GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר גוז'נסקי: רובם נולדו בארץ.
תמר גוז'נסקי: והשאלה היא האם הניסיון החשוב הזה של תל אביב הגיע לאיזה שהוא מקום אחר.
חגאי יהודאי: בצורה מרוכזת הדבר לא קיים באף מקום כמו בתל אביב.
חגאי יהודאי: אבל אני מסכים שיש צורך להעלות את הנושא למודעות כללית.
תמר גוז'נסקי: אני מדברת על שלב האיתור.
עדי אזוב: ידוע לי שבירושלים נמצאים עכשיו בתהליך, דרך אגף הרווחה, של איתור ילדי עובדים זרים דרך טיפות החלב.
עדי אזוב: נאמר לי שכבר אותרו עשרות ילדים בטיפות חלב.
תמר גוז'נסקי: אני מציעה, בתשובה לשאלתה של טליה, שמשרד החינוך יבקש ממחלקות חינוך או מחלקות רווחה או ממשרד הבריאות נתונים המתקבלים אצלהם.
תמר גוז'נסקי: אם נקבל את הנתונים של מספר הילדים שרשומים בטיפות חלב במקומות שונים, נוכל לקבל אינדיקציה איפה יש ריכוזים של ילדי עובדים זרים.
תמר גוז'נסקי: אני מדברת כרגע על גנים.
תמר גוז'נסקי: הנושא מתפתח כאשר יש היצע ואז יש ביקוש.
תמר גוז'נסקי: זאת אומרת אם נפתח גן אז יבואו ילדים.
תמר גוז'נסקי: אם אין גן הם גם לא נרשמים בשום מקום ולא מודיעים על קיומם, כי אין להם סיבה לעשות זאת, חוץ מטיפת חלב.
תמר גוז'נסקי: ברגע שיש שירות, יש היענות.
תמר גוז'נסקי: הנה, ברגע שפתחו את השירות בבי"ס ביאליק נרשמו שבעים ילדים ועוד חמישה עשר בהמתנה, כלומר יש כבר שמונים וחמישה ילדים.
תמר גוז'נסקי: קרוב לודאי שהם היו כאן גם בשנה שעברה, אבל לא היה שירות להציע להם.
תמר גוז'נסקי: אם ניקח לדוגמא את אילת, שם יש, בגלל בתי המלון, מערכת רחבה מאוד של עובדים זרים, יש לבדוק את המצב, ואם עיריית אילת תיקח את הדוגמא של תל אביב, תבוא ללמוד ותחליט לפתוח גן אחד ולהודיע שיש הרשמה, יכול להיות שכך זה יעבוד.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שאילת עדיין לא נכנסה לחוק לחינוך חינם, דבר שכמובן מעורר את השאלה של התשלום, כי במקרה זה צריך להביא תלוש שכר כדי לקבל שכר לימוד מדורג, ואין להם תלושי שכר.
תמר גוז'נסקי: שכר הלימוד הוא מדורג לפי תלושי השכר.
תמר גוז'נסקי: אם אין תלוש שכר וצריך לשלם חמש מאות שקל לחודש, זה המון כסף.
תמר גוז'נסקי: ומדובר במסגרת גן רק עד שעות הצהריים.
דינה שלום: שמי דינה שלום, משירות הילד והנוער במשרד הרווחה.
דינה שלום: השירות שלנו, כולל הנהלת השירות בראשות מוטי וינטר, סייר במסילה בתל אביב.
דינה שלום: אני חושבת שזו עירייה הכירה בבעיה הקיימת.
דינה שלום: ראינו את מה שקרוי גנים, אלו דברים מאוד קשים.
דינה שלום: פקידי סעד בחוק הנוער היו שם ומכירים את הנושא, ויש ילדים שמטופלים על ידם.
דינה שלום: לגבי הגיל הרך, אין לנו אופציה לחינוך חינם.
דינה שלום: אנחנו לא שירות אוניברסלי לכולם, אלא רק להורים שבוחרים, וזה תמיד בתשלום.
תמר גוז'נסקי: יש כאן בעיה כפולה, מאחר שאם הם ילדי רווחה זה אומר שההורים לא עובדים.
דינה שלום: הם נחשבים ילדי רווחה.
דינה שלום: אמנם כל אמא שעובדת, במשכורת הכי נמוכה, נחשבת עובדת, אלא אם כן מדובר בילדים בחוק הנוער, ואז בהוראת צו של שופט הם יכולים לא לשלם ואין השתתפות הורים, וילדים כאלה מוכרים לנו בתל אביב ובמקומות אחרים.
תמר גוז'נסקי: הם נחשבים ילדי מצוקה אבל אין להם תוית של ילדי רווחה.
דינה שלום: התחלנו לקיים חשיבה משותפת בנושא עם עיריית תל אביב, עם אגף המעונות במשרד העבודה ועם אירגוני נשים, על הקמת מעונות ומשפחתונים.
דינה שלום: הדברים נמצאים בתהליך גיבוש.
דינה שלום: ברור שצריך יהיה להתמודד עם בעיית השפה.
דינה שלום: בגנים שכרגע קיימים בקהילה שעות הלימודים הם משש בבוקר עד שש-שמונה בערב.
דינה שלום: אינני יודעת איך נוכל לספק שירות כזה, וזה השירות שהאמהות האלה זקוקות לו, כי הם עובדות שתים עשרה שעות או חמש עשרה שעות כדי לפרנס את עצמם.
