GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אריאל מונין: רק לשאלתך, אני, שוב, לא מכיר את הדרישות של החברה למתנ"סים והם לא היחידים, את יודעת, בסוף אתה הולך לאיזה מושב ועושה שם איזה חוג ובאה מזכירות המושב ומחייבת אותך, לא מתנ"ס ולא כלום.
<אריאל מונין: השאלה היא בסוף האם יש, וכנראה שאין, את הגבולות.
<אריאל מונין: הרי ברור שצריך שיהיה, מה הם הגבולות, שאני לא אהיה מפעיל כמה חוגים ואני אבטח על 3 מיליון שקלים, כי אני חושב שישבתי עם איש מקצוע, סוכן, יועץ שאמר לי 3 מיליון שקלים בסדר גודל שלך מספיק, ואני אבוא לחברת המתנ"סים והם ירצו ממנו 12, למה?
<אריאל מונין: לא יודע, כי זה מה שהיועץ המשפטי שלהם המליץ.
<אריאל מונין: ואז אני כמדריך קטן נכנס לסטרס כי היה לי פוליסה אחת והיא היתה בסדר ופתאום אני מגיע לאיזה שהוא מתנ"ס, לא דווקא אליכם, אלא למישהו שרוצה ממני יותר, ופה אני חייב כנראה לגלגל את זה על האחרים וזה דבר שאסור.
<אריאל מונין: איך גורמים לזה - - -
יפעת שאשא ביטון: - - - השיח בין החברה למתנ"סים לבין המפעילים השונים?
<עמנואל לוית: אני אומר רע, אני אומר, הרגוליישן שלי.
<עמנואל לוית: אני אינני עורך דין, אני החשב של החברה ואני מחזיק בתיק הביטוח ואני מכיר את הענף, אז הרגוליישן שלי, שיש לי, מספר נוסחים וגבולות אחריות בהתאם להיקפי פעילות ובהתאם לסוגי הפעילות, כמובן שאני לא יכול להיות טהור לחלוטין, כי יכול להיות, אני סתם אומר דוגמה, שאצלי פעם היה איזה שהוא אירוע בבריכת שחיה ולכן אני רגיש מאד לבריכות שחיה ולבריכות שחיה אני לא ארד מ- 3 מיליון שקל כי אני לא מוכן לזה.
<עמנואל לוית: אבל יש לי נוסחים שמותאמים לסוגי הפעילויות, ואני מכיר את הענף ומכיר את התביעות ואני בעצמי מתמודד עם התביעות ברמה יום יומית כמעט, כי מכל המתנ"סים, התביעות, אני רואה אותם ואני יודע מה ההיקפים, ולכן אני באמת חושב שאם המפקח על הביטוח יקבע איזה שהן אמות מידה - - -
<עמנואל לוית: אמות מתקנות או אמות מידה, קריטריונים וכולי וכולי, זה יהיה אחלה.
<עמנואל לוית: למשל אני אתן דוגמה, משרד הכלכלה התחיל בקטן לעשות את זה, אני עובד מול משרד הכלכלה גם כן וכאשר משרד הכלכלה מחייב אותי בביטוח מעון הוא כותב למעון עם 30 ילדים הביטוח צריך להיות ככה - - -
<הדר אליהו: כן, זה עובד ככה.
<עמנואל לוית: לביטוח 50 ילדים ככה וככה, למעון זה וזה ככה וככה.
<אריאל מונין: הבעיה היא שהוא לפעמים כותב לא פחות מ-.
<עמנואל לוית: נכון, לא משנה, אבל הוא נתן גבולות.
<עמנואל לוית: כאמור הגבולות האלה חייבים להיות גבולות מקצועיים על ידי המפקח.
<אריאל מונין: ודרך אגב אני אשלים רק את מה שאתה אומר, שאם כבר מחוקקים משהו ואם זה אפשרי בכלל אז אני חושב שחובת ההצגה של כל מדריך כזה שתהיה לו פוליסה שיוכל להראות את זה גם למשפחות, אפילו לצייד אותם באישור קיום ביטוח.
יפעת שאשא ביטון: נכון, ההורים, גם כשהם משלמים, אפילו לא יודעים על מה.
<אריאל מונין: והם לא יודעים אם יש לו.
<מאיר ממן: זו בעיה.
<אריאל מונין: השאלה אם יש לו.
<מאיר ממן: שהם לא יודעים על מה והם אומרים למה אנחנו צריכים לשלם את הביטוח הזה כי יש לנו.
<מאיר ממן: הם גם בכלל לא מבינים מה ההבדל בין הביטוחים, תאונות אישיות ל - - -
<אריאל מונין: ולך תדע אם יש לו.
אורי מקלב: תודה רבה, גברתי היושבת הראש.
אורי מקלב: האמת, עוזריי כבר קוראים לי לוועדת הפנים, לאיזה דיון שמה שמחכים לי, אבל אמרתי שאני לא יכול בלי לעבור בוועדה לזכויות הילד, לא רק להגיד שלום אלא לחזק את ידייך בדיונים הפרטניים שאת עושה, פורסת לפרוסות דקות, גם את הטיפול בדברים שהם אולי זניחים ולא, ככה לא רגילים לטפל בהם, אבל הם מאד מאד חשובים להורים ולילדים.
