GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים לקבוע שהדבר היחיד - - -
<קריאה: אבל הסמכות המקצועית של משרד הבריאות, להגיד האם ילד צריך מספר טיפולים מסוימים.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור הוא שצריך להיות שיקול מקצועי, נקודה, שמנחה את הרופאים ולא משהו שהוא קשור, לא בהיבטים כלכליים ולא בהיבטים של תורים ולא היבטים אחרים.
<רויטל לן כהן: אבל זה בשטח.
<קריאה: אנחנו לא חיים בעולם עצמאי.
<קריאה: אם משרד הבריאות היה מפקח והיה - - - אם משרד הבריאות היה מבצע את העבודה שלו - - -
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת לא להתפרץ.
יפעת שאשא ביטון: אבל זה מה שאנחנו מבקשים ממנו, כאילו איפה היית כל הדיון?
יפעת שאשא ביטון: אני כל הדיון מפנה פה למשרד הבריאות את כל העניין של הפיקוח ואת כל עניין המחירים ועל המקצועיות ועל מה שקורה.
יפעת שאשא ביטון: נו, כאילו אנחנו מנהלים פה שני דיונים מנותקים.
<קריאה: אוקיי, שיהיה ברור.
יפעת שאשא ביטון: נו, כמה חזרתי על זה?
יפעת שאשא ביטון: ועוד לא סיכמתי את הדיון.
<קריאה: אבל אם לא היה ברור לי, אז מה?
יפעת שאשא ביטון: אבל חבל, כי אנחנו סתם באמת, במקום לשמוע דברים נוספים אנחנו ממחזרים דברים שנאמרו.
<הדר ירדני: בנושא מדדי איכות רציתי להגיד שיש בקרה שעושה המשרד מטעם אגף רפואת הקהילה, שבאים למחוז בקופה ועושים בקרה כוללת על כל המחוז.
יפעת שאשא ביטון: כל כמה זמן?
<הדר ירדני: אני חושבת שזה פעם בשנה שמגיעים לכל מחוז של קופה?
<הדר ירדני: שנתיים.
<הדר ירדני: בתוך תעודת הזהות שהמחוז צריך להגיש לנו לפני הבקרה הוספנו נכון לעכשיו קטע שקשור להתפתחות הילד שבו הקופה תצטרך לרשום לנו כמה ילדים ביקשו אבחון בטיפול, כמה מיצו על פי מצב חלוקה גיאוגרפית, סוציואקונומית, פריפריה, צורת התיישבות, בגילאים השונים, כמה קיבלו במסגרת הקופה, כמה מספקים - - -
יפעת שאשא ביטון: כולל פילוח לתחומים שונים כדי לדעת אם שיקול הדעת המקצועי באמת - - -
<הדר ירדני: וכמה בהחזרים.
<הדר ירדני: זה יהיה משהו חדש, אז זה קצת עונה על הנושא של מדדי איכות.
יפעת שאשא ביטון: אז את אומרת שזה משהו שהוא חדש לגמרי?
יפעת שאשא ביטון: לא היה עד כה והוא בעצם נכנס לתוך הסל?
<הדר ירדני: נכון לעכשיו.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז אנחנו פשוט נעקוב שזה קורה.
יפעת שאשא ביטון: ברשותכם אני אסכם את הדיון.
יפעת שאשא ביטון: אני אוסיף על הדברים של טרכטנברג, שאת רובם אני כתבתי תוך כדי דברים, אבל אם אני אחזור על משהו אז תבינו גם את זה.
יפעת שאשא ביטון: ראשית אני מסכימה לגמרי שבכלל, מעבר לדיון הספציפי ולפתרון שאנחנו צריכים לתת כחירום במקרה של התפתחות הילד, אנחנו חייבים לעבור לחשיבה שהיא הוליסטית על כל הנושא של הגיל הרך.
יפעת שאשא ביטון: אני בטוחה שהרבה מהמצוקות ומהמענים שאנחנו יכולים לתת לילדים וגם לפתור כלפי המרכזי םשל התפתחות הילד אנחנו נוכל לפתור בראייה כזו והתייחסות כזו.
יפעת שאשא ביטון: אז חשוב שזו תהיה אמירה שפותחת את המסקנות.
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת ויסות של פתרון אחר הצהריים למענים טיפוליים.
יפעת שאשא ביטון: אני מבינה שלא כל הילדים יכולים להיות מטופלים אחר הצהריים, המצוקה גם בשעות הבוקר גם ככה גדולה, אבל לפחות שיהיה ויסות בין הילדים, שלא ילד יגיע שלוש פעמים בשבוע אחר הצהריים וילד אחר יגיע שלוש פעמים בבוקר, אלא שבאמת תהיה איזה שהיא ראייה קצת יותר רחבה.
<הדר ירדני: לא בכל המקום יש שירות מספק אחר הצהריים.
יפעת שאשא ביטון: כמובן, אני יוצאת מנקודת הנחה שבכל המקומות - - -
<קריאה: זה אחד התנאים לקליטת כוח אדם.
יפעת שאשא ביטון: אז אני מחדדת.