דינה שלום: נצטרך לראות איך להתמודד עם הבעיה הזאת ומהיכן יגיעו המשאבים לטיפול בה.
תמר גוז'נסקי: ברצוני לברך על פתיחת שני הגנים והמועדוניות אחר הצהריים.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שזה יהיה ניסיון חשוב מאוד, שגם משרד החינוך ועיריית תל אביב ילמדו ממנו רבות.
תמר גוז'נסקי: אני מעריכה שזה גם יקל על הילדים האלה, שאחר כך ימשיכו בבית ספר ביאליק, כך שחבלי הקליטה שלהם יהיו יותר קלים ממה שקורה היום.
תמר גוז'נסקי: לכן אני חושבת שזה צעד חשוב מאוד.
תמר גוז'נסקי: בהקשר למצב הקיים ביישובים אחרים בארץ, בסופו של דבר, במוקדם או במאוחר נצטרך לתת תשובות, וכל עירייה תצטרך להתמודד עם מציאת פתרונות לפי התנאים שלה.
תמר גוז'נסקי: ברצוני לברך את משרד העבודה והרווחה, שבעבר לא היה מעורב בנושא באופן יומיומי, מלבד מקרים של פקידי סעד.
תמר גוז'נסקי: אני רואה שינוי חיובי בעובדה שמשרד העבודה והרווחה רואה צורך לפתור את הבעיה הזאת.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהטוב ביותר היה מעון מוגן כזה העונה לצרכי ילדי העובדים הזרים, כי במשפחתונים תהיה בעיה קשה מאוד למצוא את מנהלת המשפחתון ושיהיו לה תנאים נאותים, ואז נחזור לדירות הבלתי מתאימות והבלתי אפשריות.
תמר גוז'נסקי: בכפרים ערביים למשל, כשרצו לפתוח משפחתונים, לקחו את הקומה המפולשת מתחת לבית, סגרו אותה ועשו ממנה משפחתון, וזה אכן נראה כמשפחתון ראוי, מצוייד ומתאים.
תמר גוז'נסקי: היו שם תנאים ראשוניים, המבנה היה קיים, היתה אישה שהוכשרה כמטפלת, והמשפחה ראתה ברכישת ציוד השקעה שתביא הכנסה וכך זה עבד.
תמר גוז'נסקי: כאשר מדברים על המשפחות בדרום תל אביב, המצב לא דומה בכלל.
איטה אטיאס: כשראיתי את המסמך שהוגש נדהמתי מההצעה לפתוח משפחתונים.
איטה אטיאס: כנראה קיים חוסר הבנה של איך הטכניקה הזאת עובדת.
תמר גוז'נסקי: לכן אני אומרת בנושא המשפחתונים שיש מקומות בהם זה מהלך נכון, אבל לדעתי במקרה של העובדים הזרים אין שם לאף אחד מקום לשים את המשפחתון.
תמר גוז'נסקי: ואם אנחנו רוצים להוציא את הילדים מהדירות המעופשות והבלתי אפשריות האלה, יש למצוא פתרון אחר.
תמר גוז'נסקי: כידוע תל אביב ועוד כמה ערים בגוש דן, הם ערים מזדקנות.
תמר גוז'נסקי: זאת המציאות האובייקטיבית.
תמר גוז'נסקי: בעיר בה אני גרה, בת ים, כל שנה נסגרים גנים, כי פשוט אין ילדים, האוכלוסיה מזדקנת, ומשפחות עם ילדים עוברות ליישובים אחרים ולא נשארות בעיר.
תמר גוז'נסקי: כתוצאה מכך האופי של העיר משתנה וגנים נסגרים.
תמר גוז'נסקי: כך גם בתל אביב, זאת עיר שבסך הכל אין בה עודף ילדים.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שצריך למצוא מבנה, בעזרת אירגון אשר יראה בזה אתגר, ואז למצוא סיוע ליצירת המוסד הזה, והמשרד יוכל לדאוג לכך שהרמה במקום תהיה נאותה.
תמר גוז'נסקי: ממילא תצטרכו לדאוג לצורת תשלום מיוחדת, מאחר וצורות התשלום המקובלות אינן מתאימות בכלל לאוכלוסיה הזאת.
תמר גוז'נסקי: בדרך כלל האמהות עובדות, אבל בדרך כלל הם עובדות בלי תלושים, וצריך למצוא דרך להסתדר עם נושא התשלום.
תמר גוז'נסקי: אני רואה יתרון במקום שיש בו שלושים ארבעים ילדים, בצורה מרוכזת, אם הוא נמצא במרחק סביר ממקום המגורים של המשפחות האלה.
דינה שלום: יש בתל אביב דוגמא של אשכול משפחתונים, שמנהלות המשפחתון מקיימות אותו הם לא בדירתם אלא במבנה של העירייה, הם משלמות שכר דירה לעירייה, ובאותו מבנה הם גם מסייעות אחת לשנייה.
דינה שלום: זו דירה מאוד גדולה, אשכול של מספר משפחתונים, כאשר לכל אחת יש חמישה ילדים, ויש דברים משותפים, כאשר זה מקום העבודה שלהם ולא ביתם.
דינה שלום: יש ניסיון כזה, מוצלח, בתל אביב.
איטה אטיאס: שמי איטה אטיאס, אני מנהלת האגף לגיל הרך ועוסקת בעיקר במשפחתונים.
