GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אליהו כהן: מנטר שזה מדביר מוסמך, שבודק את המזיקים בחול, בודק את המפגעים בחול, במעבדה מוסמכת - - -
יפעת שאשא ביטון: יש אגף תברואה בכל רשות מקומית.
<אליהו כהן: אבל אם הגנת הסביבה יחוקק חוק ויגיד שבגני הילדים ההנחיות - - -
<תמי ברנע: אני חייבת להגיד שהם הוזמנו ולא הגיעו.
<אליהו כהן: לא הגיעו, לא הגיעו.
<קריאה: הם גם לא נותנים לנו תשובות.
<קריאה: הם גם לא מגיעים לגן.
<רותם זהבי: אתה רוצה להדביר את החול?
<אליהו כהן: אם יש פרעושים בחול – כן.
<אליהו כהן: מה נעשה?
יפעת שאשא ביטון: באופן שלא הופך את ההדברה למזיקה לילדים, כי אני כבר מתחילה לחשוב - - -
<אליהו כהן: לא, לא, לא.
<אליהו כהן: עושים את זה בסוף שבוע, בימי שישי.
<אליהו כהן: יש חומרים מורשים על פי הגנת הסביבה.
<אליהו כהן: עד היום 30, 40, 50 שנה מדבירים גני ילדים.
<עמיר יצחקי: אבל אתם מדברים כשהחול כבר מזוהם.
<עמיר יצחקי: צריך לעשות מהלכים לפני.
<אליהו כהן: אם המנטר מגיע ופעמיים בשנה לוקחים את החול למעבדה, ובודקים את רמת הנגיעות, אבל פה אנחנו יודעים את ה-GPS לאן אנחנו הולכים עם הדשא ועם ארגז החול.
<אליהו כהן: בלי הדבר הזה, מה שלא תעשו – לא נפתור לעולם את הבעיה של החיידקים והמזיקים, לעולם לא נפתור אותם.
<אליהו כהן: הם תמיד יהיו, אבל הפעולות המניעתיות האלה - - -
יפעת שאשא ביטון: זה מה שנאמר פה מקודם.
יפעת שאשא ביטון: העניין הוא טיפול והשגחה.
<אליהו כהן: הפעולות המניעתיות האלה, שאנחנו נבוא עם איש מקצוע, שבוחן מקצועית מזיקים ובודקים חיידקים, פה אנחנו נשים את הילדים למעשה מול אותו מפגע ואם יש מפגע מטפלים באופן מיידי.
<אליהו כהן: אין מפגע – וזה הנקודה.
אורי מקלב: קיימת גם הדברת מניעה?
<אליהו כהן: יש גם מניעה.
<אליהו כהן: כשאנחנו רואים התפתחות של נמלת האש, שעוקצת וגורמת לכוויות קשות לילדים אפילו עד מוות, מי בודק את הדבר הזה?
<אליהו כהן: מי רואה את זה?
<אליהו כהן: גם הגננת לא יכולה לזהות שיש התפתחות של ביצים של נמלת אש, כי הגנן הביא איזה שתיל מהמשתלה ובתוך המשתלה יש את נמלת האש והיא מתפזרת לנו בגן ומתחילה בעקיצות.
<אליהו כהן: אבל אם יהיה מנטר באופן קבוע, חודשי, שסורק את גני הילדים, הוא נכנס, בודק, אנחנו נמנע את כל הבעיות גם בדשא וגם בחול.
<אליהו כהן: כי מה שצריך לראות זה באמת את הילד בקצה והגננת, שלא תמיד יש לה את היכולת המקצועית הזאת.
יפעת שאשא ביטון: רצית להוסיף?
<דרור יאיר: כן, רק משהו קטן.
<דרור יאיר: כולם פה מלומדים ומדברים והכל, אבל אני יום יום בגנים ואני יכול להגיד לכם שהבעיה מתחילה בזה שגננת מזמינה אותי והרבה פעמים אני מגיע לגנים ואני רואה ילדים עקוצים והורים מתלוננים וילדים הולכים הביתה עם כל מיני סימנים של עקיצות.
<דרור יאיר: גננת צריכה לבקש אישור מהרשות.
<דרור יאיר: אני לא בא להאשים פה אף אחד.
<דרור יאיר: יש פה איזה שהוא פער, שעד שהרשות נותנת תשובה ואם כן יש תקציב להדברה ואם לא, בעצם הכיסוי וכולם פה מדברים על הברזנט הזה שמכסים.
יפעת שאשא ביטון: כן, אנחנו יודעים שהוא לא נותן כיסוי מלא.
<דרור יאיר: חברה, תדעו לכם, לא רק שהוא לא נותן כיסוי, אני הרבה פעמים נתקל - - -
יפעת שאשא ביטון: חממה.
<דרור יאיר: חממה ומצע לגידול.
<דרור יאיר: יש המון המון מזיקים בשטח.
<דרור יאיר: אני חושב בנושא של הניטור – כמו שעושים ניטור יומי בבריכות.
<דרור יאיר: עמדתי בכלור, עמדתי במים, שאנשים לא יפגעו.
<דרור יאיר: אני חושב שגם פה, לא ברמה יומית אבל איזה שהוא משהו שברשויות המקומיות יש נתק מהגננות.
<דרור יאיר: בעניין התקציבי אני לא רוצה לנגוע, זה לא עניין שלי, אני רק אומר לכם מהשטח.
