GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שרית נשיא: מתוכם רק כ-20% הם בני נוער מקומיים והיתר הם בני נוער מכל רחבי העיר אילת.
מאיר יצחק הלוי: גונן, זה היה נתון שכדאי למשפטיזציה שם.
<גונן ירום: זה אפילו היחס יותר - - -
מאיר יצחק הלוי: לא משנה, רק - - -
<שרית נשיא: זה הנתון, בין 85%-90% לא מקומיים.
<שרית נשיא: רבים רבים מהם הופנו להמשכי קשר, כלומר, להמשך טיפול בתוך קהילות המוצא שלהם כדי לסייע להם אבל חשוב לי להדגיש - - -
<איריס כהן: את נתת את המספר של בעצם טיפול קצר, כאלה שהיה אתם בעצם המשך כי היה צריך יותר מאשר - - -
<שרית נשיא: לאו דווקא טיפולי קצה אבל אלה כן בני נוער שהצלחנו להגיע אליהם - - -
יפעת שאשא ביטון: זה עדיין מאד משמעותי.
מאיר יצחק הלוי: מאד.
<שרית נשיא: שהעבודה אתם הייתה יותר משמעותית, כלומר, הם פגשו איש צוות לשיח משמעותי, אפשר היה לאסוף עליהם מידע, כי גם אם היה שיח משמעותי ולא נאסף מידע אז אין לנו כל כך מה לעשות עם זה.
<שרית נשיא: וכמו שאמרתי יש גם טפסים שממולאים, אנחנו לא מצליחים לעבד אותם ואנחנו עובדים גם על העניין הזה.
<שרית נשיא: חשוב לי לציין שאנחנו פועלים השנה בששה מתחמים, אילת הוא רק אחד מהם אבל אנחנו מכירים את התופעה הזאת שבני נוער מתקבצים, למשל, סביב חופי הכנרת, שזו תופעה שאנחנו יודעים עליה.
<שרית נשיא: עמדנו, למשל, השנה, על התופעה שיש בני נוער חרדים שמגיעים לעיר צפת שמהווה איזשהו מוקד משיכה וגם שם אנחנו פותחים מתחם שהוא ייעודי לבני נוער חרדים.
<שרית נשיא: אנחנו מנסים - - -
יפעת שאשא ביטון: מרענן, אני חייבת להגיד.
<שרית נשיא: אנחנו מנסים להגיע לבני הנוער במקומות שהם נמצאים בהם ואנחנו יודעים שהם מתכנסים בהם.
<שרית נשיא: אנחנו עם האוזן קשובה לשמוע מרשויות, אם אילו בני נוער הן מתמודדות.
יפעת שאשא ביטון: קיי, תודה רבה שרית.
יפעת שאשא ביטון: יש לי את יפה, האם היא נמצאת פה?
<יפה וולמן: אני חברה - - -
יפעת שאשא ביטון: אני רק מאפשרת.
<יפה וולמן: אבל אני כן רוצה להתייחס למשהו שדיברת, איך אפשר להשיג תקציבים.
<יפה וולמן: אני חושבת שהנושא של המשך קשר עם הרשויות, מראה שחלק גדול נמצאים ברשויות ויש איזושהי אפשרות לרתום את הרשויות, שהאנשים ברשויות מגיעים לאילת וכן לראות איך אפשר - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, זה הכיוון, לראות אולי דרך השלטון המקומי אבל - - -
<יפה וולמן: עוד דבר להגיד, שהעולים של משרד העלייה והקליטה, בני הנוער, אין להם, לפני דעתי ואולי אני טועה, אין להם את הכסף ללכת ולשלם לווילות, תקנו אותי אם אתם - - -
<חגית בן שאנן: אני יכולה להגיד שבין אנשי הצוות שלנו יש תמיד דוברי שפה רוסית, יש דתיים כי יש קבוצות של דתיים, אנחנו כן מנסים לתת טיפול לכל - - -
<יפה וולמן: אבל לא על זה אני מדברת.
<יפה וולמן: בני עולים פחות יכולים לשכור דירות - - -
<ליאור בן סימון: לא, הם מגיעים - - -
<יפה וולמן: יש אנשים והם - - -
מאיר יצחק הלוי: יושבת הראש, לפני שאת מסכמת, חשוב לי להגיד, אם כבר דיברנו על נושא האלכוהול.
מאיר יצחק הלוי: אני עובד נוער במקצוע הראשוני שלי ואין לי ספק שזו המכה הקשה ביותר שאנחנו חווים היום עם בני נוער בדרכם להיות נוער אלים ואני אומר את זה פה לגונן.
מאיר יצחק הלוי: אנחנו, דרך אגב, במקרה הזה בשיתוף עם "עיר ללא אלימות", יוצאים עכשיו לסקר שיבדוק את החשיפה של בני הנוער, דרך אגב, מכיתות ה' עד י"ב, לנושא האלכוהול.
מאיר יצחק הלוי: אנחנו רוצים לבחון את זה בשתי נקודות זמן, כשבין נקודה לנקודה גם לעשות כמה פעולות ולבחון אם אנחנו בכיוון הנכון.
