GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: להגדיר מחדש את תכני הצפייה המותאמים לגיל.
יפעת שאשא ביטון: ולגבי התכנית שדיבר עליה עדי – עדי, יחד עם משרד החינוך – אני עברתי על התכנים, גם יצא לי לקיים שיח בנושא.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שמשרד החינוך, במסגרת כישורי חיים, כל מיני תכניות כאלה ואחרות, זה נוגע בדברים.
יפעת שאשא ביטון: עד כמה לעומק, האם נוגע בצורה הרלבנטית להיום?
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אני מרגישה שבאותה מידה שאנחנו באים ובוחנים את הדברים כאן, שווה לבחון גם את מה שקורה במשרד החינוך ואולי לשבת ביחד, בשולחן עגול, שאני יודעת שממילא יתכנס ולבחון דרך אחרת, יותר רלבנטית, יותר מונגשת.
יפעת שאשא ביטון: שילדים יהיה יותר קל לקבל אותה ולהתחבר אליה, לנסות לגעת בדברים הכואבים האלה.
יפעת שאשא ביטון: הנושא של דיאטה, חברה, אני שומעת עליו מהבנות, החברות של הבת שלי.
יפעת שאשא ביטון: הבת שלי רזה וגם לה זה לא מפריע להגיד שהן עושות דיאטה ואולי גם היא תעשה.
יפעת שאשא ביטון: ילד בת 10.
יפעת שאשא ביטון: אף אחד אצלנו לא עושה דיאטה בבית, כמו שאתם יכולים לראות וזה הכל שיח חברתי וזה מתחיל מגיל מאד מאד צעיר.
יפעת שאשא ביטון: אחר כך הן גדלות עם זה וזה רק גורר איתו תופעות נוספות.
יפעת שאשא ביטון: שווה לפתוח, כשיח - שוב, לא מהמקום של אורח חיים בריא, כי כבר נמאס להם לשמוע את הבריא וגם בריא זה לא טעים ובריא זה כך וכך.
יפעת שאשא ביטון: נהיו כבר כל מיני קונוטציות – אלא מהמקום של להנגיש להם את זה באמת בצורה אחרת.
יפעת שאשא ביטון: אין לי רעיון איך.
יפעת שאשא ביטון: עדי נתן פה רעיון אחד, לי אין רעיון איך, אבל אני חושבת שזה שיח ששווה לקיים אותו.
<עדי ברקן: אני חושב שהדבר הראשון שצריך כרגע ליישם זה את חוק הפוטו שופ, הגשנו תיקון, אנחנו מחכים לטרומית.
<עדי ברקן: כשבעצם הסמכנו גם את הרשות השנייה שתהיה רשות מפקחת על הפרסומות ועל הריאליטי.
<עדי ברקן: כי היו לי שיחות גם עם אווה וכו', ואמרו לי עדי, תן לי אקדח איך אני יכולה לראות?
<עדי ברקן: אנחנו ניתן להם את האקדח.
<עדי ברקן: כשהרשות השנייה תפקח על זה שדוגמניות בתת משקל לא יהיו ושכל הכוכבנים האלה, עם BMI אפס, יופיעו בפריים טיים, כבר עשינו צעד.
<עדי ברקן: יש לנו חוק, מה הבעיה?
<עדי ברקן: אבל מה?
<עדי ברקן: אין עונשים, אז אף אחד לא אוכף אותו.
יפעת שאשא ביטון: אז רגע, אז אנחנו מדברים על אכיפה פעם אחת ואתה אומר שאתם הגשתם תיקון?
<עדי ברקן: תיקון לחוק הפוטושופ שזה אומר על ידי חברת הכנסת נורית קורן ועוד חברות כנסת.
יפעת שאשא ביטון: כן, דיברנו על זה, אבל מה המשמעות של התיקון?
יפעת שאשא ביטון: להרחיב את זה בעצם?
<עדי ברקן: שיהיו קנסות והרשות השנייה תהיה רשות מפקחת על כל מה שקורה במדיה הטלוויזיונית, על הברודקסט.