אורי מקלב: אני אין לי ידע בעניין הזה של הביטוח, של הביטוחים לילדים, אבל לפני 40 שנה, אולי לפני למעלה מ- 40 שנה, הפעלתי מחנות קיץ לילדים ואז נחשפתי, כבר לפני 40 שנה התחיל הנושא הזה.
אורי מקלב: הוא לא היה עדיין במודעות גדולה מאד, אבל מה שהתברר לי אז, שיש כל מיני אפשרויות איך לבטח את הילדים, דהיינו אפשר לחסוך מאד מאד בביטוח.
אורי מקלב: ילד יכול להיות מבוטח לכלל החוגים שהוא מקיים, הוא לא צריך כל חוג בנפרד, אפשר לעשות קולקטיב.
אורי מקלב: לא רק זה, גם היום למשל מחייבים מפעילי קייטנות להפעיל ביטוח ולרשום שהם עצמם, אבל אם יש איזה ארגון גג, אתה תחת תנועת נוער, הביטוח נהיה הרבה הרבה יותר זול, יש לך כיסוי גם לפעילות שלך כשיש לך כיסוי כזה או אחר.
אורי מקלב: מה אני אומר?
אורי מקלב: למשל מתנ"ס, יש בו כך וכך חוגים, הילד משתתף בכמה חוגים, יכול להיות שזה מיותר לגמרי, יכול להיות שזה אותו מחיר, זה לא, אני בטוח שאותו מחיר - - -
<עמנואל לוית: לא גובים ביטוח.
אורי מקלב: אם במתנ"ס ,נניח, יש רישום פעם אחת - - -
יפעת שאשא ביטון: אתה לא גובה ביטוח, אבל המפעיל שלך גובה.
אורי מקלב: גם המפעיל, גם הג'ודו וגם אלקטרוניקה וכל אחד, הוא מפעיל בעצמו, לוקח ביטוח כשאפשר לעשות בעניין הזה ביטוח אחד והוא משלם באותו מחיר לכלל החוגים, במחיר הזה.
אורי מקלב: אני נמצא במקום הזה בחוגים, זה לא משנה אם אתה, כמו שלא משנה אם אותו חוג 5 פעמים בשבוע או פעם בשבוע החוג הזה, המחיר הוא אותו מחיר, אני מניח, באותה מידה גם אם אתה יכול להיות באותם חוגים.
אורי מקלב: כשאתה עושה את זה או שיש אפשרות שהמתנ"ס עושה הסכם עם חברת ביטוח שמי שנמצא במקום הזה - - -
<אריאל מונין: קבלני משנה כאילו.
אורי מקלב: מי שנמצא במקום הזה ונרשם דרכו עושה את הביטוח והוא מבוטח לכלל הפעילות שלו שהוא נמצא בבניין הזה.
אורי מקלב: כאן צריך משהו מקצועי, אולי אצלנו או שנפנה למשרד החינוך, למשרד התרבות, מישהו שהוא יפעל, מישהו עם יועצי ביטוחים, באמת יועצים מאד מאד מומחים בשטח, שיתנו איזה חבילה לעשות, איך אנחנו יכולים לעשות רפורמה.
אורי מקלב: וזה המסר שלך, איך להוזיל בסך הכל את הביטוחים של הילדים לחוגים כשעושים איזה משהו בראות כללית יותר.
אורי מקלב: יכול להיות שיש ביטוח בכלל, ההורה מבטח אותו, גם לא דרך המתנ"ס.
אורי מקלב: הוא עצמו בסוג ביטוח לכלל החוגים שהוא נמצא והוא לא צריך לחוג הזה ואני כמעט בטוח-
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל אז מי משלם, ההורים משלמים?
יפעת שאשא ביטון: כי המטרה שלנו היא שההורים בכלל לא ישאו ב - - -
אורי מקלב: יכול להיות, אבל - - -
יפעת שאשא ביטון: זה גם מה שאמר עמי מחברה למתנ"סים, אנחנו מחייבים את התאגיד שמפעיל את החוג או את המדריך שמפעיל את החוג, זה עליו, זה לא על הילד.
אורי מקלב: בהחלט, יכול להיות שזה יהיה מגולם במחיר.
אורי מקלב: נניח אתה תגיד, החוג עולה 200 שקל, אבל אם אתה תגיד שהביטוח על המפעיל, אז הוא יקח לך 210, יגלם בתוכו, אבל אנחנו צריכים לצאת מנקודת הנחה שיש אפשרות להוזיל מאד את הביטוחים, ביטוחים זה שאלה איך ההסכם.
אורי מקלב: מי שבא אחד אחד, יש לו מחיר גבוה יותר ממה שבא קולקטיב.
אורי מקלב: בכלל בביטוחים הקולקטיב זה שם המשחק, המחירים שמה הרבה הרבה יותר זולים ולפי דעתי אפשר לעשות איזה רפורמה גם בעניין הזה.
אורי מקלב: עצתי הקטנה בעניין.
<הדר אליהו: אולי חיבור ההצעה של חבר הכנסת לעניין אמות מידה יוכלו לתעל את זה למקום מדויק עוד יותר.
