GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רונית צור: אז ב'צוק איתן' קנינו כיסאות ושמשיות, העירייה קנתה ויש לנו תמונות שרואים את הסקאדים על הכיסאות והשמשיות שקנינו, כי לא הצלחנו להפעיל את המיזם.
<רונית צור: בשנה שעברה הפעלנו את המיזם וגם השנה, אני אראה לך את הסרט של בני הנוער שלנו, שעשינו כאן בעיר, שמראה - - - ותיכף אני אספר לך מה ההבדל של מה שקורה השנה.
<רונית צור: (סרטון).
<רונית צור: זה בני הנוער שלנו, עם הכוחות של העיר.
<רונית צור: ב-700 שקלים הסרטנו את הסרט הזה, הוא הפך ויראלי, כמו שהצעירים אומרים, ולמעשה כל העיר מחבקת את זה.
<רונית צור: אז מה שאני אספר לכם, מזל ואלכס ואורן, שנכנס כרגע, שראש העיר קיבל החלטה שאחננו משכירים שמשיה, כיסא ושולחן, כל אחד מהם ב-2 שקלים לתושבי העיר, תושבי חוץ ב-5 שקלים כל אחד מהם, והמזנון הפך להיות בכלל חברתי, כך שמשפחה שתגיע בעיר אשדוד, וגם אם היא לא מהעיר אשדוד, היא יכולה להשכיר כיסא, שמשיה, שולחן וארטיק בפחות מ-10 שקלים.
<רונית צור: המשמעות היא משמעות חברתית אמיתית, גם לתושבי העיר וגם למי שהוא לא תושב העיר.
<רונית צור: הסרט הזה יתוקן, כי זה סרט משנה שעברה, ההחלטה התקבלה היום על ידי ראש העיר.
יפעת שאשא ביטון: הם ילדים מדהימים.
יפעת שאשא ביטון: הם עושים את הסרטון, בלי שום ספק.
<רונית צור: הם מדהימים.
<איציק אלישר: אגב, זה קריטי לילדים שבאים לחופשה מהפנימייה ואין להם תעסוקה והתכנית הזאת בדיוק בול עליהם.
<רונית צור: לגמרי.
יפעת שאשא ביטון: מדהים, ובים.
<רונית צור: אז גם בים וגם חם להם, אז אם חם להם והם עובדים קשה אז הם משתוללים פחות.
<רונית צור: אמרנו, חד משמעית, הרגשנו שהעסקת בני נוער, לפחות זה מה שמפקד התחנה כאן אמר לנו, הורידה את רמת הוונדליזם בעיר.
<רונית צור: דברים נוספים שרצינו להגיד ולחדד.
<רונית צור: אורן, העסקת בני נוער.
<אורן טואל: בעיקרון החברה העירונית, חוץ מהקייטנות, חוץ מהגיל הרך שדיברנו בחלק הראשון שלנו, אנחנו אמונים גם על הנושא של הקייטנות, הנושא של החוגים, הנושא של העסקת בני נוער וגם על הנושא של כל הבילוי והפנאי בחופשים.
<אורן טואל: אז אני לא יודע אם נתנו לך פה את הסקירה - - -
יפעת שאשא ביטון: טרם.
<אורן טואל: אז עשו איזה שהוא סקר עם בני הנוער לגבי אילו האמנים שהם רוצים לראות ומה מעניין אותם מבחינת הבילוי שלהם ואנחנו הגענו לאיזה שהיא תכנית, שבמסגרת התכנית הזאת אנחנו מנגישים פעילויות תרבות, מופעים וסטנד אפ וכדומה לבני הנוער במחיר מאוד סמלי של 10 שקלים במהלך כל הקיץ.
<אורן טואל: אנחנו מדברים על שמונה מופעים, או שמונה פעילויות, מסיבות בריכה וכדומה, כמובן זה נעשה באמצעות תחום הנוער וגם מועצת הנוער, זה החלק הראשון.
<אורן טואל: חוץ מזה, מה שאנחנו עוד עושים, זה הנושא של מה שדיברה פה רונית, העסקת בני הנוער.
<אורן טואל: בשנה שעברה החברה העירונית וגם הרווחה הגיעו לסדר גודל של לדעתי 800 בני נוער שעבדו.
<אורן טואל: בשבוע שעבר, ב-23 בחודש, היה יריד תעסוקה לבני הנוער, אבל הפעם הזו לא רק הגופים העירוניים השתתפו, אלא זה גם פתח את כל המעסיקים הפרטיים, הם יצרו איזה שהוא דוכן והם הצליחו לרשום את כל המעוניינים לעבוד, מעל 1,000 בני נוער.
<אורן טואל: אני מניח שמתוכם אנחנו נעקוב אחרי ההשמה שלהם, זו תכנית כזאת.
יפעת שאשא ביטון: גם תעקבו ששומרים על הזכויות שלהם.
יפעת שאשא ביטון: זאת פלטפורמה מצוינת גם לשלוט במה קורה שם אחר כך.
<אורן טואל: מבחינת הזכויות בגופים העירוניים זאת לא הבעיה, מכיוון שקבענו 25 שקלים ואנחנו רצים עם זה קדימה.
<אורן טואל: בגופים הפרטיים, אחד מהדוכנים שהיה שם זה היה הנוער העובד והלומד והם חילקו עלון עם כל הזכויות.