יפעת שאשא ביטון: ראשית, שבכל המקומות תהיה אפשרות למתן טיפולים אחר הצהריים, והסעיף השני באותו עניין זה שיהיה ויסות של הילדים בפתרון של אחר הצהריים והבוקר כדי שלא יהיה הפסד של ימי לימודים באופן אינטנסיבי.
יפעת שאשא ביטון: מדד האיכות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעקוב שזה אכן קורה.
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת לקבל עדכון ממשרד הבריאות ברגע שזה נכנס לתוך המערכת ומתחיל עבודה.
יפעת שאשא ביטון: מי אחראי על הנושא של ההכשרות של המטפלים הפרא רפואיים?
יפעת שאשא ביטון: משרד הבריאות או שזה גוף אחר?
<אורלי בוני: האקדמיות.
יפעת שאשא ביטון: אז צריך לראות למי אנחנו פונים שם כדי שיכניסו לפחות קורס אחד בנושא של ילדים בכל מה שקשור ל - - -
<אורלי בוני: יש.
יפעת שאשא ביטון: חובה או וולונטרי?
<אורלי בוני: ודאי, ודאי.
יפעת שאשא ביטון: אני שאלתי אם אוטיזם, אתם תיקנתם אותי.
<קריאה: לא, ילדים.
<אורלי בוני: התפתחות הילד, הם לומדים מעל ומעבר בתואר ראשון ועושים הכשרה מעשית במסגרת תואר ראשון בהתפתחות הילד.
יפעת שאשא ביטון: קלינאי תקשורת כללי, מקבל גם הכשרה בתחום ילדים?
<קריאה: כן, ברור.
יפעת שאשא ביטון: אז לא הבנתי על מה מלינים פה.
<אורלי בוני: כשרוצים להתמחות בתחום מסוים שהוא אוטיזם עושים את זה בדרך כלל אחרי התואר הראשון, לא עושים התמחות ב - - - יש לנו המון נושאים שלומדים בתואר ראשון, לומדים - - -
יפעת שאשא ביטון: כשאני שאלתי אם הם מדברים על אוטיזם הם אמרו שהם מדברים על ילדים.
יפעת שאשא ביטון: אני לא נכנסת לזה, שמשרד הבריאות יעשה את הבדיקה ויראה מה חסר ובהתאם למה שחסר.
<הדר ירדני: אין חובה לעשות התנסות בילדים, יש סטודנטים שבוחרים ללכת - - -
<אורלי בוני: לא, בריפוי בעיסוק יש חובה.
<הדר ירדני: אני לא מדברת רק על ריפוי בעיסוק, אני מדברת על מקצועות הבריאות.
<הדר ירדני: יכול לגמור סטודנט ללמוד בלי שהוא עשה הכשרה בתחום של ילדים.
<הדר ירדני: זה לא חובה בהכשרה שלו, על זה דיברנו.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז מה שאני ביקשתי זה שבמקצועות הבריאות שקשורים לפרא רפואי תהיה התמחות גם לילדים.
<הדר ירדני: הוא לא חייב ללכת להתפתחות הילד.
<קריאה: נכון, על זה אנחנו מדברים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נדבר עם משרד הבריאות ואנחנו נחדד את ההנחיה, חשוב לי שזה ייצא מדויק ואנחנו נפנה למי שצריך, כי אני מסכימה, ואנחנו רואים את זה גם בפריפריה הרבה מאוד פעמים, דווקא רופאים במחלקות ילדים נמצאים בחסר, זאת אומרת דווקא המקום שבעיניי אנחנו צריכים להשקיע הכי הרבה כדי לאפשר צמיחה מיטבית, שם אנחנו נמצאים בקושי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נברר את הסוגיה הזו ונכתוב את זה מדויק.
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת ממשרד הבריאות נתונים על המגזר הערבי, גם מבחינת פסיכולוגים.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שאת נתת פה תשובה, אבל שיהיה לנו בצורה כתובה.
יפעת שאשא ביטון: מספר פסיכולוגים התפתחותיים במגזר הערבי, מספר יחידות להתפתחות הילד ומבקשים מהמשרד לעודד - - -
<קריאה: למה לא מבקשים נתונים על המגזר החרדי?
<רויטל לן כהן: כי אף חבר כנסת חרדי לא בא לבקש.
<רויטל לן כהן: תדאגי לציבור שלך.
<קריאה: אם דואגים מגזרית אני חושבת שכאן צריך לבדוק כמה מכונים - - -
יפעת שאשא ביטון: אז אני מבקשת לקבל - - -
<הדר ירדני: תקבלו את רשימת היחידות להתפתחות הילד, כל אחד יוכל לראות - - -
יפעת שאשא ביטון: בפילוח לפי מגזרים?
<הדר ירדני: לא, אתם תראו בעצמכם.
<הדר ירדני: אני לא חושבת שצריכה להיות יחידה שהיא למגזר מסוים.
<הדר ירדני: אם יש יחידה בירושלים, אז לא אחת היא לחרדים ואחת היא לנוצרים ואחת - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אבל אם אנחנו מדברים על יישובים ערביים ואנחנו יודעים שבפריפריה יש לא מעט אז אנחנו רוצים לדעת שיש שם מענה.
<הדר ירדני: אז זה יש, 22 יישובים.