יפעת שאשא ביטון: מי מפקח עכשיו בלי התיקון?
<עדי ברקן: אף אחד.
<גיא קרני: היום החוק מוחל רק על פרסומות.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת יש חוק בלי פיקוח?
<עדי ברקן: יש חוק בלי פיקוח.
יפעת שאשא ביטון: אז מה הקטע?
<עדי ברקן: הקטע שזו הייתה הפשרה של רחל אדטו עם משרד המשפטים.
<עדי ברקן: היא הבינה שהיא לא יכולה ללכת רחוק מדי ואז ההסכם בינינו היה – היא אמרה לי "עדי - - -
יפעת שאשא ביטון: אז מי יאכוף אם אין פיקוח, לצורך העניין?
<עדי ברקן: נפתח את הדלת, אני לא יודעת אם אני אהיה בכנסת הבאה, אבל אתה תמשיך הלאה", אז אנחנו ממשיכים הלאה.
<עדי ברקן: אז החוק צריך להיות עם קנסות, אני מקווה שזה יהיה חצי מיליון שקלים כמו שהובטח לי, וכשהרשות השנייה תפקח על הכל זה כבר יתחיל במשהו.
<עדי ברקן: כבר השינוי בתפיסה ייעשה.
<עדי ברקן: אבל כרגע רק מדברים.
יפעת שאשא ביטון: נפנה אפילו לנורית קורן, לראות מה הסטאטוס של זה ואם היא מתכוונת לקדם את זה.
<עדי ברקן: אני חושב שחברי הכנסת כבר חתמו על זה.
יפעת שאשא ביטון: תקשיב, מגישים פה הצעות חוק וחותמים והכל, אבל זה הרבה מאד הצעות.
יפעת שאשא ביטון: בסוף אתה בוחר איזה הצעה אתה מקדם ומה סדרי העדיפויות וכו'.
יפעת שאשא ביטון: שווה לבדוק מה הסטאטוס של ההצעה הזו ואיפה היא בסדרי עדיפויות ואם צריך קצת לעזור ולדחוף ולשכנע, אז שנהיה גם שם, בסדר?
יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו מסכמים שמשרד החינוך, לפחות בפגישה הבאה, שכן יהיה שיתוף פעולה.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהשיח כן צריך להיות רלבנטי, אחרת אנחנו מפספסים את הילדים, לא משנה כמה נשקיע.
יפעת שאשא ביטון: אז אני מזמינה אתכם לשיח משותף במסגרת אותו שולחן עגול.
יפעת שאשא ביטון: אני אולי גם אצטרף אפילו לתכנית, כי אני חושבת שכחלק מהוועדה זה משהו שחשוב שאנחנו נלווה וחוק הפוטושופ, אנחנו מתייחסים גם אליו.
<יונתן בייסקי: המועצה תומכת בזה, אגב.
יפעת שאשא ביטון: רצית לומר משהו?
<רונן אברמסון: כן.
<רונן אברמסון: רונן אברמסון, ראש אגף פיקוח במועצת הכבלים והלוויין.
<רונן אברמסון: בהקשר למה שדיברת על מחקר שאתם רוצים לעשות, למעשה האמנה המשותפת של ערוצי הילדים ומועצת הכבלים והלוויין נחתמה במרץ.
<רונן אברמסון: אנחנו התחלנו לפני חודש - - -
יפעת שאשא ביטון: אה, היא נחתמה כבר?
<רונן אברמסון: כן, היא נחתמה.
<רונן אברמסון: ולמעשה אנחנו התחלנו תהליך פיקוחי לפני חודש, שבו אנחנו בעצם עושים מה שאתם מתכננים כנראה לעשות.
<רונן אברמסון: אנחנו בעצם מבצעים מיפוי של כל ערוצי הילדים, גם גיל רך וגם ילדים וגם תכנים שמתאימים לנוער, ויש לנו כבר קצת ממצאים.
<רונן אברמסון: יש לנו גם היסטוריה עם הערוצים האלה.
