GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אלי ביר: אני חושב שצריך פשוט למנות – אני לא יודע אם זה אתם או ועדה אחרת, למנות אדם או גוף מסוים שכל היזמים המדהימים האלה יוכלו לפנות ולקבל עזרה וללכת על זה.
<אלי ביר: בחור כזה או בחור אחר לא יודעים לאיפה ללכת.
<אלי ביר: הולכים לפה או לפה, פשוט למנות מישהו שכאילו ילווה אותו.
<אלי ביר: ירכז את כל הבעיה.
<אלי ביר: סתם לדוגמא, אם מחר יש לי רעיון אדיר שיכול לפתור במאה אחוז את הבעיה, אני אישית שגר פה כל החיים שלי כמעט, לא יודע לאיפה לפנות ואני אאבד אחרי קצת זמן.
<אלי ביר: אז אולי למנות מישהו, כי זו מכה שאנשים מתים כל שנה בגללה ואפשר לפתור אותה.
יפעת שאשא ביטון: אז אחרי שהתרסנו בהתחלה, אמרנו דברים לא יפים, אז עינת, משרד התחבורה, יש מישהו שמרכז?
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שאת מיינדד וצריך גם להגיד את זה וגם לפרוטוקול.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שאת מאד מאד מחויבת.
יפעת שאשא ביטון: אני ראיתי את זה בדיון הקודם, אני רואה את זה עכשיו וזה לא אומר שאני לא אמשיך להציק, אבל אני יודעת שאת איתנו לגמרי.
יפעת שאשא ביטון: יש מישהו, יש כתובת שאנחנו נוכל למנות במשרד התחבורה, אפילו באמצעות מייל, כדי שאפשר יהיה לפנות ואתם תדעו איפה כדאי להמשיך וללוות את ההליך, כדי לעודד עוד ועוד אנשים.
יפעת שאשא ביטון: כי בעצמך אמרת שיש לכם רצון, אפילו תקציבית, מה שמבחינתי זה אקסטרה כדי לעודד יזמים.
<עינת סגל: אז אלף קודם כל אנחנו הכתובת ואנחנו עושים את זה.
<עינת סגל: מי שפונה אלינו ומגיע אלינו - - -
<עינת סגל: אנחנו – האגף שלי.
<מירי כהן: אני גם אפנה את מי שפנה אלינו.
<עינת סגל: אנחנו מפנים למכון התקנים כדי לקבל את המידע ממכון התקנים, כי כאן אני לא יכולה להתערב.
<עינת סגל: אני מפנה לשם ומגיעים.
<עינת סגל: אם את תיכנסי עכשיו למשרד שלי את תראי את זה ואת תראי את הכל.
<עינת סגל: זה במשרד על השולחן.
<קריאה: אז לפרסם בריכוז.
יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו פשוט נפרסם את הכתובת שלכם, כדי שאפשר יהיה באמת להגיע.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נדאג.
<שלום פרץ: אם אפשר שאלה קטנה.
<שלום פרץ: אם אפשר לסייע לנו, כי סך הכל כל הרעיונות האלה נולדו באמת מתוך רצון אמיתי.
יפעת שאשא ביטון: הנה, אנחנו פה כדי לסייע לכם להפיץ את זה.
<שלום פרץ: רגע, רגע, רק שנייה.
יפעת שאשא ביטון: ובשביל בעצם להציל את הילדים.
<שלום פרץ: תמיד את חותכת בפסיק ואז זה נשמע משהו אחר לגמרי.
יפעת שאשא ביטון: אני בתכלס.
<שלום פרץ: תני לי רגע להשלים, באמת.
<שלום פרץ: זה נושא חשוב מדי בשביל לחתוך אותי.
<שלום פרץ: תקשיבי, מה שאני אומר, אם היושבים פה, אחד מהם יכול לסייע, למשל המדבקות שלה.
<שלום פרץ: מוציאים מיליונים על פרסומות רדיו, טלוויזיה, שנייה, הכל פה - - -
יפעת שאשא ביטון: תראה, אני לא סתם עצרתי.
יפעת שאשא ביטון: אני הבנתי את מה שאתה אומר.
<שלום פרץ: רגע, רגע.
יפעת שאשא ביטון: גם אמרת את זה מקודם, נו.
יפעת שאשא ביטון: יש פשוט עוד דוברים.
<שלום פרץ: תני לי לסיים.
<שלום פרץ: המדבקות שלה למשל זה כבר דבר שצריך לצאת.
<שלום פרץ: הדבר הזה גם כן, סליחה שאני נוגע בדבר, אבל זה דבר גם כן שצריך כבר לצאת לרחוב.
<שלום פרץ: איך אנחנו - - -
יפעת שאשא ביטון: שלום, הסברתי לך.
יפעת שאשא ביטון: בוא תחסוך רגע.
<שלום פרץ: איך אנחנו כאזרחים, איך אני כאזרח קטן - - -
יפעת שאשא ביטון: הסברתי לך, שלום, ואני יודעת שאתה בן אדם שמבין, למרות שאתה מנסה עוד פעם וכאילו לא הבנת.
יפעת שאשא ביטון: כמו שאני לא יכולה לקחת את המובי קיד עכשיו להפיץ אותו ולהנגיש אותו בטיפות חלב וכאלה - - -
<שלום פרץ: זה לא דומה.