<דרור יאיר: הרבה פעמים אני מגיע למקומות מוחלשים שהורים לא בדיוק שמים לב שהילד בא עקוץ מהגן ואני רואה הרבה מקרים של תהלוכני אורן של מטופלים.
<דרור יאיר: מי שלא יודע - - -
יפעת שאשא ביטון: זה לא שהם לא רואים, אולי הם לא מודעים ומחברים בין ארגז החול לבין זה.
<דרור יאיר: כן, אני לא יודע לתת את ה - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, לא נפגע בהורים האלה, כי אתה יודע, הם רואים עקיצה - - -
<דרור יאיר: לא, לא, אני מתנדב לפעמים.
יפעת שאשא ביטון: זה יכול להיות יתוש, זה יכול להיות הרבה מאד דברים.
יפעת שאשא ביטון: לא תמיד יש מודעות שזה מגיע מארגז החול.
<דרור יאיר: נכון.
<דרור יאיר: לכן אני אומר שכדאי לפעמים גם לקרוא, כמו שאמר יושב ראש ההתאחדות - - -
<דרור יאיר: לעשות איזה שהוא ניטור, כי בלי זה לא נוכל לדעת.
<אליהו כהן: ולא רק בגן.
<אליהו כהן: הניטור צריך להיות גם בהיקף של הגן.
<אליהו כהן: לפעמים הבניין הסמוך הוא המפגע.
יפעת שאשא ביטון: כן, כן, הבנו.
יפעת שאשא ביטון: הבנו שזה לא רק החול, זה גם הדשא ואם יש גומי אז גם הגומי ואם יש ערוגות אז גם הערוגות.
<אליהו כהן: בדיוק.
יפעת שאשא ביטון: ברור לחלוטין.
יפעת שאשא ביטון: המון תודה על הדברים החשובים.
<גיל קיש: אפשר להוסיף רגע דבר קטן?
יפעת שאשא ביטון: אתה גם מההדברה?
<גיל קיש: אבל אני אגיד לך, אני גם מההדברה, אבל אני מנהל מחלקת ההדברה בעיריית פתח תקווה.
יפעת שאשא ביטון: אז בקטן ובקצרה.
<גיל קיש: גם כנציג רשות אני מכיר את כל המכלולים האלה.
<גיל קיש: לפני כשנתיים הייתה ועדת חול בעיר בפורום של סגן ראש עיר, כל בעלי המקצוע, כל הדברים האלה.
<גיל קיש: יש דברים לכאן או לכאן, על זה אין לנו צל של ספק, אבל כשאני ראיתי את מצגת הבטיחות של אותו נציג של משרד החינוך, א' לא מכוסה ברזנט.
<גיל קיש: הוא לא העיר על זה.
<גיל קיש: זה מכוסה בכלל ביוטה.
<גיל קיש: יוטה חדירה.
<גיל קיש: דבר אחד.
<גיל קיש: דבר שני צמיגים.
<גיל קיש: אתם מדברים פה על חול, אתם מדברים על צמיגים - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים כבר מזמן שצמיגים הם מפגע והם בית לנחשים ולהרבה מאד דברים כאלה.
<גיל קיש: צמיגים זה לא רק מפגע, היום היתוש נמר אסיאתי, הזיקה, הכל, חי בצמיגים.
<גיל קיש: יש חוק הצמיגים משנת 2007 אם אני לא טועה.
<גיל קיש: אסור לנו לתת יד לזה.
<גיל קיש: יש דברים שאנחנו - - -
יפעת שאשא ביטון: אלא אם כן הם סגורים.
<גיל קיש: לכן צריך לצאת פה סטנדרט.
<גיל קיש: חבל שהמשרד להגנת הסביבה לא נמצא כאן, לא מנכ"ל או משהו, שישלב את בעלי המקצוע.
<גיל קיש: אתם לא מדברים פה על להחליף, כי למשל על דשא סינטטי יצאה אצלנו החלטה שכל גן שרוצים עדיפויות כאלה או אחרות, ילכו לכיוונים אחרים.
<גיל קיש: דשא סינטטי – אחר כך היו נמלים מתחת לדשא הסינטטי, נדרשו אותם קבלנים להרים את הדשא הסינטטי, שיוכל בעלי המקצוע לבוא ולהדביר מתחת לדשא הסינטטי.
<גיל קיש: זאת אומרת על הוויכוח מה התחליף – כן.
<גיל קיש: אבל צדק חבר הכנסת, חול – או שיטופל או שלא יהיה חול.
יפעת שאשא ביטון: אתה מגיע בעצם כנציג רשות?
<גיל קיש: אני מגיע כנציג התאחדות המדבירים, כנציג הרשויות.
יפעת שאשא ביטון: אתה עובד ברשות המקומית מטעם הרשות המקומית?
<גיל קיש: אני עובד ברשות המקומית, מטעם הרשות המקומית.
יפעת שאשא ביטון: מה מצב הגנים אצלכם?
<גיל קיש: מאיזו בחינה?
יפעת שאשא ביטון: מבחינת ארגזי החול.
<גיל קיש: מבחינת ארגזי החול יש 380 גנים.
<גיל קיש: בניגוד לרשויות אחרות באו סגן ראש העיר, הבעיה היא כסף.
<גיל קיש: יש לנו מדביר שמתחזק את הגנים.