<רונן אברמסון: הערוצים האלה הם בסדר לגמרי, אבל התגלו בהם בעבר תכנים לא סטריליים.
<רונן אברמסון: היו לנו כל מיני נושאים שעלו פה, גם התבטאויות פוגעניות בתוך הסדרות האלה - - -
<קריאה: שמש.
<רונן אברמסון: נכון.
<רונן אברמסון: גם נושא של סיווג לא נכון של משדרים וכדומה.
<רונן אברמסון: יש לנו הרבה היסטוריה עם זה.
<רונן אברמסון: בחלק מהדברים נקבעו הפרות ואפילו קנסות.
<רונן אברמסון: אני חייב להגיד שהערוצים באמת שיתפו פעולה עד עכשיו גם בנושא של התקנות וגם בנושא של האמנה, אבל יש מה לשפר, בינינו.
<רונן אברמסון: אני לא אומר את זה דווקא לכם, כי יש גם כאלה ערוצים שכרגע לא נמצאים פה.
<רונן אברמסון: יש מה לשפר ויהיה לנו המשך בעצם, כשאנחנו נסיים את המיפוי שלנו, מן הסתם נגיע אליכם.
<עדי ברקן: עוד משפט קטן בעניין הזה.
<עדי ברקן: יונתן הוסיף, אתם לא שמעתם, שמועצת הכבלים תומכת בחוק הפוטושופ, ובשיחות שהיו לי עם ד"ר יפעת שגב, היא מאד בעד.
<עדי ברקן: זאת אומרת היא אמרה אני לא צריכה חוק, אני אאמץ את זה.
<עדי ברקן: זאת אומרת אם נתחיל שם, כי הכוכבנים שמופיעים שם - עוקבים אחריהם באינסטגרם אחר כך - רואים את החסה שנכנסת לפה.
<עדי ברקן: צריך להתחיל משם, מהמודלים החברתיים.
<עדי ברקן: יש לנו פה את YES ו-HOT, מה שנשאר כרגע זה לקחת את אבי ניר לאיזה סיבוב בירקון שם ולסיים את זה.
יפעת שאשא ביטון: טוב, לסיור בירקון אתה תדאג.
יפעת שאשא ביטון: רונן, ראשית קודם כל תודה על הדברים, זה חשוב מאד.
יפעת שאשא ביטון: מה שאני מבקשת, אם אפשר לקבל את האמנה, שתשלח את זה לוועדה לזכויות הילד.
יפעת שאשא ביטון: ואתה אומר שיש לכם אמצעים ראשונים, שאתם עושים מיפוי.
יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו נשמח לראות, אפילו יחידת המחקר והמידע - - -
<רונן אברמסון: כן, בגלל זה אמרתי את זה, כדי שבאמת יהיה איזה שהוא תיאום.
יפעת שאשא ביטון: כן, וככל שנוכל לשתף פעולה ולהסתייע, זה יהיה מצוין ואז נקיים דיון פה ונראה מה באמת מצאנו שם ואיפה אנחנו רוצים לשפר.
<רונן אברמסון: בהחלט.
<גיא קרני: אני רק רוצה חצי מילה קטנה.
<גיא קרני: רונן דיבר על הערוצים שנמצאים פה ועל הערוצים שלא נמצאים פה, ואני חייב להגיד שהערוצים שכן באו, למעט הערוצים של המדינה, זה שני הערוצים הבינלאומיים.
<גיא קרני: הערוצים המקומיים לא מצאו את הדרך לירושלים היום.
<גיא קרני: הגיע לכאן ניקולודיאון, שזה ערוץ אמריקאי ואנחנו הגענו לכאן, דיסני, שזה ערוץ אמריקאי.
יפעת שאשא ביטון: והם כולם אגב הוזמנו.
יפעת שאשא ביטון: כולם הוזמנו.
יפעת שאשא ביטון: בוקר טוב לכולם, אני מתכבדת לפתוח את הדיון בנושא איום סגירת מעון רעות לילדים בסיכון.