איטה אטיאס: מטפלות במשפחתונים זוהי פרנסתם.
איטה אטיאס: ואם ההורים לא ישלמו, בדומה למיגזר ערבי, שגם שם יש לנו גם בעיה גדולה מאוד עם התשלומים, אם לא יהיה מי שישלם, הן פשוט לא תעבודנה.
איטה אטיאס: בגלל זה אני חושבת שצריך לקחת להפעיל את הנושא אירגון, המסוגל לספוג את העלויות האלה.
איטה אטיאס: כי אחרת נזיק לשני הצדדים, ובעיקר למטפלת שצריכה להתפרנס, שלא תעבוד אם לא ישלמו לה, כי זו פרנסתה, ואם לא יתנו לה צ'קים בצורה מסודרת והיא לא תקבל את ההכנסה שלה, היא פשוט לא תעבוד.
איטה אטיאס: חבל ליצור מראש מערכת שלא תוכיח את עצמה לאורך זמן.
איטה אטיאס: אשכול משפחתונים זה נשמע רעיון נפלא, יש אשכול אחד שקיים שנים רבות, ואשכול שני שהקמנו בפלורנטין, לאחר שאחד האירגונים הפסיק לתפקד והיינו צריכים למצוא מסגרות לילדים, אז פתחנו משפחתונים בתוך פלורנטין.
איטה אטיאס: ויש לנו הרבה מאוד צרות שם עם ילדי רווחה.
איטה אטיאס: לכן אני סבורה שלא רצוי ליצור מנגנון שפשוט לא הוכיח את עצמו.
איטה אטיאס: עדיף מראש לתת את המשימה לאירגון שמסוגל לספוג את עלויות ההפעלה, כשיש בטחון שהכסף יגיע מאיזה שהוא מקום.
איטה אטיאס: אני לא חושבת שצריך לקחת מטפלות ישראליות, להכשיר אותם לטפל, ובסופו של דבר תיפגע פרנסתם.
איטה אטיאס: מישהו צריך לשאת את העלויות האלה.
תמר גוז'נסקי: ברצוני לחזור ולציין את חשיבות העובדה שזו הפעם הראשונה שהנושא עומד ברמה של הידברות עם משרד העבודה.
תמר גוז'נסקי: עיריית תל אביב נשאה בעול אבל לא יכולה לפעול בראייה כוללת של הנושא.
תמר גוז'נסקי: הדוגמא הזאת צריכה לעבור גם למקומות אחרים.
תמר גוז'נסקי: זהו הגיל הקריטי של הילדים.
תמר גוז'נסקי: ראיתי את הילדים שיושבים כל היום יושבים בעגלה או במיטה, וזה מצב מעורר רחמנות.
תמר גוז'נסקי: לכן אני חושבת שיהא זה לכבודה של המדינה למצוא את הדרך הנכונה, מבחינה אירגונית, כדי לעזור לילדים אלה כל זמן שהם חיים איתנו, בעיקר כשאין לנו שמץ של מושג לאן הדברים יתגלגלו בדיוק ומי מהם יישאר פה בעתיד.
תמר גוז'נסקי: חשוב לציין שלא מדובר אך ורק על ילדי עובדים זרים.
תמר גוז'נסקי: יש בארץ הרבה מאוד ילדים בלי מעמד חוקי, מכל מיני סיבות.
תמר גוז'נסקי: לפעמים לאחד ההורים יש מעמד, לפעמים יש ילדים שהגיעו לארץ ואנחנו אחר כך לא יודעים בדיוק מיהם ומהם ואיך הם הגיעו.
תמר גוז'נסקי: יש הרבה מאוד מקרים כאלה.
תמר גוז'נסקי: המקרה של הפנימייה האומללה הזאת בירושלים רק המחיש לנו כמה ילדים סובלים בארץ בלי אפוטרופסים חוקיים.
תמר גוז'נסקי: מדובר בעיקר אבל לא רק בילדי עובדים זרים.
תמר גוז'נסקי: מדובר על קבוצה שלמה של ילדים שמצבם מאוד קשה.
תמר גוז'נסקי: בעקבות הפיגוע הקשה בדולפינריום התבררה המצוקה הקשה של האימהות החד הוריות שבאו מרוסיה וממקומות אחרים.
תמר גוז'נסקי: לא שהמצוקה לא היתה קיימת קודם, אבל אף אחד לא דיבר עליה.
תמר גוז'נסקי: פתאום גילו באיזה תנאים הם חיים.
תמר גוז'נסקי: ואנחנו מדברים על אנשים שיש להם אזרחות ישראלית.
תמר גוז'נסקי: שמעתי בבת ים על מיני משפחתונים שהעולים מפעילים בינם לבין עצמם, והסיבה היא גובה התשלום במעונות היום הרשמיים, וכך כנראה גם אצל האתיופים.
תמר גוז'נסקי: כלומר מדובר במערכת שאנחנו לא רוצים שתהיה במדינת ישראל, והיא קיימת לא רק אצל העובדים הזרים.
תמר גוז'נסקי: הפתרונות שיימצאו עבור העובדים הזרים לדעתי יהיו מתאימים לעוד כמה קבוצות אוכלוסיה שלא עומדות בתנאים של מעונות היום הקיימים, לא מבחינת המחירים ולא עם שעות העבודה, וכתוצאה מכך קמות המערכות החלופיות שהינן אסון לילדים.