<גיל קיש: על כל קריאה, אין בעיה של כסף.
<גיל קיש: ילד נעקץ לא נעקץ, גננת מתקשרת, בא לה מדביר.
יפעת שאשא ביטון: מה עם מניעה?
יפעת שאשא ביטון: מי מגיע לגנים לבדוק באופן שוטף כדי לוודא שהדברים מטופלים?
<גיל קיש: אז זהו, יש אותו מדביר שמגיע גם ומחויב פעם פעמיים בשנה לבוא והוא נותן את ההערות והריג'קטים שלו.
יפעת שאשא ביטון: אגב, על פי חוזר מנכ"ל הוא מחויב להגיע לפחות פעמיים, כי הם צריכים גם להחליף - - -
<גיל קיש: כן.
יפעת שאשא ביטון: אני הייתי אומרת את זה אחרת אפילו:
יפעת שאשא ביטון: הם9 מחויבים להחליף את החול פעמיים.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהבדיקות צריכות להיות הרבה יותר תכופות.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שזה לא נעשה.
<גיל קיש: אצלנו הם עובדים גם הרבה עם סינון חול ואחר כך - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים ממה ששמענו כאן ממשרד הבריאות שגם הוא לא נותן פתרון, כי ביצי תולעים וכאלה עוד אי אפשר - - -
<גיל קיש: נכון, אבל זה עדיף מכלום, כי להחליף את החול והכל, אני לא מכיר גן שיעשה את זה.
<גיל קיש: עכשיו, אחת לשנים - - -
יפעת שאשא ביטון: אתם לא מחליפים את החול פעמיים כמו שכתוב בחוזר המנכ"ל?
<גיל קיש: אני לא מכיר רשות שמחליפה את זה אחת לשנה, אבל אני לא נציג אגף גני הילדים.
<גיל קיש: אני אומר לך מניסיון - - -
יפעת שאשא ביטון: אני רק רוצה לשמוע תמונת מצב אוטנטית מהמקום בשטח.
<קריאה: אנחנו ביקשנו אישור לזה וזה לא קורה.
<גיל קיש: בשטח אני לא מכיר רשות שעושה את זה.
<קריאה: אף רשות לא מחליפה כלום.
יפעת שאשא ביטון: לא מכירים, אוקיי.
<גיל קיש: דבר אחרון וחשוב, בקצב שגנים נפתחים חדשים בערים שלא משנה מצבן הסוציאלי, כל שנה נפתחים 15-20 גנים שמגיעים אחת לחמש שנים, זאת אומרת הפעם הבאה, אם אני לוקח את פתח תקווה, יש כ-20 - - -
אורי מקלב: זאת אומרת אין פתח לתקווה אני רואה.
<גיל קיש: מה?
אורי מקלב: מהדברים שלך אין פתח לתקווה.
יפעת שאשא ביטון: לא, מהדברים שלו אנחנו מזהים בעצם את הפער בין איך שומרים על חול נקי, מה שקורה בחוזר מנכ"ל - - -
<גיל קיש: עד שיגיע משרד החינוך לבקר, כבר יהיו לו 100 גנים שכבר עמדו קודם שבכלל לא עברו ביקורת.
יואל חסון: תמונת המצב שנראית פה, לצערי - - -
יפעת שאשא ביטון: עגומה מאד.
יואל חסון: עגומה מאד בעובדה המרכזית שהמדינה, באמצעות משרד החינוך, לא לוקחת אחריות, לא רואה בזה בעיה, מפילה את זה על הרשויות המקומיות.
יואל חסון: התוצאה כאן היא שרשויות חזקות, כמו שאמרתי, יטפלו בילדים.
יואל חסון: אז יהיו כאן ילדים מה שנקרא בדרגה א' וילדים בדרגה ב'.
יפעת שאשא ביטון: הנה, גם לא.
יפעת שאשא ביטון: אם הם לא מחליפים את החול כפי שכתוב בחוזר מנכ"ל ואם הם לא מקיימים את מה שכתוב בחוזר מנכ"ל, אז מסתבר שארגזי החול מופקרים או החול בכלל מופקר, בלי קשר לרשות המקומית.
יואל חסון: א' את צודקת, זה ברור.
<קריאה: אבל לפני החלפת החול יש בעיה בין משרד ה - - -
יפעת שאשא ביטון: תקבל אחר כך.
יואל חסון: תשמע, עובדים קשה כדי להיות חברי כנסת, בגלל זה מותר לנו להתפרץ כאן.
יואל חסון: אז אני בא ואומר, בשביל זה, יהיו רשויות – את יודע מה, אני מתקן את עצמי – לא חזקות, אבל רשויות לצורך העניין שראשי ערים ייכנעו ללחץ ההורים ואז יעשו את מה שצריך.
יואל חסון: אגב, לא כל ראשי הערים חושבים שגם זו בעיה, לא כולם.
יפעת שאשא ביטון: נכון, בדיוק.
יואל חסון: וחלק נכנעים וחלק לא נכנעים, אבל מה תהיה בסוף התוצאה?
יואל חסון: גם מי שייכנע ויש לו יכולת לפתור את זה ואז הילדים ירוויחו וההורים ירוויחו ומי שלא, יחכה לחסדים של משרד החינוך.