יפעת שאשא ביטון: אני מבינה שהמילה איום בסימן שאלה – תיכף נפתח את הדיון – לפחות ממסמכים ומשיח שהיה גם עם הרווחה וגם עם אנשים מהעמותה.
יפעת שאשא ביטון: גם חברי לסיעה, חבר הכנסת אלי אלאלוף, אני יודעת שהוא טיפל בנושא בתקופה האחרונה, אבל לא חיכינו לדיון ועדה משותפת משום תחושת החירום שבדיון הזה, ולכן אנחנו מקיימים את זה היום.
יפעת שאשא ביטון: הוא לא יצטרף, אבל הוא בהחלט מגבה את המהלכים.
יפעת שאשא ביטון: אני אפתח עם נציגי העמותה שיציגו את הבעיה ואני אשמח לדעת מה הסטטוס הנוכחי של המעון, כי ממה שהתרשמתי המעון נסגר הלכה למעשה והילדים כבר התחילו להתפזר במוסדות אחרים.
יפעת שאשא ביטון: האם מישהו מוכן לתת מידע?
יפעת שאשא ביטון: – בבקשה.
<טלי חלף: בוקר טוב, אני סמנ"כלית מקצועית בארגון אור שלום.
<טלי חלף: בלב כבד ובכאב גדול מאוד מעון רעות עומד להיסגר בסוף החודש הזה.
<טלי חלף: ב-22 לחודש יש אירוע פרידה שאנחנו עושים, שאליו מוזמנים כל בוגרינו ואנשי הצוות המסורים שעבדו במעון הזה לאורך השנים.
<טלי חלף: הגענו לרגע הזה אחרי שנים של מאבקים לקיומו של המקום המופלא הזה.
<טלי חלף: בבדיקה שעשיתי אתמול בערב באתר השמה חכמה של משרד הרווחה ראיתי שאין לו אח ורע בפרופיל הזה ולילדים האלה במדינת ישראל.
<טלי חלף: אני פה בשם הזה.
<טלי חלף: אולי את רעות הנוכחית אנחנו כבר לא יכולים להציל, אבל לפחות שנציל את ילדי ישראל שזקוקים למקום כזה, ונצא מפה היום עם קריאה שנדאג לזה שיהיה מקום זהה כי הוא מתבקש, כי המיוחדות שיש במקום הזה היא ביכולת שלו לטפל בילדים הקשים ביותר שעברו כבר כמה וכמה מסגרות.
<טלי חלף: אני מאוד מודאגת מעתידם.
<טלי חלף: תמונת המצב היום שלמחצית הילדים יש מקום והם כבר בתהליכי קליטה שם, הם עברו ראיונות והם התקבלו.
<טלי חלף: יש עוד שבעה-שמונה ילדים שאנחנו עוד בתהליך אתם.
<טלי חלף: ויש בין שלושה לחמישה ילדים שאנחנו עוד מודאגים לגביהם, ונצטרך לראות יחד עם משרד הרווחה, שמטפל בדבר, ועם הרשויות המקומיות איך אנחנו פותרים גם את ההשמה של הילדים האלה.
<טלי חלף: לשאלתך איך הגענו עד הלום.
<טלי חלף: קודם כול נתחיל בזה שמסגרת של 26-24 ילדים, אין לה היתכנות כלכלית בתעריפים ובתקינה הנדרשים מאתנו.
<טלי חלף: לקחנו לפני כמה חודשים את חברת "דלויט" כדי שהיא תסייע לנו להבין מה אנחנו עושים לא בסדר, איפה אנחנו טועים, איפה אנחנו יכולים לשפר.
<טלי חלף: ולהפתעתנו הגדולה גילינו שרק אם אנחנו לוקחים את התקינה שמשרד הרווחה דורש – ואנחנו נותנים הרבה יותר כמובן – ואת התעריפים שהוא נותן לזה יש סיכוי למקום כזה.
<טלי חלף: ואכן זאת היתה המציאות שלנו במשך שנים.
