GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שמואל דוד: הוא לא השיב לשאלה למה נוסח ההתנצלות לא פורסם ברבים כדי שכולנו נוכל לקרוא על מה בדיוק האיש התנצל, איזו התנצלות הייתה זו?
שמואל דוד: מה נאמר בה בדיוק?
שמואל דוד: בפני מי הוא התנצל?
שמואל דוד: האם הוא התנצל בפני קבוצת האנשים האנונימית שלדבריו אליה הוא התכוון או לפני המועצה שבאחד מהראיונות הוא טען שהוא התייחס אליה, או התנצל בפני הציבור הבדווי, או התנצל בפני מישהו אחר?
שמואל דוד: אנחנו גם לא יודעים מה נוסח הדברים שנאמרו?
שמואל דוד: הוא לא השיב לשאלה מדוע דבר ההתנצלות הוסתר.
שמואל דוד: הוא לא השיב לשאלה מדוע ההתנצלות התבצעה בחשאי ופורסמה בעיתון מבלי שיימסר לנו מידע, אלא להפך.
שמואל דוד: נמנע מאיתנו מידע במתכוון ובהטעיה, שלא להשתמש במונחים יותר קשים מזה.
שמואל דוד: הוא לא השיב לשאלה מדוע הנוזפת היא המנכ"לית בשעה שהממנה היא השרה.
שמואל דוד: כל השאלות האלה לא קיבלו תשובה.
שמואל דוד: קיבלנו את התשובה ששוקי שוחט לא אחראי לנושאים הפדגוגים.
שמואל דוד: שוקי שוחט אחראי לנושאים הפדגוגים במידה רבה.
שמואל דוד: לא יכול להיות שאדם מפתח ערכה על המורשת הבדווית והוא לא אחראי על הנושאים הפדגוגים.
שמואל דוד: לא יכול להיות שהוא אחראי לצוות שלם של פסיכולוגים והוא לא אחראי לנושאים פדגוגים.
שמואל דוד: זה לא רק העסקה בשכר.
שמואל דוד: לא יכול להיות שהוא מעורב במינוי מורים ומנהלים, אבל הוא לא אחראי לנושאים פדגוגים.
שמואל דוד: לא יכול להיות שכל התלונות שמגיעות, מגיעות לעברו, וכל הבעיות נפתרות בהתערבותו, אבל אחר כך מתברר שהוא לא אחראי לנושאים הפדגוגים.
שמואל דוד: זה פשוט לא יכול להיות.
שמואל דוד: התמונה הכוללת שמצטברת כאן היא תמונה מצערת של טיוח.
שמואל דוד: המשרד בוחר ובורר את האנשים שהוא מזמין כדי להתנצל בפניהם, והם באורח פלא בוחרים לקבל את ההתנצלות, בין אם הם נגרים, בין אם הם חברי הרשות, בין אם הם נהגים, בין אם הם מקורבים, אבל את הגורמים שהלינו הוא לא מזמין כי הם לא רלוונטים לסיפור.
שמואל דוד: הוא גם לא מדבר איתם.
שמואל דוד: זו תופעה שקשה להשלים איתה.
שמואל דוד: יש דבר שנקרא צדק טבעי ויש דבר שנקרא בג"ץ.
שמואל דוד: הצדק הטבעי אומר שהבדיקה הזו הייתה צריכה להתנהל אחרת לגמרי ושהאנשים היו צריכים להיות מרואיינים לא טלפונית, אלא כמו שצריך.
שמואל דוד: דבריהם של אנשים היו צריכים להיבדק באופן ענייני.
שמואל דוד: עובדות שהובאו בפני הבודק היו צריכות להיבדק באופן ענייני.
שמואל דוד: כל הדברים האלה היו צריכים להתנהל אחרת לגמרי מכפי שהם התנהלו.
שמואל דוד: ד"ר תומר, לא במקרה אתה לא התייחסת לכל השאלות האלה.
שמואל דוד: אתה לא התייחסת אליהן כי אין לך תשובות ולמשרד אין תשובות.
שמואל דוד: לדאבוננו, בוועדת כנסת קשה לאלץ את המשרד להשיב על שאלות באופן ענייני, ולדאבוננו אנחנו נצטרך לבוא לפורום אחר כדי לקבל תשובות ענייניות, ואני מקווה שבפני הפורום הזה אתם תתנו תשובות ענייניות.
שמואל דוד: עצוב מאוד שהדברים צריכים להגיע לידי השבתה של המערכת.
שמואל דוד: עצוב מאוד שהדברים צריכים להגיע לידי זה שהאיש יום אחרי שהוא מתבטא כך, איננו מקבל את הדין עליו ואיננו הולך הביתה.
שמואל דוד: זה מה שהייה צריך לקרות, ואז ההשפלה הזו למערכת החינוך ולמדינת ישראל הייתה נחסכת מאיתנו.
שמואל דוד: משיבים לנו כי הוא בנה מהר את החשמל שמדינת ישראל נאלצה לפזר ברחבי הנגב ושהוא לא אחראי לנושאים פדגוגיים, אלא רק על חיבור ערכות חינוכיות.
שמואל דוד: התשובות האלה הן לא רציניות, הן לא אינטליגנטיות.
שמואל דוד: הן לא מכבדות את מי שנותן לנו כאן תשובה.
שמואל דוד: הן לא מכבדות אותך, ד"ר תומר.