יואל חסון: ולכן הלחץ צריך להיות פה על משרד החינוך, שיוביל פה קול קורא בעניין הזה ויקבע פה כללים.
יפעת שאשא ביטון: על משרד החינוך והשלטון המקומי.
יפעת שאשא ביטון: אני ממש לא מסירה אחריות מהרשויות המקומיות.
יפעת שאשא ביטון: הן בסופו של דבר מי שמתפעל את הגנים בשוטף, ביום יום ואני ממש לא מסירה מהן אחריות.
יפעת שאשא ביטון: עדי, בבקשה.
יפעת שאשא ביטון: אחר כך מעיין צדוק.
<עדי מן: קודם כל תודה רבה על הדיון.
יואל חסון: מי את?
יואל חסון: את מי את מייצגת?
<עדי מן: אני יושבת ראש ועד גנים ארצי בפורום הוועדים היישוביים.
<עדי מן: אני גם יושבת ראש ועד גנים במודיעין ואני אתן קצת רקע.
<עדי מן: אני עשיתי בערך דוקטורט על כל נושא החול בגנים.
<עדי מן: לפני שלוש שנים כשהבן הראשון שלי נכנס לגן עירייה, אני פשוט נדהמתי ממה שקורה בגנים ונדהמתי לראות את כמויות החול שנמצאות סביב ארגז החול והתחלתי לחקור את הנושא.
<עדי מן: בעניין ההנחיות של חוזר מנכ"ל, אני יודעת שאנחנו קצרים בזמן, אז אני ככה אתן כמה דקויות לגבי זה.
<עדי מן: הנחיות חוזר מנכ"ל לא אמורות להחליף את החול בארגזי החול.
<עדי מן: הן אומרות לסנן את החול פעמיים בשנה.
<עדי מן: מי שאומר להחליף את החול הוא משרד הבריאות.
יפעת שאשא ביטון: מומלץ להוסיף חול חדש ונקי אחרי תקופת הגשמים: יש להחליף בחול נקי.
<עדי מן: להוסיף.
יפעת שאשא ביטון: יש להחליף בחול נקי, שטוף, נקי מחומרים אורגנים, כימיים וכו'.
יפעת שאשא ביטון: זה חוזר משרד החינוך.
<עדי מן: של משרד הבריאות.
<קריאה: גברתי יושבת הראש, הם מביאים שני שקים, מוסיפים לארגז החול וסימנו על זה V.
<קריאה: לגמרי יש חוזר מנכ"ל להחלפת ארגזי החול פעמיים בשנה.
<עדי מן: לא.
<עדי מן: חוזר מנכ"ל משרד החינוך - - -
<קריאה: הבריאות.
<עדי מן: הבריאות.
<עדי מן: אני אומרת חוזר מנכ"ל משרד החינוך אומר לסנן את החול.
<עדי מן: חוזר מנכ"ל משרד הבריאות אומר להחליף פעמיים בשנה את החול.
<עדי מן: בוא נגיד ששני הדברים לא מתקיימים ברוב הרשויות.
יפעת שאשא ביטון: כן, זה שהם לא מתקיימים אנחנו יודעים.
יפעת שאשא ביטון: הם כתובים, אבל הם לא מתקיימים.
<עדי מן: אוקיי.
<עדי מן: הם כתובים אבל הם לא מתקיימים.
<עדי מן: גדר צפופה צריכה להיות סביב הגנים, אין גדרות צפופות למנוע כניסה של בעלי חיים.
<עדי מן: הסייעת לא גורפת את החול בבוקר ולא מכסה את ארגז החול.
<עדי מן: הדברים האלה לא קורים.
<עדי מן: זה לא קורה.
יפעת שאשא ביטון: לא כולם.
יפעת שאשא ביטון: יש מקומות שבהם, או בהרבה מקומות הסייעת עושה ויש גם מקומות שמכסים.
<עדי מן: ברוב הרשויות זה לא קורה ואם זה היה קורה אז כנראה שלא היינו מתכנסים פה היום, אוקיי?
<עדי מן: זה זה קודם כל.
<עדי מן: הדבר הראשון שצריך לעשות זה להקים ועדה בשיתוף של משרד הבריאות ומשרד החינוך, עם המשרד להגנת הסביבה.
<עדי מן: לחשוב מה נכון לשים סביב ארגז החול.
<עדי מן: לחשוב גם פדגוגית מה נכון, איך לבנות את הגנים.
<עדי מן: יש גנים ברעננה שהם בנו אותם מדהים עם המון אפשרויות יפות ונהדרות מסביב לארגז החול.
<עדי מן: יש גם חול, גם טיפוס, גם עליות, גם ירידות, גם מיליון ואחד דברים.
<עדי מן: העניין הוא שאף אחד לא לוקח אחריות על הנושא הזה וזה לא נושא שמדובר מהיום.
<עדי מן: זה נושא שכבר נמצא - - -
יפעת שאשא ביטון: שנים, שנים.
יפעת שאשא ביטון: שנים לא מטופל.
<עדי מן: שנים.
<עדי מן: אני הגשתי תלונה למבקר המדינה בנושא והדברים האלה, הם עד היום, מלפני שלוש שנים דנים לטענתם עם גורמים בכירים ממשרד הבריאות וממשרד החינוך ומנסים להגיע לאיזה שהוא פתרון, לפחות שההנחיות תהיינה הנחיות שהן דומות אחת לשנייה.