מאיר יצחק הלוי: בנוסף לאכיפה ושאר מיני דברים.
מאיר יצחק הלוי: אני ממליץ שזה ייכנס כנושא שהוא לא רק של עיר אלא כנושא לאומי, אני חושב שצריך לדחוף בכל החזיתות.
יפעת שאשא ביטון: קיי, אז ראשית, תודה רבה לכולכם, גם על ההשתתפות ובעיקר על הדברים שהבאתם.
יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר, מאיר, שעם כל מה שצריך עוד להוסיף ולתקן ואנחנו נציין את זה, אני יוצאת בתחושה טובה, שיש פה אנשים שחשוב להם, שנמצאים עם יד על הדופק, שעושים הרבה.
יפעת שאשא ביטון: בסדר, אם אין אני לי מי לי אבל אתם לכם לגמרי וזה לא מובן מאליו.
<קריאה: תגידי את זה בתימנית.
יפעת שאשא ביטון: למה לאתגר, למה?
מאיר יצחק הלוי: חד לחד.
מאיר יצחק הלוי: תלמד.
יפעת שאשא ביטון: לא נעים לי להגיד, חשבתי שזה בשפה אחרת.
יפעת שאשא ביטון: אני יוצאת מפה בתחושה טובה שדברים נעשים ואיפה שצריך עוד לתקן ולשפר אנחנו בהחלט נהיה שם.
יפעת שאשא ביטון: בסיכום הדברים ובהמלצות אני מבקשת שתהיה פנייה לצבא, לקצין החינוך ולראש אכ"א, להחזיר את האוהל שהיה, גם בגלל החשיבות שלו וגם בגלל שכמו שנאמר פה, יש פה ערך כפול, פעם אחת אנחנו בעצם מכנסים את הנוער ושומרים עליו בסביבה בטוחה ופעם שניה אנחנו מרוויחים את הערך של הצבא והתגייסות.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לברך גם על שיתוף הפעולה שהוצג כאן עם הגורמים.
יפעת שאשא ביטון: הוצג גם מהצד שלך, הוצג גם מהצד של המשטרה והמשרד לביטחון פנים.
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת ש"עיר ללא אלימות", המשרד לביטחון פנים, ימצא את הדרך, ימצא את הדרך לתקצב או לייחד תכנית שעוסקת בבני נוער בקיץ.
יפעת שאשא ביטון: הנה, אני מנסה כבר להגדיר לכם.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא נגיד: לתקצב את אילת אלא נזהה את המוקד שאליו מתנקזים בני הנוער בחודשי הקיץ וננסה שם לתת את כל כובד המשקל.
יפעת שאשא ביטון: אפשר לעשות את זה גם דרך הרשות.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אני לא נכנסת למכניזם של איך התקצוב ייעשה אלא שיהיה משהו שייוחד לזה.
יפעת שאשא ביטון: אם תרצו אותי אני אשמח להיות שותפה בחשיבה.
יפעת שאשא ביטון: אם צריך לפנות לגורם מוסמך תגידו לי ואני אוציא פנייה מוסמכת מטעם הוועדה, מעבר למה שאנחנו מוציאים עכשיו.
יפעת שאשא ביטון: תגייסו אותנו.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה חשוב, שאנחנו צריכים לעשות את זה ובסוף כולם מרוויחים מזה.
יפעת שאשא ביטון: גם הרשויות האחרות כי אלה הילדים שלהן שם.
יפעת שאשא ביטון: לציין את בני הנוער המקסימים שלנו שיצאו בקריאה לכל בני הנוער, בקריאה ברורה נגד התופעה של האלימות והוונדליזם, חשוב שזה יהיה בסיכום הדברים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו גם כוועדה וגם אני, כמי שעומדת בראשה, אם צריך לעשות את זה כחברי כנסת, אנחנו נבחן כיוון של חקיקה שתאפשר שפיכה של אלכוהול בווילות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ננסה לפתור את כל הסוגיה המשפטית סביב הווילות כמרחב ציבורי, מתי אפשר להגדיר אותן כמרחב כזה שיאפשר לכם לא רק את שפיכת האלכוהול אלא גם את הגישה לבדוק שהכול שם בסדר.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשב עם הייעוץ המשפטי ונראה איך אנחנו מקדמים גם את הסוגיה הזו.
יפעת שאשא ביטון: האם יש משהו שהייתם רוצים להוסיף?
<קריאה: תבקרי באילת.
מאיר יצחק הלוי: באוהל הזה.
יפעת שאשא ביטון: אבקר בשמחה.
מאיר יצחק הלוי: יקח שבועיים שלושה, כמה?
<קריאה: כן, עד ה-18 לאוגוסט.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעשה ביקור.
<קריאה: את ישיבת הוועדה הבאה אפשר לעשות באילת.
<קריאה: בשמחה, באוהל.
יפעת שאשא ביטון: זה נשמע טוב, אגב.
<קריאה: באוהל, באוהל.
<קריאה: האירוח עלינו.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכולכם, שיהיה קיץ בטוח.