תמר גוז'נסקי: בתל אביב, בגלל האמון שרוחשים למסילה, אנחנו יכולים ללכת לבקר ולראות מה קורה בשטח.
תמר גוז'נסקי: אבל ישנן מערכות שהן סמויות מהעין, אף אחד לא מדווח עליהם, המערכת הציבורית לא יודעת על קיומם וזהו מצב הגורם עוול נורא לילדים.
תמר גוז'נסקי: אינני מציעה לפנות למשטרה, המטרה היא לא לתפוס את המפעילים ולהעמידם לדין.
תמר גוז'נסקי: אבל קיים מצב בו מרכז הארץ ילדים נמצאים יום שלם בתנאים בלתי סבירים לחלוטין, והמערכות צריכות למצוא אותם ולטפל במצב.
תמר גוז'נסקי: הדרך היעילה היחידה היא להציע להורים מערכת אלטרנטיבית הסבירה מבחינתם.
תמר גוז'נסקי: בעיקר לאימהות חד הוריות.
תמר גוז'נסקי: כי אם המרוויחה שכר מינימום ונדרשת לשלם שבע מאות שקל, היא בו בחודש לא הולכת למערכת הרישמית, כי זה המון כסף.
תמר גוז'נסקי: כך שכל ניסיון שתצברו בתחום הזה יסייע לחשיבה עבור עוד כמה קבוצות שנושרות כיום מהמערכת המבוקרת והממוסדת.
רמי אדוט: ברצוני לציין כי אצלנו מדברים במרפאה שלוש שפות, אנגלית, ספרדית ורוסית, כבר זמן רב.
רמי אדוט: אני מסכים במאה אחוז עם הדברים שנאמרו, וזו הסיבה בין השאר שאנחנו לא משתמשים במילה עובדים זרים אלא אומרים מהגרים ועוד כל מיני מושגים, מכיוון שבאיזור בו אנו עובדים, בשכונת שפירא, קריית שלום, ואיזור התחנה מרכזית, יש הרבה מאוד אנשים שבדיוק כפי שתואר מגיעים בכל מיני דרכים, כספיחים שונים של העליה, חלקם אנשים שהיתה להם אזרחות ואיבדו אותה.
רמי אדוט: שחשוב לי להדגיש דווקא למערכות שעלינו להבין שכשמדובר על אנשים שחיים בארץ שאינם אזרחים ישראלים, המגוון הוא גדול מאוד, בנוסף לאוכלוסיה הלטינית והאפריקאית, ובעיקר הקבוצה הגדולה היא של דוברי רוסית.
חגאי יהודאי: אני אנסה דרך מערך הביקור הסדיר לתקוף את הבעיה הזאת במיוחד.
נירה קדמן: הבעיה היא שלא ניתן במקרים כאלה להגיש תלונה נגד ילדים שלא שולחים אותם לגן.
נירה קדמן: יתכן שטיפות חלב יוכלו לסייע בנושא.
תמר גוז'נסקי: העניין הוא שבקרב הקבוצה הזאת שאנחנו מדברים עליה, בין שהם עובדים זרים ובין שהם אנשים ששוהים בארץ בלי מעמד חוקי, מכל מיני סיבות, בדרך כלל לא נמצא אם שהיא עקרת בית.
תמר גוז'נסקי: המצב הרגיל הוא שהנשים עובדות כולם, ואחוז גבוה מאוד הוא אמהות חד הוריות, בין שהגיעו כחד הוריות לארץ ובין שהבעל גורש ואז הם נשארו לבד.
תמר גוז'נסקי: יש סיבות שונות למצב.
תמר גוז'נסקי: לכן מדובר במצב של אנשים עובדים.
תמר גוז'נסקי: הם גם לא מקבלות קצבאות, לכן ההגדרה של מישהו שחי על קיצבה ולכן מוגדר אצלכם כילד רווחה בכלל לא קיימת.
תמר גוז'נסקי: לכל הקבוצה הזאת אין קצבאות.
תמר גוז'נסקי: הם לא מבוטחים בביטוח הלאומי, כל המערכת הזאת לא קיימת לגביהם.
תמר גוז'נסקי: לכן כולם עובדים, גם כשהם חולים וגם כשאין להם כח.
תמר גוז'נסקי: אין להם קיום אחר אלא עבודה, אם הם לא יעבדו אין שום מערכת שתומכת בהם, חוץ מחברים.
איטה אטיאס: האם הגננות שמנהלות את הגנים האלה בבית עושות זאת בתשלום?
עדי אזוב: התשלום עבור הטיפול בילדים בבית הוא בערך מאה דולר, ארבע מאות שקל לחודש.
עדי אזוב: המטפלות של הקהילה הזרה, הנשים שמפעילות משפחתונים בתוך הבית שלהם, בדירה שלהם, מקבלות מספר ילדים גדול בהרבה מהמקובל במשפחתון, בערך חמש עשרה עד עשרים בממוצע, והעסק פועל משש בבוקר עד שש בערב.
עדי אזוב: גם הגילאים הם מאוד שונים, ואישה אחת אחראית על חמישה עשר ילדים, משש בבוקר עד שש בערב.
עדי אזוב: המערכת הזו זו מערכת שהקהילה הקימה לעצמה בהעדר מענים אחרים.
עדי אזוב: המענים שהיו קיימים קודם לא התאימו להם או שהיה חשש לפנות אליהם.
עדי אזוב: אנחנו ראינו את המציאות הזאת ולכן פעלנו במספר כיוונים בשביל ליצור אלטרנטיבה.