<אורן טואל: היה כנס מאוד מאוד גדול ומרשים, זאת פעם ראשונה שעושים את זה בסדר הגודל הזה.
<אורן טואל: בחברה העירונית, כל נושא הקייטנות, מועסקים גם בני נוער - - -
<רונית צור: כולל בית ספר של הקיץ.
<אורן טואל: בוא נלך על הקונבנציונלי.
<אורן טואל: הקונבנציונלי זה מה שאנחנו גדלנו, זה הקייטנות החברתיות.
<אורן טואל: בקייטנות החברתיות בני הנוער מועסקים מלא.
יפעת שאשא ביטון: מד"צים, מש"צים וכאלה?
<רונית צור: כן, ממש ככה.
<אורן טואל: כל מי שיש לו תעודה, זה על מלא.
<אורן טואל: בקייטנה של החופש הגדול, שזה כיתות א'-ב', שם כוח ההדרכה מורכב משניים, או מורות מוסמכות, או פרחי הוראה.
<אורן טואל: ההחלטה העירונית זה 50% מורות ו-50% פרחי הוראה ומד"צים, זאת אומרת אין מצב שבו יהיה פחות מ-50% כוח ההוראה של בני נוער, שזה מאוד משמעותי.
<אורן טואל: בשנה שעברה זה קצת קרטע, אבל - - -
יפעת שאשא ביטון: כי משרד החינוך הגביל את זה ועכשיו הוא פתח עוד קצת ובאמת הרבה מקומות וולונטרית הרחיבו את זה.
<אורן טואל: משרד החינוך נתן 20% ואנחנו הלכנו על 50%.
<אורן טואל: 50% מכוח ההדרכה הוא כוח של נערים.
<אורן טואל: מה שאנחנו חושבים, שזה יגדיל את הנוער להעסקה של סדר גודל של בערך 1,000 בני נוער, שזה פנטסטי.
<אורן טואל: כמו שאמרה לך רונית, שקיבלנו מהצד של המשטרה, ראינו שהוונדליזם והתלונות היו פחותות ביחס לשנים עברו, כך שמבחינה זו נוער מועסק לא מעסיק, אתם מכירים את המשוואה הזו, זה בא לידי ביטוי.
יפעת שאשא ביטון: אני חטפתי עליה לפני כמה חודשים בכנסת, 'זו עבדות להעסיק בני נוער', אבל אני לגמרי איתכם.
יפעת שאשא ביטון: אני נאבקת על ה - - -
<אורן טואל: אז את יכולה לשלוח אותם אלינו.
<רונית צור: תיתני את הדוגמה של אשדוד.
<רונית צור: האמת שהנתונים מוכחים, מספרית.
<רונית צור: אנחנו יכולים להביא לך את הנתונים על ונדליזם, על אלכוהול, על שפיכה, על הכול.
יפעת שאשא ביטון: זה הכול, אבל צריך מסגרות.
<אורן טואל: בנושא של קייטנות, בקייטנות זו פריצת דרך ברמה הארצית.
<אורן טואל: ראש העיר החליט באופן חד משמעי שהוא הולך להנגיש את הקייטנות להורים, ברמה של המחיר.
<אורן טואל: אם המחיר ליום שלם, משעה שבע וחצי עד ארבע וחצי, המחיר הרגיל, בשנה שעברה היה 1,500 שקל, השנה הוא השקיע המון משאבים על מנת שהמחיר יהיה 950 שקלים.
<אורן טואל: יום ארוך.
יפעת שאשא ביטון: אתה עושה קייטנה ב-950 שקלים, משבע וחצי עד ארבע וחצי?
<אורן טואל: כאשר ילדי רווחה, ילדים שמוכרים לרווחה, משלמים 100 שקלים לחלק הראשון של היום ואם הם רוצים יום שלם עוד 150, זאת אומרת הם משלמים 250 שקלים ליום מלא.
<רונית צור: אנחנו מסבסדים את זה ביחד עם משרד הרווחה.
<אורן טואל: זה לארבעה שבועות, זה לגיל הרך.
<אורן טואל: ארבעה שבועות, לא שלושה שבועות.
<אורן טואל: זה ברמה הזאת.
<אורן טואל: על מנת שנבין קצת במספרים, אז בשנה שעברה, אם בשנה שעברה היינו 2,300 ילדים שנרשמו לקייטנה, אני מדבר עד גיל 6, היום אנחנו עומדים על סדר גודל של 2,600.
<אורן טואל: אנחנו יודעים עד השבוע האחרון, השבוע הזה גם עוד יירשמו לנו ואנחנו עכשיו בלחצים, לא יודע אם שמעתם אותי צועק קצת בחוץ.
<רונית צור: טוב שלא שמענו.
<אורן טואל: לא שמעתם, אז יש לנו קצת בעיות בשביל לגייס עובדים, לא פשוט, אבל אני מקווה שאנחנו נעמוד במשימה.
יפעת שאשא ביטון: אתם מעסיקים את הסייעות של הרשות?
<אורן טואל: אנחנו מעסיקים את הסייעות של הרשות במסגרת - - -
יפעת שאשא ביטון: אתם יודעים שיש לכם זכות.