יפעת שאשא ביטון: כם פותחת את דיון הוועדה בנושא הכשרת מורים בתחום האוריינות הדיגיטאלית.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו בעצם מרבים לדבר גם במסגרת דיוני הוועדה הזו בנושא הבטיחות בגלישה, הבטיחות באינטרנט, ההתמודדות עם אתגרים שונים במרחב הווירטואלי.
יפעת שאשא ביטון: חשוב לומר עוד לפני שאנחנו פותחים את הדברים, שבסך הכל הרשתות החברתיות, המרחב הווירטואלי, מזמן לנו הרבה מאד דברים טובים.
יפעת שאשא ביטון: זו סביבה שיכולה להיות מאד חיובית ואם היא טובה או רעה זה מה שאנחנו עושים ממנה ולא איך שהיא בנויה מעצם טבעה.
יפעת שאשא ביטון: אבל בתוך כל הטוב הזה וההתקשרות וההתחברות עם אנשים, לא רק בסביבה הטבעית שלי אלא גם במרחבים הרבה יותר רחוקים, אנחנו מזהים שיש לא מעט סכנות, בעיקר לילדים, שפחות יודעים איך להתמודד עם כל מה שמזמנת להם הרשת.
יפעת שאשא ביטון: כשצוללים פנימה ואנחנו מדברים על הצורך בהורים שישתפו פעולה ויגנו על הילדים, במערכת החינוך שתיתן את הכלים ואת כל מה שנדרש, אנחנו קולטים שבעצם המורים, שהם אמורים לתווך לנו אל מול הילדים הרבה מאד מהסכנות האלה, לא עוברים את ההכשרה הבסיסית במסגרת הכשרתם להוראה.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אם אני מקבילה את זה לכל הנושא של הלמידה המשמעותית, שהרבו לדבר בה, שצריך להכניס לבתי הספר את כל הנושא של מיומנויות המאה ה-21, וכו', שכחו שנקודת הפתיחה היא בהכשרת מורים.
יפעת שאשא ביטון: ואני פה כי אני רוצה לומר שהכשרת המורים היא ראשית הדרך שבה אנחנו צריכים בעצם להקנות את כל מה שהרשתות החברתיות והמרחבים הווירטואליים מזמנים לנו.
יפעת שאשא ביטון: לצערי הרב במעט מאד מכללות – ואני באה מהעולם הזה – יש קורסים ואני לא מדברת על הקורסים לשימוש במערכת האינטרנט.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מדברת על הפרקטיקה, אלא אני מדברת על ההיבטים החברתיים ועל האתגרים החברתיים שיש ברשת.
יפעת שאשא ביטון: במעט מאד מכללות יש קורסים מהסוג הזה.
יפעת שאשא ביטון: במקומות שזה קיים זה קיים באופן וולונטרי.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת זה קורס בחירה.
יפעת שאשא ביטון: סטודנט או סטודנטית פר"ח הוראה יכול לבחור אם להשתתף או לא להשתתף.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאנחנו צריכים לכוון למקום שבו לצד כל מה שאנחנו מלמדים בפרקטיקה של הפדגוגיה והאוריינות וכו', גם את ההתמודדות עם הרשתות החברתיות, כחלק מחובה, כחובה של חלק מתכנית הלימודים.
יפעת שאשא ביטון: אז אני אשמח לפתוח את הדיון עם מי שאמון בעצם על הכשרות המורים, מיכל דולב?
יפעת שאשא ביטון: לא, אני רוצה להתחיל עם הסמינרים.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להתחיל עם מי שאמון על הכשרת מורים.
יפעת שאשא ביטון: הכשרת המורים נמצאת בידיים של משרד החינוך כיום.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשמוע בכלל על כל ההתייחסות של אוריינות דיגיטלית.
יפעת שאשא ביטון: ראיתי פה את הספר המרשים הזה שאני כמובן אצלול פנימה ואלמד אותו; אבל מרפרוף קטן, הוא עוסק בעיקר בכל הנושא של פדגוגיה ואוריינות ואני אשמח לראות איפה אנחנו שוזרים בפנים גם את כל הכישורים החברתיים שאנחנו נדרשים להם באינטרנט, וההתמודדות הלא פשוטה – בואו נודה – של מערכת החינוך חדשות לבקרים.
יפעת שאשא ביטון: הורים שמתמודדים עם חרמות שמתרחשים בווטסאפ או דברים שעולים לפרסום בפייסבוק הודות ילד כזה או אחר, ועוד כהנה וכהנה דברים והשאלה איזה כלים יש למורים שלנו באמת להתמודד גם עם הסוגיות האלה.
יפעת שאשא ביטון: אז מי מכם שרוצה לפתוח, בשמחה.
יפעת שאשא ביטון: הכשרת מורים.
<רוני דיין: אולי אני אתחיל ויצטרפו אלי הכשרת מורים.
<רוני דיין: אנחנו באמת עד לפני כחמש שנים, בתכנית לאוריינות דיגיטאלית, שכיוונו אותה בתוך המערכת, התמקדנו יותר בכלים ופחות באמצעים של התקשורת, הכלים החברתיים והרשתות וכדומה, ששינו בצורה מאד דרמטית את הנגישות של אנשים בהידברות ובשיח שלהם, ואכן בחוברת החדשה שהגשנו, הכנסנו פרטים בנושא הזה.