ד"ר יצחק תומר: אני אפילו לא מתכוון להגיב על הדברים.
שמואל דוד: זכותך לא להגיב.
שמואל דוד: אתה לא הגבת על הרבה דברים וכנראה שגם על הדברים שלי לא תגיב.
ד"ר יצחק תומר: נכון, אני לא אגיב.
שמואל דוד: היחס שלכם מבזה אותנו כאזרחים.
שמואל דוד: חבל מאוד מאוד שההגנה על פקיד שאמר מה שאמר, עומדת בראש האינטרסים שלכם, ולא אמירת האמת, ולא הצגת הדברים על בורים.
ד"ר יצחק תומר: מי קבע שהאמת הטבעית היא אצלך?
שמואל דוד: אני בא וקובע דבר אחד.
שמואל דוד: למשל, אתה לא חילקת לנו את החומר של הבודק.
שמואל דוד: אתה גם לא חילקת לנו את דבר הנזיפה או את דבר ההתנצלות או את הפרוטוקול שבו ההתנצלות הזו נאמרה ויש לזה סיבות.
שמואל דוד: מי שרוצה לומר אמת, איננו מרחיק את העדות ואיננו מחזיק אותה בידיו ומונע אותה מהציבור.
שמואל דוד: מי שלא רוצה לומר אמת, יצטרך לומר אותה בפורום אחר.
תמר גוז'נסקי: כם אני רוצה לנסות לקבוע כמה דברים וגם לסכם.
תמר גוז'נסקי: ראשית, בהודעה לעיתונות שאני מחזיקה, וזה המסמך היחיד שיש לי לגבי התגובה של מנכ"לית המשרד, עולה באופן ברור שאין ויכוח על כך שהדברים נאמרו.
תמר גוז'נסקי: לכן, מר תומר, אני לא חושבת שיש היום מקום לומר שאתה חושב כמוהו לא היה אומר דברים כאלה.
תמר גוז'נסקי: יכול להיות שאתה חושב כך, אבל בפועל מה שכתוב פה הוא: "המנכ"לית נזפה במר שוחט כי כאיש ציבור עליו לשלוט בתגובותיו וכי אין מקום להתבטאויות חריפות מעין אלה".
תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, נקודת המוצא של המנכ"לית היא שהדברים נאמרו.
תמר גוז'נסקי: אני מציעה שלא נתווכח על עובדות.
תמר גוז'נסקי: הבעיה שלנו, מר תומר, היא לא לומר אם זה מתאים לו או לא מתאים לו.
תמר גוז'נסקי: השאלה היא האם הוא אמר או לא אמר את הדברים.
תמר גוז'נסקי: לפי המנכ"לית, "אין מקום להתבטאויות חריפות כאלה".
ד"ר יצחק תומר: המנכ"לית לא נזפה בו על הכתבה, אלא על מילים מסוימות.
תמר גוז'נסקי: זה לא נאמר פה.
תמר גוז'נסקי: שנית, הוא אמר שהוא לא כיוון את דבריו לציבור הבדווי וכו', אבל הוא כיוון את דבריו למישהו.
תמר גוז'נסקי: לכן, הדברים נאמרו.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהעובדה שלא הוגשה, לפי ההתייעצות שאדוני סיפר עליה, תביעת דיבה גם היא מעידה על כך.
תמר גוז'נסקי: אני מציעה להוריד מסדר היום את הויכוח האם הוא אמר או לא אמר את הדברים.
תמר גוז'נסקי: הוא אמר את הדברים.
תמר גוז'נסקי: כמי שמתראיינת אני יודעת שאפשר כמובן להתראיין שעתיים, ומתוך השעתיים לוקחים עשרה משפטים שאמרתי, אבל זה לא אומר שאת העשרה משפטים לא אמרתי.
תמר גוז'נסקי: יכול להיות שהוא אמר עוד דברים שלא ציטטו, אני לא יודעת.
תמר גוז'נסקי: אני מתייחסת לדברים האלה שהם דברים חמורים ביותר.
תמר גוז'נסקי: גם המנכ"לית קוראת להם התבטאויות חריפות.
תמר גוז'נסקי: השאלה שלי היא, מדוע המסקנה לא נגעה להתבטאויות האלה, וכל מה שהוא מקבל זה רק נזיפה.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה להזכיר לך כי כאשר אנשים אמרו בעבר דברים ואחר כך רצו למנות אותם לתפקיד, אמרו להם כי לא שכחו להם את מה שהם עשו בעבר, למרות שעברו מאז חמש עשרה ועשרים שנה מאז שהדברים נעשו, ולמרות שלזכותם רשומים דברים מופלאים שהם עשו.
תמר גוז'נסקי: בכנסת למשל לא מונה איש אחד כקצין ביטחון רק בגלל דבר שקרה לפני הרבה שנים.
תמר גוז'נסקי: הדברים קורים עכשיו.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שזה שיקול דעת לא נכון.
תמר גוז'נסקי: שנית, אני מבקשת לקבל בכתב את המסמך שהכין דורון מור.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה להביע צער על העובדה, שהיא כנראה לא בויכוח, שהוא לא נפגש עם כל הגורמים.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהוא היה צריך לעשות מאמץ להיפגש עם כל הגורמים כדי לשמוע וכדי לנסות להגיע להסדר כזה או אחר.
