GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רינה יצחקי: אני סבורה שאילו הייתי באוניברסיטה היום במצב הזה, ואני יודעת שזה נשמע נורא מתנשא אולי ואולי כאילו התייפיפות נפש, אבל הייתי מתחילה, אם בכלל הייתי מסכימה ללמד, הייתי מתחילה כל שיעור שלי ביידוע, שתדעו שבאוניברסיטה הזאת את החדרים שאתם נמצאים, בשירותים שאתם משתמשים בהם, בקפיטריה, מנקים ילדים מתחת לגיל זה וזה.
רינה יצחקי: לא כל כך משנה לי אם ביום ראשון היו שתי ילדות ואם ביום חמישי היו שמונה ילדות.
רינה יצחקי: הדבר הזה יוצא כל פעם, וזה כבר לא שבוע או שבועיים שצריך מהר להדפיס את המכתבים ולהוציא דו"חות מחודשים.
רינה יצחקי: זו תופעה מתמשכת, ואני סבורה שבאמת האוניברסיטה צריכה להיות מורה דרך בעניין הזה.
רינה יצחקי: היא לא יכולה להרשות לעצמה את כל הסיפורים עם הסעיפים שזה נשמע קצת כמו במשרד עורכי-דין- שמגישים תביעה, עשית ככה או לא עשית ככה.
רינה יצחקי: אני לא מזלזלת בזה, זה מאוד חשוב, אבל חשוב לי הצד החינוכי פדגוגי, ואני מאוד מזמינה את כל מי שנוגע בדבר, כמובן, את נציגי האוניברסיטה, להבין את גודל המחדל.
רינה יצחקי: אני מחזיקה פה חומר שכולו יצאה על-ידי יוניצ"ף באיטליה, כולו רק על עבודת ילדים בכל העולם.
רינה יצחקי: אחד הדברים שבולטים לאורך כל המאמרים והספרים שמוזכרים פה זה הקשר ההדוק בין עבודת ילדים וחינוך, ההשתתפות במערכת החינוך.
רינה יצחקי: בכל המקומות במשפט אחרון מציינים שהיום צריך להבין שההשקעה הכי טובה בעתיד של הילדים זה החינוך, והמדינות שחתמו על האמנה, כולל ישראל, צריכות לתת את כל התמריצים למשפחות כדי שהם ישלחו את הילדים לבתי-הספר.
תמר גוז'נסקי: יש עוד מישהו שרוצה לדבר?
עו"ד תגריד גהשאן: אני עורכת דין של שדולת הנשים בישראל.
עו"ד תגריד גהשאן: יש לי להוסיף כמה נקודות.
עו"ד תגריד גהשאן: אני רוצה להתחיל בהערה מאוד כללית, שתנאי העסקת נשים ערביות הם תנאים מקפחים ואפילו מדכאים, ולאו דווקא בתחום האוניברסיטה.
עו"ד תגריד גהשאן: אני רוצה להפנות את תשומת הלב למחקר שנערך על-ידי האגודה הערבית לזכויות האזרח בנצרת.
עו"ד תגריד גהשאן: מסתבר שכשלושים אחוז מהמזכירות שעובדות במשרדים הפרטיים בנצרת אינן מקבלות שכר מינימום.
עו"ד תגריד גהשאן: לא מדובר על נערות אלא על נשים בוגרות, אימהות.
תמר גוז'נסקי: איזה משרדים?
עו"ד תגריד גהשאן: משרדי עורכי-דין, רואי חשבון וכו'.
עו"ד תגריד גהשאן: זה לא פוטר את האוניברסיטה, אבל זה מצב מאוד עגום, והאישה הערבייה סובלת במיוחד מתנאים מחפירים של העסקה.
עו"ד תגריד גהשאן: נקודה נוספת שאני רוצה להפנות את תשומת הלב אליה היא מה קורה עם הנערה עצמה שעבדה בלי התנאים שהיא אמורה לקבל.
עו"ד תגריד גהשאן: שמענו התייחסות לחלק של האוניברסיטה, של המעסיקים, של חברות כוח האדם.
עו"ד תגריד גהשאן: אבל מה עם הנערה?
עו"ד תגריד גהשאן: אנחנו מאוד שמחים שישנן קליניקות לעזרה בפקולטות למשפטים היום באוניברסיטאות השונות כדי לתת מענה לבעיות קיימות בחברה.