<רוני דיין: אני לא רוצה להרחיב על הפעילות שאנחנו עושים בבתי הספר.
<רוני דיין: אני אקצר ואעביר מיד למכללות, כי אותן חשוב לשמוע.
<רוני דיין: היום כמעט בכל השתלמות שאנחנו פותחים, אנחנו מעבירים לפחות שיעור אחד שהוא שיעור שדן בנושא של המוגנות ברשת ואיך להתמודד בנושא הזה עם תלמידים.
<רוני דיין: יתרה מזאת, אנחנו עובדים בשיטה של המניפה.
<רוני דיין: כלומר כל רכזי התקשוב, כל היועצים והפסיכולוגיים בבתי הספר, מקבלים מאיתנו הכשרה מאד מסודרת לנושא הזה והם בעצם המניפה שלנו בהגעה לכל המורים בתוך המערכת.
<רוני דיין: להגיד שהגענו לכל המורים, עדיין לא, אבל אנחנו בתהליך מאד מוסדר בנושא הזה ויש כיסויים מאד טובים.
<רוני דיין: כי אם עד לפני שנה הייתי מדבר רק על אחוז מסוים שכיסינו בתוך בתי הספר שבתכנית, היום אני כבר יכול לדבר על בתי ספר גם שמחוץ לתכנית, שאנחנו כבר עובדים - - -
יפעת שאשא ביטון: אתה מדבר על תכנית התקשוב, נכון?
<רוני דיין: על תכנית התקשוב.
<רוני דיין: מכיוון שהמורים, שאנחנו מקבלים אותם מגיעים מהסמינרים והמכללות או ממוסדות להכשרת מורים, הייתה איזו שהיא הידברות עם המוסדות האלה והייתה שם איזו הגבלה מסוימת בגלל הנושא האקדמי, שלא תמיד אנחנו יכולים להכתיב למוסד האקדמי מה לעשות.
<רוני דיין: היום למזלנו – ואני מקווה שאתם תרחיבו את הנושא הזה – יש את מתווה אריאב החדש, ושם אני מתאר לעצמי שכבר יבואו, אבל כדאי לשמוע פה את הנציג של המכללות ואת הנציגה של המכללות, שהם יפרטו יותר.
<רוני דיין: בסדר?
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה רגע להתייחס לדברים שלך ולחדד, כי אני חושבת שאתה מתחבר גם לדברי הפתיחה.
יפעת שאשא ביטון: פעם אחת אנחנו מדברים על בתי הספר שנמצאים בתכנית.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת כבר מראש אנחנו יודעים שאין כיסוי מלא לכל בתי הספר, שאנחנו לא נמצאים במציאות שבה אנחנו מכסים את כל בתי הספר וגם בקרב בתי הספר שנמצאים בתכנית אנחנו מדברים על אחוז מסוים.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, שאם אנחנו לא נעשה את החיבור של העבודה בשטח, של מי שקיים היום בשטח, אל מול החדשים שייכנסו למערכת, אנחנו לעולם לא נצליח להדביק את הפער.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזו הסיבה שאנחנו כאן היום, כדי לראות איך אנחנו יוצרים כיסוי מירבי למערכת, בלי שנצטרך כל הזמן להסתובב סביב הזנב של עצמנו.
<רוני דיין: רק אני רוצה להשלים ברשותך משפט אחד קצר, שבא ואומר:
<רוני דיין: הכיסוי יחסית הוא די טוב בתוך בתי הספר, אבל לא עם כל המורים.
<רוני דיין: המטרה שלנו היא להגיע עד אחרון המורים.
<רוני דיין: שם זה תהליך שייקח קצת זמן.
יפעת שאשא ביטון: נכון, כי כולם בסופו של דבר מתמודדים ואני אומרת את זה כאן באחריות מלאה.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שבכל כיתה אנחנו נוכל למצוא מקרה או שניים לפחות – אני עוד אומרת את זה בשמרנות – שבו הילדים בעצם מתמודדים עם איזו שהיא מצוקה שנובעת מההתנהלות ברשתות; ואני חושבת שזה s.o.s שאנחנו צריכים ללמוד איך להתמודד עם זה.
יפעת שאשא ביטון: אז בבקשה, מי רוצה לפתוח מהכשרת המורים?
<רותי פלד: אולי אני ואחר כך אתה, כי אני יותר לגבי העבר והוא יותר לעתיד.
<רותי פלד: שמי רותי פלד ואני אחראית להתאמת המכללות למאה ה-21 באגף להכשרת עובדי הוראה במשרד החינוך.
<רותי פלד: אז ראשית כל, אנחנו עשינו הרבה בכל העניין הזה, בתיאום עם רוני דיין ועם אגף מדע וטכנולוגיה ובעצם עם תכנית התקשוב הלאומית, שהתחילה בשנת 2001-2002, כשהמטרה הייתה שאנחנו בהכשרת מורים – גם קודם היו לנו הרבה פעילויות – אבל עכשיו היה באופן רשמי שאנחנו רוצים להכשיר בוגרים של המכללות להכשרת מורים.
