GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אביטל יצחק: היינו רוצים להיות מאוד מרוצים אם היינו יכולים לתת את השירות כמו שאנחנו מאמינים שהוא צריך להיות, שזה אחות בבית ספר.
יפעת שאשא ביטון: אין אחות בבית ספר?
<אביטל יצחק: אין דבר כזה כי אין לנו תקינה.
<אביטל יצחק: יש לנו - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אני יודעת שאין אחיות בבית ספר כדפוס, שהיום מקבלים את זה במיקור חוץ, אבל אני יודעת שיש פיילוט ואני מבינה שזה אצלכם, שכן השירות נכנס לתוך בתי הספר עם האחיות של משרד הבריאות.
<אביטל יצחק: נכון, אבל האחות, בגלל שאין לנו מספיק אחיות, במקום להיות שם יום יום - - -
יפעת שאשא ביטון: אז בעצם מגיחים לשם.
<אביטל יצחק: אז ניתן בשבועיים-שלושה כאלה - - - אנחנו לא אוהבים את השירות ככה.
יפעת שאשא ביטון: כאילו לא פה ולא פה.
<אורלי עמרם: אנחנו מספיק ותיקות לזכור דפוס אחר של שירות, הוא דפוס שבו האחות היא חלק אינטגרלי מבית הספר, היא חלק מהצוות, היא כזאת שמעורבת, היא מכירה את הילדים והיא לא רק באה ומחסנת, באה ושוקלת ויוצאת החוצה.
<אורלי עמרם: בחלקים קטנים של המחוז כן הצלחנו ליישם את זה, בחלקים אחרים פחות.
<אורלי עמרם: כשכמות בתי הספר היא מאוד מאוד גדולה אז באמת זה הרבה יותר קשה.
<אביטל יצחק: יש פה 280 בתי ספר בערך ואנחנו עובדים עם 50 אחיות שהן גם בטיפות חלב וגם בבתי הספר.
יפעת שאשא ביטון: כל פעם שאני שומעת את המספרים אני בודקת ששמעתי טוב.
<אריאלה בונבידה: זה גם מהפן שלנו כהורים, אנחנו מרגישים את החוסר הזה באחיות, כי אין מי שיאבחן את הילד, אין מי שיגיד לנו מה יש לו.
<אריאלה בונבידה: מתקשרים הביתה, 'בואו מהר, תיקחו את הילד', אנחנו לא יודעים למה.
<אריאלה בונבידה: כשיש אחות זה גורם מרגיע, כשילד נפצע לא צריכים ישר לרוץ איתו, יש את זה בבית הספר שיכולים לטפל בו.
יפעת שאשא ביטון: סוגיה להביא לדיון בפני עצמו, אבל ההחלטה כבר די התקבלה בנושא הזה.
יפעת שאשא ביטון: הרבה לפנינו.
<מירב סבג: אנחנו יכולים להתקדם לנושא הבא שלנו?
<מירב סבג: אז קצת שמענו סקירה על הנושא של הגיל הרך, זה מאוד קשה לעשות את זה בזמן המצומצם שלנו, אבל זו טעימה, זה אולי מעורר סקרנות להמשיך וללמוד יותר על מה קורה במפת העיר.
<מירב סבג: סקרן אתכם קצת ללמוד על הנושא של מרכז להורות משמעותית, אז נמצאות איתנו הגב' סימונה מורלי, שהיא מנכ"לית הרשות.
<מירב סבג: תציגי את עצמך.
<סימונה מורלי: ברוכה הבאה, לכבוד הוא לנו כאן לארח את הוועדה לקידום מעמד הילד, אחרי כן תמר תגיע לכאן בוועדה בנושא של נגע הסמים.
<סימונה מורלי: אז אתם נמצאים כאן במרכז להורות משמעותית, שמי סימונה מורלי, מנכ"לית הרשות מזה שבע שנים וכאן מנהלת המרכז להורות משמעותית, הגב' גילית אבטליון.
<סימונה מורלי: קצת סקירה.
<סימונה מורלי: חזון העיר אשדוד, שאנחנו מתממשקים אליו, זה בעצם עיר לכל תושביה, מבטיחה ומקיימת שיפור מתמיד באיכות החיים הכוללת ובתחושת הביטחון האישי.
<סימונה מורלי: אשדוד מובילה בחוסנה הקהילתי, בשוויון הזדמנויות, צמצום פערים והעצמת הפרט ובלכידותה החברתית.
<סימונה מורלי: כשאנחנו מדברים על העצמת הפרט אנחנו מתייחסים כאן להורה.
<סימונה מורלי: כשאנחנו מדברים בכובע האחר שלנו כאן, שזה הנושא של נוער בסיכון, אז הפרט מבחינתי הוא אותו נער או נערה שלו אנחנו עושים העצמה.
<סימונה מורלי: הרשות שמה לה למטרה את נושא הטיפול במניעה על רצף המענים ובכללם תחום הנחיית ההורים.
<סימונה מורלי: מגוון הפרויקטים שלנו שניתנים, אנחנו שמים את הפרט, את המשפחה, בפרונט.
<סימונה מורלי: זאת אומרת כל נער או נערה שמקבלים, תלמיד או תלמידה, ובהתאמה גם בגיל הרך, אנחנו נותנים מענה להורה.