יפעת שאשא ביטון: כן, זה מעניין שגוף מסוים כמו, אם ניקח לרגע את חברת המתנ"סים, מאפשר לכל מי שנכנס בשעריו מבחינת המפעילים להיות מבוטח בביטוח שהוא קולקטיב ואז זה מוזיל להם כי לא כל מפעיל צריך לעשות את הביטוח שלו.
<עמנואל לוית: לא יכול לרכוש ביטוח - - -
יפעת שאשא ביטון: לא אתה רוכש, הם רוכשים דרכך כקולקטיב.
<עמנואל לוית: אני לא יכול, חברות הביטוח לא מוכרות לי.
אורי מקלב: מה זה לא מוכרות?
אורי מקלב: לא ימכרו למתנ"ס?
אורי מקלב: למתנ"ס הם לא ימכרו ביטוח על ילד?
אורי מקלב: על כל הפעילות, על מכלול הפעילות שהוא עושה בבנין הזה?
יפעת שאשא ביטון: הוא כן, אבל אז הוא מבוטח רק לדברים שקורים במסגרת המתנ"ס, ברשלנות של המתנ"ס, לא במסגרת החוג.
<עמנואל לוית: עוד פעם, חברת הביטוח מכירה אותי, היא יודעת שאני חברה ממשלתית, היא יודעת שיש לי הנהלה, היא יודעת שאני לפלף במילים, אני מצהיר לה על הפעילות שלי והכל.
<עמנואל לוית: חברת הביטוח לא מכירה את קבלני המשנה שלי והיא לא מוכנה לבטח את אחריותם של קבלני המשנה שלי, אלא במקרים מאד מאד קיצוניים שאני קורא לזה "תרומה לקהילה", כי אם יש לי - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אבל הכוונה שזה לא יהיה מגולם, שזה לא יהיה בתוך הביטוח שלך.
יפעת שאשא ביטון: אלא שהם יוכלו לרכוש ממי ש - - -
<קריאה: שאתה תתחיל למסד קולקטיב.
<עמנואל לוית: כמו ביטוח קבלנים.
יפעת שאשא ביטון: כן, זה ברגע שהם נכנסים, כאילו מי שבא ומפעיל מטעמך יוכל בעצם להיות אצל סוכני הביטוח שלך ואז הם מגיעים כקבוצה ואז זה יכול להוזיל להם את המחיר, וזה לא כל אחד עושה בחברה שלו.
אורי מקלב: גברתי היושבת ראש, יכול להיות גם משפחתי, אני אומר לך שכמעט באותו מחיר המשפחה יכולה לעשות ביטוחים על פעילות ואז גם יוצא, ביטוח משפחתי.
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל אז אתה מסבך, אני - - -
אורי מקלב: לא אתה, סוכנות הביטוח, היא תפעיל, היא כבר תקבע, היא תעשה תכניות.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור של המפעילים כקולקטיב, אני חושבת שזה משהו שכן שווה לבדוק אותו.
<עמנואל לוית: שווה לבדוק בהחלט.
<עמנואל לוית: אני אומר איפה זה קיים, זה קיים בביטוח עבודות קבלניות.
<עמנואל לוית: בביטוח עבודות קבלניות יש שני סוגים של ביטוחי עבודות קבלניות, קבלני בניין.
<עמנואל לוית: אחד, כשאני מטיל על הקבלן לערוך ביטוח ולהביא בדיוק כמו שאנחנו עושים מול מפעילי חוג.
<עמנואל לוית: דבר שני, שנאמר אני רשות גדולה שבונה הרבה, אני סתם אומר, נגיד אנחנו עיריית ירושלים, יש לי ביטוח עבודות קבלניות פתוח, כל קבלן שמצטרף אלי משלם חצי אחוז - - -
אורי מקלב: יפה, הנה.
<עמנואל לוית: אחוז, לפי היקף הפעילות ואז הוא מבוטח.
<מאיר ממן: או שכן או שלא, אבל זה הרבה יותר טוב.
יפעת שאשא ביטון: זה יהיה הרבה יותר זול וגם שזה יהיה - - -
<מאיר ממן: ברור שצריך לשלם את זה, אבל האם זה יהיה יותר זול?
<עמנואל לוית: אם המפקח - - -
יפעת שאשא ביטון: זה יהיה מגולם בתוך מחיר חודשי.
אורי מקלב: הבעיה פה היא מעצם זה שההורה שומע.
<מאיר ממן: פסיכולוגית.
אורי מקלב: כן, ההורה שומע שצריך לשלם תשלום נוסף לחוג, שהוא ביטוח שלו, לא שלי, שלו.
אורי מקלב: פה זאת בעצם ההפרעה.
<אריאל מונין: זה גם חסם פסיכולוגי.
אורי מקלב: זה מתנהל לא נכון.
יפעת שאשא ביטון: לא, אבל, גם כמו שאמרתי, זה פרוס בעצם על טווח זמן, שכל עוד שהילד משתמש הוא מבוטח.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חבר כנסת אורי מקלב.
<עמנואל לוית: אני לא יודע איך אנחנו יכולים לבוא ולהנחיל, לחוקק או לכפות על מפעילי חוגים, שלא לומר להורים, שהתשלום כולל ביטוח.
יפעת שאשא ביטון: לא, אני לא מבקשת שהם יכבסו מילים.
<אריאל מונין: הוא כולל גם את החשמל.