עדי אזוב: אלטרנטיבה אחת היא שכל הילדים מגיל שלוש ימצאו את מקומם במערכת החינוך הישראלית.
עדי אזוב: מאפס עד שלוש הפתרונות המוצעים נדונים כרגע עם משרד העבודה והרווחה.
עדי אזוב: כשאנחנו מדברים על משפחתונים, אנחנו לא מדברים על משפחתון בדגם הזה אלא על משפחתון כמו שמקובל בארץ, באשכול, במבנה שיהיה מבנה עירוני ולא בבית פרטי.
עדי אזוב: אנחנו דיברנו על היקף הרבה יותר קטן של ילדים והיקף אחר של שעות.
עדי אזוב: אנחנו לא הולכים להעתיק את הדגם הזה, שברור לכולם שהוא לא דגם נכון.
עדי אזוב: ולכן אנחנו מנסים עכשיו לפתח כמה שיותר תכניות וכמה שיותר אפשרויות, בכדי שהורים יוכלו לשלוח את הילד למסגרת אחרת במקום למסגרת הקיימת.
עדי אזוב: כיום הרבה הורים פונים אלינו, גם הם לא מרוצים מהמצב.
עדי אזוב: כרגע אין לנו אלטרנטיבה לתת להם ולכן אנחנו מנסים לפתח כמה שיותר אלטרנטיבות.
עדי אזוב: חשוב לזכור שההורים משלמים כבר כיום מאה דולר לחודש במסגרות הקיימות.
רמי אדוט: יש לי שאלה מינהלית, לגבי נשים שמשלמים עליהן דמי ביטוח לאומי.
רמי אדוט: זה מסלול הפתוח מבחינת ביטוח לאומי לאנשים ששוהים שלא כחוק, ואנחנו עושים זאת כל הזמן ומנצלים את הזכאות, בעיקר של דמי הלידה, מענק לידה.
רמי אדוט: נשאלת השאלה מה לגבי זכאויות אחרות הנובעות מתשלום הביטוח הלאומי.
תמר גוז'נסקי: לקבלת הזכויות יש קריטריון של תושב, כמו בביטוח בריאות ממלכתי.
תמר גוז'נסקי: כל מערכת הביטוחים האחרת, כולל ביטוח זיקנה, ביטוח נכות, קצבאות ילדים, מגיעה רק לתושב.
תמר גוז'נסקי: הכל מלבד ענק לידה ותשלום עבור אישפוז, וכן מקרה של פשיטת רגל ותאונות עבודה.
תמר גוז'נסקי: בביטוח הלאומי במקרה של ילדים קובע המעמד של ההורים.
תמר גוז'נסקי: ילד רווחה נחשב מי שהוריו לא עובדים, בשל סיבות של מחלה, סמים, אבא בבית סוהר, ודברים מסוג זה, והאם מקבלת אבטחת הכנסה.
תמר גוז'נסקי: זה בדרך כלל המצב, ואז הילד מוגדר ילד בסיכון, ילד רווחה, ואז הוא מקבל את ההקלות.
תמר גוז'נסקי: מאחר ואנחנו מדברים פה בקבוצה של אמהות עובדות, כל הקריטריונים האלה לא נוגעים להם בכלל.
תמר גוז'נסקי: ולכן יש צורך להגדיר אותם כילדים בסיכון, למרות שהאמהות עובדות ובדרך כלל מדובר במשפחה שאם היא היתה ישראלית לא היית מגדיר אותה משפחת רווחה כי האמא עובדת.
איטה אטיאס: לדעתי צריך למצוא מימון ייחודי לפרוייקט הזה, מחוץ לכל קריטריון.
חברי הוועדה: ח"כ חוסניה ג'וברה
מוזמנים: מנחם וגשל - מנהל אגף לשרותי תקון ונוער מנותק משרד החינוך עו"ד שוש צימרמן - מפקחת בנושא מניעת תקיפה מינית בילדים הדרה רוזנבלום - מינהל חינוך נוער מירב שביב - רכזת עו"ר אגף תקציבים, משרד האוצר עו"ד רונית אלפרין - יועצת משפטית, אב"י - אגודה בינלאומית לזכויות ילדים דגנית חסידים - אב"י - אגודה בינלאומית לזכויות ילדים טל סלע - מועצת תלמידים ארצית על"ם נפתלי מייק - מנכ"ל מירה בטא ליאורה בלטינסקי יעל גרינברג שמחה גתהון עידית היכל עינת חימוביץ אברהם טליאס - מתנדב בעכו תמר יצחקי ויקי כהן צבי לוי אגא סעיד - מתנדב בעכו נסטיה פולונסקי מיכאל פישר עמית פנסו מירב שני אפרת שפרוט
מנהלת הוועדה: סדר היום: "הפוך על הפוך" של עמותת על"ם - רשת ארצית של מרכזי מידע וייעוץ לנוער בסכנת סגירה "הפוך על הפוך" של עמותת על"ם - רשת ארצית של מרכזי מידע וייעוץ לנוער בסכנת סגירה
תמר גוז'נסקי: על סדר היום פרוייקט "הפוך על הפוך" של עמותת על"ם, רשת ארצית של מרכזי מידע וייעוץ לנוער, הנמצאת בסכנת סגירה.
תמר גוז'נסקי: ישיבה זו נקבעה לפני האירוע שבמהלכו הבטיח שר האוצר מה שהבטיח, ובכל זאת ראינו חשיבות לקיים את הישיבה היום.