<רותי פלד: כשיגיעו לבתי הספר, בגלל שישנו הפרויקט הלאומי, כשהם אלף יכירו את הסביבה הטכנולוגית והדיגיטלית בבתי הספר ולא יצטרכו להתחיל להשתלם כמו המורים בשטח; וגם יהוו איזה שהוא ראש חץ עם כוח רענן, שמגיע לבתי הספר.
<רותי פלד: אז זה בעצם היה הדבר הראשון כדי שהם יותאמו לזה.
<רותי פלד: עכשיו אנחנו עשינו בדיוק אותם דברים שעשו באמת בבתי הספר, כשקודם כל באמת היה העניין הטכנולוגי והפדגוגי.
<רותי פלד: ראשית כל היינו צריכים לצייד את המכללות למשל בכיתה "חכמה", היינו צריכים לדאוג שתהיה עמדת מרצה מרכזית בכל חדר במכללה, בכל כיתה, כי כך זה בבתי הספר.
<רותי פלד: אבל גם לפי המתווה הקודם לא הייתה כבר חובה של קורס בסיסי בתקשוב.
<רותי פלד: ואמרנו שכל מי שנכנס לפרויקט וקיבל מאיתנו תקציבים גם למטרות פדגוגיות, חייבים לתת קורס חובה בתקשוב.
<רותי פלד: לא של כלים אינסטרומנטאליים, כי לזה יש לנו מבחן פטור.
<רותי פלד: שיידעו קצת לשוטט באינטרנט, שיידעו וורד, את כל הכלים האלה, אלא כבר הגישה הפדגוגית.
<רותי פלד: בכל קורס חובה כזה, יש כמובן את העניין של אתיקה ברשת.
<רותי פלד: זה לא קורס מיוחד, אבל בתוך הקורס יש את הנושא הזה.
<רותי פלד: בכל הקורסים האחרים שנותנים, ובמיוחד בהתנסות מעשית, המטרה הייתה גם לשלב את התקשוב בכל שלושת הענפים של המכללות להכשרת מורים.
<רותי פלד: גם בלימודים הדיסציפלינאריים, גם בלימודי ההוראה ובעיקר בהתנסות בעבודה המעשית.
<רותי פלד: אז באמת כמו שרוני הזכיר, יש לנו קצת בעיה, משום שלמכללות יש חופש אקדמי.
<רותי פלד: אז אנחנו יכולים להגיד – אתם באמת מלמדים, חייבים לעשות את הקרוס הזה, בקורס הזה יהיו הדברים האלה.
<רותי פלד: אתם צריכים לשלב את האתיקה, אבל כל מכללה עושה את זה בדרך שנראית לה, שהיא בהחלט דרך טובה ודרך אקדמית ויש לנו את החופש הזה.
<רותי פלד: נכון שעשינו קורסים, הכשרנו את המרצים של המכללות בקורסים בין מכללתיים.
<רותי פלד: היו צריכים להגיש מיזמים שאותם הם אחר כך מטמיעים במכללות.
<רותי פלד: נכון שכשאני עוברת על כל התכניות, אני כמעט ולא רואה נניח עבודה שמתייחסת רק לעניין של אתיקה.
<רותי פלד: כי אנחנו היום ראינו בחשיבות יותר עליונה את העניין – איך להשתמש בטכנולוגיה לטובת ההוראה.
יפעת שאשא ביטון: ראשית תודה על הדברים.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה כמה נקודות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו אומרים פה אתיקה ברשת, בואו נשים את זה - כשאנחנו מדברים בהקשר של ילדים זו אלימות נטו.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת זה עניין של גלישה בטוחה אל מול היפגעות ברשת החברתית, שלשם אנחנו צריכים לכוון את הכלים.
יפעת שאשא ביטון: אני לא אכנס לעניין הפדגוגי ואני מסכימה איתך.
יפעת שאשא ביטון: עיקר ההתייחסות שקיימת היום היא בעניין של אוריינות ושל פדגוגיה.
יפעת שאשא ביטון: של איך מעבירים שיעור בצורה שהיא מקוונת וכו'.
יפעת שאשא ביטון: בואי נודה על האמת, גם הלוחות החכמים לא עושים את העבודה לבד אם אנחנו לא מחברים.
<רותי פלד: נכון.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מכירים בעצם את מה שבאמת קורה בשטח אל מול החזון הבאמת חשוב ונכון שאנחנו מנסים להוביל.
יפעת שאשא ביטון: אבל אני לא רוצה רגע להתייחס לפדגוגיה.
יפעת שאשא ביטון: כי אני יודעת שלשם זה הולך בתוך המכללות.
יפעת שאשא ביטון: ואני יודעת בדיוק באיזו אוריינטציה זה קיים.
יפעת שאשא ביטון: ומשום מה כל ההתעסקות עם הנושא של אלימות – את יודעת מה – זה כמו שמתעסקים עם הנושא של אלימות בתוך בתי הספר, התמודדות עם ילדים מאתגרים מהבחינה של התנהגות וכו'.