<עדי מן: לא יתכן שמשרד אחד יגיד א', משרד שני יגיב ב' והרשויות המקומיות בעצם יעשו מה שנוח להן, כי יש פה כמה הנחיות.
יפעת שאשא ביטון: בואי נגיד שגם מה שכתוב צריך להתחלף בסטנדרטים חדשים לגמרי בהתייחסות לכל הנושא התברואתי בחצר הילדים.
<עדי מן: לגמרי.
יפעת שאשא ביטון: לא רק לגבי החול, אנחנו שומעים שהמפגעים הם גם מסביב, אם זה דשא, ערוגות וכו' ואנחנו בסופו של דבר מנסים לשמור במקום אחד ונמצא את המפגעים במקום אחר.
יפעת שאשא ביטון: אז הדיון בהחלט פותח לנו את כל הנושא בצורה רחבה.
<עדי מן: עוד נושא זה נושא ההצללה.
<עדי מן: אם משרד החינוך או משרד הבריאות רואים שנעשים כל כך הרבה שינויים, ואגב, זה גם רשום בחוזר מנכ"ל, שבמידה ומצוי דשא סינטטי או משטח גומי בחצרות, אז חייבת להיות הצללה מעל המשטחים.
יפעת שאשא ביטון: חייבת להיות הצללה בכל מקרה.
<עדי מן: לא, מעל משטח של חול זה לפחות 25% משטח הגן.
<עדי מן: אז אם מדובר במשטחי דשא סינטטי או משטחי גומי, חייבת להיות הצללה כללית מעליהם.
<עדי מן: אז זה משהו שצריך פה פיקוח.
<עדי מן: מי מפקח על כל הדברים האלה?
<עדי מן: איפה המשרד?
<עדי מן: אמרו לי פעם, בתחילת הבחינה שלי, שמשרד הפנים או אחראי על הפיקוח על הרשויות שיבצעו את מה שההנחיות של משרד הבריאות ומשרד החינוך אומרות.
<עדי מן: איפה הפיקוח?
<עדי מן: תסתכלו איך הגנים נראים.
<עדי מן: תסתכלו מה קורה.
<עדי מן: אז הילדים לא חוזרים עם מחלות ריאות קשות ונשימתיות כתוצאה מחול מזוהם, מה, נחכה שזה יקרה?
<עדי מן: למה?
<עדי מן: תעשו את העבודה כמו שצריך, מ-א' עד תו.
יפעת שאשא ביטון: מעיין צדוק.
<מעיין צדוק: שלום לכולם.
<מעיין צדוק: קודם כל אני מברכת על עניין הדיון הזה.
<מעיין צדוק: אני הצקתי לך לדעתי לא מעט עם כל המצגות והבדיקות.
<מעיין צדוק: אני סגנית יו"ר הנהלת ההורים בהוד השרון.
<מעיין צדוק: שאני כרגע מייצגת לדעתי מספר ערים, כי פנו אלינו מספר ערים אחרי שעשינו איזו שהיא כתבה בנושא.
<מעיין צדוק: יש לנו בדיקות חד חד ערכיות של המעבדות לגבי חיידקים צואתיים.
<מעיין צדוק: חלו אצלנו בגנים בחיידק שהוא מקביל לדיזנטריה.
<מעיין צדוק: ילדים היו בבית ומאושפזים.
<מעיין צדוק: הילדים חזרו עקוצים מכף רגל ועד ראש, עם פצעים מוגלתיים.
<מעיין צדוק: אנחנו מתחילת השנה כבר מנסים למנף את הנושא וכמו שאמרה פה קודמתי, כל אחד זורק את האחריות למישהו אחר.
<מעיין צדוק: זאת אומרת על פי חוזר משרד הבריאות פעמיים בשנה צריך להיות מוחלף החול בארגז החול, כשלדעתי במרבית הגנים בהוד השרון המצע הכולל הוא חול, כך שארגז החול, בואי נתחיל בזה, הוא בטל ב-60.
<מעיין צדוק: זה דבר ראשון.
<מעיין צדוק: דבר שני, התחזוק של החול ברמה כל כך נמוכה.
<מעיין צדוק: כמו שאמר פה הנציג של ההדברה, אם היו באים ועושים בדיקות הבדיקות והבדיקות האלה דרך אגב נעשו מכספינו הפרטיים.
<מעיין צדוק: אף אחד לא לקח חלק בעלות הבדיקות במעבדה.
<מעיין צדוק: אם היו באת באים ובודקים, את יודעת מה, פעמיים בשנה לדעתי זה לא כל כך מספיק.
<מעיין צדוק: לדעתי אחרי כל שלושה חודשים צריך לעשות בדיקה מקיפה של החול.
<מעיין צדוק: גם בארגז החול וגם במצע החול ההיקפי.
<מעיין צדוק: ההגדרות אצלנו במרבית הגנים זה משהו כמו 30 ס"מ מעל פני האדמה.
<מעיין צדוק: זאת אומרת החתולים עושים שם המלטות.
<מעיין צדוק: זה הבית הפרטי של החתולים.
<מעיין צדוק: חד משמעית - - -
יפעת שאשא ביטון: מה זאת אומרת, הגנים אצלכם לא מגודרים?
<מעיין צדוק: מגודרים, אבל בשער הכניסה יש איזה 20-30 ס"מ.