<אורן טואל: נכון, זה בדיוק מה ש - - -
יפעת שאשא ביטון: יש לכם זכות, תעמדו על זה, כי ראשי רשויות אחר כך בוכים שאין להם כסף, יש להם כסף, לפי חוקי התקשי"ר, הם ממילא מקבלים שכר על זה, הן אמורות לעבוד, אם לא בגן, אז במקום אחר בעירייה, מיותר לבזבז אותם במקום אחר.
<אורן טואל: בדיוק כך, אנחנו עובדים בדיוק לפי החוקה.
יפעת שאשא ביטון: אני עשיתי את זה בקרית שמונה הרבה שנים.
<אורן טואל: אז אנחנו עובדים לפי החוקה וזה בדיוק מה שאנחנו השנה הולכים לעשות.
<אורן טואל: גם בשנה שעברה עשינו את זה, השנה ביתר שאת.
<אורן טואל: זה מהבחינה של הקייטנות לגנים.
<אורן טואל: הקייטנות של החופש הגדול, רק א'-ב'.
<אורן טואל: ב-א'-ב' המחיר הוא 300 שקלים, לפי האשכול הסוציו אקונומי, ואנחנו מסבסדים שמי שילדי רווחה, כמו רונית, הם ישלמו 100 שקלים במקום 300.
<רונית צור: את מבינה?
<רונית צור: 'כמו רונית'?
<רונית צור: רונית – רווחה.
<רונית צור: בסדר.
יפעת שאשא ביטון: אין מה לעשות.
<אורן טואל: נכון, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה.
<אורן טואל: מינהל החינוך, מינהל הרווחה והחברה העירונית זה חד הם.
<אורן טואל: לגבי קייטנות חברתיות, ג'-ו', שלושה שבועות.
<אורן טואל: קודם כל המחירים, שלושה שבועות זה 750 שקלים היה לפני ההורדה של ראש העיר, ראש העיר הוריד את זה ל-650 שקלים.
יפעת שאשא ביטון: היום הם משלמים על שלושה שבועות 650 שקלים, ג' עד ו'?
<אורן טואל: כן.
<אורן טואל: קייטנה חברתית משעה שמונה עד ארבע.
יפעת שאשא ביטון: זה פנטסטי.
<רונית צור: היא בהלם.
<רונית צור: זה בסדר, את יכולה להגיד שאת בהלם.
יפעת שאשא ביטון: אני מאושרת, לא בהלם.
יפעת שאשא ביטון: זה רק מוכיח שאפשר.
<רונית צור: זה אפשרי, כי זו עיר גדולה.
<אורן טואל: הפעם הזו גם הוספנו להם שלוש הצגות של ערוץ הילדים.
<אורן טואל: כלומר אפילו שהורדנו את המחיר אנחנו הוספנו עוד קצת.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שאפשר, רק נלחמים כל הזמן.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת גם שזה קשה.
<אורן טואל: אנחנו לא קוסמים, זה קשה.
יפעת שאשא ביטון: אבל זה אפשרי.
יפעת שאשא ביטון: אם היינו פה בשביל מה שקל אז אנחנו לא שווים הרבה, אנחנו פה בשביל להצליח במקומות שקשה.
<אורן טואל: נכון.
יפעת שאשא ביטון: ברשות המקומית.
יפעת שאשא ביטון: סליחה שאני אומרת את זה, אבל פשוט זו התחושה של מי ש - - -
<אורן טואל: זה התפקיד שלנו.
<אורן טואל: או לפחות שלי, של טלי, של החבר'ה שלנו.
<אורן טואל: זה התפקיד שלנו, לעשות את הכי טוב ולהתייעל, במינימום תשומות.
<אורן טואל: אני יכול לומר לך, רק בקייטנות החברתיות, נכון לעכשיו יש לנו עלייה של בערך 300 ילדים, אבל עדיין אין את הפיק הגדול.
<אורן טואל: הפיק הגדול יבוא עכשיו, כל ה - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אנשים מחכים לרגע האחרון.
<אורן טואל: אז אני מניח שגם פה הוא ייתן את אותותיו.
<אורן טואל: שאלת אותנו לגבי אתגרים, מה מאתגר אותנו, אז לפחות אותי מאתגר ברמה של שיתוף הפעולה עם הרווחה וחבל - - - אני שאלתי אותו לגבי מועדוניות.
<אורן טואל: אנחנו חייבים לפתוח עוד מועדוניות לילדים ואנחנו מבינים שאין תקציב לטובת הסיפור הזה.
<אורן טואל: אומר גם איציק שבכלל יש מגמה לצמצם אותם עוד קצת.
יפעת שאשא ביטון: את המועדוניות של הרווחה?
<איציק אלישר: כן.
<איציק אלישר: עד עכשיו יש כאן כמה מועדוניות שהן כמו צהרונים.
<איציק אלישר: אנחנו רוצים שיותר ילדים בסיכון עם בעיות יותר קשות יקבלו את הטיפול הזה.
<איציק אלישר: לכן צריך לעשות סדר עדיפות.
<איציק אלישר: הכוונה שלנו היא שהמועדוניות יהיו הרבה יותר טיפוליות ו - - -
<רונית צור: איציק, אין לך תקציב למועדוניות טיפוליות, למה אתה מספר את כל הסיפור?
<רונית צור: הסיפור הוא לא רלוונטי.