יפעת שאשא ביטון: אז נוח לנו לדבר על זה בסביבה הפיזית, כי אנחנו כבר רגילים וזה שיח של שנים, אבל משום מה ברשת אנחנו די מפחדים לגעת בזה ואולי בצדק.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אנחנו עדיין לא ממש מכירים את הסביבה עד הסוף.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו עדיין לא בטוחים שיש לנו את כל הכלים, שאנחנו בכלל יכולים להעביר.
יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שזה משהו שצריך לפתח אותו; וגם הסביבה הזו היא די מאיימת, כי היא באמת מאד מאתגרת.
יפעת שאשא ביטון: עכשיו אני אתן לך דוגמא.
יפעת שאשא ביטון: להתנהלות של שיח בכל כיתה היום יש קבוצות ווטסאפ כיתתיות.
יפעת שאשא ביטון: הרבה פעמים או ברוב המקרים המורה נמצא ואני אומרת ברוב המקרים, כי יש גם מקרים שיש כיתה והמורה אומר לא, אני לא חלק מתוך הסיפור הזה, שזאת שאלה בפני עצמה.
יפעת שאשא ביטון: מי מנהל את הקבוצה?
יפעת שאשא ביטון: איך מנהלים אותה.
יפעת שאשא ביטון: איזה שיח מאפשרים שם?
יפעת שאשא ביטון: איך מורה מגיב כאשר הוא רואה התבטאות שהיא לא ראויה או לא נכונה בתוך הרשת, כדי לא לפגוע במי שכתב וכדי מצד שני להחזיר את השיח למסלול הנכון.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת יש כאן הרבה מאד שאלות.
יפעת שאשא ביטון: את קראת להן אתיות, אני רואה אותן קצת – ואני כן מרשה לעצמי לומר – שזה מהמקום של אלימות ובוטות והתנהגות לא ראויה בתוך הרשת.
יפעת שאשא ביטון: השאלה איזה כלים אנחנו נותנים למורים שיוצאים מהסמינר.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו זורקים אותם לתוך ה- - -
<רותי פלד: תגידי מכללות להוראה, כי אנחנו כולנו כבר אקדמיים ולא על סמינרים.
יפעת שאשא ביטון: מתוך המכללות להוראה, נכון.
יפעת שאשא ביטון: אני באה מאחת כזו.
יפעת שאשא ביטון: לגבי החופש האקדמי, בואי נודה על האמת, משרד החינוך מאד מתווה תכנית.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אני זוכרת לא פעם שאנחנו היינו חייבים, אפילו בדיסציפלינות להיצמד לתכנית מאד מסוימת, עם קורסים מאד מסוימים, שהיה ברור לנו לחלוטין שאם הם לא שם, הסטודנטים שלנו לא יהיו זכאים בעצם לתעודת הוראה או ל-B.E.D.
יפעת שאשא ביטון: השאלה איך אנחנו כן מנסים להתערב, איך אנחנו אומרים חברים, זה נחמד, פיזיקה זה נחמד ומתמטיקה זה נחמד וספרות זה נחמד והכל זה בסדר וחשוב, אבל אם אנחנו לא נאפשר לילדים שלנו סביבה שהם יוכלו ללמוד בה והם יהיו פנויים רגשית ולא יהיו פגועים כי מתרחש עכשיו משהו בתוך הסמארטפונים הקטנים האלה, שום דבר ממה שנלמד אותם לא יועיל.
יפעת שאשא ביטון: פה אני צריכה את ההירתמות שלכם, כמי שמוביל בעצם את האגף, כמי שעוסק ביום יום, אמנם בפדגוגיה של התקשוב, אבל אומר חברים, לצד הפדגוגיה אנחנו מדברים על סביבה הרבה יותר רחבה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים גם לנקות אותה משאר הדברים.
יפעת שאשא ביטון: וזו הסיבה, אני חושבת, שאתם כאן.
יפעת שאשא ביטון: כדי לראות איך אתם מגויסים.
<שרון גרינברג: כן.
<שרון גרינברג: קוראים לי שרון גרינברג, אני מנהל המו"פ לטכנולוגיה וחדשנות במכון מופת, שאחראי על הפיתוח המקצועי של המרצים במכללות להכשרת מורים.
<שרון גרינברג: אנחנו למעשה מסתכלים קדימה.
<שרון גרינברג: אנחנו עוסקים הרבה בעולם הזה של הדיגיטל וטכנולוגיה בחינוך.
<שרון גרינברג: אנחנו מסתכלים על העולם הזה דרך הפריזמה של טרנספורמציה דיגיטאלית.
<שרון גרינברג: טרנספורמציה דיגיטאלית מורכבת למעשה מחמישה יסודות.
<שרון גרינברג: קוראים לזה – SMAC - Social, Mobile, Analytics, Cloud - ועכשיו נכנס גם כל העולם הזה של ה-IOT, שמזמן – אם את מדברת על דברים נוספים – אז גם הוא מזמן אתגרים לא פשוטים גם בכלל לחברה, כמובן עם כל היתרונות שיש בזה.
<שרון גרינברג: המרכיבים האלה של ה-Social ו-Mobile, זה דברים שאנחנו נותנים, מכשירים.