<מעיין צדוק: הגדר הצפופה היא ממש לא צפופה, אף על פי שגם בגנים בהוד השרון, כשאני עושה סיורים, אני לקחתי את הנושא כל כך בשתי ידיים, שאני הולכת לסיורים עם מחלקת גינון, מחלקת חינוך, מחלקת תברואה.
<מעיין צדוק: גם בגדרות הצפופות ישנה כניסה של חתולים.
<מעיין צדוק: ישנן המלטות של חתולים.
<מעיין צדוק: על הנדנדות, על המגלשות, בכל מקום יש אצלנו חתולים, תולעים.
<מעיין צדוק: המצב התברואתי בכי רע.
<מעיין צדוק: הדברה באמת, אני יודעת שישנן מספר התנגדויות להדברה מכיוון שהיא לא תמיד ירוקה וילדים לפעמים נוגעים בזה יום יומיים אחרי ההדברה ומכניסים לפה ויש איזה שהן השלכות.
<מעיין צדוק: צריך לקחת את כל הגורמים האלה בחשבון.
<מעיין צדוק: בעיני העניין חייב להיות משהו שדורש חקיקה.
<דרור יאיר: סליחה, איך קיבלתם את ההודעות על עקיצות, דרך הגננת?
<מעיין צדוק: דרך ההורים, דרך הגננת.
<דרור יאיר: דרך ההורים או דרך הגננת?
<מעיין צדוק: גם וגם.
<מעיין צדוק: יש גם גננות שפונות אלי באופן אישי ואומרות לי מעיין, יש לי מספר ילדים עם שלשולים.
<מעיין צדוק: אנחנו בודקים, יש - - -
<דרור יאיר: אוקיי.
<דרור יאיר: למה אני שואל אותך, כי לפעמים גננות מפנות את הבקשה לרשות, עם בעיה דחופה של עקיצות וכאלה.
<דרור יאיר: או שלוקח כמה ימים עד שהם מקבלים מענה, או שלא מקבלים מענה בכלל.
<דרור יאיר: ופה אני חושב שהבעיה.
יפעת שאשא ביטון: כן, זה הבנו.
<מעיין צדוק: או שהם מפנים אותנו למשרד הבריאות.
<מעיין צדוק: זאת אומרת אם אני פונה לרשויות, אומרים למשרד הבריאות יש חוזר, נא להיצמד לחוזר.
<מעיין צדוק: אבל חברה, אתם לא מבינים שארגז החול בתוך מצע כולל הוא בטל ב-60.
<מעיין צדוק: אין לזה שום משמעות.
<מעיין צדוק: מכסים את זה ביוטה, מכסים את זה בברזנט, הכל טוב ויפה.
<מעיין צדוק: אין לזה שום משמעות לגבי הילדים.
<מעיין צדוק: חד משמעית.
<מעיין צדוק: אני חושבת חד משמעית שלא צריך להיות שיקול דעת של העיריות בנוגע להחלפת החול, סינון החול, תיחוח החול, כל המילים הגדולות והיפות האלה, הן לא רלבנטיות.
<מעיין צדוק: אם עושים את זה פעמיים בשנה בארגז החול ושאר החול מוזנח, אין לזה שום תפיסה ואחיזה במציאות.
<מעיין צדוק: חד משמעית אני אומרת ואני אמרתי את זה גם לגורמי החינוך אצלנו וגם לגורמי העירייה אצלנו, מישהו בסוף ישלם מחיר וזה יהיה הילדים שלנו.
<מעיין צדוק: כי אם אצלי חלו בבית בדיזנטריה עם עוד שישה-שמונה ילדים מהגן, חד משמעי ילד קטן בגיל 3.5, שהמערכת החיסונית שלו היא לא כזו אי, אי, אי, חד משמעי יכול ללכת ולהתדרדר.
<מעיין צדוק: יש לי ילד באחד הגנים, שלא עלינו הוא כרגע החלים ממחלת הסרטן.
<מעיין צדוק: יש להם מצע של חול בגן, הילד כל כך חשוף לבעיות שכרגע נמצאות בחול, כולל עצמות של דגים שנמצאות בחול.
<מעיין צדוק: זאת אומרת במקום לקום על שתי הרגליים האחוריות ולהגיד חד-חד ערכית, ושוב, אני לא יודעת כבר למי לפנות, כי משרד הבריאות לא חוזר אלינו עם תשובות - - -
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, בשביל זה אנחנו מקיימים פה את הדיון.
<מעיין צדוק: אז אני אומרת, משרד הבריאות לא חוזר עם תשובות.
<מעיין צדוק: משרד הבריאות גם לא מגיע פיזית כדי לראות בעיניים מה קורה.
<מעיין צדוק: כל אחד מטיל את האחריות על מישהו אחר וחד משמעית חייבת להיות חקיקה בנושא הזה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה מעיין.
יפעת שאשא ביטון: זה אומר שיהיה לי שקט בגזרה עכשיו פה?
<מעיין צדוק: יש מצב.
<קריאה: לא, אין שקט.
<קריאה: אפשר רגע?
<קריאה: דרך אגב, גם החול החדש שמביאים הוא יכול להיות גם נגוע.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נתייחס להכל.
יפעת שאשא ביטון: אני הבנתי, תאמין לי.
יפעת שאשא ביטון: אמרתם פעם אחת, הבנתי את כל המורכבות של מה שציירתם.