<שלום פרץ: אם את לא מבינה שזה לא דומה - - -
יפעת שאשא ביטון: מבחינתי כולכם שווים.
יפעת שאשא ביטון: כולם היו בני.
<שלום פרץ: אם את לא מבינה שזה לא דומה, אני מתפלא עלייך.
יפעת שאשא ביטון: אז אוקיי, אז תתפלא.
<שלום פרץ: תסתכלי, כל הבעיות שיש לך פה בשולחן, המדבקה והדבר הזה, הם לא בקטגוריה.
<שלום פרץ: תוציאי את זה כבר.
<שלום פרץ: זה עוזר.
<שלום פרץ: זה מודעות.
<שלום פרץ: זה הסברה.
יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו פה בשביל להפיץ את זה.
<שלום פרץ: אז אם לא הבנת, כל הדברים פה צריכים - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו פה בשביל להפיץ את זה, נקודה, שלום.
<שלום פרץ: איך מפיצים?
<שלום פרץ: אני ארבע שנים פה.
<שלום פרץ: אני ארבע שנים שומע את הסיפורים האלה.
יפעת שאשא ביטון: אני פה בשביל להפיץ את זה, זה הכל.
יפעת שאשא ביטון: אני מצטערת על מה ששמעת - - -
<שלום פרץ: אני סתם באתי היום.
<שלום פרץ: תאמיני לי, אני ידעתי שזה מה שנשמע.
<שלום פרץ: לא יקרה כלום.
<עדי חן: סליחה גברתי, אם יורשה לי לחזור על משהו שאמרנו לפני שבועיים.
<עדי חן: התעוררה סוגיית האחריות.
<עדי חן: אז אם אפשר לצורך תקופה מסוימת לנסות תקופת הרצה, לתת לשוק להתחרות - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו עובדים על ההיבטים המשפטיים.
יפעת שאשא ביטון: זה היה חלק מהסיכומים של הדיון הקודם.
יפעת שאשא ביטון: היום כמו שאמרתי אנחנו נטו כדי לתת להם את הבמה לחשוף את מה שיש להם, שהציבור יראה, שהציבור יכיר, שהציבור יידע, כדי שהוא יכול להשתמש במברשת השיניים הישנה עד שתהיה לנו תקינה ונחייב במברשות המתקדמות.
<עדי חן: נכון.
<שלום פרץ: תראי, בואי נתחיל מטיפות החלב.
<שלום פרץ: מירי, האם אפשרי?
יפעת שאשא ביטון: יש לי פה גם התייחסות שניתנה, אני אומר ממי?
יפעת שאשא ביטון: משותף ומקולגה שמתייחס בעצם לנושא של חינוך וענישה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו דנו בסוגיות הנוספות שדרכן אנחנו צריכים בעצם לייצר את הבאז כדי להעלות למודעות.
יפעת שאשא ביטון: הזכרתי את זה גם בתחילת הדיון, אז אני כרגע שמה את זה בצד ואני חוזרת להתמקד בנושא של העזרים.
יפעת שאשא ביטון: עודד רודד, איגוד יבואני הרכב.
<יהודה רודד: שמי יהודה רודד.
<יהודה רודד: אני שמעתי והתרשמתי מכל מה שעלה פה.
<יהודה רודד: צריך לקחת בחשבון כמה דברים בסיסיים.
<יהודה רודד: האם אנחנו מדברים על מוצרים, שזה מוצרים מה שאנחנו קוראים אפטר מרקט, בהתקנה כזאת או אחרת לאחר שהרכב יצא מרשות היבואן, שזה דבר יחסית טכנית פשוט.
<יהודה רודד: או שאנחנו רוצים לקחת צעד אחד קדימה, שזה כבר דבר הרבה הרבה יותר מורכב ולנסות להכניס את אותם אביזרים, או אותן מערכות, כסטנדרט ברכב חדש.
<יהודה רודד: זה בעייתי, כי כמו שאתם יודעים, יצרני הרכב עובדים על פי תקינה מחייבת.
יפעת שאשא ביטון: להכניס לסטנדרט חדש – אתה אומר זה בעייתי.
<יהודה רודד: נכון.
<יהודה רודד: כאשר זה בעייתי מכמה סיבות.
<יהודה רודד: אלף, יצרני הרכב עובדים על פי תקינה מחויבת בארצות הברית ו/או אירופה ו/או קנדה, על פי התקנים שמוכרים במדינת ישראל.
<יהודה רודד: השוק הישראלי, כמה שהוא נראה גדול, הוא מאד קטן יחסית לשוק העולמי וזאת תהיה בעיה להטמיע - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל צריך לזכור שזו לא מכה שלנו רק.
יפעת שאשא ביטון: בארצות הברית מספר המקרים בהתאם להיקף – מטורף.
<יהודה רודד: זה עדיין נכון.
<יהודה רודד: בכל זאת יצרני הרכב, כמו יצרני כל המוצרים אגב, לאו דווקא רכב, גם טלוויזיות וגם טלפונים, עובדים על פי תקינות המחייבות בארצם.
<יהודה רודד: אם התקינה לא תהיה מחייבת, אז חלקם יעשו את זה וחלקם יעשו את זה פחות.