<סימונה מורלי: המענה להורה יכול להיות בצורה פרטנית, בצורה קבוצתית, זה יכול להיות בתוך הזירה הביתית שלו, זה יכול להיות בזירה הבית ספרית, ותיכף תראו את המודלים שלנו שאנחנו מתאימים את עצמנו.
<סימונה מורלי: האג'נדה שלנו, שאנחנו נותנים מענה הוליסטי לפרט באשר הוא.
<סימונה מורלי: אנחנו יכולים להכשיר את הפרט, אבל אם נחזור למרחב שלו ושם ההטמעה והערכים והנורמות הם אחרים ממה שאנחנו מנסים לסגל לו, אז שוב אנחנו נראה רגרסיה.
<סימונה מורלי: לכן במקביל אנחנו נותנים לפרט, למשפחה וגם לרובע, לקהילה, יש לנו 14 עובדים, כמעט את אותם מענים באדפטציה והתאמה למה שהקהילה, המשפחה והפרט צריכים.
<סימונה מורלי: אנחנו עובדים בצורת אינטגרטורים מומחים במומחיות ספציפית.
<סימונה מורלי: איך זה הולך הלכה למעשה?
<סימונה מורלי: יש לנו את ד"ר יחיאל לסרי, ראש העיר שלנו, שבאמת התושב הוא במרכז ולא כסיסמה, ולכן הוא ראה לנכון להקים את המרכז להורות.
<סימונה מורלי: זה מבנה ייחודי ברמה הארצית שרשות מוניציפאלית שמה לה מבנה כזה.
<סימונה מורלי: אחר כך תעשו סיור, תראו איך המבנה מתאים למענים שלשמם הוא נוצר.
<סימונה מורלי: הנחות היסוד שלנו, שהורות היא תפקיד מאתגר.
<סימונה מורלי: הוא לא קשה, הוא מאתגר, באשר הוא, במיוחד בעידן של היום ואנחנו מדברים בעידן של היום, של דור הוואי, אנחנו מדברים בעידן של האינטרנט, אנחנו מדברים בעידן שאנחנו צריכים להתאים את עצמנו מבחינת הורות.
<סימונה מורלי: אז הורים הם מנהיגים, ובאשר הם, כי הם הורים שמנהיגים, בעצם הם מנהלים את הישות הקטנה שלהם, של המשפחה, ולכן הם זקוקים לחיזוק, הכרה במעמד ומקום.
<סימונה מורלי: זה המקום לומר שאחת המטרות שלנו והחזון של המרכז, שבאמת ניתן כאן, ללכת לכיוון החקיקה.
<סימונה מורלי: אנחנו מאוד מאמינים בחקיקה מאפשרת.
<סימונה מורלי: כי אם זה מגיע ברמה החקיקתית אז כל התושבים שווים וכל הורה באשר הוא צריך לקבל את אותו סל של מענים שאמורים להינתן.
<סימונה מורלי: זה לא וולונטרי, 'אני רוצה, אני מעורב, אני מקבל', 'אני לא רוצה, אבל אני צריך אז אני אקבל', או שאני במצב סוציו אקונומי כזה או אחר.
<סימונה מורלי: בהתאמה אנחנו תמיד אומרים, לרישיון נהיגה מכשירים אותנו ואנחנו מקבלים איקס שעות נהיגה ואנחנו מקבלים הכשרה.
<סימונה מורלי: וכשאנחנו מקבלים גוזל, ולד, ילד, שזה האוצר הכי גדול, אנחנו לא מקבלים הכשרה.
<סימונה מורלי: זה לא אומר שהאינסטינקט שלנו לא עובד נכון, אבל איזה יופי אם גם ניתן תמיכה וגם ניתן את הנושא של גבולות וסמכות ודברים אחרים.
<סימונה מורלי: בסוף ההורה בוחר לו מה לעשות, אבל לפחות שיהיה לו באמתחתו את הז'אנר בסל המענים שהוא יכול לתת ולא מהמקום של 'לא ידעתי.
<סימונה מורלי: לו ידעתי אז הייתי פועל'.
<סימונה מורלי: דבר נוסף, הורות ניתנת ללמידה בכל גיל.
<סימונה מורלי: אנחנו מתאימים את עצמנו ללמידה להורה לגיל הרך, לוולד שנולד, להורה לילד בגיל ההתבגרות, ואני חווה את זה ברמה האישית עכשיו, או להורה לילד או ילדה שמתגייסים לצה"ל, מה מידת המעורבות, האם הוא כבר גדול?
<סימונה מורלי: מצד אחד הוא צריך המון תמיכה, מצד שני אנחנו צריכים לראות לאיזה סביבה אחרת הוא הולך, עד כמה אנחנו צריכים ללוות אותו.
יפעת שאשא ביטון: עד שאנחנו מתים.
<סימונה מורלי: וגם אז אנחנו מטפלים בהורים שלנו, וזה ממקום אחר.
<סימונה מורלי: אם אנחנו פותחים את 'עד שאנחנו מתים' אז אנחנו פתחנו קורס לסבתאות, כי מצד אחד היום העידן של הסבתא או הסבא, הם גם עם הנכדים, כי לדור הזה אין קריירה.