תמר גוז'נסקי: יכול להיות שאז ההמלצות שלו, שאני לא יודעת מהן, הן אולי היו שונות בפני המנכ"לית.
תמר גוז'נסקי: אנחנו נגיע לשאלה מדוע הרשות לחינוך לבדווים עוסקת בערכות חינוך אם היא לא אחראית לחינוך ולמה היא עוסקת במורשת הבדווית.
תמר גוז'נסקי: למה הרשות לחינוך לבדווים עוסקת בתכנים?
תמר גוז'נסקי: היא עוסקת בתכנים.
תמר גוז'נסקי: החומר הובא בפנינו.
תמר גוז'נסקי: מכל מקום, זהו ויכוח אחר.
תמר גוז'נסקי: כרגע אנחנו במסלול של התנגשות.
תמר גוז'נסקי: ד"ר תומר, אתה מכיר את המחוז ואתה מכיר את האנשים.
תמר גוז'נסקי: אני לא יודעת אם האנשים שהביעו את זעמם מעונינים בהתנצלות אחרת, או שהם רוצים שהאיש הזה לא יהיה בתפקיד.
תמר גוז'נסקי: אני לא מנהלת משא ומתן בשמם.
תמר גוז'נסקי: אף אחד לא אמר שיהודי לא יכול להיות בתפקיד הזה.
תמר גוז'נסקי: הויכוח הוא לא אם זה יהודי או לא יהודי, אלא הויכוח היה על האיש המסוים הזה.
תמר גוז'נסקי: אני מציעה לומר את הדברים האלה כדי שלא ישמע שיש פה איזשהן נימות כאלה שאנחנו לא מעונינים בהן.
תמר גוז'נסקי: כרגע, לדעתי הדברים נמצאים במסלול של התנגשות.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה לקוות שהמשרד יבין שהדרך היחידה היא להידבר.
תמר גוז'נסקי: אני לא מכירה דרך אחרת.
תמר גוז'נסקי: צריך להידבר עם כל גורם, אם זה ועדי הורים, מועצה.
תמר גוז'נסקי: לא ששוקי ייתן אישור עם מי להיפגש.
תמר גוז'נסקי: אם שר בממשלה נפגש עם אנשים, אז גם משרד החינוך ייפגש עם האנשים האלה.
תמר גוז'נסקי: אני מניחה שמשרד החינוך רוצה לדבר עם כולם, כי אחרת איך הוא יעבוד?
תמר גוז'נסקי: ברשות מקומית יש כתובת, אבל אם אין רשות מקומית אז יש גורמים.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהויכוח הוא אמיתי.
תמר גוז'נסקי: אם מישהו במשרד חי באשליה שהדברים יסתדרו מבלי לדבר עם צד אחר, אני חושבת שהוא טועה.
תמר גוז'נסקי: אני פונה אליכם כדי להגן על הילדים וכדי להבטיח שמערכת החינוך בנגב, עם כל הקשיים שלה, תפעל בשנה הבאה.
תמר גוז'נסקי: צריך לעשות מעשה.
תמר גוז'נסקי: אני אמרתי את זה ישירות בשיחה עם המנכ"לית ואני פונה אליך שוב.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שמה שנעשה לא פותר את הבעיה, מבלי להיכנס כרגע לשאלות מי מייצג וכמה הוא מייצג.
תמר גוז'נסקי: הפנייה שלי היא לקחת את העניינים ברצינות.
תמר גוז'נסקי: אני מבינה שיש לך מיליון בעיות עם פתיחת שנת הלימודים ואני יודעת שיש שביתה ארצית של שלושה ימים במגזר הערבי, אבל כנראה שהבעיה הזו לא תרד מסדר היום.
תמר גוז'נסקי: חשוב שאתה או מישהו אחר, תגיעו לשיחה והידברות.
תמר גוז'נסקי: הנני פותחת בזאת את ישיבת הוועדה לקידום מעמד הילד, הישיבה הראשונה במושב הנוכחי של הכנסת.
תמר גוז'נסקי: אנו נשתדל במושב הזה להשלים ולקדם מספר חוקים שהוועדה התחילה לעסוק בהם למרות ההנחיות של הממשלה בנוגע לחוקים שעולים כסף וגומר.
תמר גוז'נסקי: דבר שני, אנחנו נשתדל לבדוק ביצוע החלטות שונות שהיו בעבר.
תמר גוז'נסקי: אחת ההחלטות עומדת היום על סדר היום.
תמר גוז'נסקי: דבר שלישי, נשתדל להמשיך בנושא של האמנה לזכויות הילד ונושאים שקשורים בזכויות הילד לפי הנחיותיה של האמנה הבינלאומית לזכויות הילד.
תמר גוז'נסקי: על סדר היום עומדים שני נושאים.
תמר גוז'נסקי: נושא אחד הנו ההתחייבות לתוספת 1000 מכסות לילדים בסיכון, והשני הנו סגירת המועדוניות באשדוד.
תמר גוז'נסקי: אנו נדון בכל נושא בנפרד.
תמר גוז'נסקי: בנושא הראשון, לפני שנה בדיוני התקציב הוכנס לחוק ההסדרים סעיף שהקפיא את "חוק פעוטות בסיכון", הזכות למעון יום למשך שנתיים.
תמר גוז'נסקי: בדיונים שהיו בוועדת הכספים בקשר להקפאה הזאת, ונוכח הדרישה שוועדת הכספים תבטל את הסעיף הזה, משרד האוצר התחייב להוסיף 1000 מכסות.