<הדר ירדני: 22 יחידות מוכרות להתפתחות הילד באוכלוסייה הערבית.
<הדר ירדני: אבל בשאר הערבים אנחנו לא עושים פילוח, כולם מוזמנים לכל יחידה בכל מכון ואבוי שלא.
יפעת שאשא ביטון: משרד הבריאות, אני מבקשת, אתם אמרתם שאתם מחשבים מסלול מחדש, לראות איך בונים תכנית לנושא של יחידות להתפתחות הילד, שכוללת גם את ההסתכלות על ההיבט התקציבי, גם מבחינת הפיקוח, כשאני חושבת שחייב להיות, גם על הקופות, אין מה לעשות, מבחינת התשלומים שהם מעבירים, מבחינת - - - אין מה לעשות, אני נותנת כסף?
יפעת שאשא ביטון: אני נותנת כסף, נכון?
יפעת שאשא ביטון: אני, המדינה, אני רוצה לדעת לאן הוא הולך ואני רוצה לדעת איך הוא מנוצל.
<הדר ירדני: בסדר, אני אעביר את זה למשרד.
<הדר ירדני: זה לא ברמתי.
יפעת שאשא ביטון: זה לא משנה לי מי עושה את זה שם במשרד, חשוב לי שמשרד הבריאות, מרגע שהוא מעביר כסף לקופות, ברגע שהוא דורש את השירותים, אפילו שהתקציב הוא לא צבוע, למרות שבעיניי צריך לשקול גם את זה, שיבנה בבקשה תכנית שבודקת את כל ההיבטים התקציביים, את כל ההיבטים המקצועיים, לנסות לעודד את הקופות כן להשתמש ביחידות להתפתחות הילד, שהן גם ככה מפוקחות ונותנות מענים, ואם אפשר לחתוך את שרשרת המזון באמצע כדי שאנחנו לא נראה את הכספים ננגסים בדרך, אז גם על זה לתת את הדעת.
יפעת שאשא ביטון: בקיצור, לצאת לאיזה שהיא תכנית ממוקדת להתפתחות הילד ואם יש כספים נוספים, או תקציב נוסף שאנחנו נדרשים כדי שהקופות האלה לא יהיו במצב של קריסה אלא יהיו מסוגלות לעמוד על הרגליים, אז לאמוד את הסכום הזה כדי שאנחנו ננסה לעזור גם בגיוס שלו.
<יוסף מאירוביץ: גם הקשר עם החינוך המיוחד הוא מאוד חשוב, מה שדיברנו.
<הדר ירדני: יצא מסמך הבוקר או אתמול של רצף טיפולי - - -
<קריאה: אבל המסמך הזה חסר, המסמך הזה אומר שאם הילד לא קיבל ב - - - גם אם הוא קיבל או יכול לבוא לקופה.
<הדר ירדני: בוודאי, נכון.
<קריאה: לא, לפי שיקול דעת, אבל זה לא כתוב שם.
<הדר ירדני: בוודאי שזה כתוב.
<קריאה: לא, סעיף 4, נקודה אחרונה בסעיף 4 - - -
<הדר ירדני: מופנה לחוזר מינהל רפואה 19/2013 שכתוב שם בפירוש, על פי שיקול דעת וכתוב גם מה הקריטריונים - - -
<יוסף מאירוביץ: אבל כשילדים לא מקבלים במערכת החינוך זה נופל רק על הקופה.
<יוסף מאירוביץ: אנחנו לא מדברים גם וגם.
<רויטל לן כהן: הם בכל מקרה זכאים לקבל גם וגם, למעט הסל הבריאותי המקדם.
<יוסף מאירוביץ: אבל אני לא מדבר על זה, אני מדבר כשהם לא מקבלים.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה לא עלה בדיון, אני לא אפתח את זה מחדש, אבל אם יש לכם השגה מסוימת, תשלחו לי מסמך מסודר - - -
<קריאה: גן שפה בלי קלינאי תקשורת, זה פוגע בילד.
<רויטל לן כהן: אני מסכימה איתך, מה זה קשור?
<רויטל לן כהן: הקופות נותנות את זה, זה לא טוב לילדים.
יפעת שאשא ביטון: רויטל, אחרי שצעקת והוצאת, אני מבקשת שאת המקרים שדיברת עליהם, להעביר למשרד הבריאות, אני רוצה שייבדק באופן אישי כי מאוד יכול להיות שמדובר בקופות או ביחידות מסוימות שקצת סוררות ואנחנו לא נפיל פה על כולם, אז שלא נעשה אי צדק.
<רויטל לן כהן: אני אומרת לך שזה רוחבי, זה לא משהו מסוים.
יפעת שאשא ביטון: אז תעבירי ואנחנו נבדוק.
<הדר ירדני: חמש דוגמאות, שלוש דוגמאות.
<רויטל לן כהן: ד"ר ירדני, כתבתי לך, אני אעביר לך.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכולם, אני נועלת את הישיבה.
יפעת שאשא ביטון: אני מתכבדת לפתוח את דיון הוועדה בנושא סכנות במסלולי הטיולים השנתיים.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה בראשית דברי לומר שאין שאלה בכלל שהטיולים השנתיים הם בעלי ערך מאד מאד משמעותי בתוך מערכת החינוך.