<יהודה רודד: אני אתן רק דוגמא.
יפעת שאשא ביטון: מה קורה עם החיישנים למשל?
יפעת שאשא ביטון: חיישני רברס יש אצל כולם, נכון?
יפעת שאשא ביטון: לא קשור עכשיו לאיזה מדינה.
<יהודה רודד: לא, לא.
<יהודה רודד: אין אצל כולם.
<יהודה רודד: יש כאלה שיש להם.
יפעת שאשא ביטון: רק לי זה מובן מאליו פה?
<יהודה רודד: יש כאלה שיש להם ויש כאלה שמתקינים אותם אפטר מרקט.
<עינת סגל: אבל יש את זה גם בקו הייצור של הרכב.
יפעת שאשא ביטון: אני לוקחת את מילותיי בחזרה, סליחה.
יפעת שאשא ביטון: לי זה נראה מובן מאליו.
<קריאה: זה נכנס למשקל של הרכב, מעל ארבע טון אז מחייבים.
<יהודה רודד: אם שאלתם אז תנו לי לענות.
<יהודה רודד: יש כלי רכב שיש בהם, יש כלי רכב שאין בהם.
<יהודה רודד: התקינה האירופאית, האמריקאית, קנדית – אינה מחייבת נכון להיום.
<יהודה רודד: יכול להיות שתחייב בעתיד.
<יהודה רודד: אני אתן דוגמא גם כן לסוג של בטיחות.
<יהודה רודד: לא סוג, אלא מערכת בטיחותית שאמורה להיכנס בשנת 2018, מה שקוראים אי-קול, זה כפתור מצוקה שהתקינה האירופאית מחייבת, התקינה האמריקאית לא מחייבת.
<יהודה רודד: מדינת ישראל מתמודדת עם זה.
<יהודה רודד: מנסים היום לבנות מוקד שיתמוך באותה מערכת.
<יהודה רודד: הדברים האלה לוקחים זמן.
<מירי כהן: כן, כן, כבר כמה שנים ה - - -
<יהודה רודד: כלומר מה שאני אומר יש לזה בסיס.
<יהודה רודד: השורה התחתונה היא שאם אנחנו רוצים להפוך את המוצרים האלה למוצרים נגישים לאוכלוסייה כמה שיותר רחבה, בשלב ראשון הנכון הוא לבוא לשיטת האפטר מרקט, כי אל תשכחו שסך הכל בשנה עולים כ-300,000 כלי רכב, כאשר על הכביש נעים כמעט 3 מיליון.
<יהודה רודד: כלומר צריך לקחת בחשבון גם את המכוניות האלה וזה תהליך שלוקח זמן.
<יהודה רודד: מכון התקנים זה בעיה.
<יהודה רודד: מצד אחד הבירוקרטיה והעלויות והכל, אבל אני מצטרף אל מה שאתה אומר, כי אני עובד עם מכון התקנים הרבה, אני גם חבר בחלק מהוועדות.
<יהודה רודד: המוצר הסופי שהם מוציאים הוא מוצר טוב והקריטריון שנקבע על ידי מכון התקנים לאביזרי בטיחות, הוא מהקריטריונים הגבוהים ביותר.
<יהודה רודד: אני חושב שתהיה טעות, למרות שאני לא מייצג אותם ויש לי הרבה ביקורת עליהם גם, לבוא למכון התקנים ולהגיד לו תוריד את הסטנדרט.
<יהודה רודד: זו תהיה טעות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נבוא למכון התקנים ונבקש ממנו להפוך את הדברים ליישמים בלי להתפשר על האמינות והאיכות.
<יהודה רודד: זה לא סותר את מה שאני אמרתי.
יפעת שאשא ביטון: אז אני רק מחדדת את זה.
<יאיר דרור: אולי אפשר לבקש לזרז תהליכים.
<מירי כהן: לזרז תהליכים כן, אבל - - -
יפעת שאשא ביטון: אני בכוונה ניסחתי את זה כפי שניסחתי.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שמכון התקנים יכול לסייע בעניין הזה.
<יהודה רודד: בצד הטכני, לפי מה שאני התרשמתי מכל מה ששמעתי פה, אני לא רואה בעיה טכנית מסובכת מדי להתקין מערכת כזאת או אחרת, ברכב באפטר מרקט.
<יאיר דרור: אני רק רוצה להוסיף מילה לגבי ייבואי רכב.
<יאיר דרור: אנחנו היינו בקשר עם כמה חברות גדולות, אני לא אציין פה את שמן.
<יאיר דרור: הן דווקא כן היו בעד.
<יאיר דרור: מהנדסי החברות עצמם ביקשו לראות את המערכת, הביעו את דעתם.
<יאיר דרור: עוד משהו חשוב.
<יאיר דרור: אם תהיה פה תפיסה שמערכת למניעת גלגלים שוות ערך למערכת למניעת שכחת ילד, אז כן נתחיל לחשוב אולי להתקין את זה לפני.
<יאיר דרור: כי אני לא חושב שמערכת למניעת גלגלים היא יותר חשובה מלשכוח ילד שמת בדימונה והתבשל למוות.
<יאיר דרור: אני לא חושב שיש הבדל.