תמר גוז'נסקי: התוספת של 1000 המכסות לפעוטות בסיכון, למעונות יום ולמשפחתונים הועברה, כפי שנמסר לי, למשרד העבודה והרווחה באפריל.
תמר גוז'נסקי: זאת אומרת שהתוספת הזאת לא הייתה רלוונטית לשנת הלימודים שעברה, ובעצם האוצר "חסך" את הכסף של שנת הלימודים שעברה מינואר ועד יוני.
תמר גוז'נסקי: מכאן שהתקציב של תוספת 1000 המכסות נכנס לתקפו בספטמבר בשנה הזאת.
תמר גוז'נסקי: כידוע, ההרשמה למעונות יום מתחילה במארס-אפריל.
תמר גוז'נסקי: לכן, בפועל במארס-אפריל השנה הרשויות המקומיות היו אמורות כבר לקבל את התוספת של המכסות.
תמר גוז'נסקי: אם בשנה שעברה היו להם לדוגמה 50 מכסות, לקראת שנת הלימודים הבאה יש להם 60 מכסות.
תמר גוז'נסקי: לכן החל מאפריל אני התחלתי להציג שאלות למשרד העבודה והרווחה ולמשרד האוצר לגבי השאלה למי ניתנה התוספת ואיך היא חולקה, לפי אילו אמות מידה.
תמר גוז'נסקי: בפגישה שהתקיימה ביוני עם שר העבודה ומנכ"ל משרדו הועלה הנושא הזה שוב.
תמר גוז'נסקי: הייתה התחייבות של השר להעביר לנו מידע מדויק איך חולקה התוספת.
תמר גוז'נסקי: אני מוכרחה לומר שנכון לרגע זה אין חלוקה כזאת, אין מסמך כזה - אין שום דבר.
תמר גוז'נסקי: אנחנו נמצאים כבר באוקטובר, שנת הלימודים כבר התחילה, הילדים כבר הולכים למעון, רובם ככולם, בספטמבר - אם כי פה ושם מיתוספים גם ילדים שנכנסים אחרי החגים.
תמר גוז'נסקי: למרות שמשרד העבודה והרווחה קיבל אינסוף פניות, כולל לקראת הישיבה הזאת, מאוד מדויקות, שאנחנו מבקשים לדעת איך חולקו ולפי אילו אמות מידה חולקה התוספת - תוספת ראשונה מסוגה של מכסות לפעוטות בסיכון מזה שנים! מזה שנים לא שונתה המכסה שהייתה קודם ולכן אני "המומה" מזה שאני יושבת עכשיו בפניכם, ומשרד העבודה לא עשה דבר בנידון.
תמר גוז'נסקי: אני חוזרת ומדגישה שמשרד העבודה והרווחה עד היום לא ענה על השאלה לפי אילו אמות מידה, לאילו יישובים, למעונות או למשפחתונים חולקה התוספת של ה- 1000 מכסות.
תמר גוז'נסקי: קיבלתי היום דוח מפורט שעוסק בילדים במעונות יום לחודש אוגוסט.
תמר גוז'נסקי: בדוח הזה מפורט כמה קיבלו וכמה יתרת הקצבה הלא מנוצלת ביישובים שונים.
תמר גוז'נסקי: ברוב היישובים מדובר ב- 2,3,4 ילדים - איני רואה את המספר הסופי כפי שזה מופיע פה.
תמר גוז'נסקי: קיבלנו מסמך נוסף ממשרד העבודה והרווחה, האגף לשירותים אישיים וחברתיים.
תמר גוז'נסקי: במסמך הם אומרים שבספר התקציב יש 15,058 מכסות, כולל עולים, ותוספת של 1000 מכסות שהתקבלו באפריל 2001.
תמר גוז'נסקי: 14,900 מכסות הועברו למחוזות, 150 מכסות שמורות כרזרבה.
תמר גוז'נסקי: אבל, נכון לאוגוסט 2001 נוצלו על ידי הרשויות המקומיות 13,860 מכסות.
תמר גוז'נסקי: מכאן ש- 1200 מכסות אינן מנוצלות.
תמר גוז'נסקי: ניתן להניח שלאחר דוח ספטמבר, ניצול המכסות יעלה, וגומר.
תמר גוז'נסקי: במסמך הזה שמונח לפנינו אין תשובה לשאלה איך חולקו 1000 המכסות.
תמר גוז'נסקי: אני אינני חושבת שזה "סוד צבאי", שאי אפשר לגלות אותו לחברי הוועדה.
תמר גוז'נסקי: אנחנו היינו רוצים לדעת מי קיבל את המכסות האלה ולפי איזה עיקרון.
תמר גוז'נסקי: דבר שני, המכסות שאינן מנוצלות, 1200 מכסות - מי איננו מנצל את המכסות?
תמר גוז'נסקי: האם באמת אם נספור את כל המספרים האלה (2,3,4 ילדים) זה נותן 1200 מכסות?
תמר גוז'נסקי: המספרים האלה??
תמר גוז'נסקי: לפי מה שאני רואה פה יש כמה מאות מכסות, אין פה 1200 מכסות.
תמר גוז'נסקי: יש דיווח לחוד על עולים, יש גם מספרים מסוימים וכוליה.