יפעת שאשא ביטון: אז הסבא והסבתא בעוד כמה שנים כבר לא יהיו עם הילדים, כי הם בעצמם כבר בקריירה.
יפעת שאשא ביטון: כל המערך והחשיבה משתנים וצריך לראות גם איך הם לא מפסידים את התפקיד הכול כך חשוב הזה.
<סימונה מורלי: הורות, אנחנו מאוד גאים לומר שזה נכס ומשאב להיות הורה, לא משנה באיזה הרכב משפחה, אותו מין, דו מיני, זה לא משנה, הורות היא נכס ומשאב למי שמאמין.
<סימונה מורלי: יש כאלה שלא חושבים כך.
<סימונה מורלי: המרכז להורות משמעותית שם לו למטרה להעצים ולחזק את התפקיד ההורי תוך טיפוח המשפחה כמקום בטוח ומצמיח.
<סימונה מורלי: אנחנו רוצים להעצים את התא המשפחתי, אנחנו רוצים להעצים את העובדה שצריכים גם ארוחה משותפת, להעצים את העניין שההורה גם יכול להוות גוף מנחה ומוביל.
<סימונה מורלי: אני אעביר את השרביט לגילית, על מתווה הפעולה כאן.
<סימונה מורלי: רק את החלק שלי אני אסיים, אחר כך אני אסכם, שכל המודולה הזו נולדה בהתאמה לעיר אשדוד ולצרכים שלה ואנחנו מתאימים את זה למבנה הדמוגרפי של העיר.
<סימונה מורלי: אם זה במודל של עיר שיש בה גם חרדים, אז מה אנחנו עושים - - -
יפעת שאשא ביטון: כל הרובעים מקבלים שירות מהמרכז הזה?
<סימונה מורלי: כן.
יפעת שאשא ביטון: אתם מגיעים אליהם או הם מגיעים לכאן או גם וגם?
<סימונה מורלי: זה גם וגם וגם, אנחנו מתאימים חליפות למי מידה, איפה שצריך לקבל ברכת הרבנים אנחנו מקבלים, יש התאמות של המערכים עצמם, הז'רגון, השפה, השמות של המענים.
<סימונה מורלי: אז לא מוגנות, אבל נשמרת לנפשותיך זה בסדר, אבל אותו מסר אנחנו מעבירים, מניעת שוטטות כאן, אנחנו אומרים למידה כאן.
<סימונה מורלי: זאת אומרת אנחנו יודעים להתאים את עצמנו ומאוד מאוד מחוברים, גם למגזר החרדי, ובימים אלה אנחנו מנסים לבנות מסלול למגזר החרדי, למנחות הורים, בנפרד למנחי הורים חרדיים.
<סימונה מורלי: אנחנו מתאימים, תיכף גילית תדבר גם על הרב תרבותיות.
<סימונה מורלי: אנחנו עיר קולטת עלייה, הרבה פעמים אנחנו צריכים לעשות התאמה לשפה, אם זה באמהרית, אם זה בצרפתית, אם זה ברוסית.
<סימונה מורלי: גם לזה אנחנו נותנים מענה.
<גילית אבטליון: אני רק רוצה לומר לפני, הוועדה שמתכנסת כאן, שמדברת על הילד מיום היוולדו והלאה, היא כל כך חשובה ואנחנו כאן כדי להגיד שגם ההורים חשובים.
<גילית אבטליון: הילד הוא במרכז, אבל גם ההורים במרכז, לכן המרכז להורות עובד במקום הזה של להכניס את ההורים למרכז, לתת להם את המקום הזה של תחושת ביטחון, תחושת יכולת, כדי שהם יוכלו להעביר את זה לילדים.
<גילית אבטליון: כך שלפני שאני אשכור את מה שאנחנו עושים כאן בעיר אני רוצה להקריא משהו מתוך הספר של גיל גרטל, 'בית או ספר', מי שמכיר, אז הוא לקח הוגה דעות בשם יוהאן קומניוס, שבו לפני 400 שנה, כך כתב הוגה הדעות, 'שלא יהיו הורים שמותירים את כל הוראת ילדיהם בידי המורים בבתי הספר, שכן אי אפשר ליישר את אשר - - - הורים חייבים בעצמם להנהיג את ילדיהם וזאת המטרה, שתחת ידי ההורים יקבלו הילדים מידה גוברת של חוכמה וחסד, לבורא ולבני אדם'.
<גילית אבטליון: אז עם זה אנחנו נמשיך.
<גילית אבטליון: מתווה הפעולה שלנו.
<גילית אבטליון: יש לנו הדרכת הורים מחד ומצד שני מסלולי הכשרה.
<גילית אבטליון: אני אתחיל עם מסלולי ההכשרה.
<גילית אבטליון: מסלולי ההכשרה כאן נולדו לפני כעשר שנים וזאת מתוך המקום שהמענים בתוך העיר גדלו ונזקקנו ליותר מנחות ומנחי הורים.
<גילית אבטליון: הקמנו כאן מסלול להכשרת מנחי קבוצות הורים, מסלול שמאושר על ידי משרד החינוך, אגף שפ"י, מלווה אקדמית על ידי מכללת אחווה וזה מסלול שנועד לאקדמאים שבאים מתחום מדעי החינוך, ההתנהגות והחברה.