עו"ד תגריד גהשאן: אני חושב שרצוי להתחיל מתוך האוניברסיטה, לחפש מה אפשר לעזור לאותן נערות מבחינה משפטית, איך אפשר לקבל את הזכויות שהן לא קיבלו עד היום באופן פרטני אחת לאחת.
עו"ד תגריד גהשאן: אלה שפוטרו ללא פיצויים, מה אפשר לעשות אתן, אפילו שפוטרו לפני שנה-שנתיים, או שהן בדרך לפיטורין.
עו"ד תגריד גהשאן: חשוב שכל נערה לא תיפול בין הכיסאות במאבק הזה בין חברות כוח-האדם לאוניברסיטה ולגורמים האחרים.
עו"ד תגריד גהשאן: נקודה שלישית שאני רוצה לציין, ואני אומרת את זה מכיוון שאני רואה שיושבת אתנו גם נציגה של המשטרה: ההרגשה היא שהחלק הפלילי של חוק שכר מינימום אינו נאכף כפי שצריך להיות נאכף.
עו"ד תגריד גהשאן: בכל הפסיקה שקראתי, ראיתי שפעם אחת מעסיק הורשע בפלילים.
עו"ד תגריד גהשאן: לא ראיתי פסק-דין אחר מרשיע של מעסיקים שעברו על חוק שכר מינימום.
תמר גוז'נסקי: לפי החוק, מי שלא משלם שכר מינימום אפשר לדון אותו למאסר.
עו"ד תגריד גהשאן: נכון, שישה חודשים.
תמר גוז'נסקי: כמה מעבידים כבר נאסרו?
תמר גוז'נסקי: אף לא אחד.
עו"ד תגריד גהשאן: ראיתי מקרה אחד בתקדין.
תמר גוז'נסקי: הוא הגיע למאסר?
עו"ד תגריד גהשאן: כן.
תמר גוז'נסקי: גברתי מביטחון פנים, יש לך משהו להעיר לנו?
פקד גלית אסור: אני עובדת במדור נוער באגף החקירות במשטרה.
פקד גלית אסור: רק להעיר לנציגה של שדולת הנשים, מי שאחראי על כל הנושא של האכיפה על-פי חוק עבודת הנוער זה משרד העבודה והרווחה, אלא אם כן מוגשת אלינו תלונה, אנחנו גובים את העדויות ומעבירים את הנושא לטיפול לנציגים של אגף האכיפה או מחלקת האכיפה במשרד העבודה.
תמר גוז'נסקי: אי לזאת לגברתי אין מה להעיר.
תמר גוז'נסקי: יש עוד מישהו שלא השתתף?
עו"ד יפעת בויאר: אני מהמועצה לשלום הילד.
עו"ד יפעת בויאר: חשוב לי רק להדגיש בנוסף לדברים שכבר נאמרו על ההיבט המוסרי והערכי של אוניברסיטת תל-אביב או כל מעביד אחר שמעסיק נוער באשר הוא, נזרקו כאן משפטים על-ידי חברות הניקיון, שהם לא מעסיקים קטינים אלא בני שש-עשרה, בני שבע-עשרה.
עו"ד יפעת בויאר: חשוב להדגיש שקטינים, על כל ההשלכות של העניין, מדובר עד גיל שמונה-עשרה.
עו"ד יפעת בויאר: צרים לעשות את ההבחנה.
עו"ד יפעת בויאר: כי הגיל המותר לעבודה הוא גיל חמש-עשרה, ומתחת לגיל חמש-עשרה כדי להעסיק צריך היתר מיוחד של משרד העבודה והרווחה.
עו"ד יפעת בויאר: מעל גיל חמש-עשרה יש תנאים מיוחדים להעסקת קטינים, שגם אותם צריך למלא, כמו פנקס עבודה, כמו אישור רפואי, כמו שכר מינימום, כמו שעות עבודה, כמו שעות הפסקה.
עו"ד יפעת בויאר: אסור גם להעסיק בשעות נוספות.
עו"ד יפעת בויאר: כמו שהדברים מתוארים כאן, צריך להקפיד גם לגבי אותם בני נוער שמעל גיל שש-עשרה, שאותם התנאים מתקיימים לגביהם.