תמר גוז'נסקי: בסופו של דבר אי אפשר להבין בנושא הזה שום דבר.
תמר גוז'נסקי: קיבלנו מכתב גם ממשרד האוצר, שעליו חתומה מירב שביב, רכזת העבודה והרווחה.
תמר גוז'נסקי: היא מתנצלת שהיא לא תבוא לדיונים היום וכותבת כך: "לבסיס תקציב משרד העבודה והרווחה נוסף, בין היתר, תקציב בגין השתתפות בהחזקת 1000 ילדי רווחה נוספים במעונות יום ומשפחתונים.
תמר גוז'נסקי: על פי נתוני משרד העבודה והרווחה אשר הועברו אלינו לאחרונה לא נוצלה תוספת זו עד כה".
תמר גוז'נסקי: המכתב הנו מתאריך 14.10.2001.
תמר גוז'נסקי: זה כרגע המצב כפי שעולה מהנתונים שמונחים בפנינו.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה להביע אכזבה מהנתונים, אבל יותר מזה אני רוצה להציג שאלה יותר מהותית: בזמנו, כשהיו דיונים על החוק (מי שזוכר), ניסה מישהו להתריע שהחוק הזה יגרום ל- "שיטפון".
תמר גוז'נסקי: אלפי ילדי רווחה יתדפקו על השערים וידרשו מחר בבוקר שיקלטו אותם.
תמר גוז'נסקי: מאחר שאין נתונים על ילדי רווחה שאינם רשומים, אין איזה נתון ארצי על פעוטות בסיכון, בעצם יכולנו רק להעריך שמדובר בתוספת.
תמר גוז'נסקי: ההערכה שלנו הייתה שכנראה בסופו של דבר, מתי שהוא בעתיד, יצטרכו להכפיל את מספר המכסות.
תמר גוז'נסקי: ההנחה הייתה שברשויות המקומיות, בלשכות הרווחה, יש תור של ממתינים - וכל מה שצריך לעשות זה מיד למצות את 1000 המכסות האלה, לפחות.
תמר גוז'נסקי: אני חוששת שהמציאות הזאת תוביל לכך שאי אפשר יהיה לקבל עוד 1000 מכסות בשנה הבאה או עוד איזושהי תוספת אחר כך.
תמר גוז'נסקי: אני אינני יודעת איפה כאן הבעיה: האם זו רשלנות?
תמר גוז'נסקי: האם זאת מדיניות?
תמר גוז'נסקי: האם זאת כוונה?
תמר גוז'נסקי: אני רואה את העניין הזה לא רק כנתונים שניתנו לנו או לא, אלא אני רואה את הנושא הזה בצורה יותר חריפה.
תמר גוז'נסקי: עכשיו נשמע את הנציגים של משרד העבודה ולאחר מכן את הנציגים הנוספים.
תמר גוז'נסקי: גברת יהודית בראון, סגנית מנהלת שירות הפרט והרווחה, בבקשה.
יהודית בראון: אני סגנית מנהל האגף לשירותים חברתיים.
יהודית בראון: הגשתי לכם פה מסמך שמסביר את צורת החלוקה.
יהודית בראון: כיוון ש- 1000 המכסות נכנסו לבסיס של התקצוב של משרד העבודה והרווחה, איננו מחלקים 1000 בנפרד ואת השאר בנפרד - חילקנו את הכל.
יהודית בראון: החלוקה של המקומות למעונות נעשית על פי מדד מסודר, על פי אמות מידה.
יהודית בראון: סך כל המכסות היה 14,058.
יהודית בראון: עכשיו הוא עולה על 15,058.
יהודית בראון: זה נכנס לבסיס של התקציב, וכפי שהובהר קודם - זה קרה רק באפריל.
יהודית בראון: כיוון שהילדים נרשמים בדרך כלל לפני שנת הלימודים, בעצם לא היה לזה ניצול.
יהודית בראון: כל הרשמה, כל ילד שרשום נכנס לתוך המערכת, וזה בעצם הדוח הכי אמיתי, הכי רלוונטי, שיש לנו.
תמר גוז'נסקי: אבל מהדוח הזה אנחנו איננו מבינים באיזה ישוב הייתה התוספת.
יהודית בראון: מה שאנחנו כן יכולים להבין זה כמה קיבל אותו ישוב.
תמר גוז'נסקי: וכמה הוא קיבל בשנה שעברה?
תמר גוז'נסקי: וכמה הוא קיבל לפני שנתיים?
יהודית בראון: אנחנו יכולים להשוות את זה.
יהודית בראון: יש מדד שבנוי לפי מספר מרכיבים, לפי מדד העוני באוכלוסייה, מספר הילדים באוכלוסייה, מספר המשפחות שחיות בתמיכות.
יהודית בראון: יש מדד שהוא מדד לגמרי אובייקטיבי, שאין לנו השפעה עליו.
יהודית בראון: הדרך שלנו להשפיע היא לשמור את הרזרבה של 150 מכסות.
יהודית בראון: אנחנו שומרים אותן במטה, וכאשר יש צורך מיוחד ואין לו מענה, אנחנו מתקצבים אותו למקומות שצריך.
יהודית בראון: הרבה פעמים אפשר לראות, כמו למשל באשדוד, בשנה שעברה בסופו של דבר כל הילדים שהיו היו בגלל שעשינו את האיסופים.
יהודית בראון: אבל האיסוף יקרה בסוף השנה.