<רונית צור: אם יהיה תקציב המועדונית תהיה גם עם עובדים סוציאליים, גם עם הצוותים שאנחנו מדברים עליהם, אני לא אצטרך להוזיל חלק מהמועדוניות אבל עדיין להגן על הילדים.
<רונית צור: על זה אין בינינו חילוקי דעות, אני יודעת, לכן אני אומרת - - -
<איציק אלישר: אני יכול להגיד לך משפט אחד?
<איציק אלישר: שאני השגריר שלכם - - -
<רונית צור: אבל, איציק, אז מותר לך להגיד שבאני מאמין המקצועי אנחנו מאמינים שבעיר כמו אשדוד צריך להיות תקצוב יותר הגון למסגרות בתוך הקהילה.
<אורן טואל: אי אפשר שרק 100 ילדים יקבלו תקצוב.
<רונית צור: זה לא הגיוני.
יפעת שאשא ביטון: רק 100 ילדים - - -
<רונית צור: מתוך 10,000 ילדים בסיכון.
<איציק אלישר: משרד הרווחה, כשהוא בא למחוז, אני אמרתי לו, בלי בושה, הוא צריך לבוא אלינו עוד שבועיים עוד פעם, שהקריטריונים שהמשרד מתווה הם לא תמיד מעוגנים במציאות, נקודה.
<עומר אונגר: יש מועדוניות משותפות, חינוך ורווחה, יש ארבע כאלה בעיר, 60 ילדים.
<אורן טואל: עוד אתגר, אני לא הכנתי את טלי, ראש התחום של הגיל הרך, זה בנושא של הסייעות.
<אורן טואל: אני יודע שיש, גם במגזר הפרטי, דרך ויצ"ו, נעמ"ת וכדומה, הם לא מצליחים לגייס סייעות לאור המחיר שהם נותנים להם, כי המחיר הוא נמוך.
יפעת שאשא ביטון: אתה מדבר על לידה עד 3.
<אורן טואל: ברגע שהמחיר הוא נמוך אז אתה יכול לשלם איקס כסף לאותן סייעות.
<אורן טואל: ברגע שאתה יכול לשלם רק איקס כסף ולא מספיק אז אתה לא מצליח לגייס, ואם אתה מגייס אתה לא מגייס את הבנות היותר טובות, נקרא לזה בלשון המעטה.
<אורן טואל: זה קשה, זה מורכב, אבל זה משחק סכום אפס, זה או שמתקצבים - - -
יפעת שאשא ביטון: זה הביצה והתרנגולת.
יפעת שאשא ביטון: כמה אתם משלמים לסייעת?
<אורן טואל: אנחנו היום משלמים לפי, נקרא לזה חוקת העבודה בסייעת בעירייה.
<אורן טואל: אנחנו משלמים בדיוק לפי הסייעת בעירייה, שזה גם לא משהו, הבעיה היא שאתה לא מצליח לגייס, איך שתהפוך את זה.
<איציק אלישר: לנו יש במשרד הרווחה תכנית יפהפייה של שילוב ילדים חריגים למעונות יום ולמשפחתונים.
<איציק אלישר: יש ילדים שיש להם מחלות, יש ילדים עם תסמונת דאון, אנחנו מאוד רוצים לעודד אותם להיכנס למסגרות רגילות ואני אחראי על הוועדה במשרד, אנחנו מאשרים סייעות למעונות ולמשפחתונים.
<איציק אלישר: אלא מה?
<איציק אלישר: נגיד משלמים לכל חברה 50 שקל, חצי מזה לוקחת החברה, זאת אומרת העלות של החברה שמעסיקה את הסייעות, זה גם ביטוח וכו' וכו', הם לוקחים 50%.
יפעת שאשא ביטון: למה אתם מעסיקים דרך חברות?
<אורן טואל: זו הבניה בעייתית של משרד הרווחה, לא שלנו.
יפעת שאשא ביטון: תציפו את זה.
יפעת שאשא ביטון: זה כמו הסיפור עם מרמנט, אומרים שתקציבי החינוך בשמים, ברור שהם בשמים, אלה לוקחים 70% והחינוך מקבל 30%.
<אורן טואל: אצלנו אין דבר כזה.
<אורן טואל: אצלנו, לפחות בחברה העירונית, זה לא קיים, כי אנחנו גוף עירוני, אם אנחנו לוקחים תקורות אז זה תקורות של 5%, לא מעבר.
<איציק אלישר: מה אני אעשה?
<איציק אלישר: לפעמים אני מאשר להם שעות משמותר לי.
<אורן טואל: אלה האתגרים שאנחנו מתמודדים איתם, אבל אני רוצה לומר שהעיר אשדוד וראש העיר מוביל את העסק בצורה ששלושת המינהלים, גם מינהל רווחה, מינהל חינוך והחברה העירונית, שנותנים את הפתרונות, הם נותנים פתרונות שהם יוצאי דופן, אין כמעט לזה אח ורע במדינה.
<רונית צור: הוא ראש עיר כבר שבע שנים, קדנציה שנייה שלו.
<אורן טואל: כן, קדנציה שנייה שלו.