עו"ד יפעת בויאר: לעניין ההצמדות וכל שאלת הרווחים או ההפסדים, אני לא נכנסת בכלל לאמיתות הטענות, וגם אם יש בהן ממש, בסופו של דבר כאן ענייננו כאן בעבודת נוער, וחוק זה חוק.
עו"ד יפעת בויאר: יכול להיות שהטענות שלכם צריכות להישמע במקומות שעליהן להישמע, אבל לא כאן.
עו"ד יפעת בויאר: זה לא צריך לבוא על חשבון הנערות, שכמו שנאמר, אין להן הכוח לצעוק ולכן הן צריכות לשאת בהפסדים, ברווחים או בכל ההפרשים האלה.
מאיר שפטל: אני מזכיר הסתדרות הפקידים במרחב תל-אביב ומטפל בין השאר בעובדי אוניברסיטת תל-אביב.
תמר גוז'נסקי: גם ניקיון?
מאיר שפטל: לא ישירות.
מאיר שפטל: הקטע של ניקיון מטופל בסקטור אחר אצלנו, אבל עסקנו באחרונה בעובדי הניקיון באוניברסיטת תל-אביב, בנוסף לעיסוק שלנו בעובדים מן המניין באוניברסיטה, בתהליך של ניסיון להחיל עליהם את חוק עובדי חברות כוח-אדם, וסיימנו בימים האחרונים תהליך של הכנסה של קבוצת עובדי חברות כוח-אדם כעובדי אוניברסיטה.
תמר גוז'נסקי: כמה עובדים?
מאיר שפטל: תשעה.
תמר גוז'נסקי: עובדי תחזוקה או עובדי ניקיון?
מאיר שפטל: התוודענו לנושאים מסוימים של עובדי הניקיון בהקשר הזה כי ניסינו גם קבוצה של עובדי הניקיון הוותיקות לנסות להחיל עליהן את חוק עובדי כוח-אדם, ונאמר לנו שיש בעיות מסוימות שם והזמנו עובדות אלינו.
מאיר שפטל: לקחתי את זה לטיפולי כדי לנסות לסייע להן, ובהזדמנות זו גם לבדוק את השכר המגיע להן.
מאיר שפטל: זה לא כל כך התפתח כי הן הלכו בכיוונים אחרים וניסו לטפל בבעיות שלהן בדרכים אחרות.
מאיר שפטל: לא היינו מודעים, לפחות אני לא הייתי מודע עד הכתבה לכך שיש בעיה של הנערות שעובדות.
מאיר שפטל: מהרגע ששמענו על זה, בעקבות הכתבה, הערנו את תשומת לבה של האוניברסיטה וביקשנו מגורמי האוניברסיטה לטפל בעניין.
מאיר שפטל: אולי זה נשמע מתחסד, אבל לא, במה שנוכל לסייע בעניין ברור שנעזור לשרש את התופעה הזאת.
תמר גוז'נסקי: יש עוד מישהו שרוצה להתבטא, ואם לא, נעשה סבב של תגובות.
תמר גוז'נסקי: פרופ' אחיטוב, בבקשה.
פרופ’ ניב אחיטוב: כמה נקודות בקצרה.
פרופ’ ניב אחיטוב: ראשית, אני רוצה להדגיש שהאוניברסיטה כמדיניות שומרת, ואני חושב שמר שפטל יכול להעיד, על מערכת יחסי עבודה מאוד תקינים.
פרופ’ ניב אחיטוב: הנהלת האוניברסיטה לחלוטין רחוקה מתדמית של זאב קפיטליסטי, ומה שמר שפטל סיפר, אני חושב שאנחנו אחד המוסדות הראשונים בארץ שהגיע להסכם עם הסתדרות העובדים החדשה בקשר להסבה של עובדי קבלן אחרים, לא עובדי הניקיון, לעובדים קבועים או במסלול קבוע באוניברסיטה, ולדעתי, זה יכול לדבר רק לזכותה.
פרופ’ ניב אחיטוב: אני חושב שהדיון הזה הוא חיובי מאוד וחשוב מאוד מעיקרו, אבל האוניברסיטה נקלעה אליו "על ספסל הנאשמים", נקלעה לעין הסערה - - -
תמר גוז'נסקי: אנחנו נחפש גם נאשמים אחרים.
תמר גוז'נסקי: אל תדאג.