יהודית בראון: יש משהו בנושא של החלוקה על פי אמות מידה שמדי פעם צריך להתאים אותו.
יהודית בראון: כי אם באיזשהו מקום שאנחנו כל הזמן אומרים שצריך לקבל שם 100 מכסות, ובסופו של דבר אנחנו רואים שזה לא נוצל או להפך, הרי כמובן שמשהו באמת המידה שם משובש.
יהודית בראון: אבל כרגע יש לנו אמות מידה שדי עובדות.
יהודית בראון: לקחנו את 1000 המכסות, הוספנו אותן.
יהודית בראון: יש לנו היום 15,058 מכסות, ואותן חילקנו לפי אמות המידה, ו- 150 מכסות שמורות עדיין כרזרבה במטה.
אילן גילאון: זוהי בקשה לעוד מכסות.
יהודית בראון: לא, זה לא נכון.
דוד הרטום: אלה הילדים שהיו בחודש מאי.
יהודית בראון: לא.
יהודית בראון: הם היו בחודשים יולי-אוגוסט.
דוד הרטום: דוח יולי בסופו של דבר מביא את המציאות שהייתה בסוף חודש מאי.
דוד הרטום: התוספת הגיעה בכלל אחרי זה.
יהודית בראון: התוספת הגיעה אחרי זה.
יהודית בראון: מה שנכון עכשיו, ואני חושבת שהפלג האחרון ייתן לנו תמונה הרבה יותר טובה, כי אז נדע באמת לקראת ההרשמה האמיתית של שנת הלימודים הנוכחית (שהיא איננה יוצאת לפי ההקצבות של משרד האוצר - היא יוצאת לפי שנת הלימודים שנפתחת בספטמבר ולא באפריל כמו שקיבלנו אותה).
יהודית בראון: אני מניחה שהמכסה הזאת תהיה מלאה.
יהודית בראון: אני אפילו חוששת שיהיה חסר אם הציפיות שלנו תואמות.
יהודית בראון: לדעתנו יש הרבה יותר ביקוש, אבל נכון לרגע זה המכסות האלה לא נוצלו.
יהודית בראון: אין פה שום הסתרה של מידע.
: אני עשיתי חשבון במסמכים המדויקים שמסרת לי.
: פה אין מנוצלות 625 מכסות.
יהודית בראון: האם עשית את החשבון עם העולים ועם השאר?
: העולים - 80.
: וכל היתר יצא לי 625.
יהודית בראון: מישהו פה טועה - או המחשב, או שבחישוב שלך משהו חסר.
: אם את מסתכלת, את רואה שמדובר במאות ואין מדובר ב- 2000.
יהודית בראון: לא 2000, אלא 1198.
יהודית בראון: שני ילדים הם שני ילדים - זה לא בערך.
: אני לא הצלחתי להבין מדוע לא העברתם לנו למי נוספו המכסות.
: מדוע אנו איננו יכולים לדעת אם המכסות נוספו בנגב או בגליל או במרכז הארץ?
: מדוע איננו יכולים לקבל את הנתון הזה?
: מדוע זה כל כך קשה לדעת איך חילקתם את התוספת?
יהודית בראון: כי אנחנו לא חילקנו את זה כך.
: מה זה 'לא חילקתם כך'?
: הרי למישהו הוספתם?
יהודית בראון: אנחנו לא חילקנו 1000.
יהודית בראון: חילקנו 15,000.
יהודית בראון: במקום 14,000 חילקנו 15,000.
: כן, אבל מישהו קיבל תוספת .
: נכון?
קלרה פלדמן: אני מייצגת את מרכז השלטון המקומי.
קלרה פלדמן: אני חושבת שיש לנו הבהרות אחדות בנושא העברת נתונים לרשויות המקומיות.
קלרה פלדמן: קודם כל התקציב איננו מתקבל באחד בינואר.
קלרה פלדמן: אם התקציב איננו מתקבל באחד בינואר, אין יודעים מה המכסות לפנימיות או למעונות לילדים בראשית השנה.
קלרה פלדמן: השנה למשל, התקציב המאושר התחיל להתקבל בחודשים מארס-אפריל-מאי לרשויות המקומיות.
קלרה פלדמן: הסיבה שאינך רואה את התוספת ממשרד העבודה והרווחה - ואני אינני מצדיקה את זה, אני חושבת שהתקציב היה צריך להיות באחד בינואר ובחודש אפריל.
קלרה פלדמן: אם נתקבלה תוספת, היה צריך לראות את התוספת הזאת.
קלרה פלדמן: אבל לא ראינו את זה, מכיוון שלא ידענו מה היה לנו קודם - כי קיבלנו את התקציב באיחור.
קלרה פלדמן: משרד העבודה והרווחה הן מצטברות.
קלרה פלדמן: כלומר, אם לא ניצלת חצי שנה, כאילו יש לך כסף לעוד חצי שנה באותו מספר ילדים - ואז מספט
קלרה פלדמן: מבר כאילו יש יותר מ- 1000 מקומות בעבור הילדים האלה.
קלרה פלדמן: חודש-חודש מודדים את המכסה.
קלרה פלדמן: המכסה היא שנתית.
קלרה פלדמן: הגירעון בנושא של מעונות של הרשויות המקומיות הנו הרבה יותר גדול מאשר ה- 1000 מקומות.
אילן גילאון: גירעון במה?
