שקבוצת הכדורגל הזאת תתנדב פעם בחודש עם זקנים שבשכונה, או בכפר או בעיר, לא משנה מה, והיא תהיה דבר נורמטיבי שהילד אז נמצא בתוך מסגרת ולא משוטט בפני עצמו.
מרדכי יוגב: ודאי תנועות הנוער וארגוני הנוער, שהם מיסודם באים לתת ערך לילד ויותר עשייה.
מרדכי יוגב: אני אסיים את דבריי.
מרדכי יוגב: ברור שגם מפעלי ההזנה, צריך להודות ולשבח עליהם, אבל באותם מקומות שבהם זה ממש משמעותי וקריטי, צריך למצוא את הדרך לחופשות, דרך המתנ"סים.
מרדכי יוגב: אלה ימים יותר קשים ואלה הימים שאותם ילדים מוצאים את עצמם לפעמים גונבים מהמכולת או מהסופרמרקט, כי רעבים.
מרדכי יוגב: אנחנו צריכים לתת שם את אותו מפעל ההזנה.
מרדכי יוגב: איך קורה שכל כך הרבה תיקים של תלונות ובעיקר במשפחה.
מרדכי יוגב: אז יש גם את הצד השני של ההסתגרות וחוסר הרצון לפתוח ולהגן על.
מרדכי יוגב: רק בחודש האחרון טיפלתי בלהגן על, שאישה הגנה על בעלה ועד שזה נפתח לקח שנה וכו', אבל אני חושב שזה דיון שצריך לנהל אותו בתוך המשטרה ולמצוא בתוך המשטרה את הדרכים הנוספים שבהן, מתוך הכרת הבעיה, מוצאים עוד כלים כדי להגיע לכך שדברים יטופלו יותר ברצינות.
יפעת שאשא ביטון: זה לא רק המשטרה, זו הפרקליטות שסוגרת תיקים שהמשטרה כבר עבדה עליהם וכבר הגישה כתב אישום וזה הגיע לפרקליטות ושם זה נסגר.
מרדכי יוגב: שורה תחתונה, אני מודה פה למועצה לשלום הילד שהיא רשות עצמאית וגם ליושבת ראש הוועדה ולכל מי שפה.
מרדכי יוגב: פה נמצאים שומרי הסף של חובתנו כלפי הילדים.
מרדכי יוגב: זה לא נציב הדורות הבאים, זה נציב הדורות הקיימים, בכדי שהדורות הבאים יהיו טובים יותר.
מרדכי יוגב: אז תודה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חבר הכנסת מוטי יוגב.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נפתח עם משרד הרווחה בשני היבטים אז אתן תחליטו איך אתן מחלקות את הדיווח.
מרדכי יוגב: סליחה שאני גם אהיה מהעוזבים, משום שיש עוד שתי ועדות שיזמנו והיום הכניסו את הכול במקביל.
יפעת שאשא ביטון: אבל בלי לדעת על מה, אני חושבת שהוועדה שלנו כרגע היא - - -
מרדכי יוגב: כן, נתתי לה את העדיפות הראשונה ואנחנו פה שעה שלמה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נפתח עם משרד הרווחה, אני רוצה להתייחס בשני היבטים.
יפעת שאשא ביטון: האחד זה ההתמודדות עם העוני.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו קיימנו כאן דיון, אם זכור לכם, לפני קרוב לשנה, סביב הדוח של יוניס"ף ונאמר שהמשרד נערך או מתארגן לתכניות שיעזרו להתמודד טוב יותר עם מצב העוני, בעיקר בקרב ילדים, אז אני אשמח לקבל דיווח על היערכות המשרד.
יפעת שאשא ביטון: הדבר השני קשור לכל הנושא של פגיעות בילדים, בעיקר פגיעות מיניות, איך אנחנו מפקחים יותר טוב על כל הנושא הזה של פטור מדיווח, כשמוותרים בכזאת קלות.
יפעת שאשא ביטון: אני מבינה את המענה ואת הצורך הטיפולי ואת הצורך להגן על הילד ולא להעמיד אותו בסיטואציה הכול כך מורכבת ובכל זאת, זה נראה קצת פרוץ מדי, כשאנחנו מדברים על היקפים כל כך גדולים, כשאנחנו מדברים על עלייה כל כך דרמטית ועל אישור של 93% מבקשות הפטור.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה מחייב מאיתנו איזושהי בדיקה מחודשת.
יפעת שאשא ביטון: תבחרו במה להתחיל, בבקשה.
יפעת שאשא ביטון: שם מלא ותפקיד לפרוטוקול.
<רינת וייגלר: רינת וייגלר, יועצת משפטית של משרד הרווחה.
<רינת וייגלר: אני יכולה לדבר באופן כללי, אני חייבת לומר, לא התכוננו לשתי השאלות האלו, לפחות אליי הן לא הגיעו כשאלות שהוועדה מבקשת.
<רינת וייגלר: לעניין הפטור אני יכולה להתייחס, לעניין העוני אני לא יכולה.
<רינת וייגלר: הייתה פה - - - אני לא רואה אותה פה אבל ככל שמי שיכול סביב השולחן אז הוא יתייחס.
<רינת וייגלר: אני קודם כל רוצה באמת לברך על השנתון.
<רינת וייגלר: אני חושבת שהעבודה שהמועצה עושה פה היא עבודה מדהימה והיא משמשת בסיס, יושבת הראש אמרה לגבי תכניות עבודה, בוודאי משמשת בסיס, אני יכולה להגיד, בכל מה שנוגע לעבודת המשרד אצלנו, גם לתכניות, גם לחשיבה וגם ליוזמות.
<רינת וייגלר: אמנם הנתונים מבוססים, בגדול כמובן, על הנתונים ממשרדי הממשלה השונים והגורמים השונים, אבל עבודת התכלול ואני חייבת לומר בסוגריים, שהממשלה לא השכילה לעשות ואולי בהמשך לדברים שאמר חבר הכנסת כהן לגבי תפקידי המדינה, המדינה לא השכילה לשכלל את הנתונים במובן הזה ועל כך מגיעה למועצה הרבה תודה ומעבר לתודה הדברים האלה מאוד משמעותיים.
<רינת וייגלר: בהקשר של העבודה, אני מסכימה לגמרי עם הדברים שנאמרו כאן לגבי העובדה שהבסיס להצלחה וליכולת אולי קצת לשפר את מצבם של הילדים, הוא בעבודה בין רשויות המדינה.
<רינת וייגלר: זה בסיס הדברים, זה ברור לגמרי.
<רינת וייגלר: זה לא הנושא היחיד שבו המדינה לא משכילה לעבוד בשיתופי פעולה, אבל בנושא הזה זה קריטי יותר מאשר במקרים אחרים ולא רק בין רשויות המדינה אלא גם עם הארגונים החוץ ממשלתיים, בהקשר זה ביניהם כמובן זו המועצה לשלום הילד.
<רינת וייגלר: זה בסיס העניין.