תמר גוז'נסקי: בהמשך הדיון נשמע מנציגת האוצר מה קרה עם ההבטחה של השר ואיך היא מתממשת, אבל מעבר לשאלה מה יקרה השנה, קיימת שאלה גדולה והיא מה יקרה בשנה הבאה ובשנים הקרובות.
תמר גוז'נסקי: מטרת הישיבה לצאת מהשנה הזאת לשנים הבאות ולנסות לראות כיצד ניתן להבטיח שהרשת הזאת לא רק תוסיף להתקיים אלא אף תתפתח, כמענה חשוב, מקורי ובעל איפיונים חשובים לנוער הנמצא במצוקה ובמצב של תהיות, הנתקל בעימותים או מגיע לכלל עימותים, עם ההורים או עם בית הספר, מתלבט ומתקשה למצוא תשובות לבעיותיו.
תמר גוז'נסקי: החברה מנהלת כיום מערכה גדולה למניעת אלימות נוער ולמתן פתרונות לנוער שנתקל בקשיים בכדי לעזור לו להשתלב בחברה ולהפחית את הניכור ואת העוינות שהוא חש, ולהצלת נערות ונערים ממקומות שאנחנו מאוד לא היינו רוצים שהם יגיעו אליהם.
תמר גוז'נסקי: לכן אנו רואים חשיבות רבה בקיום הדיון הזה ובהשתתפותם של הגורמים השונים הנוכחים, משרדי הממשלה, אירגונים ציבוריים ופעילים ובני נוער המשתתפים בפעילות של "הפוך על הפוך".
תמר גוז'נסקי: נפתח בשמיעת דיווח מד"ר מייק נפתלי.
ד"ר מייק נפתלי: תודה לך תמר.
ד"ר מייק נפתלי: בוקר טוב לכולם.
ד"ר מייק נפתלי: אני שמח ומברך על כך שהוועדה קיבלה על עצמה לקיים דיון שלם ומלא על התכנית הזאת שנקראת הפוך על הפוך.
ד"ר מייק נפתלי: ברשותך אגיד כמה דברי הקדמה.
ד"ר מייק נפתלי: ברצוני להציג את מר צביקה לוי, יו"ר על"ם, הפעיל בעל"ם כמעט שנה ובהחלט מחובר היום לכל נושא ההובלה הציבורית והמנהיגותית של על"ם, וכמובן את עמיתינו, מר מנחם וקשל שליווה אותנו בחודשים האחרונים ובמיוחד במאבק זה, ואנשים נוספים הנוכחים כאן היום.
ד"ר מייק נפתלי: עבורנו זהו דיון עקרוני וחשוב.
ד"ר מייק נפתלי: אנו נמצאים היום לאחר תהליך פיתוח של כמה שנים, אשר נעשה במשותף בידי מלכ"רים, עמותת אב"י, עמותת אשלים, וכמובן בהשתתפות המוסדות הציבוריים ובראש ובראשונה משרד העבודה והרווחה, משרד החינוך ומשרד הקליטה.
ד"ר מייק נפתלי: השנה הגענו לצומת, ואני שמח שהצומת הזאת נפגשת פה בחדר הזה.
ד"ר מייק נפתלי: אני לומר כמה דברים עקרוניים בכדי להאיר את משמעות התכנית הנקראת "הפוך על הפוך".
ד"ר מייק נפתלי: בנושא עבודת נוער בישראל, מדינת ישראל התברכה בהרבה מאוד שירותים ציבוריים.
ד"ר מייק נפתלי: אנחנו יודעים שישנם לא מעט קשיים בדרך העבודה המתואמת והמשולבת בין השירותים השונים, ולא תמיד ניתנות התשובות האופטימליות לצרכי הנוער.
ד"ר מייק נפתלי: מדינת ישראל משקיעה הרבה מאוד כסף בטיפול בנוער, מדובר בסכום בסדר גודל של שלושה מיליארד שקל בשנה, כולל התקציבים של משרד העבודה והרווחה, השירות לילד ונוער, ומשרד החינוך, המחלקה לחינוך התיישבותי, קרי עליית הנוער, אשר רובה ככולה מכוונת לסיוע לנוער חלש.
ד"ר מייק נפתלי: וכמובן אגף הנוער, ושפ"י, ועוד.
ד"ר מייק נפתלי: ישנו כסף ציבורי רב המכוון לסייע לנוער שנזקק לסיוע, מעבר למערכת החינוך הפורמלי.
ד"ר מייק נפתלי: ישראל ייחודית בתחום הנוער בעובדה שרוב רובם של המשאבים הללו מושקעים בתחום המערכת הציבורית, ויחסית מעט מאוד כסף, אם בכלל, מתועל למערכת הוולונטרית העצמאית, לעמותות נוסח אב"י או על"ם או עמותות דומות, העוסקות בצורה עצמאית ועם מדיניות מקצועית שלהם בתחום הנוער.
ד"ר מייק נפתלי: מצב זה שונה מתחומי רווחה אחרים בארץ, כגון תחום הקשישים, הבריאות, ילדים בסיכון, או התחום של אוכלוסיות נכות, תחומים בהם קיים דו שיח מקצועי פורה בין האירגונים הוולונטריים למערכת הציבורית בכלל ובפרט בתחום המשאבים.