<גילית אבטליון: מסלול הלימודים הוא מסלול של שנתיים וחצי, מאוד מקיף, מאוד מלמד, מאוד מעשיר.
<גילית אבטליון: רוב הלומדים אצלנו הם תושבי העיר אשדוד, שאחר כך הם נקלטים אצלנו לעבודה עם אוכלוסיית ההורים שכאן.
<גילית אבטליון: שמעתי דברים שדיברתם בהתחלה, אבל בין היתר מה שיש לנו בתוך המסלול זה גם מודולה שנקראת הורות בריאה.
<גילית אבטליון: הם מקבלים מפגש של בטרם, בנושא של בטיחות, כדי להעביר את זה להורים, מקבלים מפגשים בנושא של תזונת ילדים, כי ההורים הם המובילים בעניין הזה, וגם מקבלים את הנושא של אינטרנט ורשתות חברתיות.
<גילית אבטליון: שוב, מה ההורים יכולים לעשות בנושא הזה, וזה נוסף לנושאים רבים נוספים.
<גילית אבטליון: הנושא של הדרכת הורים.
<גילית אבטליון: יש לנו ארבעה מודלים עיקריים במרכז.
<גילית אבטליון: יש לנו מנחה הורים קהילתי במתנ"סים.
<גילית אבטליון: במתנ"ס ה' יש מנחה קהילתית, יש לנו במתנ"ס מעלה ומתנ"ס ז'.
<גילית אבטליון: מה שהם עושים, הם עובדים עם קהילת ההורים בתוך הרובע, הם נותנים הרצאות, הדרכה אישית וקבוצות הורים וזה על פי הצרכים של - - -
יפעת שאשא ביטון: זה הורים שבוחרים להגיע?
<גילית אבטליון: לגמרי, ההורים בוחרים להגיע, המתנ"ס שותף, המתנ"ס מפיץ, זו אוכלוסיית ההורים שמגיעים גם למתנ"סים.
<גילית אבטליון: זה משלים את מה שיש לנו, כי אם יש לנו בבתי ספר ואם הילד בבית ספר מסוים, אבל ההורה הוא מהרובע שם, אז הוא מקבל את השירות דרך הרובע.
<גילית אבטליון: או שיש הורים שלא רוצים לקבל את זה דרך מינהל החינוך, דרך מוסדות החינוך של הילדים, אז יש להם אפשרות לקבל את המשאב הזה בדרך אחרת, בדרך החינוך הלא פורמלי.
יפעת שאשא ביטון: אבל אז מה שקורה בעצם, שזו דילמה שצריך להתמודד בהרבה מאוד מקומות, שלמעשה מי מגיע בסוף לצרוך את זה?
<קריאה: אוכלוסייה יותר מודעת.
יפעת שאשא ביטון: בדיוק, מי שיש לו מודעות והשאלה איך אנחנו פה עושים את זה.
יפעת שאשא ביטון: אני רואה את זה במקומות אחרים, שמקיימים סדנאות בבתי ספר ומגיעים ארבעה הורים.
<גילית אבטליון: זו הערה מצוינת, כי עם זה אנחנו מתמודדים כמעט כמעט כל יום, יחד עם זאת עם שיתופי פעולה עם הגופים שחובה לקבל את המענה, אנחנו מחייבים גם את ההורים לקבל את המענה.
<גילית אבטליון: זה יותר לאוכלוסיות היותר מוחלשות או יותר לאוכלוסיות שצריכות את זה.
<גילית אבטליון: למשל, עם שירות מבחן.
<גילית אבטליון: שירות מבחן, אנחנו נותנים את המענה כמענה משלים להורים, חובה על ההורה, ההורה מתייצב בקבוצת ההורים דרך מנחת ההורים שלנו.
יפעת שאשא ביטון: מתוקף מה?
<גילית אבטליון: מתוקף חוק שלהם, שהילד מקבל את הטיפול, ילד בסיכון.
<גילית אבטליון: אז זה גם וריאנט חדש שנוצר עכשיו.
<גילית אבטליון: יש לנו קבוצה שנקראת קבוצת מיל"ה, גם קבוצה של נוער בסיכון, שנמחקים לה תיקים, אנחנו מחייבים את ההורים 'אתה רוצה שהילד שלך ישתתף?
<גילית אבטליון: אתה רוצה שהילד שלך יעלה על דרך המלך?
<גילית אבטליון: ' נכון שזה קצת סחיטה רגשית, נכון, יש כאן משהו, אבל השאלה אם אנחנו רוצים שהוא ישתתף או להשאיר את זה ברמה הוולונטרית.
<גילית אבטליון: ואנחנו רואים את זה, בסוף, כשאנחנו גומרים את הסשן, ושם יש יותר מפגשים מאשר ברגיל, הם מברכים על זה שאנחנו סו קולד אילצנו אותם להיכנס.
<איציק אלישר: אתם מתואמים עם לשכת הרווחה?
<איציק אלישר: כי יש גם באשדוד - - -
<סימונה מורלי: הם עושים משהו אחר.
<סימונה מורלי: אבל אנחנו נותנים מענה - - -
<מירב סבג: בתחום של המניעה אנחנו עובדים איתם מאוד צמוד.
<גילית אבטליון: אין כפילות.