<יאיר דרור: פה שינוי החשיבה למה שאתה אומר והוא נכון.
<יאיר דרור: אפטר מרקט זה נכון.
<יאיר דרור: ההורים פה באיזה שהוא מקום כלכלי.
<יאיר דרור: אנחנו למשל פיתחנו שיטה של להתקין את זה בבית.
יפעת שאשא ביטון: זה מילה?
יפעת שאשא ביטון: מעניין אם היית צריך לומר משפט שלם.
<יאיר דרור: סליחה, סליחה.
<יאיר דרור: פשוט מיכל הלכה, אז אני לבד.
<יאיר דרור: היא הלכה ללדת לדעתי כבר, זהו.
<יהודה רודד: שיהיה לה בשעה טובה.
<יאיר דרור: היא השאירה אותי לבד, כן.
<יאיר דרור: היא הרגישה לחץ.
יפעת שאשא ביטון: טוב, אז ראשית באמת תודה רבה לכולכם שהתגייסתם ובאתם והצגתם ובכלל על זה שנרתמתם למאמץ הזה.
יפעת שאשא ביטון: זה לגמרי לא מובן מאליו.
יפעת שאשא ביטון: כפי שציינתי גם בפני מי שפנה אלי באופן אישי, לי כחברת כנסת, מה לעשות, אסור לשווק אתכם, אבל אני כן משאירה לכולם באופן שווה את הדלת פתוחה לפרסם דרכינו.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ננסה לראות איך אנחנו דרך הכנסת חושפים את הדיון הזה עוד ועוד כדי שהציבור באמת ייחשף.
יפעת שאשא ביטון: אם יש אנשים שגם להם יש רעיונות וגם להם יש פיתוחים ולא הגיעו לכאן, אני מזמינה גם אותם להשתמש בכלים ובפלטפורמות שאני הצעתי כדי לחשוף את הציבור לעוד אפשרויות.
יפעת שאשא ביטון: אני מקווה ששלב הביניים הזה יהיה קצר כמה שיותר, כדי שאנחנו באמת נוכל לקדם את מה שאנחנו רוצים בתקינה מול משרד התחבורה.
יפעת שאשא ביטון: אין מנוס מלחייב בסופו של דבר שבכל רכב יהיה עזר טכנולוגי כזה או אחר כדי למנוע את שכחת הילדים, אבל אנחנו לא נרפה ונמשיך לעשות הכל, גם בשלב הביניים הזה וזה מבחינתי סיכום הדיון.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, מירי.
<מירי כהן: אני רוצה לבקש את כל הטכנולוגיות, את כל ההצעות, כי באמת חלק מההצעות פה היו מדהימות ונורא ישימות.
<מירי כהן: כלומר חלקן עם תהליכים וכו' ויכול להיות שיש דברים פרקטיים ופשוטים.
<מירי כהן: חלקם לא עולים כסף, אז זה ודאי יותר פשוט.
<מירי כהן: מה שאני מבקשת אולי שהוועדה תוציא מסמך שמרכז את כל ההצעות.
<מירי כהן: אני אבדוק את זה אצלנו בבית.
<מירי כהן: האם אנחנו יכולים להפיץ את זה במסגרות שלנו, אפילו בהפניות, כדי שיפנו, אם בטיפות חלב או בקופות חולים.
יפעת שאשא ביטון: כן, נציין.
יפעת שאשא ביטון: אני אנסה לראות איך אני מציינת שהתקיים כאן דיון והיה - - -
<שלום פרץ: יפה, יפה.
<שלום פרץ: לזה התכוונתי.
יפעת שאשא ביטון: אבל אמרתי שזה יקרה מהתחלה, שלום.
<מירי כהן: אבל לכל ההצעות.
יפעת שאשא ביטון: אתה רואה?
יפעת שאשא ביטון: אתה עצרת אותי בפסיק.
<שלום פרץ: כל ההצעות.
<אביטל אפל פנקס: אני גם רוצה ליידע את כולם שלארגון בטרם - - -
<ורדת קירו זילברמן: - - - משהו כזה.
<ורדת קירו זילברמן: זה בעייתי.
<ורדת קירו זילברמן: בסדר, בסדר, אנחנו - - -
יפעת שאשא ביטון: רגע שנייה, זה חשוב, כדי שלא ייצא שאנחנו מצהירים כאן הצהרות שאנחנו לא יכולים לעמוד בהן.
<ורד קירו זילברמן: זהו, אני אסביר.
<ורד קירו זילברמן: בעיקרון אנחנו מנועים באמת לקדם.
<ורד קירו זילברמן: אני היועצת המשפטית של הוועדה.
<ורד קירו זילברמן: אנחנו מנועים מלקדם מוצר זה או אחר לתמוך ספציפית במוצר זה או אחרת.
<ורד קירו זילברמן: הכנסת בכל אופן היא גוף וזה לא ראוי.
<מירי כהן: ברור, גם אנחנו.
<מירי כהן: גם משרד הבריאות.
< ורד קירו זילברמן: נכון, אבל עדיין, למשרד הבריאות יש אפשרויות הרבה יותר רחבות מאשר הכנסת.
< ורד קירו זילברמן: בואו נגיד שיש פרוטוקול של הדיון ויש את כל האנשים שהציגו את עצמם בדיון.