פרופ’ ניב אחיטוב: היא נקלעה לעין הסערה דווקא בגלל שהיתה מן הראשונות שגילתה מודעות בנושא.
תמר גוז'נסקי: מפני שיש לכם סטודנטים נפלאים.
פרופ’ ניב אחיטוב: יש לנו סטודנטים עם מודעות ואני מלא הערכה להם.
פרופ’ ניב אחיטוב: אני רק שוב חוזר, המשרד שלי יותר קרוב מאשר לשכת העיתונות.
פרופ’ ניב אחיטוב: יש לנו מרצים בעלי מודעות חברתית גבוהה, יש לנו סטודנטים בעלי מודעות חברתית גבוהה, ולכן התחלנו לטפל בזה לפני כשנתיים.
פרופ’ ניב אחיטוב: למעשה, מתוך זה יצא שאנחנו נקלענו לכתבה הזאת.
פרופ’ ניב אחיטוב: לגבי הנושא של הפסדים כלכליים של חברות הקבלנים, אנחנו מדברים כאן על מכרזים.
פרופ’ ניב אחיטוב: התחום האקדמי שלי הוא מינהל עסקים.
פרופ’ ניב אחיטוב: במודל כלכלי פשוט, אם כל חברות הקבלנים היו מחזיקות לפחות את שכר המינימום, הרי שההצעה הזולה ביותר לא היתה נופלת משכר המינימום.
תמר גוז'נסקי: אז למה אתם לא קובעים תנאי סף?
פרופ’ ניב אחיטוב: אנחנו לא יכולים לעשות את החישוב הכלכלי שלהם.
פרופ’ ניב אחיטוב: כדבריו של הנציג ממשרד העבודה, שעשה את חלוקת הסכום במספר השעות, זאת אומרת שהחברות לא מקפידות על זה מלכתחילה.
תמר גוז'נסקי: ואתם?
תמר גוז'נסקי: אתם המחויבים - - -
פרופ’ ניב אחיטוב: אנחנו לא בודקים שעות, גברתי, אנחנו בודקים מטר מרובע.
פרופ’ ניב אחיטוב: לגבי ההערה של עמיתי מהאוניברסיטה: המעבר של עובדי ניקיון לעבודה כעובדים במסלול קבוע של האוניברסיטה יכול להיות שהוא נכון ורצוי מבחינה חברתית.
פרופ’ ניב אחיטוב: אבל כאשר אוניברסיטה נאבקת בגירעונות של 100, 150 מיליון ₪, כשהממשלה מקצצת לה 8% מהתקציב השנה - - -
תמר גוז'נסקי: אז היא תעצום עין?
פרופ’ ניב אחיטוב: היא לא יכולה לקבל לתוכה עוד עובדים.
תמר גוז'נסקי: אם גופים כמוכם יעצמו עין, מי יפקח עין?
פרופ’ ניב אחיטוב: אנחנו לא עוצמים עין.
פרופ’ ניב אחיטוב: אני חושב שההגדרה שלנו כעוצמי עין רחוקה מאוד מהאמת.
תמר גוז'נסקי: אבל אדוני אומר שאין תנאי סף.
תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, שאם יש ארבע מאות שעות כפול שכר מינימום כפול תנאים סוציאליים, יוצא איזה סכום, וזה צריך להיות תנאי הסף, וכל חברה קבלנית שמציעה פחות מתנאי הסף לא יכולה להתמודד במכרז.
תמר גוז'נסקי: שמעתי שעכשיו משרד האוצר ביטל מכרז לאחר ששתי חברות שהתמודדו על איזשהו מפעל, הסתבר שהן מציעות חצי מהסכום שמשרד האוצר חשב לקבל.
תמר גוז'נסקי: מה הוא עשה?
תמר גוז'נסקי: הוא ביטל מיד את המכרז.
תמר גוז'נסקי: זה כשמדובר היה לא בהעסקת עובדים בשכר מינימום אלא בשיקול של המשרד כמה העסק שווה או הרכוש הממשלתי שווה.
תמר גוז'נסקי: הם ביטלו את המשרד.
תמר גוז'נסקי: הם אמרו, זה לא סביר.
תמר גוז'נסקי: יש פה תנאי סבירות, אדוני.
פרופ’ ניב אחיטוב: אני מוכן בהחלט לקבל זאת, ואנחנו נבדוק תנאי סף.