יפעת שאשא ביטון: לא, אני לא מבקשת שהם יכבסו מילים, אבל אני כן מבקשת שהם ישלמו בהתאם לתקופה שבה הם בחוג.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שלא ייצא מצב שהם מראש משלמים ביטוח או תכף אנחנו נדבר על דמי הרישום האלה לשנה והם בכלל היו רק חודשיים.
<הדר אליהו: למרות שהשיח לא מתנהל מול המפעיל, באמת, יש מתנ"ס - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, זה מתנהל מול המתנ"ס.
יפעת שאשא ביטון: מה זה משנה?
<הדר אליהו: אז זה לא שאתה בא ואתה אומר למפעיל זה כן, אל תגיד שזה כולל ביטוח.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מבקשת, אני גם לא רוצה שהם ירמו, אין לי בעיה שהם יגידו.
יפעת שאשא ביטון: זה המחיר הכולל, מגולם בו הכל, השימוש במתקן, הביטוח, לא יודעת, מה שבא לו, אוקיי?
יפעת שאשא ביטון: אבל שזה יהיה פרוס ושזה לא יהיה תשלומים חד פעמיים.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור של 100 שקלים תשלום חד פעמי או 200 שקלים תשלום חד פעמי שלא מוחזר אליך ולא משנה כמה זמן אתה תהיה שם, זה רק מרחיב את העיוות בעיני כלפי ההורים.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה רגע לשאול שאלה שמנהלת הוועדה העלתה והיא חשובה, מה קורה עם ילדים קטנים שהם מתחת לגיל 3?
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שהם לא נמצאים במערכת החינוך, בכל מקרה הם נמצאים תחת הביטוח של המפעיל, נכון?
<עמנואל לוית: ילדים קטנים מתחת לגיל 3 מתחלקים לשני סוגים של אוכלוסיות.
<עמנואל לוית: כפי שאמרתי, אחד, יש להם אבא, משרד הכלכלה.
<עמנואל לוית: ככל שמדובר על מעונות - - -
יפעת שאשא ביטון: מעונות המפוקחים אני מניחה.
<עמנואל לוית: מעונות המפוקחים, משרד הכלכלה, ומשרד הכלכלה קבע רגולציה שלו שמחייבת לערוך ביטוח תאונות אישיות, כפי שמשרד החינוך קבע את זה, במשרד החינוך זה חוק ובמשרד הכלכלה זה בחוזה.
<עמנואל לוית: הוא קבע גם כמה דמי ביטוח יגבו, הוא אמר מחיר מקסימלי 23 שקלים, עד כמה שאני זוכר.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, שזה במעונות המפוקחים, מה קורה במעונות לא מפוקחים.
<עמנואל לוית: במעון לא מפוקח אין חובת עריכת ביטוח תאונות אישיות וממילא אחריותי כמפעיל מעון, גנון, גן ילדים, כחברת המתנ"סים - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אני מדברת בחוג במתנ"ס.
<עמנואל לוית: אין, אין גבייה, אין גבייה.
<עמנואל לוית: אחריותי החוקית מכוסה בפוליסה שלי הכללית, הגדולה, כי אני הגדרתי לחברת הביטוח בתיאור התפקיד שלי שבין השאר אני מפעיל מעונות, מפעיל גנים, מפעיל פעילות לגיל הרך וגם פעילות לקשישים וגם פעילות לקהילה, ולכן הוא מכסה - - -
יפעת שאשא ביטון: ככה שהם מבוטחים.
<עמנואל לוית: הם לא מבוטחים, זה מינוח לא נכון, זה טעות.
<עמנואל לוית: אחריותי כמפעיל מכוסה.
<עמנואל לוית: אחריותי כמפעיל, כמפעיל מתנ"סים, כעורך פעילות קהילתיות מכוסה, הם לא מבוטחים.
<עמנואל לוית: להבדיל, בתאונות אישיות, ששם הביטוח נערך לגופו של אדם, שם הביטוח לגופו של אדם ולא לגופו של התאגיד.
<קריאה: לא, באתי עם ילד בן שנתיים ליוגה, יש היום בגיל שנה, בגיל חצי שנה יוגה במתנ"ס.
<קריאה: אין לו ביטוח תאונות.
<אריאל מונין: אין שום חובה לבטח.
יפעת שאשא ביטון: אז איך הוא מבוטח?
יפעת שאשא ביטון: אז הוא מבוטח בחוג או לא מבוטח?
<אריאל מונין: צד ג'.
<עמנואל לוית: אחריותי החוקית מכוסה כאדם שצריך לדאוג כמובן לבטיחות כל אורחיו בדיוק כפי שאחריותך החוקית מכוסה, אני מניח, בבית.
<עמנואל לוית: כי אם חס וחלילה אורחים שלך יפלו, את לא רוצה להיות זאת שתשלמי אם המעקה שלך רופף או הדלת נפלה פתאום.
<עמנואל לוית: כמובן שלי יש אחריות הרבה יותר גדולה, לי יש אחריות הרבה יותר גדולה כי אני עוסק בילדים, אני עוסק בקהילה וגבולות הביטוח שלי הם מאד גבוהים.
יפעת שאשא ביטון: טוב אני מודה שבסוגיית הביטוח התחושה שלי שצריך עוד לצלול פנימה וללמוד את זה ולהבין את כל הניואנסים.