<טלי חלף: במשך שנים המקום היה בגירעון של כ-600,000 שקל בשנה, שהצלחנו איכשהו לאזן בעזרת גיוס תרומות.
<טלי חלף: הארגון שלנו מגייס תרומות בגובה של 10 מיליון שקל בשנה.
<טלי חלף: הגיעה שיטת המכרזים, שמשרד הרווחה, אין לו פה בחירה, הוא חייב להשתתף בדבר הזה, ושיטת המכרזים יישרה קו עם כל המסגרות הפוסט אשפוזיות, דהיינו, לא משנה איזה סדר גודל הפנימייה שלך, איפה היא ממוקמת, אם היא ממוקמת בניצנה או אם היא ממוקמת בלב ירושלים, כשאתם מבינים שההוצאות אחרות לפחות על שכר דירה, התעריף אותו תעריף.
<טלי חלף: אור שלום נהנתה במשך השנים מתעריף יותר גבוה, בגלל המיוחדות שלה ובגלל פרופיל הילדים שהופנה אליה.
<טלי חלף: אלה ילדים שלא שרדו את המסגרות האחרות.
<טלי חלף: כתוצאה מזה הקטינו את התעריף והגדילו את הגירעון למסגרת הזאת מ-600,000 ליותר ממיליון שקלים, וזה משהו שאנחנו כבר לא יכולים לעמוד בו עם כל הרצון שלנו, בטח ובטח בהינתן מצבנו הכללי.
<טלי חלף: היה משא-ומתן ארוך מאוד עם משרד הרווחה בקיץ שעבר, כשאנחנו מנסים למצוא במקביל קמפוס אחר.
<טלי חלף: זה גם כן משהו שאנחנו מנסים לעשות במשך שנים.
<טלי חלף: יושב לידי מנכ"ל אור שלום לשעבר, והוא יוכל לספר, כי לאורך השנים היו כל מיני דברים שניסינו לדחוף ותמיד הם נפלו מסיבות כאלה ואחרות שלא תלויות בנו.
<טלי חלף: ביקשנו ארכה של עוד שלוש שנים להיות במקום הנוכחי עם התעריפים הישנים, כדי שנוכל להתקיים, הובטח לנו שכך יהיה.
<טלי חלף: כתוצאה מזה אכן פתחנו מחדש את המסגרת, קלטנו ילדים מחדש, השארנו את הצוות שביוני שעבר כבר קיבל מכתבי פיטורים, חתמנו על חוזה שכירות לעוד שלוש שנים ויצאנו לדרך.
<טלי חלף: ואז בנובמבר הודיעו לנו בדרך די מוזרה שלצערם הרב הם לא יכולים לעמוד בהבטחה השלטונית שהובטחה לנו ומקטינים את התעריף רטרואקטיבית לספטמבר.
<טלי חלף: עם הבשורה הזאת לא נותרה לנו ברירה, אלא לקבל את ההחלטה הבלתי נמנעת הזאת, כי זה היה להיכנס לחובות שאנחנו לא יכולים לעמוד בהם.
<טלי חלף: הסגירה המידית נובעת גם מזה שהבנו שמקום שהוא בפרפורי גסיסה כבר מהשנה שעברה לא יכול לשרוד עוד תקופה ארוכה ולטפל באוכלוסייה הכול-כך מורכבת הזאות במצב הזה.
<טלי חלף: אי-אפשר לטפל בילדים שכל חייהם זה חוסר ביטחון, חוסר קביעות וחוסר יציבות במקום כזה.
<טלי חלף: אי-אפשר.
יפעת שאשא ביטון: טלי, אני רוצה לשאול מספר שאלות.
יפעת שאשא ביטון: ראשית, אני מוכרחה לומר שלא עד הסוף אני מבינה את הדינמיקה, לפחות לא של השבועיים האחרונים, ואני אומר למה.
יפעת שאשא ביטון: גם בשנה שעברה התערבתי בסוגיית מעון רעות, הגיע אלי צוות מהמעון, כמובן ישר עמדנו על הרגליים והצלחנו להביא לסיכום יחד עם משרד הרווחה ולאפשר לזה להמשיך להתקיים.