<שרון גרינברג: העתיד כבר כאן.
<שרון גרינברג: אי אפשר לדבר על השינויים.
<שרון גרינברג: העולם משתנה.
<שרון גרינברג: אנחנו חיים את העולם הזה.
<שרון גרינברג: השאלה איך אנחנו נותנים למרצים, למורים, למורים לעתיד, את הכלים לחיות בתוך העולם הזה.
<שרון גרינברג: כן אני יכול לספר למשל על קורס בסמינר הקיבוצים, שנותן לפרחי ההוראה את האפשרות להתמודד עם העולם הזה של המדיה החברתית, להכיר אותו, להבין אותו, על כל שלל ההיבטים.
<שרון גרינברג: יש קורס, הוא נכנס בחלל גם עכשיו.
<שרון גרינברג: הוא עובר הסבה לעולם הזה של ה-מוקי"ם – Massive Open Online Courses.
<שרון גרינברג: זה קורסים המוניים, פתוחים, שעולים לאוויר.
<שרון גרינברג: יצא קול קורא של משרד החינוך והמועצה להשכלה גבוהה, שמזמינה מכללות להכשרת מורים להציע קורסים פתוחים כאלה לעולם הרחב.
<שרון גרינברג: גם שם תהיה התייחסות להיבט של הדברים האלה.
<שרון גרינברג: בכל מקרה, מה שחשוב להבין זה שאנחנו צריכים לראות איך אנחנו חיים בעולם הזה ולא לעשות-.
<שרון גרינברג: יש כאן חלק מהאנשים שהם מה שנקרא מהגרים דיגיטליים, אבל מרבית האנשים שיושבים בקצה, בפריפריה כאן, הם ילידים דיגיטליים ומתייחסים אחרת לעולם הזה וצריך להבין שאנחנו צריכים להבין גם איך הם מסתכלים על העולם הזה, דרך הפריזמה הזאת.
יפעת שאשא ביטון: נכון, אבל אגב, אתה מדבר על הילידים הדיגיטליים.
יפעת שאשא ביטון: פרחי ההוראה של היום, לפחות בחלקם הגדול, אם אנחנו מדברים על הצעירים, לא על ההסבות, הם גם כבר ילידים דיגיטליים.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אנחנו מדברים על אנשים צעירים שבסופו של דבר מה שאנחנו נשים להם בידיים – עם זה הם יצאו לשטח.
יפעת שאשא ביטון: השאלה אם הסיפור הזה הוא לא עוד אחד מהכלים.
יפעת שאשא ביטון: מבחינתי התשובה היא מאד ברורה.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת חוץ מכל הדיסציפלינות ומכל מה שאנחנו מעניקים להם, שיש לי מה להגיד על זה, אבל שוב, בהיבט הפדגוגי, בהיבט אחר.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהחיבור, להפוך את זה לרלבנטי למה שהם יתמודדו מחר בבוקר בכיתה, עוד לפני שהם ילמדו פרק בספרות או בתנ"ך או במשהו, הם יפגשו בדיוק עם כל האתגרים שמזמנת לנו הרשת.
יפעת שאשא ביטון: עם משהו שנכתב בכיתה או חרם שנעשה בכיתה או מישהו שהפיץ תמונה או מסר על אחד התלמידים בכיתה.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת זאת ההתמודדות היומיומית.
יפעת שאשא ביטון: והתחושה היא שאנחנו כאילו יוצרים איזה שהוא שדה סטרילי ואנחנו אומרים – הם יתמודדו.
יפעת שאשא ביטון: זה חלק מההתמודדויות היום יומיות.
יפעת שאשא ביטון: הם ילמדו את זה תוך כדי תנועה.
יפעת שאשא ביטון: ואני אומרת שאי אפשר ללמוד את זה תוך כדי תנועה.
יפעת שאשא ביטון: זה הרבה יותר מורכב ממה שאנחנו - - -
<שרון גרינברג: זה חלק מסט הערכים שלנו כבדי אדם, כמחנכים וזה לאו דווקא משהו שקורה באיזה שהוא עולם נפרד ומתרחש.
<שרון גרינברג: אני חושב שהחיבור של העולם הזה הוא הרבה יותר עמוק.
יפעת שאשא ביטון: חייב להיות, נכון.
<שרון גרינברג: הוא פחות, לפחות בעיני, נראה חיצוני כמו שמתואר כרגע, אלא הוא חלק מתוך היומיומי, הוא חלק מתוך ההוויה של כולנו.
יפעת שאשא ביטון: זה בדיוק מה שאני אומרת.
יפעת שאשא ביטון: זה כל כך בבילד אין, שאנחנו לא יכולים להתעלם ממנו ולהישאר רק בפן האחר של העולם הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאנחנו אומרים את אותו דבר.
יפעת שאשא ביטון: השאלה היא איך זה בא לידי ביטוי בהכשרת המורים.
יפעת שאשא ביטון: אתה אומר בסמינר הקיבוצים, נכון?
<שרון גרינברג: אני נתתי דוגמא אחת.
<רותי פלד: הנה, יישומי מדיה דיגיטלית ורשתות חברתיות.