יפעת שאשא ביטון: דיון כזה של שעה וחצי בטח לא עושה שכל עד הסוף.
יפעת שאשא ביטון: מישהו רוצה עוד להוסיף משהו?
יפעת שאשא ביטון: רוצה לומר משהו?
<אגם דניאל: אני יכולה להתייחס לעניין הביטול.
<אגם דניאל: ביטול מבחינת ביטולי עסקה.
<אגם דניאל: אני אגם דניאל מהרשות להגנת הצרכן.
<אגם דניאל: בעיקרון אנחנו רואים את התשלום של דמי הרשמה והביטוח כחלק מהמחיר של העסקה.
<אגם דניאל: זה שמציגים אותו כחלק, כחלק נפרד בעצם ולא כמחיר כולל זה בעצם משהו שהוא, אנחנו לא אוכפים אותו, אבל זה לא עניין שהוא תקין.
<אגם דניאל: וככל שמדובר בביטול עסקה אז אנחנו כן מתיחסים לתשלום הזה כתשלום שמתפרש.
יפעת שאשא ביטון: הם לא מתייחסים לזה, אבל הגופים לא מתייחסים לזה, ואגב, לצורך העניין גם דמי רישום של 100 שקלים, שתגידו גם את זה, יגלמו ויחלקו ל- 100, 100.
יפעת שאשא ביטון: מה יש לרשום ב- 100 שקלים?
יפעת שאשא ביטון: מה יש?
יפעת שאשא ביטון: הרבה גם נרשמים בכלל דרך האינטרנט או אני לא יודעת מה, התשלומים היום טלפונית, כאילו מה יש לרשום ב- 100 שקלים?
יפעת שאשא ביטון: זה לא פעם, עם כל הדפים ומישהו שצריך לארגן את זה.
<אגם דניאל: אז כעיקרון בביטול באמת 100 השקלים האלה צריכים להתחלק לתשלומים של אותו החוג.
יפעת שאשא ביטון: מה שלא קורה והורים בכלל לא מגיעים למלחמות האלה.
<אגם דניאל: לדעתי פשוט אין כל כך מודעות בתחום, אנחנו לא קיבלנו איזה שהן תלונות בעניין הזה.
יפעת שאשא ביטון: נכון כי הורים פשוט משלמים וזה מה יש והם, בשביל הילדים שלהם, לא יתחילו לעשות מלחמות על הכסף, את מכירה את המצפון ההורי.
יפעת שאשא ביטון: בשביל זה אנחנו כאן, בשביל לראות איך אנחנו נהיה שומרי הסף כדי שהורים האלה, לא ישתו להם את הדם רק בגלל שהם לא יעשו את המלחמות האלה.
יפעת שאשא ביטון: אבל זו גם נקודה חשובה מה שאת אומרת, לפחות מבחינת מזעור הנזקים.
יפעת שאשא ביטון: מישהו רוצה להוסיף משהו לפני שאני מסכמת?
יפעת שאשא ביטון: אתה רצית לומר, נכון?
<מאיר ממן: יש חוגים שמשרד החינוך מממן ואותם חוגים שהוא מממן, הוא מממן גם את הביטוח שלהם, כך שבחוגים שמשרד החינוך מממן, אין גבייה של תשלומי ביטוח.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, שזה איזה חוגים?
יפעת שאשא ביטון: בדרך כלל קרב וכאלה או גם מחוץ לשעות הלימודים?
<מאיר ממן: זה לא בדיוק חוג, אבל כרגע אנחנו פועלים על איזה שהוא חוג של העדה האתיופית, כמו במגזר הערבי, שיש כמה חוגים שהם - - -
יפעת שאשא ביטון: או בחוגים עכשיו שיהיו בפריפריה בחוג לכל ילד וכאלה?
<מאיר ממן: לפחות שהחוגים האלה, גם הביטוח ממומן, כך שאין בעיה של דמי ביטוח.
יפעת שאשא ביטון: הערה חשובה, מצוין.
יפעת שאשא ביטון: יופי, תודה רבה על ההערה.
<עמנואל לוית: איזה ביטוח?
<עמנואל לוית: ביטוח תאונות אישיות.
יפעת שאשא ביטון: לא, ביטוח של החוג.
<עמנואל לוית: ביטוח של התאגיד שמפעיל את החוג?
<מאיר ממן: מלכתחילה בעצם המשרד מממן גם את הביטוח.
<מאיר ממן: האמת היא שתמיד משרד החינוך מממן, גם כשהוא מזמין מישהו להתקין לו מזגן והוא מחייב אותו לעשות ביטוח - - -
<עמנואל לוית: רק בעבודות קבלניות.
<מאיר ממן: מאליו הוא מקפיץ את המחיר, אז המשרד מממן.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, מעניין.
יפעת שאשא ביטון: דבר אחד למדתי, שבכל מקרה בנוסף לביטוח תאונות אישיות שמבטח את הילד חייב שיהיה גם ביטוח של התאגיד, כך שהתחושה שיש פה כפל ביטוח מהבחינה הזו היא הנחת יסוד לא מדויקת בלשון המעטה, אבל כמו שאמרתי, שווה עוד לצלול וללמוד כדי לפחות לראות איך אנחנו יכולים ליצור מציאות שבה אנחנו מוזילים להורים או יוצרים קולקטיבים שיהיה אפשר להתנהל בהם יותר נכון.