יפעת שאשא ביטון: אני מאלה שנאבקו כל הזמן בכל מי שניסה לפגוע בפעילויות החוץ בית ספריות בתוך מערכת החינוך, ובכך בעצם לשבש את הפעילות התקינה של התלמידים גם מעבר למרחב הבית ספרי.
יפעת שאשא ביטון: אין ספק שכל פעילות כזו יש בה ערך חינוכי ויש בה ערך חברתי ויש בה ערך של למידה, של ידיעת הארץ ויש בה ערך של אהבת המולדת ועוד הרבה ערכים אחרים שאנחנו יכולים בעצם לפרוט ולדבר אודותם.
יפעת שאשא ביטון: ובכל זאת, אני אומר את זה דווקא מהמקום המאד אישי שלי, שאיתו אני מגיעה לדיון הזה, גם כאמא וגם כאשת חינוך, עם כל ההכרה בחשיבות וברצון האמיתי שלי, שהילדים שלי ישתלבו ויהיו חלק מהטיולים האלה.
יפעת שאשא ביטון: ככל שהתקרב הזמן או מועד הטיול, אני הייתי נורא חרדה וקיוויתי שבצורה כזו או אחרת הם פשוט יבקשו לא לצאת.
יפעת שאשא ביטון: הילדים שלי, לצורך העניין, הם ילדים מאד מאד מעורבים, יוצאים לכל הסמינרים של המד"צים והמש"צים וסדנאות כאלה ואחרות וכולן עם לינה מחוץ לבית והכל בסדר ואני מעודדת והם ילדים מאד חברתיים.
יפעת שאשא ביטון: טיולים שנתיים יצרו איזה שהוא מחסום דווקא מתוך ההיכרות שלי את המסלולים השונים שהילדים עושים לא מעט פעמים.
יפעת שאשא ביטון: תהיתי אם דבר כל כך מובן מאליו לכולנו – טיול שנתי – שכולם מחכים לו – איך קרה שבמשך כל כך הרבה שנים לא נפתח דיון של מה המסלולים, האם צריך לשנות את המסלולים לאורך השנים.
יפעת שאשא ביטון: גם המסלולים עצמם משתנים, גם הדור שלנו משתנה, גם ההתייחסות והאוריינטציה, הסמכות המורית והסמכות של המבוגרים בכלל משתנה.
יפעת שאשא ביטון: אתגרים שונים שמסיחי דעת, טלפונים ניידים או כל מיני עזרים אחרים.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת נכנסו כל כך הרבה משתנים לתוך המשוואה הזו של הטיול השנתי, שפעם, אולי בזמן שלי היה מאד תמים.
יפעת שאשא ביטון: גם היו יוצאים עם אוהלים, שמים את האוהל באיזה שהוא מקום, הכל היה באווירה מאד מאד תמימה וראשונית.
יפעת שאשא ביטון: אבל אנחנו יודעים שהמציאות השתנתה ואף אחד לא עצר וחישב מסלול מחדש.
יפעת שאשא ביטון: אני מודה שבעקבות ריבוי הפניות שעלו ובעקבות הכתבה שפורסמה בישראל היום, גיליתי שאני לא לבד בתוך הסיפור הזה.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת כל הזמן לקחתי את זה על עצמי, כאימא שאולי יותר מדי חרדה, אולי בגלל שאני מכירה יותר מדי מקרוב את העניינים, אז אני גם יותר מפחדת.
יפעת שאשא ביטון: ופתאום אני רואה שאני נמצאת בחברה של הרבה מאד אנשים וזו הסיבה שאני מביאה את הדיון הזה היום, לשולחן הכנסת.
יפעת שאשא ביטון: מאד יכול להיות שאנחנו נסיים את הדיון ואנחנו נבין שבסדר, את הטיולים האלה אפשר לקיים ואולי צריך לנקוט במשנה זהירות או לנהל אותם קצת אחרת.
יפעת שאשא ביטון: אני לא יודעת לומר, אבל בתחושה המאד מאד חזקה שלי, אנחנו חייבים לשים את הדברים על השולחן ולפתוח אותם לדיון אמיתי האם אלה הטיולים שאנחנו רוצים לקיים במסגרת מוסדות החינוך?
יפעת שאשא ביטון: האם הם מתאימים אפילו למדיניות השילוב?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שהיום אנחנו משלבים הרבה מאד ילדים עם צרכים מיוחדים בתוך המערכת הרגילה.
יפעת שאשא ביטון: הם גם נדרשים להשתלב בכיתות שלהם.
יפעת שאשא ביטון: אני אישית טיפלתי בשני מקרים של ילדות ששולבו במסגרת כיתה רגילה ולא יכלו לצאת לטיולים השנתיים.
יפעת שאשא ביטון: כי בחרו מסלול אתגרי מאד מאד מורכב.
יפעת שאשא ביטון: רק בהתערבות שלנו שינוי את המתווה ובאחד מבתי הספר פשוט נתנו אופציות לשני מסלולים חלופיים.