< ורד קירו זילברמן: אנחנו נצטרך לבחון - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, ורד, אני רוצה לשאול את זה בצורה ברורה.
<שלום פרץ: זה נכון, למשרד הבריאות יש קשת יותר גדולה לפעול.
<מירי כהן: בואו נבדוק את זה.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשאול שאלה פשוטה.
<שלום פרץ: למשל בשפעת החזירים - - -
יפעת שאשא ביטון: שנייה שלום, אני רוצה להתקדם בשבילך.
יפעת שאשא ביטון: אתה הרי רוצה להגיע לשם.
יפעת שאשא ביטון: אני עכשיו קיימתי דיון בוועדה, יש לי לצורך העניין דף פייסבוק משלי ואני רוצה כחברת כנסת לספר על הדיון שהתקיים היום, לספר על החברות שבאו והציגו, להראות לציבור.
יפעת שאשא ביטון: הרי מה המטרה של הדיון?
יפעת שאשא ביטון: לא ישבתי פה סתם שעתיים.
יפעת שאשא ביטון: אני ישבתי כאן כי אני רוצה שהציבור יראה מה הוא יכול לעשות בינתיים, עד ש-.
יפעת שאשא ביטון: לחשוף עצם את מה שעלה כאן ולהזמין אנשים נוספים שיש להם פיתוחים נוספים, להציג אותם לצורך העניין או באמצעות הדף שאני הצגתי במודעה או בכל דרך אחר.
יפעת שאשא ביטון: בכך בעצם אני לא משווקת אדם כזה או אחר או מוצר כזה או אחר, אלא אני מאפשרת פלטפורמה רחבה של חשיפה לציבור.
יפעת שאשא ביטון: אני לא רואה פה - - -
<שלום פרץ: מה ה - - -
יפעת שאשא ביטון: זה בגבול - - - עד שתהיה תקינה של משרד ה - - -
<קריאה: סליחה, מה זה דורש מאיתנו, המפתחים, או איך אנחנו יכולים - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים שכל מי שמפתח יעבור את התהליך של מכון התקנים ואז אנחנו נוכל להתקין תקנה כדי שנחייב את ה - - -
<מירי כהן: בינתיים - - - ברגע שיהיו מוצרים אז יהיה תקן מחייב.
<מירי כהן: משרד התחבורה - - -
<אביטל אפל פנקס: אני רק רוצה לציין שארגון בטרם לבטיחות ילדים זה מספר שנים מרכז מסמך עם כל מי שפונה אלינו עם מוצרים שכבר נמצאים בשוק.
<אביטל אפל פנקס: בהחלט, כל מי שמעוניין זה מוצרים שאפשר כבר להשיג אותם, זה לא כאלה שבפיתוח.
<אביטל אפל פנקס: אנחנו מפנים בעצם עם כל הפרטים והמידע, אם זה אתרים, אם זה סרטוני יוטיוב, אם זה מייל וטלפון של היצרנים והמשווקים של אותם מוצרים ואתם בהחלט מוזמנים לפנות אלינו.
יפעת שאשא ביטון: אז בואו אני אעשה חיים פשוטים.
יפעת שאשא ביטון: בואו תרכזו את הכל, אני עד עכשיו הייתי ממושמעת, נכון?
יפעת שאשא ביטון: תרכזו את הכל ואנחנו נעשה לינק אליכם.
<אביטל אפל פנקס: מצוין.
<אביטל אפל פנקס: בשמחה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשתף אתכם.
<גלית גלעד: אנחנו החלטנו עכשיו לקדם את זה - - -
<קריאה: אבל שלא יעשו אפליות.
יפעת שאשא ביטון: אין אפליות.
יפעת שאשא ביטון: כל מי שישב כאן.
<גלית גלעד: אנחנו גם מנועים.
<גלית גלעד: אנחנו חייבים לייצג את כולם.
יפעת שאשא ביטון: כן, כן, את כולם.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נותנים במה לכולם.
<אביטל אפל פנקס: כמו כל מי שפונה אלינו והמוצר בשוק, הוא נכנס לתוך המסמך עם פרטים.
יפעת שאשא ביטון: סגרנו.
יפעת שאשא ביטון: המון תודה לכולם.
יפעת שאשא ביטון: רק בשורות טובות.
יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שנעבור את הקיץ בשקט.
יפעת שאשא ביטון: חג שמח.
יפעת שאשא ביטון: אני, ברשותכם, פותחת את דיון הוועדה לזכויות הילד בנושא נתוני השנתון הסטטיסטי של המועצה לשלום הילד, לשנת 2016, דיון שנקבע עם הגשת הדוח בבית הנשיא ואני שמחה מאוד שהצטרפו לדיון ויזמו דיון מהיר גם חבר הכנסת זוהיר בהלול, חבר הכנסת מסעוד גנאים, חבר הכנסת מוטי יוגב וחברי כנסת נוספים.
יפעת שאשא ביטון: תודה שגם אתם מזהים את החשיבות.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להודות למועצה לשלום הילד על דוח מקיף עם מידע מאוד נרחב בתחומים רבים ומגוונים שקשורים לעולמם של ילדים.