<רותי פלד: למשל עבודה גדולה שהם עשו - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל מה זה יישומי מדיה דיגיטלית?
יפעת שאשא ביטון: אני מוכנה באחריות ככה לבדוק את זה ואני אומרת לך שאנחנו נמצא שם את כל העניין של איך בונים תכנית לימודים, שהיא דיגיטלית ואיך משתמשים במדיה בשביל שאנחנו נוכל לעשות את זה יותר מעניין ויותר מאתגר ולהשתמש בכל מה שהלוחות החכמים מזמנים לנו.
יפעת שאשא ביטון: אין שם התייחסות לכל הסכנות שאורבות לנו ברשת.
<שרון גרינברג: אני רוצה לשאול, רותי, דווקא בקורס הזה, איך לייצר מובמנט, איך לייצר, לגייס את הרשת לטובת מהלכים שהם לאו דווקא – הם גם פדגוגיים, אבל גם לא.
<שרון גרינברג: זאת אומרת שיש כאן התייחסות נוספת, מעבר לנושא הזה של "הפדגוגיה", נטו, כמו שאת מגדירה אותה.
יפעת שאשא ביטון: אני מודה שאני מאד מסוקרנת וככה מדגדג לי להגיע ולראות איך זה מתנהל שם ועד כמה באמת נוגעים בכל הסיפור של מה אנחנו עלולים לפגוש שם ואיך אנחנו מתמודדים.
יפעת שאשא ביטון: איזו אוריינות נוספת נותנים לילדים מעבר לעניין של הדיסציפלינה.
יפעת שאשא ביטון: אולי אני אעשה את זה.
<רותי פלד: כי אני מצאתי למשל גם עבודה שם על המרכיב הרגעי בקורס מקוון, אז זה כבר לא כל כך פדגוגי.
<רותי פלד: אבל יש לי שאלה, סליחה אולי אם היא קצת חצופה ופרובוקטיבית.
יפעת שאשא ביטון: את יכולה לשאול, אנחנו בדיון פה.
<רותי פלד: את הזכרת קודם את האלימות הפיזית.
<רותי פלד: בואי נחשוב רגע האם יש קורס במכללות להכשרת מורים או בבתי הספר, על אלימות פיזית ואיך להתנהג.
<רותי פלד: תמיד יש גורם מזמן, וכתוצאה מזה, זאת אומרת אולי לומדים באופן כללי משולב באיזה שהוא מקום על אלימות פיזית, אבל מעוררים את זה לדיון באמת כשישנו הגורם המזמן וזה קורה.
<רותי פלד: תגידי אולי צריך לעשות את זה מראש למנוע, אבל אני מוכנה לקבל את מה שבאמת נאמר כאן, שבעצם עכשיו זה חדש, אבל זה הופך להיות לחלק מהסביבה שלנו ועם הזמן זה יהיה דבר - Its goes without saying.
יפעת שאשא ביטון: אני אענה בשתי רמות.
יפעת שאשא ביטון: ראשית, על אף הביקורת שיש לי, שאנחנו קצת הוצאנו את החינוך מתוך מערכת החינוך, ואני מרגישה שרק עכשיו אנחנו מתחילים לדבר על זה מחדש ולהכניס את זה פנימה, אבל מי שלומד תואר בחינוך ובמיוחד בהכשרת מורים, יש את קורסי החינוך, שבהם בעצם מדברים על כל התופעות החברתיות שיש בכיתה וההתמודדויות הרגשיות וכו'.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שצריך לעשות את זה בצורה יותר מעמיקה, כי גם התפיסה הייתה פעם שמי שמטפל בזה זה יועצים חינוכיים.
יפעת שאשא ביטון: יש דמויות בתוך בתי הספר שהם יעסקו בזה, ואני אומרת היום כל מורה צריך לדעת להתמודד עם זה.
יפעת שאשא ביטון: זה לא שייך לאף אחד בתוך השדרה, זה שייך לכולנו, כשאנחנו נמצאים בתוך המערכת.
יפעת שאשא ביטון: וזה גם חלק מהתפיסה שצריך לשנות.
יפעת שאשא ביטון: אבל מה שקורה ומה שצועק היום, זה שהרשת החברתית היא הרבה יותר מהירה.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אם פעם יכולנו להתערב בתהליך של חרם שנבנה בתוך בית ספר או באיזה שהוא תהליך של אלימות, לא רק ברמה של אלימות פיזית שמתחילה להתהוות, הדינאמיקה הייתה אחרת.
יפעת שאשא ביטון: כי עד שהם היו עוברים ומדברים עם כל הילדים ובדרך המורים היו שומעים שמתרחש דבר כזה או אחר ויכלו להתערב, היום בשבריר שנייה, בלחיצת כפתור כבר כולנו מגויסים וכולם יודעים שאנחנו רוצים בעצם לפגוע באיזה שהוא תלמיד.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת לנו האתגר הוא הרבה יותר גדול כאנשי חינוך.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת את זה בכנות.
יפעת שאשא ביטון: האתגר שלנו כאנשי חינוך הוא הרבה יותר גדול.