יפעת שאשא ביטון: אז אני אומרת, המציאות שמשתנה מזמנת לנו כל כך הרבה סימני שאלה ובאמת צורך אמיתי בדיון מעמיק בכל הסוגיה של טיולים שנתיים, שעל פניו נראים מובנים מאליהם ומסתבר שהם לא כל כך כך.
יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו נפתח עם אריה מור, מטעם משרד החינוך, מנהל אגף ביטחון.
<אריה מור: כן, שלום.
<אריה מור: אנחנו מחלקים במשרד החינוך את הטיפול בנושא של הטיפולים לשתי יחידות שונות, מנהלת הטיולים שכפופה לאגף של"ח וידיעת הארץ.
<אריה מור: נמצא פה גל כפרי, מטעם האגף הזה.
<אריה מור: יש בו את כל הדברים שמנית עכשיו, הערכיות של הטיול, המעטפת הפדגוגית לטיול, החינוכית וכו'.
<אריה מור: אני אתן לגל לפתוח את הקטע הזה ולאחר מכן אני אתן את המעטפת שאנחנו נותנים, כמשרד החינוך, שאני אמון עליה, כל מה שקשור לחדר מצבים טיולים, קשר עם גורמי משטרה, צבא, מד"א, תחזיות מזג אוויר, יחידות חילוץ.
יפעת שאשא ביטון: כל מה שכתוב בעצם בחוזר מנכ"ל.
<אריה מור: כל מה שכתוב בחוזר מנכ"ל וכמובן כל אותן הנחיות בטיחות.
<אריה מור: אני גם אפרט את כל הפעולות שעשינו בשנים האחרונות, לאור אירועים או הפקת לקחים שהיו בשנים האחרונות, שיוכלו פה גם חלק מהאנשים להצביע עליהם.
<אריה מור: מה זה נתן ושיפר את המערכת.
<אריה מור: בגדול, אני רק רוצה שיהיה נתון מול העיניים.
<אריה מור: אנחנו מדברים על 5 מיליון ימי טיול בשנה.
יפעת שאשא ביטון: ידעתי שנגיע לסטטיסטיקה.
יפעת שאשא ביטון: אני אומר על זה משהו אחר כך.
<אריה מור: לא, זה לא סטטיסטיקה.
<אריה מור: אני רק אומר, כ-5 מיליון ימי טיול, זאת אומרת 5 מיליון תלמידים מטיילים בשטחים הפתוחים.
<אריה מור: אנחנו לא סופרים את היציאות של בית הספר למוזיאונים, לפעילות אחרת בתוך העיר.
<אריה מור: שנית, אנחנו מבצעים תיאום וטיפול בטיולים בשטח הפתוח ומתעסקים - - -, לא מתאמים למוזיאונים ולכל מיני הצגות וכן הלאה ולכן התיאומים לפעילות הערכית הם 150,000 טיולים בשנה, כולל הבלתי פורמאליים.
<אריה מור: כלומר אנחנו מטפלים גם בתנועות הנוער, ארגוני נוער וכו'.
<אריה מור: אלה הנתונים של הפעילויות ואני מציע שגל יתחיל בפן החינוכי-הפדגוגי ואני אמשיך את הסקירה שלנו, כדי לתת את תמונת המצב.
יפעת שאשא ביטון: אז נתחיל באמת עם גל ואחר כך אנחנו נעבור אליך כי יש לי כמה שאלות לא קלות.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, גל.
<גל כפרי: תודה.
<גל כפרי: קוראים לי גל כפרי, אני ממונה טיולים באגף של"ח וידיעת הארץ במינהל חברה ונוער במשרד.
<גל כפרי: אנחנו אחראים על החלק הפדגוגי בכל מה שקשור לטיולים במערכת החינוך ובהנחיות שניתנות בעקבותיהם; וגם ההכשרות לבעלי התפקידים בטיול.
<גל כפרי: אני באמת מודה לך על הכינוס של הישיבה.
<גל כפרי: את פתחת בהיבטים המיוחדים והמייחדים את הטיול.
<גל כפרי: אני רק אגיד, לדברייך, הנושא הזה של התלמידים, את אומרת הנוער השתנה, אנחנו השתנינו, הטיולים והחוויה שיש בהם, היא לא משתנה, לנו כילדים כשהיינו ולתלמידים שקיימים במערכת החינוך.
<גל כפרי: התפקיד שלנו זה להוביל מערכת שלמה, מאד מאד מורכבת, של בעלי תפקידים בטיול, כשמי שנמצא שם זה הצוות החינוכי, מורים, מורות בבית הספר, שהם צריכים להוביל את הטיול ואני אומר צריכים - - -
יפעת שאשא ביטון: והרבה פעמים הם לא יכולים בגלל המורכבות של המסלול.
<גל כפרי: הם עושים זאת ביד אמונה ויש להם גם הרבה מאד סיוע.
<גל כפרי: אני אומר את זה משום שאנחנו עברנו באמת תהליכים רבים בתוך המשרד בכל הנושא של הכשרה, בכל הנושא הטיפול בטיולים.
<גל כפרי: היום אין צוות חינוכי שיכול להגיד שהוא לא הוכשר או פנה לעזרה והוא לא קיבל עזרה, לא בעוד חוזר, עוד הנחיות כתובות, אלא בפגישה פנים אל פנים, לעבור ולדבר על איך נראה טיול, איך מכינים תלמיד לטיול, איך מכינים את הצוות החינוכי לטיול, מה ראשון, מה שני.