<אורן טואל: אני יכול לומר עוד דבר אחד, שהוא חוזקה גם בתוך החברה וגם, אני חושב, בתוך העיר, זה שהנוער שלנו הוא נוער מאוד פעיל, כלומר זה נוער פעיל ברמה של לא רק מועצת נוער, אפשר לראות את זה גם ברמה של השתתפות בחוגים, גם אחוזי המתנדבים, אפשר לראות את זה באחוזי המשתתפים בתנועות הנוער ובארגוני הנוער.
<אורן טואל: כלומר הנוער פה בעיר מאוד פעיל ואנחנו מאוד משתפים אותם כי אנחנו רוצים שאנחנו נדבר איתם באותה שפה.
<אורן טואל: לכן הם גם חלק מהשולחן העגול של הנוער והם גם חלק מקבלת ההחלטות.
<אורן טואל: פורום מנכ"ל שמדבר על הנוער, יש פה את יושב ראש מועצת הנוער, מנחה, ראש תחום הנוער, מזל.
<אורן טואל: זאת אומרת שאנחנו מדברים איתם באותה - - -
<רונית צור: משתדלים.
<אורן טואל: כן, משתדלים, לא מה שהיה לפני כן, שהיינו מתנתקים, הדור של ההורים יודע מה טוב לילדים.
יפעת שאשא ביטון: כן, מדברים עליהם במקום לדבר איתם.
<אורן טואל: כן, בדיוק, אז אנחנו מדברים איתם.
<אורן טואל: זה מאוד חשוב לדעת גם את החוזקה הזו.
יפעת שאשא ביטון: הם נבחרים לפי צבע העיניים?
יפעת שאשא ביטון: איך זה עובד?
אלכס מילר: לא, יש את רון, הוא מאזן אותנו.
<רונית צור: יש הכול.
אלכס מילר: אנחנו נוסיף כמה מילים מנקודת המבט של הנוער.
<ליזה קבלקין: אני המזכ"לית, אני מחליפה את טלי, היו"ר, היא לא יכלה היום להגיע.
<ליזה קבלקין: מבחינת הנוער, במועצה לפחות אנחנו מנסים כמה שיותר, כך שכל הנוער ייוצג, אם זה מתנועות נוער, אם זה מארגונים, אם זה מבתי הספר.
<ליזה קבלקין: הוזכר לפני זה יריד התעסוקה שעשינו יחד עם העירייה בשבוע שעבר, הגיעו אליו באמת כמעט כ-1,000 בני נוער, הנושא כבר הוזכר, לא צריך לדבר על זה.
<ליזה קבלקין: כל אירועי הקיץ שעבדנו עליהם, השקענו בסקר והפצנו וחיפשנו כמה שיותר תשובות מבני נוער בשביל להבין מה הם רוצים, מה הם מחפשים, גם בשביל עבודות - - -
אלכס מילר: סליחה שאני נכנס באמצע.
אלכס מילר: אני חושב שהייתה שנה ראשונה שבה הנוער, משימת ההוכחה הייתה עליו, להביא את צרכי ומאוויי הנוער לשולחן מקבלי ההחלטות והם עשו את זה גם בפעם הראשונה וגם בפעמים הבאות טוב מאוד וזה באמת נתן תחושה שכשהנוער מצביע מה כדאי ועושים את זה אז מרגישים את ההצלחה.
אלכס מילר: באשדוד אנחנו מרגישים דלתות פתוחות.
אלכס מילר: יריד התעסוקה, שעמדו סביב היו"רית שלנו כל מנהלי המחלקות ושאלו אותה 'מה עוד צריך לשפר?' זה היה מחזה שהיה כיף לראות.
אלכס מילר: בעניין התעסוקה, אני חושב שאשדוד פותחת פה שיאים, בעיקר ברמת ההעסקה העירונית וגם משרד התעשייה ומסחר שהביא מעסיקים פרטיים.
אלכס מילר: כן יש בעיה ארצית של העסקת נוער, הביקוש הרבה יותר גדול מהיצע בכל מובן ובכל דרך ואנחנו בכל קיץ נשארים עם כמויות בני נוער, ורואים את זה גם בערים אחרות, שכמויות מאוד גדולות של בני נוער לא מצליחים למצוא תעסוקה.
אלכס מילר: אנחנו מנסים ברמה הארצית לפתח איזה משהו, אולי איזה שהוא תו תקן להעסקת בני נוער שיקדם את זה ולא ימנע ממעסיקים.
אלכס מילר: ליזה פה הזכירה ייצוג, אנחנו לא מייצגים רק על פי תקנון של מועצות התלמידים והנוער, אנחנו אוספים נציגויות מבית רשת, תכנית לשילוב נוער עם מוגבלויות לחברה, לק"ש, לקויי שמיעה, ומכל המרכזים האפשריים וגם נוער בסיכון, ואנחנו תמיד מחפשים אתגרים.
אלכס מילר: כרגע, בגלל ההיענות הגדולה בקיץ, גם של העירייה וגם של הנוער, אנחנו חושבים שצריך להמשיך את זה לא רק בקיץ, אלא גם בהמשך, וגם מרכזים שהם רק לנוער ולא רק עם אמא ואבא, אנחנו הולכים להיכנס בזה חזק השנה.
יפעת שאשא ביטון: אתם למעשה מדברים על מופעים וההתארגנות שלכם לקיץ, אבל מעבר לזה יש פעילות נוער נוספת?