אילן גילאון: במקומות?
קלרה פלדמן: כן.
קלרה פלדמן: יש הרבה יותר מ- 1000 מקומות.
קלרה פלדמן: השלטון המקומי דיבר בזמנו, כשקיבלנו את 1000 המקומות, על 4000 מקומות של תוספת למעונות יום.
קלרה פלדמן: דיברנו על פנימיות במספרים מאוד גבוהים לעומת המקום שאנחנו עומדים בו.
קלרה פלדמן: השערורייה היא בכך שאין אנו מיידעים בנתונים.
קלרה פלדמן: הרשות אינה יכולה לסדר את האנשים…
: מתי הרשויות קיבלו הודעה על מספר הפעוטות בסיכון, או על המכסות שיש להם לשנת הלימודים הקרובה?
קלרה פלדמן: את הנתון הראשון, לדעתי, קיבלו בסוף אפריל.
: אז קיבלו את הנתון הישן?
קלרה פלדמן: הישן.
קלרה פלדמן: והחדש היה כבר חלק ממנו, מכיוון שהם תקצבו את זה מאוחר.
קלרה פלדמן: הם לא תקצבו את הכל, ובעצם את הנתון האמיתי הרשויות ראו בחודש יוני.
אילן גילאון: באוגוסט קיבלתם.
: האם יש לך מושג איך חולקו המכסות האלה, התוספת?
קלרה פלדמן: הדרך היחידה לבדוק את זה היא לקחת את הנתונים מלפני כן.
קלרה פלדמן: אני מקבלת את הפרטים כמרכז השלטון המקומי של המקרו - לא לפי מקומות.
קלרה פלדמן: אני יכולה גם לקבל לפי מקום.
קלרה פלדמן: ניתן לבדוק איך זה היה קודם ואיך זה ניתן עכשיו.
ד"ר יצחק קדמן: קודם כל, כדי להכניס דברים לפרופורציה לפי הנתונים של משרד העבודה והרווחה בגילאים 0-3 (שאלה הגילאים הרלוונטיים לצורך הדיון שלנו) יש כ- 103,000 ילדים שמוכרים לשירותי הרווחה.
ד"ר יצחק קדמן: זאת אומרת שצריך לזכור שגם עם התוספת הגדולה אנחנו מציעים לבערך 15% מהם בכלל את האופציה.
ד"ר יצחק קדמן: אינני יודע מה עם יתר ה- 85%.
ד"ר יצחק קדמן: וילדים המוכרים לשירותי הרווחה הם ילדים שיש סיבה טובה מאוד לחשוב שחלק הארי מהם זקוק לשירות.
ד"ר יצחק קדמן: כשאנחנו מדברים על 14,000 ועוד 1000, זה מתוך למעלה מ- 100,000 ילדים בגיל הזה.
ד"ר יצחק קדמן: כולם מתכוונים למה שיש, ועל זה "בונים מגדלים".
ד"ר יצחק קדמן: נקודת המוצא לא הייתה הצרכים אלא המכסות.
ד"ר יצחק קדמן: עכשיו אמרו: הסתדרו עם המכסות האלה, ותראו אילו ילדים הכי זקוקים במסגרת המכסה הזאת.
ד"ר יצחק קדמן: זה איננו משקף שום צורך!
ד"ר יצחק קדמן: אני רוצה שזה יהיה ברור לגמרי.
ד"ר יצחק קדמן: אנחנו מדברים על 1000 יותר או 1000 פחות.
ד"ר יצחק קדמן: תכף אסביר גם למה זה איננו מנוצל.
ד"ר יצחק קדמן: סדר הגודל של מספר הילדים בגיל הזה שהם מועמדים בפוטנציה לשירות הזה הוא למעלה מ- 100,000 ילדים לפי נתוני משרד העבודה והרווחה.
יהודית בראון: כשנותנים נתונים צריך להיזהר.
יהודית בראון: חלק מהילדים מקבלים את הזכויות שלהם דרך אימהות עובדות.
יהודית בראון: לא כל ילד שהוא במצוקה, האימא שלו עובדת.
יהודית בראון: ..
ד"ר יצחק קדמן: אני לא אמרתי כל 100,000 הילדים, האמיני לי.
ד"ר יצחק קדמן: תהיי פרופורציונלית.
ד"ר יצחק קדמן: אבל זה איננו יכול להיות ש- 15% בלבד זה הצורך.
ד"ר יצחק קדמן: שכחו לרגע את תפקידכם כנציגי משרד הרווחה, וכדאי "להכניס את זה לראש".
ד"ר יצחק קדמן: דרך אגב, סליחה שאני מתערב, אבל העובדה שנציגי משרד האוצר אינם נוכחים פה - הגיע הזמן שיהיה פה כמו הסנאט של ארצות הברית.
ד"ר יצחק קדמן: אין זה יכול להיות שפקיד מדינה שמוזמן על ידי ועדה של הכנסת יכול להחליט אם הוא רוצה לבוא או לא.
אילן גילאון: צריך פרסום בכלל, לא רק על התוספת.
ד"ר יצחק קדמן: אני מסכים אתך.
: למעונות יום יש פרסום לאימהות עובדות, ושם אין מכסות.
אילן גילאון: הרבה מאוד מאלה אינם מגיעים גם לפעם הראשונה שאומרים להם שאין.