<גל כפרי: יש לנו עוד דרך ארוכה.
<גל כפרי: 4,700 מוסדות יש במערכת החינוך, לא כולל גני ילדים, שזה עוד כמות אדירה.
<גל כפרי: כל בית ספר הוא בית ספר שונה.
<גל כפרי: מי שמכיר את התלמידים, כשאנחנו מדברים על מסלולי סיור, מי שמכיר את התלמידים זה הצוות החינוכי.
<גל כפרי: הוא מכיר את התלמידים - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, גל, אבל כל מה שאתה אומר – וסליחה שאני חותכת אותך – אבל כל מה שאתה אומר הוא בסדר והוא נכון ואני מכירה את זה אגב.
יפעת שאשא ביטון: אני מכירה את ההיערכות לפני ואני יודעת שיש גם צוות מצומצם שהרבה פעמים יוצא ועושה את המסלול בעצמו.
יפעת שאשא ביטון: אני מכירה את כל המערך הזה, אבל הצוות מקבל את זה על יבש.
יפעת שאשא ביטון: הוא נערך מבחינה פדגוגית, הוא נערך מבחינת הכשרה, מבחינת הדרכה, מבחינת להבין מה זה.
יפעת שאשא ביטון: הכל טוב.
יפעת שאשא ביטון: יוצא לשטח – צריך לטפס על צוק עם חבלים או ביתדות או איך שלא קוראים לזה, ואופס, אתה מוצא מורות משותקות מפחד, שלא מסוגלות להוביל את התלמידים.
יפעת שאשא ביטון: אתה מוצא מורות או מורים שלא מסוגלים לעמוד בעומס של המסלול והרבה פעמים הם עצמם נדרשים לעזרה.
יפעת שאשא ביטון: וזה לא חלילה, שלא ישמע פה לאורך כל הדיון, שאני חלילה יוצאת באיזו שהיא ביקורת לצוות המקצועי או משהו מהבחינה הזו.
יפעת שאשא ביטון: כל אחד לפי יכולותיו וזו הסיבה שאנחנו שמים את זה כאן.
יפעת שאשא ביטון: האם באמת המסלולים, כפי שהם היום, המסלולים בדרגת סיכון גבוהה, מתאימים לכלל הצוות, מתאימים לכלל התלמידים?
יפעת שאשא ביטון: מתי בכלל חישבו מסלול מחדש?
יפעת שאשא ביטון: מתי פעם שינו את המסלולים השונים או נתנו אופציות חדשות או הורידו אופציות שהיו בגלל שיש בהם סכנה.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת מי פתח את הסיפור הזה של טיולים שנתיים בשנים האחרונות ואמר חברים, בואו נראה מחדש מה קורה כאן.
<גל כפרי: אז רק מילה אחת ואני באמת אעביר את זה.
<גל כפרי: בכל הנושא של הסיכונים, אריה מור באגף הביטחון, אנחנו עובדים ביחד ובשיתוף פעולה.
<גל כפרי: אני רק אגיד באמת לשאלתך.
<גל כפרי: הצוות החינוכי הוא זה שמכיר את תלמידיו.
<גל כפרי: הצוות החינוכי לא פתאום יוצא לטיול ובטיול יש יתדות וסולמות.
<גל כפרי: הצוות החינוכי יושב לפני כן להיערכות.
<גל כפרי: אם הוא מוביל את הטיול בעצמו, אם יש לו אנשים בתוך בית הספר שמובילים ומכירים, אז הוא יודע בדיוק לאן הוא הולך.
<גל כפרי: ואם הוא לא מכיר, אז יש לו את חברות הטיולים ואת מדריכי הטיולים שכולם מקבלים תעודה מטעם משרד החינוך.
<גל כפרי: אנחנו אחראים על ההכשרה שלהם והם נותנים להם ייעוץ מקצועי; ובכל מחוז יש לו אפשרות לפנות לוועדת טיולים, אנשי מקצוע שמכירים.
<גל כפרי: בית ספר לא פתאום יוצא ויש יתדות במסלולים ואני אומר את זה שוב - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל זה לא פתאום.
יפעת שאשא ביטון: אני יכולה להגיד לך שזה גם לא אידילי כמו שאתה אומר.
יפעת שאשא ביטון: כי לצורך העניין יש מסורות בבית ספר.
יפעת שאשא ביטון: אני מכירה מכמה בתי ספר שעבדתי.
יפעת שאשא ביטון: יודעים ששכבת י"א, כל שכבת י"א יוצאת כל פעם למסלול X, וכל שכבת י"ב יוצאת למסלול Y, וכל שכבת י' יוצאת.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת ידוע מראש כמסורת של שנים, אף אחד בכלל לא פותח ובודק מי התלמידים של אותו מחזור באותה שנה, מי הצוות החינוכי של אותו מחזור באותה שנה.
יפעת שאשא ביטון: אולי יש ילדים שמשולבים עם כל מיני צרכים מיוחדים ולא יוכלו לעמוד בזה.