תמר גוז'נסקי: יש עוד מישהו שרוצה להגיב?
עבד אלסלאם זועבי: עו"ד תגריד אמרה שאין פסקי דין.
עבד אלסלאם זועבי: זה לא נכון.
עבד אלסלאם זועבי: אני יכול לתת לה פסקי דין, נוסף לכתבי אישום.
עבד אלסלאם זועבי: קיימת גם האפשרות להטיל קנס מינהלי ואז לא לסתום את בתי המשפט.
עבד אלסלאם זועבי: מי שלא משלם שכר מינימום אפשר להטיל עליו קנס מינהלי שמגיע היום ל-2,500 ₪ לכל עובד שלא מקבל שכר מינימום בכל חודש.
תמר גוז'נסקי: אולי זאת הסיבה, שהקנס כל כך נמוך.
עבד אלסלאם זועבי: זו בעיה של המחוקק, שלכם.
עבד אלסלאם זועבי: לגבי המגזר הערבי: היא צודקת, לא קראתי את המחקר שלה, אבל אני יודע שהרבה נשים במגזר הערבי אינן מקבלות שכר מינימום.
עבד אלסלאם זועבי: אחת הסיבות נעוצה גם באותן עובדות.
עבד אלסלאם זועבי: למה?
עבד אלסלאם זועבי: כי הן אינן משתפות פעולה.
עבד אלסלאם זועבי: ברגע שאין שיתוף פעולה מצד אותה עובדת, לי קשה ללכת על תיק כזה לבית-דין.
תמר גוז'נסקי: למה היא לא משתפת פעולה?
עבד אלסלאם זועבי: לפעמים היא אומרת, גם 1,500 ₪ טוב לי בינתיים, אין לי משהו אחר.
עבד אלסלאם זועבי: היו מקרים כאלה.
תמר גוז'נסקי: כי אם היא תפתח את הפה מה יקרה לה?
תמר גוז'נסקי: היא תעוף מיד ושמה ייצא לשמצה כעובדת שעומדת על זכויותיה ואף אחד לא יקח אותה לא לעבודה בחקלאות ולא לעבודה בניקיון ולא לעבודה בשום מקום, ואי לזאת לא יהיה לה ממה לקנות במכולת.
תמר גוז'נסקי: לכן מדובר פה על החולשה, ובעצם התפקיד של ההסתדרות, ידידי היקר, זה לעמוד לצד הנשים האלה, שלא יהיו כל כך חלשות.
תמר גוז'נסקי: כל זמן שהן כל כך חלשות, ברור שהניצול הוא גדול.
תמר גוז'נסקי: רציתי לשאול: בתחום שכר מינימום נוער, כמה מפקחים יש בארץ מטעם משרד העבודה והרווחה?
עבד אלסלאם זועבי: יש לנו 24 מפקחים.
תמר גוז'נסקי: לא, זה על שכר מינימום בכלל.
עבד אלסלאם זועבי: כן.
תמר גוז'נסקי: כמה בשכר מינימום נוער?
עבד אלסלאם זועבי: הם אוכפים גם בנוער וגם במבוגרים.
עבד אלסלאם זועבי: החוק מתייחס גם לנוער.
תמר גוז'נסקי: כמה יש להם התמקצעות בתחום הנוער בארץ, חוץ ממך?
תמר גוז'נסקי: אתה יש לך תואר "מרכז תחום שכר מינימום נוער".
תמר גוז'נסקי: חוץ ממך מי יש עוד בתחום הזה?
עבד אלסלאם זועבי: הם לא פחות טובים ממני.
עבד אלסלאם זועבי: זה המקצוע שלהם, לאכוף את חוק שכר המינימום על כל האוכלוסייה, מהצפון עד הדרום.
תמר גוז'נסקי: אין התמחות בנוער?
עבד אלסלאם זועבי: זה הולך לפי עונות.
עבד אלסלאם זועבי: בעונה הזאת אין נוער, הנוער לא עובד.
תמר גוז'נסקי: אתה שומע שהם עובדים בניקיון.
עבד אלסלאם זועבי: זה מקרה חריג.
עבד אלסלאם זועבי: באופן כללי, יש צוות שמטפל בנוער במקרים כאלה, אבל בקיץ יש המסה הגדולה.
תמר גוז'נסקי: חוץ ממך מי עוד עוסק בתחום נוער כהתמחות?