יפעת שאשא ביטון: כם רוצה לסכם.
יפעת שאשא ביטון: קודם כל תודה רבה גם על הדיון והכניסה לפרטים, מאד מאד חשוב.
יפעת שאשא ביטון: מבחינת דמי הרישום, אני קוראת לפחות לכל החוגים שנעשים במסגרות ממשלתיות, כמו חברה למתנ"סים, רשויות מקומיות, משכ"ל, כל מי שעובד בעצם עם המדינה, לא לגבות דמי רישום או שדמי רישום יהיו באמת סמליים.
יפעת שאשא ביטון: דמי רישום סמליים זה 15, 20 שקלים ובכל מקרה, שאם נגבים דמי רישום שהם יקוזזו מהתשלום הראשון, הם יהיו בעצם חלק מהתשלום עבור החוג, כפי שעושים בחברה למתנ"סים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כן נפנה למפקח לביטוח כדי שיקבע אמות מידה לגבי גובה ביטוח של חוגים ובמקביל אני אשמח, אני לא יודעת, או שאתם תקימו צוות מקצועי או שהמפקח, צריך להתייעץ עם המפקח על הביטוח איך עושים את זה, שנבחן את הסוגיה של ביטוח קולקטיב.
יפעת שאשא ביטון: כמו שנתנו את הדוגמה במתנ"ס, מגיעים מפעילים שהם יוכלו בעצם לרכוש ביטוח תחת קורת גג אחת - - -
<אריאל מונין: זול יותר.
יפעת שאשא ביטון: כן ואז זה בעצם יביא להוזלה של עלויות.
יפעת שאשא ביטון: מה שחשוב זה שהורים יהיו מודעים, מודעים, מודעים.
יפעת שאשא ביטון: זה חשוב לי מאד שירשם בפרוטוקול, צריך לראות איך עושים עבודה שבאמת ההורים יהיו מודעים לזכאויות שלהם.
<אגם דניאל: אפשר להוסיף הערה?
<אגם דניאל: לגבי ביטול באמת של למשל ילד שרשמו אותו לחוג, שילמו את דמי ההרשמה וההורה החליט לבטל את העסקה בתוך תקופת הביטול לפי הדין, דמי ההרשמה צריכים להיות מוחזרים להורה, אי אפשר לקבוע איזו שהיא הוראה בחוזה עם ההורה שדמי הרישום לא יוחזרו בשום פנים ואופן.
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל אם הוא התחיל את החוג לצורך העניין ואחר כך הוא מבטל הוא לא מקבל את דמי הרישום.
יפעת שאשא ביטון: אני כן רוצה ושכן יחודד, אפילו בהתייחסות שלנו, בסיכום, שאני לגמרי בעד דמי רצינות.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה מהלך חשוב ונכון, זה לא שאני פה מנקה איזו שהיא אחריות מההורים או משהו.
יפעת שאשא ביטון: מרע שהגעת לרשום את הילד שלך אתה משלם דמי רישום או דמי רצינות, או תכנו את זה איך שתרצו, אלא מה?
יפעת שאשא ביטון: שברגע שהילד כבר נכנס לחוג והוא משתתף פעיל אז דמי הרישום האלה מקוזזים מתשלום החוג.
<מאיר ממן: שישמשו כמקדמה.
<מאיר ממן: שיוגדרו ככאלה, דמי רישום משמש כמקדמה.
יפעת שאשא ביטון: בדיוק, מוגדרים כמקדמה.
<מאיר ממן: במידה שאתה מצטרף אז זה חלק מהתשלום.
יפעת שאשא ביטון: לא הצטרפת אז זה לא מוחזר.
<מאיר ממן: כן, אתה מגדיר איזה שהוא מועד סביר שיוחזר אם - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, בתחום תקופת העסקה.
<אגם דניאל: מבחינת ביטול עסקה זה בלתי אפשרי, הסכום חייב להיות מוחזר אם הביטול הוא לפי החוק.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, לפי החוק, אבל בדרך כלל ברגע שאת מתחילה את החוג, מתי הם מבטלים?
יפעת שאשא ביטון: הילד מגיע פעם, פעמיים, שלוש ומחליט שלא בא לו יותר, ואז מה אתה עושה?
<אגם דניאל: כן, אבל כאן זה גם מאד תלוי כיצד מגדירים את העסקה, אם מגדירים אותה כעסקה חד פעמית או כעסקה בעצם מתמשכת.
יפעת שאשא ביטון: את באמת חושבת שכל אלה שבאים לרשום את הילדים שלהם לחוג ריקוד מתחילים לחשוב איזה סוג של עסקה זה מוגדר?
<אגם דניאל: לא, אבל מבחינת הזכויות, מבחינת הזכויות של ההורה לעניין הביטול הוא שונה.
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל ההורים לא מודעים לזה, ההורים לא מודעים וההורים לא יודעים לנהל את השיח הזה.
<אגם דניאל: גם לעניין חדרי כושר והביטול בחדרי כושר, גם לזה בעצם לא היו מודעים.
יפעת שאשא ביטון: נכון, בגלל זה אני אומרת אנחנו צריכים לעשות עבודה.