<מעיין צדוק: ברור, אם נכנס לשם חתול הוא מזהם שוב.
<מעיין צדוק: גיל קיש.
<גיל קיש: כן, זה אני.
<גיל קיש: דיברתי.
יפעת שאשא ביטון: אה, דיברת?
יפעת שאשא ביטון: איזה יופי.
יפעת שאשא ביטון: אז יש לנו את קרן.
<קרן איוס: אני אשמח.
<קרן איוס: אני קצת אפתיע אתכם.
<קרן איוס: אני נטע זר בתוך הדיון הזה.
<קרן איוס: אני בחרתי - - -
יפעת שאשא ביטון: את נטע זר ומיוחד בכלל בכל דיון, אבל מהמקום הטוב.
<קרן איוס: אני יושבת ראש איגוד הגנים הפרטיים הארצי ורותם זרק מספר של 20,000 גנים במדינת ישראל.
<קרן איוס: לנו יש 15,000 מסגרות, שמה אני אגיד לכם, החיים שלכם תותים.
<קרן איוס: אצלנו השמחה והששון חוגגים, כי לנו אין תקינה ולנו אין חוזרי מנכ"ל ולנו אין חוזרי משרד הבריאות ולנו אין פיקוח, ואומר שכל גן ילדים שנפתח בשמחה ובששון והגננת עושה מודליג – מעתיקה איזה שהוא דגם של משרד החינוך ובונה גן – הפעם הראשונה שיגיע לשם חול זה בזמן ההקמה.
<קרן איוס: והחול יכול לשרוד שם 20 שנה, 30 שנה, ללא שום בדיקה – פעם, פעמיים, שלוש, סינון, כלום.
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל אין מודעות של צוות, של אנשים שעובדים, של מי שמנהל את זה?
<קרן איוס: כלום.
<קרן איוס: שום הדרכה.
<קרן איוס: שום הדרכה אפילו - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, לא צריך, את הבית אנחנו שוטפים, את המעון אתה שוטף, אבל את החול זה לא משנה, כי זה טבע?
<קרן איוס: הסייעת אפילו לא מקבלת מגרפה כחלק מכלי העבודה בגן ילדים פרטי.
<קרן איוס: אני רק אכניס לכם איזו שהיא כוכבית שהיה ותתקיים - - -
<קריאה: אבל אצלכם ההורים יכולים להוציא את הילדים.
<קרן איוס: שהיה ויתקיים איזה שהוא שינוי בחקיקה או איזה שהוא שילוב כוחות של משרד הבריאות ומשרד החינוך, אני ממש אבקש את הרשות המקומית להכניס סעיף בתוך חוק התכנון והבנייה, שהוא הגורם היחיד שבאיזה שהוא מקום יש לו שליטה עלינו בהקמת גני ילדים פרטיים, הוא המקום היחיד שיכול להתנגד לגן ילדים פרטי.
<קרן איוס: אז אם בחוק התכנון והבנייה תיכנס חובה להפעלה תקינה בנוגע לחול בגני ילדים פרטיים, זה המקום היחיד שאנחנו נוכל - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל קרן, אני חייבת לומר פה משהו, כי לצורך העניין את יושבת עכשיו בדיון ויש מודעות ואני בטוחה שאתם מודעים למפגעים עוד גם לפני הדיון הזה - - -
<קרן איוס: אצלנו זה יותר גרוע.
<קרן איוס: הילדים הקטנים אין להם יכולת עצמאית לשטוף ידיים.
<קרן איוס: אין להם יכולת לעזור - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אז פה אני אומרת, מודעות בסיסית של בן אדם.
יפעת שאשא ביטון: לא צריך להיות אפילו את יודעת מה, לא איש חינוך דגול ולא איש מקצוע דגול - --
<קרן איוס: זה מסוכן להם יותר מבני ה-3.5.
יפעת שאשא ביטון: אז למה זה שם?
<קרן איוס: למה זה שם?
<קרן איוס: מכיוון שאין שום גורם שיגיד שזה לא יהיה שם ואין שום יכולת - - -
יפעת שאשא ביטון: אתם תחליטו שזה לא שם.
<קרן איוס: אבל לנו אין יכולת אכיפה.
<קרן איוס: אני יכולה להוציא הודעה בתקשורת, אני יכולה להוציא הודעה בארגון שלי ובקרב המסגרות הפרטיות.
<קרן איוס: היכולת שלי לאכיפה שואפת לאפס.
יפעת שאשא ביטון: סליחה רגע, נורא מפריע לי כל השיח הצדדי הזה, באמת.
יפעת שאשא ביטון: ואתם גם מפספסים.
<קרן איוס: אני מדברת מבחינה משפטית, אין לי יכולת לאכיפה, יש לי יכולת להמלצה.
יפעת שאשא ביטון: את מפעילה את הגנים?
יפעת שאשא ביטון: איך זה קורה?
יפעת שאשא ביטון: יש לך גנים שהם תחת אחריותך?
<קרן איוס: נכון, יש גנים שהם תחת אחריותנו.
יפעת שאשא ביטון: ושם את בעצם יכולה לשלוט.
<קרן איוס: ושם אני יכולה לשלוט ושם אני יכולה להוציא סטנדרט, אבל הגנים שנמצאים בתוך הארגונים - - -
<קרן איוס: הם מקיימים כ-15% מכלל השוק.