יפעת שאשא ביטון: בחלק ניכר מהנושאים אנחנו עסקנו בשנה האחרונה וגם לפניה, במסגרת דיוני הוועדה.
יפעת שאשא ביטון: יש חלק מהתהליכים שלגביהם אנחנו יכולים לפחות לומר, עם יציאת התקציב החדש לדרך, שאנחנו מגובשים עם תכניות ואני מאוד מקווה שנראה את התרומה ואת הפירות של התכניות האלו בדוח הבא של 2017.
יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו מתייחסים לנושא של בטיחות בילדים אז אנחנו יודעים שיש תכנית לבטיחות ילדים, אותה תכנית של "בטרם", שהצלחנו להכניס אותה לתוך תקציב המדינה לשנתיים הקרובות.
יפעת שאשא ביטון: ואני מברכת על כך, בעיקר עם המון המון תקווה שנצליח לצמצם את מספר הילדים שנפגעים מפגיעה בלתי מכוונת במדינת ישראל.
יפעת שאשא ביטון: הדבר הנוסף הוא תכנית למניעת התאבדויות בקרב בני נוער.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שהתכנית הזו הוטלה בספק משום שהתפקיד שלה הסתיים והצלחנו לחדש את התקציב גם לשנים הבאות, תוך בחינה של התכנית, כי אנחנו רוצים לדעת שהיא באמת יעילה ובאמת עושה את העבודה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רואים שמספר ההתאבדויות בקרב ילדים עולה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רואים שגיל הניסיון להתאבדות הולך ויורד, משהו שבהחלט צריך לאותת לנו כחברה ואני שמחה שגם כאן
יפעת שאשא ביטון: הצלחנו להאריך את התכנית ואני מקווה שגם היא תישא פרי.
יפעת שאשא ביטון: דבר נוסף שאנחנו מטפלים בו, ואני עוד לא רואה את האור בקצה המנהרה, אני מוכרחה לומר, למרות הליכי החקיקה שאנחנו מגבשים בנושא, הוא הנושא של פגיעות בילדים, בעיקר פגיעות מיניות, נושא שהוא מאוד כואב ומאוד מורכב מבחינת היכולת שלנו לטפל בו ולהתמודד איתו.
יפעת שאשא ביטון: נכון שאנחנו עוסקים בחקיקה ומנסים מכל הכיוונים לתמוך בנושא ולהתמודד עם האתגרים שלו, בכל זאת אנחנו רואים פה נתונים מאוד מאוד מדאיגים, של כמעט 60% מן המקרים בתוך המשפחה שהתיקים שנפתחים בהם נסגרים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על מעל 70%, 77%, אם אני זוכרת נכון מהנתונים של הדוח, על פגיעה מחוץ למשפחה, של תיקים שנסגרים ואני כל הזמן מעלה את השאלה מחדש, איך קורה שכל כך הרבה תיקים של פגיעה בילדים נסגרים, אחרי שיש פתיחה ויש תהליך והרבה פעמים גם המלצות לכתב אישום?
יפעת שאשא ביטון: אני מכירה את כל הסיבות של העדויות השונות ושל כל המורכבויות ובכל זאת, חברים, אני אומרת לכם, אנחנו לא עובדים מספיק.
יפעת שאשא ביטון: התחושה היא שבשטח הזה הילדים שלנו עדיין מופקרים.
יפעת שאשא ביטון: גם בנושא של ועדת הפטור, אנחנו רואים ש-90% מהמקרים מגיעים לוועדות פטור או מקבלים את הפטור בסופו של דבר ולא ממשיכים הלאה לכדי תלונה והליך של כתב אישום וכו'.
יפעת שאשא ביטון: גם כאן אני רוצה לשים את זה במרכז השולחן ולשאול עד איפה אנחנו סלחניים בעצם עם מי שפוגע בילדים ופחות רואים את אותם קרבנות תמימים שאנחנו צריכים להגן עליהם?
יפעת שאשא ביטון: פה מן הסתם יש לנו עוד עבודה רבה ודרך ארוכה לעשות.
יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שאנחנו נצליח גם בה, להביא ולו שינוי קטן.
יפעת שאשא ביטון: ברשותכם אני אתן לחברי הכנסת לפתוח את הדיון.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת זוהיר בהלול ואחר כך נשמע את הדוח בפירוט על ידי נציגי המועצה לשלום הילד.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, חבר הכנסת בהלול.
זוהיר בהלול: אני לא רוצה להקדים את המאוחר כי הפרטים ייחשפו מאוחר יותר, אבל את הקדמת, גבירתי, ד"ר יפעת, באזכור בהדגשים מאוד חזקים כמה וכמה נקודות מהדוח שמזעזע פעם אחר פעם ואיננו מרעיד את אמות הספין.
זוהיר בהלול: למשל, אם אני לוקח נקודה אחת, את הרעב בישראל.
זוהיר בהלול: מדינה די מתקדמת ונאורה ועדיין סובלת מילדים שהולכים לישון רעבים.
זוהיר בהלול: אני רואה בעיניים מאוד נוגות את העובדה שהפערים דווקא הולכים ונפערים יותר במקום שיצטמצמו.
זוהיר בהלול: הפערים למשל, בין מרכז לפריפריה, הם פערים שהולכים ומתרחבים.