אלכס מילר: מטורפת.
אלכס מילר: אנחנו מיוצגים הרי גם מתנועות נוער, חוץ מהתיכונים אנחנו מיוצגים גם דרך תנועות הנוער וארגוני הנוער.
אלכס מילר: כלומר עצם העובדה שיש לנו פה תנועות מאוד גדולות, אנחנו לא לוקחים שלושה נציגים מתנועת הצופים, אלא אנחנו צריכים לקחת מכל שבט שלושה נציגים בגלל שהשטח הוא מאוד מאוד גדול.
יפעת שאשא ביטון: כמה בני נוער שותפים בתנועות וארגוני נוער?
אלכס מילר: נראה לי שמזל תענה על זה.
<אורן טואל: 28.5%.
יפעת שאשא ביטון: מסך כל בני הנוער בעיר?
<אורן טואל: בעיר, מכיתה ד' עד כיתה ט'.
<רונית צור: שוב, אורן, צריך לעשות הפרדה בין מגזר כללי למגזר החרדי, ששם יש השתתפות של בני נוער - - - חשוב לחדד את זה.
<רונית צור: בקרב המגזר החרדי, זה לא שלא מתקיימת פעילות נוער ופעילות בכלל, אבל - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל יש להם את המסגרות שלהם.
<רונית צור: זה מסגרות שלהם והתייחסות אחרת וזה משהו אחר.
<רונית צור: חלק בישיבה קטנה וישיבה גדולה, זו תרבות אחרת וגם אליה אנחנו מתחברים.
<מזל שאלתיאל: קודם כל אני יושבת ומתענגת רק מלשמוע את החבר'ה, כי אלכס בעצמו הוא בוגר מועצת נוער, כשאני הייתי המדריכה.
<מזל שאלתיאל: אני אגיד באמת לשבחה של העיר הזאת זה שיתוף פעולה חוצה משרדים וחוצה בעלי תפקידים, שעניינם של הנוער הוא עניינם של כולם.
<מזל שאלתיאל: פשוט כך, כולם נרתמו להבין איך הקיץ הזה הופך להיות משמעותי לבני הנוער.
<מזל שאלתיאל: זה ממפקד המשטרה ועד לאחרון המדריכים באחד מהארגונים של הנוער, כולם דואגים להעסיק את בני הנוער בקיץ ולהעסיק לא רק בשכר.
<מזל שאלתיאל: כלומר לא שאנחנו רוצים בהתנדבות, אלא להעסיק אותם גם בתרבות הפנאי שלהם, כי הם הופכים את היום והלילה, אז אנחנו מנסים אפילו להנגיש פעילות בשעות הלילה, למרות שאומרים לנו שהילדים צריכים לישון בלילה, אבל הם לא, אז יש לנו את ה -- -
יפעת שאשא ביטון: והם יהיו שם, איתך או בלעדייך.
יפעת שאשא ביטון: כשאני הייתי בכפר ורדים עשינו פעילות שקראנו לה ציפורי לילה, התחלנו את הפעילות של בני הנוער בשמונה, שנה אחר כך בתשע, עד שלוש-ארבע לפנות בוקר, כי היה ברור לנו שאם אנחנו לאנהיה איתם הם יהיו לבד.
<מזל שאלתיאל: אנחנו עושים את ציפורי לילה, הם קוראים לזה מחצלות בלילה, וגם עמותת עלם יושבת אצלנו ונותנת את המענים בשעות הלילה.
<מזל שאלתיאל: אני חושבת שאשדוד היא ראש חץ שמוביל מאוד בתחום מנהיגות הנוער.
<מזל שאלתיאל: מנהיגות המד"צים זה דבר שלדעתי אין לו אח ורע ברמה הארצית, שמובילה בחוסן הקהילתי שלה את הקהילה.
<מזל שאלתיאל: אנחנו פועלים בחירום כמו בימי שגרה.
<מזל שאלתיאל: את היית צריכה לראות את הנוער הזה, חיכינו שההורים יחתמו על זה שהנוער רשאי להתנדב בעתות מצוקה, אבל לפני שאנחנו פנינו לנוער הנוער פקד את כל המקומות והפעיל, הפעלת המקלטים, למשל, ברמה העירונית ואת כל תומך המשרדים למיניהם בהפעלת הילדים בעלי הצרכים המיוחדים.
<מזל שאלתיאל: אני חושבת שזה הזמן הראוי באמת לאמוד את תרומתם של הנוער לקהילה, לא רק כי המנכ"ל אישר לשלם להם מעל שכר המינימום.
<מזל שאלתיאל: אני חושבת שזאת הייתה ההוקרה על תרומתם של הנוער בימי שגרה ובימי חול, כי במשך כל השנה הם מתנדבים.
<מזל שאלתיאל: אז הזמן היחידי באמת לפרגן להם זה הקיץ.
<עומר אונגר: רצף השירותים בקיץ, עוד פעם, אלפי בני נוער, כמעט כל נער רביעי בעיר הזאת יוצא למחנות קיץ של תנועות הנוער, אז במספרים הם המון, בפרופורציות זה המון.
<עומר אונגר: ויש גם את הנוער בסיכון או הנוער שנמצא בפארקים או נמצא ברחובות, ומזל ציינה, יש פה גם את עמותת עלם, יש פה יחידת איתור שמשלבת גורמים מסוימים בהובלה של ה - - -
<רונית צור: את מכירה את יחידת האיתור?