יפעת שאשא ביטון: זה שטנץ.
יפעת שאשא ביטון: זה מה שאני מנסה להגיד.
יפעת שאשא ביטון: זה כל כך מובן לנו ואני מסכימה איתך.
יפעת שאשא ביטון: החוויה הזו של הטיול השנתי, גם בתפיסה שלנו, היא כל כך מובנת מאליה, היא כל כך טבעית לנו, עד כדי שלא עצרנו לבדוק אם זה עדיין מתאים היום ואם כל המסלולים עדין כשירים היום ואם עדיין במציאות שאנחנו מנסים לייצר במערכת החינוך זה עדיין מותאם לכולם.
יפעת שאשא ביטון: עם כל האסונות שקורים אם עדיין זה נכון לעשות את כל המסלולים.
יפעת שאשא ביטון: אף אחד לא עצר לשאול את זה.
<גל כפרי: אני רק אסיים.
<גל כפרי: אני לא יודע.
<גל כפרי: את קובעת שלא עצרו לשאול.
יפעת שאשא ביטון: אז אני שמה סימן שאלה.
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לשמוע אם מישהו עשה את זה.
<גל כפרי: אז אני אגיד לך.
<גל כפרי: אנחנו כל הזמן - זה התפקיד שלנו - אנחנו כל הזמן חושבים על הטיול, על המטרות שלו ועל התלמיד, שהוא באמת הקצה ויש גם צוות חינוכי, שגם הוא משתנה.
<גל כפרי: זאת אומרת הוא צוות ותיק ובוגר, אבל בתי הספר הם יודעים איך לעבוד.
<גל כפרי: אני אומר את זה, הם יודעים איך לעבוד.
<גל כפרי: יש לנו הרבה גם נושא של להכשיר אותם.
<גל כפרי: וכשמתמנה מנהל חדש או רכז טיולים חדש, אנחנו יודעים איך להכשיר אותם.
<גל כפרי: אני רק אתן דוגמא קטנה.
<גל כפרי: את שואלת אם אנחנו עצרנו.
<גל כפרי: אנחנו הקמנו לפני 6-7 שנים את מה שנקרא תכנית הליבה להכרת הארץ ואהבת המולדת.
<גל כפרי: זו תכנית מאד מאד קצרה, זה לא תכנית - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל זה עיוני.
יפעת שאשא ביטון: אני מדברת על השטח.
יפעת שאשא ביטון: על מה קורה במסלולים בשטח.
יפעת שאשא ביטון: על הסכנות שיש בשטח, לא על אהבת המולדת והכרת המולדת שזה לא שנוי במחלוקת ואנחנו חייבים לעשות את זה ואני רוצה.
יפעת שאשא ביטון: להיפך, אני חושבת שהמניע האמיתי שלי לכל הדיון הזה, הוא כדי לאפשר לכל הילדים לקחת חלק בזה.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שכל ילד ירגיש שהוא יכול לצאת לטיול שנתי ואני רוצה שכל הורה ירגיש שהוא יכול לישון טוב בלילה ולשלוח את הילד שלו לטיול שנתי.
<אריה מור: אני אעזור לו.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, בבקשה, אריה.
<אריה מור: - - - השאלות נסבות לכיוון הזה, אז אני אעזור.
<אריה מור: ראשית, נבלע פה הנושא של תכנית בית ספרית ואישור תכנית בית ספרית לטיולים.
<אריה מור: גל לא אמר את זה, אבל כל בית ספר מגיש למחוז הרלבנטי את התכנית הבית ספרית לטיולים והיא מאושרת.
<אריה מור: אמור מנהל בית הספר או רכז התנועה, שהוא מאשר את הטיולים לאותה תנועת נוער, לבחון את סוגי הטיולים המתאימים לאוכלוסייה שלו באותה שכבה.
<אריה מור: אי אפשר לקחת 200,000 משכבת י' ולהגיד משהו פרופילקטי לכולם.
<אריה מור: תיכף אני אדבר על המסלולים.
<אריה מור: נגיע לכל מסלול ומסלול.
יפעת שאשא ביטון: אריה, תסתכל עלי בכנות ותגיד לי כמה בתי ספר אתה מכיר ששינו את המסלולים של כיתה י"ב?
יפעת שאשא ביטון: אתה יודע מה, לא כל שנה, אבל פעם בשלוש שנים, בגלל שהשכבה הייתה אחרת.
<אריה מור: גל יענה.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מכירה את זה.
<אריה מור: גל יענה על זה.
<אריה מור: אפשר לעשות סטטיסטיקה ולעשות את הבדיקה הזאת, אם תרצי, אבל גל יצטרך לענות על זה.
<אריה מור: המעטפת של הטיול, כפי שהייתה בעבר, תוגברה באופן משמעותי גם בהכשרת האנשים המובילים.
<אריה מור: לא היה.
<אריה מור: רק לפני חמש שנים התחילו עם מדריך טיולים מטעם משרד החינוך, כאשר הוא עובר הכשרה, כולל בטחון ובטיחות, כולל על המסלולים, יחד עם חלק מהאנשים שיושבים פה, סביב השולחן הזה.
<אריה מור: זה אחד.