<גילית אבטליון: ברווחה אנדראה צורכת מאיתנו את השירות ואנחנו - - -
<מירב סבג: הנושא של קבוצות טיפוליות לגיל הרך, הנושא של הנחיית הורים, הרחבת כישורי הורות וכדומה, אנחנו ממפעילים דרך המרכז להורות משמעותית.
<איציק אלישר: יש השתתפות הורים?
<סימונה מורלי: סמלי ביותר.
<סימונה מורלי: תלוי, יש מקומות שלקפה וזה, 10 שקלים, 20 שקלים, על מנת שזה לא יהיה חינמי לחלוטין.
<מירב סבג: דמי רצינות, אנחנו קוראים לזה.
<סימונה מורלי: דמי רצינות, כי אנחנו מאוד מאמינים שאם אתה משלם משהו, זה משרת אותם אחר כך.
<גילית אבטליון: אני רק רוצה להוסיף, למה שאמרת איך אנחנו מגיעים להורים.
<גילית אבטליון: ההורים, למשל, בגיל הרך, ברובע מסוים, ההתקשרות הייתה דרך הפעוטונים.
<גילית אבטליון: הייתה הדרכה למטפלות בפעוטון, הייתה השתלמות שניתנה להם, הם הבינו את הצורך הזה של כמה חשוב שהורים יגיעו גם הם לקבוצות הורים והם היו המפיצים, הם היו הדוברים שלנו בעניין והם הביאו את ההורים.
<גילית אבטליון: הייתה קבוצה מדהימה באותו רובע, שאחר כך המשכנו, כמה אימהות מתוכן ילדו ועשינו הורות להורות צעירה.
<גילית אבטליון: משהו מאוד נחמד שיצא מתוך זה.
<גילית אבטליון: אני לא יכולה לומר שבאות 20 נשים, אבל בין 8 ל-15 נשים מגיעות, בפחות מזה אנחנו גם לא פותחים קבוצה, הן מגיעות ומתמידות ואנחנו מתאימות אל זה - - -
יפעת שאשא ביטון: הדבר הכי מורכב שלכם זה לראות איך מגייסים עוד ועוד - - -
<גילית אבטליון: נכון.
<גילית אבטליון: אחד הדברים שאנחנו עושים זה התאמה תרבותית.
<גילית אבטליון: אם במתנ"ס מסוים יש קהילה חרדית שהיא מגזרת האשכנזים, אז אנחנו שמים שם מנחה מתאימה, או מהספרדים, אז תהיה מנחה מתאימה לשם.
<גילית אבטליון: זה מורכב על פי חצרות וזרמים, אנחנו ממש מנסים להתאים ועובדים על פי רזולוציות מאוד עדינות, אבל עם התאמה מקסימלית.
<גילית אבטליון: מנחות תלוי מגזרי, רב תרבותי.
<גילית אבטליון: שוב, להנגיש את זה, מכיוון שהעיר שלנו היא עיר קולטת עלייה, אז יש לנו מנחות דוברות שפות והן מנגישות את השירות הזה בשפה המתאימה להורים.
<גילית אבטליון: גם אם הם יודעים עברית, עדיין יותר קל להם בשפת האם שלהם ואנחנו רואים שזה עוזר.
<גילית אבטליון: שוב, גם ההרצאות, גם פעילויות קהילתיות, גם קבוצות הורים וההדרכה האישית, איציק דיבר על התכנית הביתית שנעשית כאן, אז אנחנו שותפים גם באותה תכנית, כשאנחנו עושים את הקבוצות להורים יחד עם הילדים.
<גילית אבטליון: נחמד כל כך להראות שעשינו קבוצה אחת כאן, האימהות מגיעות עם העגלות ועולות.
<גילית אבטליון: מנחים במקומות העבודה.
<גילית אבטליון: שוב, להנגיש את זה במקומות העבודה, כי הורה, כשהוא פנוי מעבודת ההורות שלו, כי זאת עבודה, אז הוא יותר פנוי לעבודה שלו.
<גילית אבטליון: יש מקומות עבודה שהשכילו לראות את זה ואנחנו מגיעים לשם, נותנים את השירות הזה או בזמן העבודה, או בתום שעות העבודה, זה תלוי במקום העבודה, כל מקום עבודה והמבט שלו.
<גילית אבטליון: ואנחנו, שוב, מנגישים את השירות הזה בתוך מקום העבודה, זה הרצאות שנותנים להורים, זה הדרכה אישית.
<סימונה מורלי: גם ההיענות גבוהה מאוד כי זה בתוך שעות העבודה.
יפעת שאשא ביטון: זהו, כשזה בשעות העבודה.
יפעת שאשא ביטון: אחרי שעות העבודה הם בלחץ להורות שלהם.
<גילית אבטליון: אבל תתפלאי, אחרי שעות העבודה, הנה סיימנו עכשיו שלוש קבוצות הורים עם היענות מדהימה בזמן ההסעות.
<גילית אבטליון: יש להם הסעות בארבע וחצי ובשש, יש כאלה שמחכים להסעה הבאה, אז בארבע וחצי אנחנו עושים קבוצת הורים להורים לילדים עם צרכים מיוחדים, בגיל ההתבגרות, בגיל הרך.
<גילית אבטליון: ההיענות מדהימה, רוצים סשן נוסף.
<גילית אבטליון: והאחרון, לא הכי חשוב, אבל הכי גדול, זה מנחים במערכת החינוך העירונית.