ד"ר מייק נפתלי: ישנו דבר נוסף אשר עדיין לא קיים בתחום הנוער, ויודעים חלק מעמיתי פה בשירותים הממלכתיים את דעתי הברורה בנושא.
ד"ר מייק נפתלי: אני חושב שטוב לנוער בישראל וטוב למערכת הציבורית בישראל שאירגונים וולונטריים יספקו גם הם שירותים, ולא רק גופים ממשלתיים.
ד"ר מייק נפתלי: הנושא השני שברצוני להתייחס אליו נוגע למהות הספציפית של תכנית הפוך על הפוך ולמימשקים השונים שלה.
ד"ר מייק נפתלי: שירותי הנוער בארץ צמחו רובם ככולם בשלושים שנותיה הראשונות של מדינת ישראל.
ד"ר מייק נפתלי: השירות הציבורי האחרון שפותח בישראל היה השירות לנערה, בשנת 1968.
ד"ר מייק נפתלי: מאז למעשה השירותים קיימים, משתכללים, מעבים את העבודה שלהם, אבל לא פותחה בגדול איזו שהיא דוקטרינה חדישה לעבודת נוער.
ד"ר מייק נפתלי: אנחנו רואים בעיות בתחום עבודת הנוער בישראל בעיקר בקצוות, כלומר מצד אחד חסר סל שלם של מענים בתחום של אוכלוסיות שמאוד מתקשות, מנוער שחי ברחוב ועד בני נוער הזקוקים לפתרונות במסגרות חוץ ביתיות.
ד"ר מייק נפתלי: אוכלוסיות הקצה נמצאות במצוקה מאוד קשה, הדבר עולה מהרבה מאוד נתונים מתוך עבודת הניידות שלנו ומתוך פרוייקטים אחרים שאנחנו עושים היום עם משרד הרווחה, כמו לימוד הנושא של קטינים שמועסקים ועוסקים בזנות.
ד"ר מייק נפתלי: מצד שני, בקצה השני של הרצף נמצאת האוכלוסיה שהיא קרוב לנורמטיבי, אותה אוכלוסיה הנמצאת במצבי משבר והזדקקות ראשוניים, וזקוקה למענה אולי קצר טווח באופיו, לפעמים אולי יותר חברתי באופיו, והמערכת הציבורית, כפי שקיימת היום, לא מצליחה לתת לכך מענה.
ד"ר מייק נפתלי: אני חושב שעיקר השירותים הציבוריים מכוונים לאוכלוסיה עם פרופיל די מוגדר.
ד"ר מייק נפתלי: הנתונים הפורמליים לפחות מדברים על סדר גודל של ארבעים עד חמישים אלף בני נוער כאלה שמטופלים במערכת הזו, וההערכה היא שישנם עוד כמה עשרות אלפים הזקוקים לשירות מסוג זה ואינם מקבלים אותו.
ד"ר מייק נפתלי: ברצוני לחדד את הנקודה של הנגישות.
ד"ר מייק נפתלי: מה שייחודי לשתי התכניות שעל"ם פיתחה אשר עומדות פה לדיון היום זו הנגישות שלהם.
ד"ר מייק נפתלי: יש לזכור שנוער לא בא בקלות למבקש עזרה ואינו נגיש לשירותים.
ד"ר מייק נפתלי: במובן הזה הוא שונה מאוכלוסיות אחרות כגון אוכלוסיות הקשישים או המפגרים.
ד"ר מייק נפתלי: לנוער צריך לגשת או לפתות אותו לקבל שירות.
ד"ר מייק נפתלי: ואותם שירותים שציינתי במיגזר הציבורי כרגע פחות נגישים מבחינת דרך ההתייחסות שלהם לנוער.
ד"ר מייק נפתלי: בהמשך הדיון נשמע דברים מפי נציגי הנוער הנוכחים כאן, אשר יתארו כיצד הם חווים היום את "הפוך על הפוך" ואת הניידות כקלים ונגישים, עונים על הצרכים ומאפשרים לנוער לקבל את אותו סוג עזרה שהוא מבקש לקבל.
ד"ר מייק נפתלי: המדובר כאן לא במה שאנחנו רוצים לתת אלא במה שהם מבקשים לקבל.
ד"ר מייק נפתלי: במובן זה אני חושב שעשינו כברת דרך מאוד יפה בשנים האחרונות, בפיתוח של הפוך על הפוך.
ד"ר מייק נפתלי: אני מבקש להדגיש, למרות שהיינו במחלוקת עם הממשלה בחודשים האחרונים, שבסך הכל התכנית הזאת מתפתחת כחלק בלתי נפרד ממערך השירותים הציבוריים, כאשר הביטוי הממלכתי הינו יותר ברמה של ועדות היגוי, אשר יש לציין, ויודעים זאת חלק מעמיתי פה, שלא היו פעילות במיוחד בשנה האחרונה.
ד"ר מייק נפתלי: אמרתי לעמיתי בממשלה שאני כעל"ם, כגוף שאחראי על ההפעלה של התכנית הזאת, לא אנהל דיאלוג פורה עם הממשלה כל עוד הממשלה לא תתרום את חלקה הפיננסי.
ד"ר מייק נפתלי: חשבתי שזהו מצב אבסורדי שעל"ם וגופים וולונטריים אחרים יביאו את מלוא המשאבים לפרוייקט והממשלה תשתתף בקביעת מדיניות הפיתוח.