<אריה מור: שניים, כל נושא ההבטחה, כל נושא הרפואה, הכל קיבל שינוי ותגבור בשינוי מסלול מחדש.
<אריה מור: בסדר?
<אריה מור: עכשיו אני אגיד את כל הפעולות שקשורות במסלולים, שלמיטב הבנתנו עשינו.
<אריה מור: אלף, מובילי הטיול.
<אריה מור: אני אקח לחוזרי המנכ"ל.
<אריה מור: במשרד החינוך, אני לא מכיר בעולם מערכת כזאת של חוזרי מנכ"ל.
<אריה מור: חוזר מנכ"ל טיולים וחוזר מנכ"ל פעילות חוץ בית ספרית.
<אריה מור: האחרון של הטיולים פורסם לפני שלושה או ארבעה חודשים, משהו כזה, אחרי עבודה ארוכה, שבו אנחנו בוחנים כל סעיף ומשנים ואם צריך להגביל, מגבילים.
<אריה מור: אגב, נושא הרחצה כפי שעלה, הוא היה בעקבות אירועים שקרו בעבר והוחלט.
<אריה מור: יש ויכוח קשה עם תנועות הנוער, עם ארגוני הנוער – למה לא להתרחץ בבריכה וכו'.
<אריה מור: אנחנו עדיין מאמינים שזה לא נכון לרחוץ במהלך טיול, בגלל הסיכון שקיים בכך.
<אריה מור: אז זה סיכון שאנחנו חישבנו שאנחנו לא מוכנים לקחת אותו, לצורך העניין והוחלט שלא.
<אריה מור: את שואלת אותי אם היו מקרי טביעה בניגוד להנחיות?
<אריה מור: בארבע השנים האחרונות שלושה מקרים של התעלמות בכלל מוחלטת מההנחיות במגזר החרדי ויציאה לים התיכון.
<אריה מור: יש איסור מוחלט לרחצה בכלל בים התיכון במערכת החינוך.
<אריה מור: אין לנו יכולת נגד עבריינים, חוץ מהטיפול במשרד.
<אריה מור: הכשרת המעטפת, רכזי טיולים, אני רק אתן לך מספרים.
<אריה מור: הוכשרו כ-4,500 רכזי ביטחון בטיחות בית ספריים על ידי בארבע השנים האחרונות, ב-60 שעות הכשרה וחלק מהם זה טיולים.
<אריה מור: שנית, הכשרה של מנהלים.
<אריה מור: לקחנו את כל המגזר החרדי לפני שנה, את כל המנהלים של המגזר החרדי ואמרנו אנחנו חייבים לעשות שם מעשה והכשרנו את כל המנהלים מעבר לאחראי טיול באותו בית ספר.
<אריה מור: הכשרת חדרי מורים – כל שנה יחידת הפיקוח שלנו ואנשי ההדרכה ביחידת הפיקוח, שתגברנו אותה אגב ב-30% בשנה האחרונה, בניגוד למה שכתוב בכתבה.
<אריה מור: גם את ההדרכות וגם את כמות הפקחים ואת כמות הבקרות בשטח.
<אריה מור: 200 הדרכות בית ספריות לכלל הצוות, לא רק לרכז הטיולים ולמנהל בית הספר, מה שאנחנו קוראים הדרכת חדר מורים.
<אריה מור: אחראי טיול, משהו שלא היה בעבר.
<אריה מור: לפני שנה הוחלט במשרד, שאחראי טיול יוביל טיול, או רכז ביטחון בית ספרי שעבר הכשרה, או רכז טיולים שעבר הכשרה או מורה של"ח ויש תגבור של מורי של"ח.
<אריה מור: גל יוכל להרחיב על כך.
<אריה מור: יש החלטה על תגבור של מורי של"ח בבתי ספר, או אחראי טיול שעבר הכשרה של יומיים, כולל ביטחון ובטיחות וגם האנשים האמונים באים לעשות את ההדרכה ואנחנו עוקבים אחרי העניין הזה.
<אריה מור: הוכשרו למעלה מ-2700 אחראי טיול.
<אריה מור: כלומר בית הספר מחליט לשלוח ולפעמים הוא שולח שלושה-ארבעה מתוך בית הספר.
<אריה מור: אז זה בשלב של ההכשרות.
<אריה מור: בשלב של מערכות המידע, פעם - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל אריה, באמת - - -
<אריה מור: רגע, שנייה.
יפעת שאשא ביטון: לא, לא, רגע.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כאילו בורחים מהמקום.
יפעת שאשא ביטון: תקשיב - - -
<אריה מור: לא, אני לא בורח, אני רוצה - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אני אומר לך.
יפעת שאשא ביטון: כולם מוכשרים על יבש.
<אריה מור: לא.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על אחראי טיולים והרבה פעמים זה גם עניין של גמולים, שמקבלים את ההכשרה בתוך בית ספר או מטעם משרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: אני מכירה את כל המנגנון הזה שהורכב ככה.
יפעת שאשא ביטון: ונכון, הורחב גם בתוך המערכת.
יפעת שאשא ביטון: אני יכולה לומר לך שרק לפני שנה, לצורך העניין, עלה קול זעקה מהשטח, עם כל הפעולות האלה.