<גילית אבטליון: זה גם מודל שעובד כבר כמה שנים בעיר, עובד מאוד יפה, יש שם מנחה בשם גנית.
<סימונה מורלי: ברשותך, כאן אנחנו רואים את שיתוף הפעולה, הגורם המתווך זה ראש מינהל חינוך.
<סימונה מורלי: ראש מינהל חינוך הבין וראה צורך שצריך לתת מענה להורים.
<סימונה מורלי: זה לא בסל החינוך, משרד החינוך לצורך העניין, שאנחנו רוצים לקדם את העניין, הוא לא מקצה כאן וזה ממש תקציב ממינהל החינוך שמוקצה לגנים, ליסודי, לחינוך המיוחד, לעל יסודי ואנחנו מכניסים מנחה, או מנחָה, בתוך בתי הספר, כפופים ליועצת הבית ספרית, מתווכים על ידה ושם דווקא ההורים מונחים להגיע להנחיית הורים.
<סימונה מורלי: אנחנו עכשיו בדיוק בשלב המחקר ואיסוף המידע, האם העובדה שנתנו את הנחיית ההורים לאותו הורה בבית הספר כאשר המקום הוא בתוך בית הספר, זאת אומרת המענה ניתן בתוך בית הספר, לא כאן ולא במתנ"ס או במקום אחר, האם אנחנו רואים, אנחנו רואים כבר מגמה, אבל אנחנו באיסוף הנתונים, שמצד אחד ההתנהגות, ציונים זה חשוב, נכון, אבל אנחנו רואים שעצם זה שאנחנו עירבנו את ההורים והנחינו את ההורים, יש שיפור בהתנהגות של הילד ובשילובו בחזרה במערכת החינוך במסגרת החינוכית בה הוא נמצא.
<סימונה מורלי: אז הנה שיתוף פעולה של מינהל החינוך.
<סימונה מורלי: אנחנו מדברים על עשרות מנחות שנכנסות, כי יש לנו היקף רחב של מוסדות חינוך.
<איציק אלישר: מותר לשאול אותך משהו?
<איציק אלישר: לפעמים את עושה עבודה עם ההורים ואין להם את הראייה של הילד ושל המצב, השאלה היא אם אין איזה שהוא בכל זאת חיבור גם לילדים בצורה זו או אחרת?
יפעת שאשא ביטון: הם רואים שיפור בהתנהגות של הילד בתוך בית הספר ודפוסים אחרים.
<איציק אלישר: לא אמרתי.
<איציק אלישר: אני חושב שהרבה פעמים עושים קבוצה של הורים, זה מצוין, אבל לפעמים צריכים במקביל לשמוע את הילדים, איך הם רואים את השינוי בהורים שלהם, איך הם מקבלים, כל מיני דברים שעולים - - -
יפעת שאשא ביטון: זה מרכז הערכה להורים?
יפעת שאשא ביטון: זה עוד פעם לתת לילדים איזה שהיא אחריות וסמכות, כשאנחנו בדיוק קצת במקום שהם היום מתבלבלים יותר מדי ולהחזיר חזרה את המסגרת.
<איציק אלישר: אבל איך בנוי מרכז הורים-ילדים שאנחנו מפעילים?
<איציק אלישר: יש לנו עבודה קבוצתית פרטנית עם ההורים, דיאדי הורה-ילד ו - - -
<מירב סבג: זו אוכלוסייה אחרת, בקצה הרצף.
<גילית אבטליון: אנחנו כאן עובדים עם ההורים ובעיקר בהורות הנורמטיבית, ושם אנחנו רוצים לחזק את ההורים, רוצים לחזק את ההורים של הילד.
יפעת שאשא ביטון: זה לא חיזוק הקשר בין הורה לילד.
<גילית אבטליון: נכון, זה מחזק את הסמכות - - -
<איציק אלישר: להיפך, אני שמח על כך, רק אני אומר - - -
<גילית אבטליון: אני יכולה רק לספר שאנחנו עושים בתוך בתי הספר, חלק מהמענים שמנחת הורים נותנת בתוך בתי הספר, ושוב, זה שיח שלה עם היועצת, שהיא הקייס מנג'ר בתוך בתי הספר, ועם המנהלת, אנחנו עושים לא אחת סדנאות יחד עם המחנכת או יחד עם היועצת של הורים-ילדים.
<גילית אבטליון: ויש לנו סדנאות מדהימות ואנחנו רוקמים את השיח בתוך הסדנה ודברים שיוצאים אחר כך המורה מקבלת את המשובים מהילדים, של דברים שהיו מעבר לזה.
<מירב סבג: באופן כללי הציר של המניעה הוא מאוד מאוד משמעותי, לאו דווקא האוכלוסייה שמטופלת אצלנו בנושא של מרכזי הורים-ילדים כי זה פרופיל שבע וזה הילדים המורכבים, עם הורות מורכבות, עם משתני חיים מאוד בעייתיים וכדומה ואנחנו נשמע את הסקירה.
<מירב סבג: כאן זה יותר מניעה, כאן זה יותר להרחיק או לטפל באוכלוסיות כדי שלא יגיעו לשירותי הרווחה, שייתנו להם כלים הוריים, שיחזקו את כישורי ההורות שלהם, שייתנו להם כלים להתמודדות עם מה שהיום יום מזמן להם.