זוהיר בהלול: אני רוצה לומר כמה מלים, איש יקר, שלחצתי לך יד והסתכלתי עליך בגובה העיניים, כי אתה ראוי, כמשל כמובן לאחרים, על ההשלכות של ילדים מתחת לקו העוני.
זוהיר בהלול: זה רעב, אלו גנבות, זה תסכול, זאת תזונה לא נכונה, זה גם זעם כלפי החברה וגם הידרדרות.
זוהיר בהלול: הידרדרות אפילו לפשיעה ונדמה לי שיותר ויותר אנחנו מקבל תסמינים מסוכנים כאלה.
זוהיר בהלול: לכן זה אחד מהדוחות שהם בבחינת קריאת השכמה, אבל כמה קריאות השכמה החברה בישראל צריכה כדי להתעורר, כמה?
זוהיר בהלול: זה כל שנה.
זוהיר בהלול: אני אמנם לא הייתי בכנסת, אבל בליהוק הקודם שלי הייתי עיתונאי ואיש תקשורת אז התוודעתי פעם אחר פעם, ואגב, ד"ר יפעת, אני הייתי כמעט אורח קבע בכינוסים הקבועים של המועצה לשלום הילד בבאר שבע.
זוהיר בהלול: התוודעתי ונחשפתי לפרטים האלה, פרטים מאוד מעציבים, אבל זה מחייב אותנו, כמחוקקים, כחברי כנסת, להיזעק ולא רק, אלא להכפיף את יכולתנו על אלה שאחראים על התופעה המזעזעת הזו.
יפעת שאשא ביטון: אכן, העלית את הנושא של העוני בקרב ילדים ואני בכוונה השארתי את זה כי זה עמד בבסיס הבקשה שלכם לדיון מהיר, כל הסוגיה של העוני של ילדים שהולכים לישון רעבים.
יפעת שאשא ביטון: אני מברכת על כך שבדוח הזה היה פילוח לפי מגזרים, כי אנחנו יכולים לראות בדיוק איפה אנחנו צריכים לשים את האצבע, איפה אנחנו צריכים למקד ולרכז מאמץ, כדי שאנחנו נוכל לשפר את הנתונים האלה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רואים שאם כל זמן מדברים על ילד מתוך שלושה אז במגזר הערבי זה שני ילדים מתוך שלושה, שנמצאים מתחת לקו העוני.
יפעת שאשא ביטון: אותו כנ"ל לגבי המגזר החרדי, כשבאוכלוסיות האחרות אנחנו רואים את זה בצורה קצת פחות בולטת.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה גם מבחינת חלוקת משאבים ותקציבים וריכוזי מאמץ יכול לעזור לנו לפעול נכון יותר.
יפעת שאשא ביטון: אז גם כאן תודה למועצה לשלום הילד.
מסעוד גנאים: תודה, גבירתי היושבת ראש, אני מודה לחברתי על הדיון החשוב הזה.
מסעוד גנאים: גם מודה למועצה לשלום הילד על הנתונים.
מסעוד גנאים: אין ספק שהם מדאיגים מאוד, אבל הדאגה היא גם לבחון באמת כדי שנדע מה המצב של הילדים שלנו כל שנה.
מסעוד גנאים: זה חשוב לנו כדי לדון בשאלה מה אפשר לעשות.
מסעוד גנאים: מדובר בדבר היקר לנו, מדובר בעתיד שלנו.
מסעוד גנאים: ילד שנפקיר אותו לעוני, לרעב, לסכנה פיזית, בטיחותית, אם הוא בסכנה אז כל העתיד שלנו בסכנה.
מסעוד גנאים: אין ספק ואת אמרת, גבירתי יושבת הראש, שיש ההבדלים בין מרכז לפריפריה, בין ערבים ליהודים, בין חרדים.
מסעוד גנאים: אני מסתכל על הדוח, מבחינת תמותת התינוקות למשל, יש נתונים של 2015, שמתוך כל 1,000, אחוזי התמותה הם 2.1% יהודים ומתוך הערבים הם 6.7%.
מסעוד גנאים: זה אחוז גדול מאוד שצריך להדיר שינה מעינינו וצריך שכולנו נדאג שהנתונים האלה יהיו יותר טובים.
מסעוד גנאים: הכוונה, אנחנו רוצים יותר ילדים חיים וילדים שחיים בבטחה, משום שגם הפגיעה החיצונית מתאונות היא גבוהה לצערי הרב בקרב הערבים.
מסעוד גנאים: כשמדברים על העוני, גבירתי היושבת ראש, או על רעב, כאשר 10% מהילדים הולכים לישון בלי ארוחת ערב, עוני זה אומר הדרך הקצרה באקספרס להידרדרות לסמים ולאלימות ולפשיעה.
מסעוד גנאים: ילד רעב זה אומר שהוא בא ממשפחה רעבה, ממשפחה שסובלת ממצב סוציואקונומי נמוך.
מסעוד גנאים: השאלה העיקרית, גבירתי היושבת ראש, שנדון בה היום, היא מה אנחנו יכולים לעשות.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מוטי, אתה רוצה אחר כך?
מרדכי יוגב: אני מעדיף לשמוע קודם.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נפנה למועצה לשלום הילד שיציגו את הנתונים.