<רונית צור: שמעת עליה?
<עומר אונגר: יש סיירת הורים מאוד מאוד חזקה וגם מעבר לכל הפעילות הפורמלית עדיין אנחנו, לצערנו, זו המציאות, נמצאים ברחובות ובלילות, במיוחד בחודשי הקיץ.
יפעת שאשא ביטון: אבל הילדים שם, אין לך בררה.
<רונית צור: בדיוק, אבל בגלל שזו עיר גדולה ואין לנו מספיק משאבים, אז כמו שאורן אמר ומזל ציינה, אנחנו צריכים שניידת עלם, אם היא נמצאת ברובע מסוים, שיחידת האיתור תהיה ברובע אחרת וסיירת הורים ב - - -
<רונית צור: כי אנחנו לא נצליח, אנחנו צריכים חמש ניידות עלם ועוד שתי יחידות איתור.
<רונית צור: זאת אומרת הכול אפשר להכפיל ולא נצליח לכסות את כל - - - זו בהחלט עיר ענקית, כמו שאמרת, לא הגענו לאיזה שכונה.
<עומר אונגר: והים.
<עומר אונגר: אגב, בשנה שעברה הייתה פה תופעה שחשבנו שנסגור להם את הפארקים בשעה מסוימת, אבל בני הנוער זה כמו מים בצנרת, סליחה, הם ימצאו את המקום החלש, אז הם הלכו לכיוון הים.
<עומר אונגר: הבעיות בים ורמת הסיכון בים היא מטורפת, כי כניסה למים - - - בקיצור, אנחנו חייבים להיות נוכחים.
<עומר אונגר: אנחנו, כעולם המבוגרים, חייבים להיות נוכחים, אנחנו מוכרחים שיתוף פעולה, עוד פעם, עם כל הגורמים בעיר.
<עומר אונגר: הייתם קודם ברשות העירונית להתמכרויות.
<עומר אונגר: אני אומר, זה שיתוף פעולה באמת של כל השירותים בעיר.
יפעת שאשא ביטון: יפה, טוב לשמוע.
<אילנה שמלה ללום: אפשר לתת סקירה גם מה נעשה בבריאות?
<רונית צור: בתחום של ילדים בסיכון?
<אילנה שמלה ללום: לא רק, ילדים ונוער.
<רונית צור: מחלקת הבריאות, אילנה נמצאת במינהל לשירותים חברתיים.
<רונית צור: אני בלחץ מראש העיר, אני מתנצלת, אילנה, תמשיכי.
<רונית צור: אני מתנצלת.
<אילנה שמלה ללום: חבל שטלי ואורן הלכו, אבל אנחנו בתחום הבריאות, בהיבט של הילדים ונוער, נכנסנו בשנה שעברה לכל הנושא של תזונת ילדים, שינינו במעונות.
<אילנה שמלה ללום: התחלנו קודם כל עם הקייטנות, אצלנו אין קייטנת שוקו ולחמנייה, אצלנו יש ארוחות עשר בריאות.
יפעת שאשא ביטון: הרסתם את כל הכיף של הקייטנה.
<אילנה שמלה ללום: ממש לא.
<אילנה שמלה ללום: הילדים עושים את הבישולים לעצמם, שזו עוד חוויה ומשהו חדש שהילדים חוו.
<אילנה שמלה ללום: בני הנוער אצלנו היו שותפים לכל הנושא של שתיית מים, קמפיין שתיית מים, בני הנוער בסיכון, הם היו המובילים את כל הקמפיין שהיה לנו, אנחנו כבר שנה רביעית.
<קריאה: אפילו את הבקבוקים היא עטפה בתמונות של הנוער האשדודי.
<אילנה שמלה ללום: כן, צילמנו נוער אשדודי ומיתגנו את כל ה - - - ואת בקבוקי המים שאנחנו מחלקים.
<אילנה שמלה ללום: בנוסף, פרויקט יפהפה של נוער בסיכון ונערות בסיכון שאנחנו עושים.
<אילנה שמלה ללום: נוער בסיכון, אנחנו הצמדנו לו מדריכי כושר.
<אילנה שמלה ללום: התחלנו עם נוער בסיכון, נוער בסיכון מקבל במשך חמישה חודשים מאמן כושר מעבר לשעות הלימוד, הוא בא כמעט שלוש שעות בשבוע, שעה וחצי כל פעם, ומאמן אותם.
<אילנה שמלה ללום: השיא הוא השתתפות שלהם במרתון ירושלים ותל אביב, מקצה של 5 קילומטרים.
<אילנה שמלה ללום: זה היה מרגש.
<עומר אונגר: אני חייב להפריע לך.
<עומר אונגר: זו הייתה קבוצה של נוער חרדי.
<עומר אונגר: הנוער החרדי, אמרו ניתוק, אז פה במגזר החרדי הוא עוד פחות מאשר המגזר הכללי.
<עומר אונגר: הרבה הולכים ורצים, במגזר החרדי זה פחות.
<עומר אונגר: באחד האירועים האחרונים, אירועי הלילה בבאר שבע, הייתה קבוצה של הנוער החרדי, שזה מישהו, אותם שניים שהצליחו לחבור לנוער הזה, שני מורים צעירים מוכשרים בטירוף הצליחו לתת את הדרייב הזה של הכושר הגופני.