ד"ר מייק נפתלי: משהסתמן הכיוון לפיו הממשלה הולכת להיות פרטנרית גם בנושא המימון, ואני מקווה שנשמע על כך היום מנציגי הממשלה, היא הופכת לפרטנרית משמעותית בתחום הפיתוח.
ד"ר מייק נפתלי: ודאי שכל מדיניות הפיתוח של הפוך על הפוך צריכה להיקבע במשותף.
ד"ר מייק נפתלי: עם זאת, כפי שמופיע פה בחוברת, ואני בא מדיון פורה אתמול בנושא עם עמותת אשלים, אנחנו בהחלט מאמינים שזו תכנית שבראייה ממלכתית צריכה להיות פרוסה בכל הארץ.
ד"ר מייק נפתלי: מן הסתם יעלו ויכוחים אם לפרוש אותה בשישים, בשמונים או רק בחמישים יישובים.
ד"ר מייק נפתלי: כמעט שאין רשות מקומית היום במדינת ישראל שלא באה וביקשה להפעיל בתוכה את התכנית, עם התאמה לצרכי היישוב הייחודיים.
ד"ר מייק נפתלי: קיים רצון משמעותי ביותר בקרב הרשויות המקומיות להפעיל את התכנית פחות או יותר במתכונתה הנוכחית, קרי עבודה וולונטרית, עבודה של הממשלה ותרומה של הרשות המקומית.
ד"ר מייק נפתלי: אנחנו הצענו נוסחה, שאינה נוסחת קסם, אבל נראה לנו לאוצר לבחון אותה ברצינות, והיא חלוקה של שליש שליש שליש, כלומר שהממשלה תיתן שליש מהתיקצוב, הרשויות המקומיות יתנו שליש - הם מוכנות לזה, וזה יותר מעשרים וחמישה האחוזים שהם בדרך כלל נותנות לתכניות רווחה אחרות, ועל"ם, יחד עם גופים וולונטריים ציבוריים אחרים, יקחו על עצמם להבטיח את השליש הנוסף.
ד"ר מייק נפתלי: אני חושב שזו מתכונת מאוד טובה למאה העשרים ואחת בהפעלת שירותי רווחה, ואני באמת מקווה ומאמין שהאוצר יהיה קשוב למתכונת הזאת.
ד"ר מייק נפתלי: ראוי לציין כי בבית הזה, משכן הכנסת, זכינו לאהדה רחבה מאוד.
ד"ר מייק נפתלי: קרוב לשבעים או שמונים חברי כנסת גילו עניין רב והביעו תמיכה רבה בתכנית, ושני שליש משרי הממשלה שלחו לנו מכתבי תמיכה סביב הדיון הציבורי שהיה בנושא.
ד"ר מייק נפתלי: אני בהחלט מקווה שהדבר משקף את חוויתם של הציבור, המנהיגות הציבורית, וכמובן של בני הנוער, לגבי התכניות שפותחו.
תמר גוז'נסקי: כמה מרכזי הפוך על הפוך נפתחו עד עכשיו, ומה התחזיות לשנים הקרובות?
ד"ר מייק נפתלי: אני מפנה את הנוכחים לעמ' 23 בחוברת המונחת לפניכם.
ד"ר מייק נפתלי: מרכזים פעילים קיימים היום בערים הבאות: קרית שמונה, עכו, נצרת, מגדל העמק, קרית ים, נתניה, כפר סבא, רמלה, קרית גת, ובאר שבע, וחולון.
ד"ר מייק נפתלי: בחיפה עומד להיפתח מרכז ממש בימים אלה.
ד"ר מייק נפתלי: יש כבר צוותים ומבנים שיועדו למטרה זו.
ד"ר מייק נפתלי: בנוסף קיימים המרכזים הותיקים בתל אביב.
ד"ר מייק נפתלי: בירושלים וברחובות המרכז הסטאטי לא קיים.
ד"ר מייק נפתלי: ברחובות הוא אמור להיפתח במשך השנה, ובירושלים אנו שוקלים פיתוח מודל חלופי, אשר נועם, מנהל סניף על"ם בירושלים, עוסק בפיתוחו.
ד"ר מייק נפתלי: בירושלים קיימים רק חלק מהאלמנטים של התכנית, בעיקר החלק של עבודת הרחוב.
ד"ר מייק נפתלי: חמישה מרכזים נוספים עומדים להיפתח עד סוף השנה, ארבעה בוודאות והמישי עוד לא בטוח.
ד"ר מייק נפתלי: בטירה, באחריות עמותת אב"י.
ד"ר מייק נפתלי: בשדרות, שם למעשה כבר נסגר העניין סופית וכעט יש למצוא מנהל ולסגור את החוזים התקציביים, כאשר הכסף חלקו כבר שוריין מהמוסד לביטוח לאומי, מהרשות המקומית ומאיזו שהיא קרן.
ד"ר מייק נפתלי: ביפו יש דיאלוג בשלב מתקדם עם עיריית תל אביב לגבי פתיחת סניף הפוך על הפוך.
ד"ר מייק נפתלי: ברצוני להדגיש כי יש לנו עניין רב להרחיב את היקף העבודה במיגזר הערבי.
ד"ר מייק נפתלי: כמו כן נראה שייפתח מרכז גם באשדוד.
ד"ר מייק נפתלי: לפני חמש שנים פתחה שם עמותת אב"י מרכז ייעוץ, והיום אנחנו נמצאים בסיומו של תהליך הפיכתו למרכז הפוך על הפוך.