ד"ר יצחק קדמן: אם רוצים שיהיה ניצול של מכסות, צריך לפרסם לאוכלוסייה ולומר להם לבוא ולפנות.
ד"ר יצחק קדמן: אני רוצה לומר גם מילה על הרשויות המקומיות, מכיוון שדיברתי עם כמה וכמה רשויות מקומיות שאמרו לי דברים בצורה מאוד פשוטה.
ד"ר יצחק קדמן: בעבר היה בחלק לא קטן מהרשויות הסדר שאמרו לעובדים הסוציאליים לרשום: אין לנו די מכסות.
ד"ר יצחק קדמן: רישמו כי אנחנו יודעים שבמהלך השנה יש תוספות, יש עדכונים.
ד"ר יצחק קדמן: עד סוף השנה כולם יודעים שהכל יסתדר.
ד"ר יצחק קדמן: בעיקר בשנה האחרונה יותר ויותר רשויות מקומיות, ראשי הערים והגזברים של הרשויות המקומיות אמרו "סטופ", "לא מוכן לזוז".
ד"ר יצחק קדמן: הם פוחדים שאחר כך אותם תובעים, אחר כך מחוקקים חוק על אחריות אישית של ראש הרשות, של הגזבר.
ד"ר יצחק קדמן: הם אינם מוכנים יותר, בהסתמך על מה שהיה בעבר, להקצות כלום.
ד"ר יצחק קדמן: זה מה שקיבלנו, אל תחרגו מכלום.
ד"ר יצחק קדמן: אני יודע מהרבה מאוד מנהלי שירותי רווחה שאומרים שהשתנה משהו.
ד"ר יצחק קדמן: בעבר אמרו: עד סוף השנה הכל יסתדר - תהיו "לארג'ים".
ד"ר יצחק קדמן: השנה אין מוכנים יותר ברוב הרשויות המקומיות לסידור הזה של להיות נדיבים ואחר כך 'להסתדר'.
ד"ר יצחק קדמן: לכן ברור מה שקורה.
דוד הרטום: שמי דוד הרטום, ראש מינהל הרווחה בעיריית אשדוד.
דוד הרטום: השיטה בכלל בתקציבי הרווחה, שהרשויות מקבלות את ההודעות מספר חודשים אחרי אישור תקציב המדינה, גורמת לשני דברים: ראשית כל, בצד הכספי זה גורם לכך שהרשות המקומית נהיית 'בנק של המדינה'.
דוד הרטום: מדוע?
דוד הרטום: כי אם בחצי השנה הראשון הדברים אינם מתוקצבים, אבל אלה פעולות שממשיכות, כי הילדים נמצאים בהסדרים האלה, הרשות המקומית מממנת את המדינה.
קריאה: אבל קיבלתם 1 חלקי 12.
דוד הרטום: לא.
דוד הרטום: על כל הדברים המדווחים.
דוד הרטום: אתה עובד על פי דברים שכבר אושרו בתקציב.
קלרה פלדמן: המשרד מחייב 100%.
דוד הרטום: המשרד מחייב אותי 100% על כל דבר שהוא לא הספיק לתקצב, וזה דבר שיטתי במשרד שמתקצבים את הדברים במשך השנה.
דוד הרטום: יש דברים שמתוקצבים רק ביולי או באוגוסט למרות שהתקציב של המדינה אושר כבר בדצמבר.
דוד הרטום: זה גורם לקשיים לכל הרשויות.
דוד הרטום: אזיי, בהחלט, מנהלי השירותים נמצאים כל הזמן בבדיקות גם מול הגזברות.
דוד הרטום: הם אומרים להם: אולי השנה לא יתנו לכם?
דוד הרטום: איך אתם יודעים?
דוד הרטום: אני איני מבין מדוע במערכת החינוך תקציב מגיע בהתחלת שנת תקציב, ויודעים כמה יש.
דוד הרטום: התקציב של החינוך למעשה מתחיל בתחילת שנת הלימודים, והם יודעים בדיוק מה יש להם לאותה שנת לימודים.
דוד הרטום: מדוע משרד העבודה והרווחה עדיין לא הצליח להגיע ל- "סוד" הגדול איך אפשר להפעיל שירותים לפי שנת תקציב.
דוד הרטום: אני חושב שהיה נכון לפי ספטמבר, אבל לפחות ינואר.
אילן גילאון: זה 'נורא' פשוט - אני אסביר לך מדוע.
אילן גילאון: במשרד החינוך יודעים שכל האנשים צריכים ללמוד.
אילן גילאון: במשרד העבודה והרווחה הם יוצאים מנקודת הנחה אופטימית שאנשים יתעשרו, ומצבם ישתפר.
דוד הרטום: אני אומר לכם, כמחוקקים, הרי את חוק התקציב מאשרים בהתחלת השנה.
דוד הרטום: אין שום סיבה שהרשויות לא יקבלו את זה אז.
: השנה הייתה בעיה שזה אושר במארס, כידוע.
דוד הרטום: בשנה שעברה זה אושר פחות או יותר בזמן.
דוד הרטום: השנה גם כן, זה אושר במארס.
דוד הרטום: מדוע חלק מהדברים אני מקבל ביולי, באוגוסט, ויש דברים שרק עכשיו אמרו לי שאקבל אותם בספטמבר?
: ושאתה צריך לנצל אותם עד סוף השנה?
דוד הרטום: אני צריך לנצל אותם עד סוף השנה.