<אגם דניאל: להעלות את המודעות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים להיות שומרי - - - בגלל זה אני אומרת, זאת עבודה שלנו.
יפעת שאשא ביטון: אגב אני אשמח שמשרד הכלכלה יצטרף לנושא הזה של להעלות מודעות בקרב הציבור כי בסופו של דבר אנחנו אלה שצריכים לדאוג שהם יידעו את הזכויות שלהם וצריכים להיות גם שומרי הסף לפחות בשלב הראשון כדי לראות שלא עושקים אותם יתר על המידה.
<מאיר ממן: אני יכול רק לאחל באמת הצלחה, שבסופו של דבר ייצא מזה משהו ויימצא פתרון ומסלול נכון לאורך שנים.
<מאיר ממן: כפי שאמרתי בהתחלה, אלי מגיעות המון פניות בעניין הזה.
<מאיר ממן: אין לנו תשובה, אנחנו רק יכולים להסביר להם שאין קשר בין שני הביטוחים ושהם משלמים את אותו ביטוח, שכך זה עובד, זאת אומרת אנחנו לא יכולים להגיד שאסור לו - - -
יפעת שאשא ביטון: זאת היתה נקודה חשובה.
<מאיר ממן: לא יכולים להגיד להם, אסור לו או מותר לו, לא יכולים להגיד לו מה הסכום שנכון שיגבו ממנו, לכן כן נכון שיהיה סדר בעניין ואז - - - אצלנו גם באתר יש מידע וניגשים אלינו לא מעט בשאלות מהסוג הזה.
<מאיר ממן: אני חושב שהפתרון שיוביל כתוצאה מהדיון הזה או דיונים נוספים שיהיו, יחסכו מאתנו ונוכל להתקדם בדברים יותר - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אני גם מקווה.
יפעת שאשא ביטון: חשוב לציין גם את הנושא של חשיפת הביטוח להורים כדי שיראו באמת שאם הם משלמים על משהו אז על מה הם משלמים ומה זה כולל.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ננסה לעשות עבודה עם המפקח על הביטוח ואם יהיה צריך לקדם חקיקה או תקנות או משהו אז אנחנו נעשה את זה ביחד איתם.
יפעת שאשא ביטון: אבל כמו שאמרתי, בסוגיה הזאת צריך קצת לצלול פנימה וללמוד אותה קצת יותר לעומק כדי שנעשה את הדברים הנכונים.
יפעת שאשא ביטון: הצהרון, מאיזה שעה עד איזה שעה?
<רויטל אבו: מהשעה שתיים עד השעה חמש.
יפעת שאשא ביטון: בחופשות זה ממלא את המקום של - - -
<רויטל אבו: יש 15 יום שבהם אנחנו פועלים ימים מלאים, מלבד יולי.
<רויטל אבו: בימים האלה כמובן נערכים מראש, מקבלים תכניות במהלך כל השנה, תכניות חינוכיות שהמדריכה הפדגוגית מעבירה לבנות שעובדות בצהרון בהשתלמות, מעבירה את התוכן והן מעבירות את זה לילדים.
יפעת שאשא ביטון: מה המחירים בצהרונים?
<רויטל אבו: צהרון הוא 850 שקלים.
יפעת שאשא ביטון: לחודש?
יפעת שאשא ביטון: כל השנה?
<רויטל אבו: כן.
יפעת שאשא ביטון: זה לוקח כבר בחשבון את ה-15 יום הארוכים?
<אורן טואל: זה זול.
<רויטל אבו: יש ימים שיש בהם תוספת, כי אנחנו אמורים כביכול לתת, על פי משרד התמ"ת, בימים ארוכים מהשעה שמונה עד השעה ארבע ואנחנו נותנים מהשעה שבע וחצי עד ארבע וחצי.
<רויטל אבו: זאת אומרת אנחנו מוסיפים שעה מאיתנו.
יפעת שאשא ביטון: גם בצהרון עצמו, אתם עובדים עד חמש.
<רויטל אבו: גם בצהרון עצמו.
<רויטל אבו: בערים אחרות שלוקחים תוספת משעה ארבע, אנחנו לא עושים את זה.
<אורן טואל: התשתית פה היא תשתית עירונית, כל העיר עובדת מיינדד למשהו אחד, לתושב.
<אורן טואל: זה אחרת מאשר גופים פרטיים, אנחנו גוף ציבורי, אנחנו גוף של העירייה אז הראייה שלנו היא קצת אחרת.
יפעת שאשא ביטון: מה קורה עם משפחות מעוטות יכולת?
<רויטל אבו: יש אפשרות להגיש בקשת הנחה דרך התמ"ת גם לצהרונים.
<רויטל אבו: וכמובן שיש את הרווחה שגם נותנת סבסוד כלשהו להורים, תלוי על פי - - -
<איציק אלישר: אבל, לצערי הרב, אין הנחות של השתתפות הורים בצהרונים.
<רויטל אבו: אצלי כן.
<איציק אלישר: בסדר, זה לא משנה, יש לנו במעונות יום, יש לנו בפנימיות, אין לנו במועדוניות.
יפעת שאשא ביטון: המועדונית מלכתחילה מנוהלת ב - - - אני לא מדברת על הצהרון, המועדוניות, בין אם זה רווחה, בין אם זה משרד החינוך, המדינה מממנת.