יפעת שאשא ביטון: יש לנו גם אורח צעיר שאנחנו נשמע אותו.
<ורד וינדמן: קודם כל, תודה רבה, גבירתי יושבת הראש, ד"ר יפעת שאשא ביטון, על קיום הדיון.
<ורד וינדמן: אנחנו מברכים עליו ואנחנו מברכים על האפשרות להציג דוח שאנחנו עובדים עליו שנה שלמה, כל שנה.
<ורד וינדמן: זו הזדמנות להגיד תודה לכל מי שתרם להעברת מידע ונתונים במשרדי הממשלה השונים.
<ורד וינדמן: אני רואה נציגים של משרד הרווחה, משרד הקליטה, משרד הבריאות ומשרד החינוך והמשטרה, אז קודם כל תודה להם.
<ורד וינדמן: לפני שאני אתייחס לכמה נתונים, אני רוצה להגיד משפט אחד כללי ואז, ברשותך, לפני שאני אפתח את התכנית, להעביר את השרביט לגיל שלום מאורט מינקוף, שפגשנו אותו שתינו - - -
יפעת שאשא ביטון: את הדובדבן משאירים, את יודעת, לאחר כך, קצת להמתיק את זה.
<ורד וינדמן: מקבלת.
זוהיר בהלול: אבל איך הכרתם?
זוהיר בהלול: לא הבנו.
<ורד וינדמן: גיל הוא חניך של "חינוך לפסגות".
<ורד וינדמן: הוא יספר אולי קצת על מה זה "חינוך לפסגות" והוא היה דובר מרכזי בבית הנשיא, בטקס המכובד שבו הענקנו את השנתון לכבוד נשיא המדינה.
<ורד וינדמן: אולי הדבר הכי חשוב לומר לפני שמציגים את הנתונים, זה שזה לא ספר נתונים, זה ספר ילדים.
<ורד וינדמן: מאחורי הנתונים והמגמות והמספרים והדיאגרמות והגרפים, עומדים ילדים בשר ודם ואסור לשכוח את זה.
<ורד וינדמן: כשאנחנו מדברים על ילדים עניים אז אנחנו מדברים על אריאל בן ה-8 מירושלים, וכשאנחנו מדברים על ילדים בגיל הרך ששוהים במסגרת לא מפוקחת, אנחנו מדברים על גילה בת שנתיים מחיפה וראדי מרהט.
<ורד וינדמן: וכשאנחנו מדברים על התעללות בילדים אז עומדים מאחורי זה נער בן 13 ונערה בת 17 מדימונה, שעברו פגיעה מינית במשפחה.
<ורד וינדמן: אני חוזרת על מה שאמרתי בבית הנשיא, זה לא ספר נתונים, זה ספר ילדים, אבל לא כזה שאפשר להירדם איתו בלילה אלא כזה שמדיר שינה מהעיניים וצריך להדיר שינה מהעיניים של כולם.
<ורד וינדמן: אנחנו אוספים את הנתונים האלה כדי שהם יבואו לבית הזה וכדי שאפשר יהיה לא רק לדון בעצם קיומם אלא, כפי ששאלו חברי הכנסת הנכבדים, מה אנחנו עושים מכאן עד לשנה הבאה.
<ורד וינדמן: הלוא יש גם נתונים טובים שהם פרי של עמל שנעשה בבית הזה, אז נלמד מהטובים ונראה איך מתקנים את הנתונים שמשקפים מגמות שליליות.
<ורד וינדמן: כמובן שמה שאני אתאר הוא על קצה המזלג, נתונים נבחרים.
<ורד וינדמן: הספר הוא בן 600-700 עמודים.
<ורד וינדמן: אני אקבל את עצתה של יושבת הראש ואני אשאיר אותך, גיל, לסכם.
<ורד וינדמן: בסוף שנת 2015 חיו בישראל בערך 2,700,000 ילדים שהם 33% מכלל האוכלוסייה.
<ורד וינדמן: כלומר, שליש מן האוכלוסייה במדינת ישראל הם ילדים, אולי כאלה שאין להם זכות בחירה, אבל הם חלק מאוד משמעותי מהאוכלוסייה.
<ורד וינדמן: אם אנחנו משווים לשנת 70' אז אנחנו רואים שאוכלוסיית הילדים במדינת ישראל גדלה ביותר מפי שניים והנתון הזה הוא משמעותי כי אני לא חושבת שיהיה מי שיוכל להתווכח עם העובדה, שלא השירותים, לא כוח האדם ובוודאי לא התקציבים, גדלו בהתאם לגידול במספר הילדים.
<ורד וינדמן: דבר נוסף שאנחנו רואים הוא השינוי באחוז הילדים הנמצאים באוכלוסייה, וכפי שאמרתי קודם, כיום הם מהווים שליש מאוכלוסייה.
<ורד וינדמן: לגבי הגודל והמבנה של המשפחה, בשנים האחרונות יש מגמה של יציבות עם 2.4 ילדים במשפחה.
<ורד וינדמן: הייתה ירידה בין השנים 1980 עד 2000 והייתה גם עלייה בין שנת 2000 עד 2005.
<ורד וינדמן: היא לא כל כך מאפיינת את העולם המערבי והיא יחסית ייחודית למדינת ישראל.