<מירב סבג: הכוונה היא שהם לא יגיעו אלינו, אין צורך.
<סימונה מורלי: אחד התוצרים שאנחנו רואים את זה באופן ברור, שזה חיזוק הקשר של הורה וילד, אבל כאן אנחנו שמים את ההורה במרכז.
יפעת שאשא ביטון: אבל לא כולם מגיעים אליכם, ברווחה.
יפעת שאשא ביטון: גם היום, גם בלי המרכז, הם לא מגיעים אליכם, אבל התפקוד ההורי שלנו, זה לא שאנחנו הורים לא טובים, אבל אנחנו כנראה לא - - - איך אני אגיד את זה?
יפעת שאשא ביטון: לא למדנו איך להתמודד עם כל האתגרים החדשים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו בוועדה דיברנו על כל הנושא של המרחב הווירטואלי, על הפער בין איך שההורה תופס את זה לבין מה שקורה במציאות ואנחנו כל הזמן מדברים על איך קוראים להורים להיכנס גם למרחב הווירטואלי ולהבין שהם צריכים להיות שם ולדאוג שם בדיוק כמו שהם דואגים כשהילד שלהם יוצא בלילה החוצה.
יפעת שאשא ביטון: זה היה אתגר וזו גם הייתה שאלה, כי אנחנו רואים את הילד עם הדבר הזה, מבסוטים, איזה ילד מוכשר יש לנו ומתלהבים מזה שהוא ככה שולט בכול והוא אפילו מלמד אותנו, אז אנחנו נמצאים בספירה אחרת לגמרי של התלהבות ואין לנו שמץ של מושג איזה עולם הוא מחזיק שם ביד.
יפעת שאשא ביטון: וזה הסיפור, זה לא שהילד ירגיש את זה, אבל כהורה, כשאתה מודע אז אתה הופך להיות יותר מעורב ואתה מתנהל בצורה אחרת מבחינת היכולת שלך להגן על הילד.
יפעת שאשא ביטון: בואו נודה על האמת, גם הסמכות ההורית נפגעה.
יפעת שאשא ביטון: הסמכות בכלל נפגעה.
<אריאלה בונבידה: ככל שהילד גם גדל המעורבות של ההורה הולכת ויורדת, לצערנו, ואני מורה במקצועי, אז זה מהפן השני.
<אריאלה בונבידה: כשיש לנו אספות הורים ההורים כבר לא טורחים להגיע, זה לא כמו ביסודי שהם מגיעים.
<אריאלה בונבידה: מכיתה ז' זה מתחיל לרדת ולרדת ולרדת.
יפעת שאשא ביטון: גם מי שמגיע, לא בהכרח הסמכות שלו שם, חברים, הם שומרים על שקט תעשייתי עם הילדים, כמה שפחות לריב, מתוך איזה שהיא תחושה שאם נהיה חברים שלהם אז אנחנו נהיה בשליטה ואנחנו לא תמיד שם.
יפעת שאשא ביטון: הצורך להראות להורים את המקום הזה מחדש, זה המקום של לחזק את ההורה עם הביטחון שלו כדי שהוא יהיה בסוף בשביל הילד.
יפעת שאשא ביטון: מעבר לכל הסוגיה של הקשר, יכול להיות להם קשר מצוין, אבל ההורה לא באמת מסוגל להחזיק את המושכות איפה שצריך.
יפעת שאשא ביטון: יש הבדל בין מה שפה, לצורך העניין, בהארד קור, אני לא מדברת על הדברים התוספתיים, לבין מה שקורה בחיזוק הקשר של הורה-ילד ברווחה, שזה סיפור אחר לגמרי, מורכב יותר.
<גילית אבטליון: אני רק רוצה לומר, בקשר לנושא של הרשתות החברתיות, היה נורא מעניין, הזמנו לאחד המקיפים לעיר חבר'ה בי"ב, עשו מחקר בקרב התלמידים באותו מקיף, כמה מהם נפגעו ברשתות חברתיות, הרוב נפגעו.
יפעת שאשא ביטון: מעל 70% ארצית.
<גילית אבטליון: ואז שאלנו, 'מי עזר לכם?
<גילית אבטליון: פניתם להורים?' לא פנו להורים.
<גילית אבטליון: הזמנו לשם, יחד עם יושבת ראש ועד ההורים המרכזי ובאמת אנחנו נתחיל באיזה שהיא עבודה בנושא הזה, גם עם ההורים, אבל גם עבודה מערכתית בתוך המקיפים עם התלמידים באמצעות המניעה.
<סימונה מורלי: אנחנו שותפים, יחד עם חברת הכנסת רויטל סויד, עם הנושא של השדולה למניעת בריונות ברשת.
<סימונה מורלי: היא ביקרה כאן, היא ראתה, ועל בסיס זה יצרנו תכנית שנקראת 'רשת ביטחון', כאשר אחת מהן זה נושא של הכשרת בני נוער, קבוצת השווים, על מנת לאתר בריונות ברשת.
יפעת שאשא ביטון: יש נאמני רשת היום.
<סימונה מורלי: אנחנו מתחילים אותה, וגם תעסוקת קיץ לאותם נערים ונערות שאותרו, פריקים של סייבר כאלה.