<איציק אלישר: נכון, הבעיה היא שניסינו לקבל פטור או הנחות למשפחות במצוקה, שהן לא יכולות לשלם את ההשתתפות.
יפעת שאשא ביטון: לצהרון עצמו?
<איציק אלישר: לצהרון עצמו.
<איציק אלישר: אנחנו קיבלנו בשנה שעברה למעונות יום, לתת להם דרגת מינימום, של 100 שקל לחודש למשפחה, שזה יפה מאוד - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל פה אנחנו מדברים על מסגרות אחרות, שהן מעבר למסגרת הפורמלית.
<איציק אלישר: בסדר, אז אני אומר שוב פעם, אנחנו, לצערנו הרב, יותר זול השתתפות הורים בפנימייה מאשר מועדונית.
<איציק אלישר: אני אומר לך דוגרי.
<איציק אלישר: זה אחד האבסורדים.
<רויטל אבו: יפעת, מה שכן, אני חייבת להגיד בדיוק את ההיפך, שאצלנו כמעט כ-100, אפילו קצת יותר, הורים מסובסדים, שהם משלמים בסביבות 150, 130 בצהרון.
<אורן טואל: במקום 850.
יפעת שאשא ביטון: אני חייבת לשים את האצבע, זה נכון שהאופטימיזציה היא שלכולם תהיה מסגרת וכו', אבל כשאנחנו מדברים על מסגרת של צהרון זה גם מסגרת של בחירה של ההורים, הרבה פעמים זה מתוך אילוץ, כי הם עובדים וכו', אבל אני אומרת שאם יש מסגרת שמסוגלת להתחשב ולתת מלגות בתוך היישוב למשפחות שהן מתקשות בצורה משמעותית, כי חשבתי שאת תגידי לי שהן משלמות 300-400 שקלים, אבל הן משלמות 150 שקלים כדי שהילד יישאר במסגרת עד חמש, זה משהו שלא קורה במקומות אחרים.
יפעת שאשא ביטון: יש לי אפשרות לראות במניפה, איפה אשדוד ביחס למקומות אחרים, היא במקום טוב.
<איציק אלישר: מצוין, לא רק טוב.
<איציק אלישר: אני מדבר על אותה הנחה שנותנים לצהרונים, ההורים צריכים לשלם - - - יש מקומות שהרשות לוקחת את זה על עצמה ונותנת להורים את ההשתתפות - - -
<רויטל אבו: אנחנו עכשיו בתחילת ארגון לקראת הקייטנה.
יפעת שאשא ביטון: יש פה מנהלת חינוך או אגף חינוך?
<אורן טואל: מינהל חינוך.
<אורן טואל: בעצם ראש המינהל לא נמצא, אבל מי שייצגה אותו זאת סיגל, היא מנהלת מחלקה.
<אילה משה: יש חטיבות, חטיבת קדם יסודי, על יסודי והיסודי ויש אחראי תחום ויש מי שמתכלל את הכול.
<אילה משה: זאת עיר מאוד מאורגנת, מאוד מסודרת.
יפעת שאשא ביטון: מישהו עוד צריך להשלים את תחום הגיל הרך?
<שרה בל: אני יכולה להתייחס למגזר החרדי.
<שרה בל: אני אחראית על המשפחתונים והיות ש-25% מהאוכלוסייה בעיר שייכת למגזר החרדי אנחנו נותנים להם, במקום של לפתוח משפחתון זה מטפלת שפותחת בביתה בפיקוח של משרד הכלכלה, כשאנחנו עושים את הפיקוח.
<שרה בל: היא מחזיקה 5 ילדים.
<שרה בל: אנחנו תורמים מהבחינה הזאת שלמנהלת המשפחתון יש מקום עבודה וגם נותנים מענים לילדים שאנחנו רואים שזקוקים דווקא למסגרת יותר קטנה, של 5 ילדים, בדמות משפחתון, שיש את המודל של אמא ואבא ויש לנו יותר מ-10% ילדי רווחה שמקבלים איזה שהוא מודל של בית, התייחסות של אמא, של אחים, של ארוחה חמה וכדומה.
<שרה בל: הביקוש עולה על ההיצע, יש המון דרישה לפתיחת משפחתונים ואנחנו מחכים לתקנים של משרד הכלכלה.
יפעת שאשא ביטון: את אומרת ארוחה חמה, המשפחתון עובד במסגרת שעות של?
<שרה בל: משבע בבוקר עד ארבע.
<שרה בל: זה מסגרת חלופית למעון, יותר קטנה, עם יחס יותר אישי, אינטימי יותר.
יפעת שאשא ביטון: אתם מפקחים על סביבת המשפחתון?
יפעת שאשא ביטון: בית, חצר?
<שרה בל: על הכול, אנחנו מפקחים מבחינת בטיחות.
<שרה בל: כל הנושא של הבטיחות במשרד הכלכלה הוא ההיי לייט שלהם, אז אנחנו עם יועץ בטיחות צמוד, בדיוק כמו בתי ספר וגנים.
<שרה בל: יש לנו יועץ בטיחות שצריך לחתום מדי שנה שהמשפחתון עומד בתקן הבטיחות.