<עומר אונגר: עוד פעם, זה זר לגמרי לעולם שבו הם גדלו ו - - -
<אילנה שמלה ללום: והם חונכים את החינוך המיוחד, את התיכוניסטים בחינוך המיוחד.
<אילנה שמלה ללום: הצלחנו בעקבות הפרויקט הזה, אל"ף, יש שם מקרים מאוד מיוחדים ומאוד מרגשים, אבל אנשים שהיו ממש על סף יציאה ממסגרות חינוך בכלל וכשהם שמעו על הפרויקט, בהתחלה הם היו באים רק לשעה והולכים, במשך חודשיים-שלושה, ואחר כך הם פשוט היו נשארים שעה - - - בסוף השנה מסתבר שכמה ילדים חזרו למסגרת הלימודים.
<אילנה שמלה ללום: זה פרויקט מדהים.
<אילנה שמלה ללום: ועם הנערות בסיכון, אנחנו עושים להן סדנאות דווקא עם דוגמניות, מעין קרת וסמדר גמזי, ומתוך הפנטזיה של להיות בעולם הזוהר - - -
יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שהן לא רזות מדי, אני לא מכירה את השמות.
<אילנה שמלה ללום: אנחנו עובדים איתן גם על דימוי עצמי וגם על החפצה של הגוף ובסוף התהליך אנחנו מבקשות מהן להצטלם, אנחנו עושים להם יום של צילומים, שהן בוחרות להעביר מסר.
<אילנה שמלה ללום: הפלא ופלא, אנחנו ממש יוצאים כל פעם מרוגשים, אף אחת מהן לא רוצה להצטלם, לא בחשוף, תמיד עם מסר שמושלמות היא לא שם המשחק.
<אילנה שמלה ללום: דברים מדהימים, הם עוברים תהליכים.
<אילנה שמלה ללום: גם עובדת סוציאלית מלווה את התהליך, דברים מדהימים.
<אילנה שמלה ללום: וכמובן הנושא של התזונה, כל המשפחתונים, המועדוניות, קיבלו גם כן היבט אחר של תזונה בריאה ושינוי תזונה שהובלנו ברמה הארצית במהלך של הפיכת התזונה לתזונה מותאמת גיל וכמובן בריאה.
יפעת שאשא ביטון: עכשיו אני שמה לב שרק דיברת על אוכל בריא והתחלתי לאכול.
יפעת שאשא ביטון: מהחרדה שלא - - -
<אילנה שמלה ללום: דרך אגב, אחד הדברים שראש העיר, כשהוא התחיל את התפקיד, הוא אמר שבישיבות יהיו רק פירות וירקות, בלי בורקסים ובלי קרואסנים.
יפעת שאשא ביטון: בורקסים אולי לא צריך, מיותר וזה, אבל אני כל הזמן אומרת שחייבים בשיח הזה גם לשמור על איזה שהוא איזון, כי נראה לי שכל העולם עכשיו הולך עם הטרנד הזה של אוכל בריא והתנזרות מכל מיני, אז אני אומרת בסופו של דבר השיח המתנזר הזה - - -
<אילנה שמלה ללום: זה לא מתנזר, זה מאוזן.
יפעת שאשא ביטון: כן, ללמד את הילדים שאפשר מהכול ואפשר במינונים הנכונים וזה בסדר לטעום פעם ככה.
<עומר אונגר: את צודקת, אבל גם במועדוניות שלנו, או בחברה העירונית, בעבר היה אוכל תעשייתי, היה את השניצלים המוכנים וכו', אז היום הכול בבישול ביתי.
<עומר אונגר: יש שניצלים, רק לא השניצל התעשייתי.
יפעת שאשא ביטון: לא, זה אין שאלה שצריך לעשות שינוי במרכיבי המזון וכו', אבל כל השיח של תכניסו לבתי ספר רק גבינה 9%, שבעיניי דווקא ה-9% לא בריא, גבינה צהובה, כל הפלסטיקים האלה, אני לא מבינה למה הילדים שלנו צריכים, אני כן הייתי מכניסה גבינה כמו שצריך.
יפעת שאשא ביטון: אלה דברים שאני לא הייתי מקצינה עד כדי כך.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת צריך לחנך את הילדים לצרוך נכון את מה שהעולם מציע.
<אילנה שמלה ללום: דיברת על זכויות הילדים המועסקים.
<אילנה שמלה ללום: אנחנו מעבירים את הסדנה של ג'וב בטוח, שזה גם מדבר על זכויות ובטיחות ילדים.
יפעת שאשא ביטון: איפה אתם מעבירים?
<אילנה שמלה ללום: בתיכונים.
<אילנה שמלה ללום: אנחנו מקבלים שיתוף פעולה מביטוח לאומי ואנחנו עושים את זה במיוחד במגזרים חלשים, שאנחנו יודעים שגם יכולה להיות - - -
יפעת שאשא ביטון: כולם צריכים לקבל את זה.
יפעת שאשא ביטון: לפי ההנחיה של הוועדה לזכויות הילד גם - - -
<קריאה: משפט סיכום שלך להיום, כמה משפטים על החוויה הבלתי אמצעית.