<סימונה מורלי: ובנוסף מודולה שלמה שתיכנס בהכשרת הורים בנושא של המרחב הווירטואלי כמסגרת ונדבך של הכשרת הורים.
<סימונה מורלי: זאת אומרת אנחנו כל הזמן מנסים לראות איפה אנחנו כהורים צריכים עוד משאבים ועוד ידע, זו בדיוק התכנית שאנחנו עכשיו - - -
יפעת שאשא ביטון: תרשמו לכם סרטון שנקרא 'שומרים על הילדים גם ברשת'.
יפעת שאשא ביטון: זה סרטון שהופק בשיתוף של הוועדה יחד עם איגוד האינטרנט, הורה-ילד, הורה-ילד, עשינו כתוצאה מדיונים שקיימנו והגענו למסקנה שזו הדרך שיתעוררו קצת.
<גילית אבטליון: מענה להורים בחירום.
<גילית אבטליון: בעת חירום אנחנו גם פעילים במאמץ העירוני.
<גילית אבטליון: ותכניות עתידיות שיש לנו, יש לנו עוד הרבה תכניות עתידיות.
<גילית אבטליון: כאן אנחנו היינו קצרים בזמן כדי לספר את כל מה שאנחנו ניסינו בזמן הקצר הזה להכניס, אבל אנחנו עושים עוד המון דברים ומאוד אוהבים את מה שאנחנו עושים.
<סימונה מורלי: ברשותך, בתור מארחת, אני חייבת לומר, עבורך, יש גם חוברת של המענים שלנו, תחלקי למי שנראה לך מובילים.
<סימונה מורלי: יש כאן את החוברת של הרשות העירונית, שאני המנכ"לית שלה, זו החוברת הזאת ולא בכדי ראש העיר החליט שהמרכז להורות יימצא כאן.
<סימונה מורלי: אנחנו עוסקים בנושא של מניעת אלימות, בסמים, אלכוהול, רשת מענים, חינוך פורמלי ובלתי פורמלי, והנושא של ההורות נמצא כחלק מרצף המענים שניתנים לכלל האוכלוסיות, כפי שראיתם בסקירה, עם התאמה ואדפטציה לקיים.
<סימונה מורלי: התכניות העתידיות שלנו להוות מרכז השתלמות אזורי לאנשי מקצוע.
<סימונה מורלי: בימים האלה אנחנו שוקדים על הנושא של הכשרה לסייעות כאן, על מנת שהן יופעלו בחברה למתנ"סים שמפעילים את הסייעות, אבל ההכשרה תינתן כאן ועל ידי כך אנחנו מגדילים את מאגר הכלים.
<סימונה מורלי: אז אוקיי, אז זה בכובע של סייעת, אבל פעם אחת היא תנגיש את השירות הזה גם להורים שהיא איתם במגע וגם היא, כהורה, אז אנחנו דרך זה מכניסים את התורה.
<סימונה מורלי: אקדמיזציה של מסלול הכשרה עם מנחי הורים, מכללת אחווה.
<סימונה מורלי: אנחנו חושבים שיש מקום לשים את זה בהכשרה של חינוך פורמלי, חינוך יסודי, בטח גננות, להכניס את הפרק של הנושא של הורים.
<סימונה מורלי: לא אחת אנחנו נתקלים במערכת החינוך שהמורה הוא מדהים, אבל קשה לו הרבה פעמים לתווך את זה להורה עצמו ויוצרים את ההתנגדויות, אנחנו רוצים שהם ידברו באותה שפה.
<סימונה מורלי: אנחנו פועלים מול המל"ג.
<סימונה מורלי: קידום חקיקה.
<סימונה מורלי: פה אני מרימה את זה גם אלייך, חברת הכנסת, בנושא הדרכת הורים להורים והורים שבדרך, לחיזוק התא המשפחתי.
<סימונה מורלי: אני חושבת שזה משהו שצריך להיות בקונצנזוס פוליטי, גם קואליציה, גם אופוזיציה, שההורה באשר הוא כתושב צריך לקבל את החיזוק הזה.
יפעת שאשא ביטון: בסוף את לא יכולה להכריח את ההורים להגיע, אבל כן יש חלק מתוך זה בתוך התכנית הלאומית לבטיחות ילדים, שאגב אנחנו עובדים גם עם בטרם, וזו באמת הורות בתחילת הדרך, שמגיעים אליהם כקהל שבוי, בחדרי לידה, רגע לפני שהם יוצאים הביתה ומפעילים שם את ההנחיה.
יפעת שאשא ביטון: זה משהו שכן נכלל, יש תכנית היום בפיילוט, היא חלק מהחקיקה.
<מירב סבג: בעיר אשדוד יש לנו תכנית פיילוט שעובדת - - -
<סימונה מורלי: אז אנחנו כמרכז להורות נשמח מאוד להרים את הנושא הזה, להנגיש את זה להורים שבדרך.
יפעת שאשא ביטון: זה נמצא בכמה בתי חולים, אנחנו ניקח את משרד הבריאות שירחיבו את זה לבתי חולים נוספים, אבל בסופו של דבר זה חלק מתהליך חקיקה שנמצא בתכנית הלאומית לבטיחות הילדים, כי מבחינתנו שם זה מתחיל.