<קרן איוס: זה נורא מעט ויכולת ההשפעה היא קטנה, מה גם שגם אם אני אמצא בתוך גן שלי חול שהוא אינו מטופל, אין לי את שיטת המקל והגזר.
<קרן איוס: אין לי – אם לא תעשי כך, אז יהיה כך.
<קרן איוס: אני לא אצליח לא יודעת במה להביא את משרד הבריאות לתוך גן ילדים פרטי.
<קרן איוס: זה לא יקרה.
<קרן איוס: בסדרי העדיפויות שלהם יש להם 20,000 גנים שהם לפני.
<קרן איוס: אז הדיון הזה חשוב לנו לאין ערוך וכל מסקנה שתצא ממנו, אני אשמח לקבל אותה כתובה כדי להוציא אותה מעבר לבגדר המלצה ויותר מזה, לצרף כל מסקנה כזאת שתיכנס לבסיס של חוק הפיקוח של הגנים, הלוואי שיעבור, או לחוק התכנון והבנייה, שיש לו יכולת מיידית להשפיע.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לעבור ממך למשרד העבודה והרווחה, שעכשיו בעצם מטפל בכל הנושא של המעונות.
יפעת שאשא ביטון: סוהיר, קרן ישר זרקה אותי אליכם, כי גם בסוגית המעונות יש מפוקחים ויש לא מפוקחים, למרות שאני יודעת שהרבה פעמים במסגרת הפיקוח אתם מגיעים גם לגנים שאמנם אין להם סמל, אבל אתם בהחלט עוברים שם.
יפעת שאשא ביטון: מה קוה שם עם החול?
<סוהיר שקור: אנחנו מגיעים למעונות הפרטיים רק אם יש תלונה.
<סוהיר שקור: אנחנו לא מסוגלים לפקח על כל המעונות הלא מוכרים.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, כן, זה ברור.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מנסים לקדם את זה בחקיקה.
<סוהיר שקור: בעניין המעונות המוכרים שלנו, ההתנהלות שלנו דומה למשרד החינוך, אבל אני רוצה להגיד משהו מאד חשוב.
<סוהיר שקור: אני טיפלתי מול משרד הבריאות בעניין החול.
<סוהיר שקור: פניתי אליהם מספר פעמים.
<סוהיר שקור: אין הנחיות ברורות ממשרד הבריאות לגבי החול.
יפעת שאשא ביטון: יש לי פה חוזר.
<סוהיר שקור: סליחה, לא, לא.
<סוהיר שקור: מצע החצר – אנחנו מדברים על מצע החצר.
<סוהיר שקור: מה צריך להיות במצע החצר?
<סוהיר שקור: מה ההנחיות שלהם?
<סוהיר שקור: אין הנחיה.
<סוהיר שקור: כתוב המלצה.
<סוהיר שקור: זה בגדר המלצה.
יפעת שאשא ביטון: מה זה משנה, אבל כתוב לך מה צריך להיות.
<סוהיר שקור: אני מדברת על המצע, אני לא מדברת על ארגז החול.
<סוהיר שקור: אני מדברת על מצע החצר.
<סוהיר שקור: בעניין מצע החצר, אין הנחיה ברורה מה צריך להיות.
יפעת שאשא ביטון: אה, על מצע.
<סוהיר שקור: אין הנחיה בכלל.
<סוהיר שקור: עכשיו לגבי העניין של הדשא הסינטטי.
<סוהיר שקור: זה גם לא ברור מה צריך להיות.
<סוהיר שקור: אני פניתי בעצמי למכון התקנים.
<סוהיר שקור: אומרים שזה לא מאושר.
<סוהיר שקור: אין לנו הנחיה ברורה.
<סוהיר שקור: כדי שאנחנו נוציא הנחיה לארגונים המפעילים של מעונות היום, אנחנו צריכים הנחיה ממשרד הבריאות ואין הנחיה.
<רותם זהבי: אני מוכן לייעץ לך.
<סוהיר שקור: נכון להיום אנחנו לא יודעים מה צריך להיות במצע החצר.
<רותם זהבי: אני יכול לעזור לך בעניין.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, נראה לי קצת הקטנת ראש.
יפעת שאשא ביטון: בתפיסה שלי זה קצת מקטין ראש, כי את יודע, מה יש במצע החצר אנחנו יכולים לדעת ואם יש פה התייחסות לצורך העניין לארגז החול – מה זה?
יפעת שאשא ביטון: דרישות לחצר המשק, הנה, תסתכלי.
יפעת שאשא ביטון: דרישות לחצר המשק: הכניסה לחצר המשק תופרד מהכניסה הראשית למעון.
יפעת שאשא ביטון: לחצר המשק תהיה כניסה ישירה למטבח.
יפעת שאשא ביטון: יהיה מקום נפרד ל - - -
<קריאה: אבל היא מדברת על המצעים.
יפעת שאשא ביטון: יש פה כללי היגיינה בסיסיים כמפורט להלן.
יפעת שאשא ביטון: יש פה התייחסות אגב לא רק לחול, אלא יש פה התייחסות אפילו גם לניקיון של השכבה העליונה מגופים זרים.
יפעת שאשא ביטון: פיתוח המגרש, חצר המשחקים – מצע חצר המשחקים לא יאפשר חפירה או הטמנת צואה, זיהום או מפגעים אחרים.