יפעת שאשא ביטון: אני מודעת לכל האתגרים והקשיים שהיו, אם כי את בעצמך אומרת, וגם את זה אנחנו יודעים, שהמעון קיבל תעריף מוגדל בגלל הייחודיות ובגלל הרצון לשמור אותו.
יפעת שאשא ביטון: כשלפני שבוע שמעתי את הזעקה, משום מה התרשמתי שאנחנו נמצאים באותה נקודה לבוא ולהציל את המעון, ופתאום שלא כהרגלי בקודש אני הופכת איזה שולחן, ואני מגלה שהמעון בכלל כבר מתפזר, אין פה מה להציל.
יפעת שאשא ביטון: לא הצלחתי להבין את השיח, לא התקשורתי שנוצר, ולא עם חברי הכנסת שנוצר, כי אין פה מה להציל.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מתכנסים פה פעם אחת כדי להבין את הדינמיקה שנוצרה, כי כמובן הייתי בקשר עם משרד הרווחה – ניתן לנציג שנמצא כאן לדבר ואחר-כך גם לנציגים הנוספים – והבנתי שהיתה הבטחה שלטונית.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שיושבים היום בעקבות או בזכות, איך שתרצו לקרוא לזה, הסיפור עם אור שלום, בכלל בוחנים את התעריפים של אותן מסגרות קטנות ומגדילים את התעריף כדי לאפשר את ההיתכנות של המסגרות האלה.
יפעת שאשא ביטון: מצאו לאור שלום מבנה חלופי, ובכך יכלו לחסוך - - -
<טלי חלף: לא נכון.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו תיכף נשמע.
יפעת שאשא ביטון: תיכף נברר את הכול.
יפעת שאשא ביטון: פעם אחת כולנו נשב סביב השולחן, לא אני מולכם, אחר-כך רווחה, אחר-כך עוד פעם אתם, ונראה מה באמת קורה פה, כדי שלפחות נוכל ללמוד לפעמים הבאות, ואני מקווה שלא נצטרך להתמודד עם סיטואציות כאלה.
יפעת שאשא ביטון: הוצעה מסגרת, היא יכלה לחסוך לפחות את ה-60,000 שקלים בחודש.
יפעת שאשא ביטון: נתבקשתם להישאר בהבטחה אמיתית, והיא גם כתובה.
יפעת שאשא ביטון: ראיתי שרשורים שהיו לגבי הנושא של תעריף מוגדל, לפחות עד אוגוסט, כדי שלא נצטרך לפזר את הילדים באמצע השנה.
יפעת שאשא ביטון: גם לזה לא נעתרתם.
יפעת שאשא ביטון: הייתי רוצה להבין האם היתה דחיפות כזאת, למרות שיש פה הצעות קונקרטיות, אמיתיות, להמשך תעריף מוגדל עד אוגוסט, כדי שיאפשרו לכם לפחות לסיים את השנה.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור של המבנה לא בא מצדכם.
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לשמוע מה הסיבה שלא הסכמתם לעבור למבנה האחר שהוצע לכם.
יפעת שאשא ביטון: התחושה היא, או שיש פה קצר בתקשורת, או שיש פה דברים אחרים שעומדים מאחורי זה.
יפעת שאשא ביטון: משהו בשיח הזה, אני מודה, לא פתור לי.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מצליחה לפתור את כל השאלות האלה.
יפעת שאשא ביטון: אם את רוצה להתייחס לנקודות, תתייחסי, ונשמע את נציגי משרד הרווחה.
<טלי חלף: אני אתייחס אחד לאחד.
<טלי חלף: קודם כול אני מסכימה אתך שיש פה משהו בשיח שלא מובן.
<טלי חלף: כמוך גם אני לא מבינה את הדברים עד הסוף.
יפעת שאשא ביטון: הוצע לכם להישאר עד אוגוסט בתעריף מוגדל?
<טלי חלף: רגע, אני אענה אחד לאחד.
<טלי חלף: הוזמנתי לוועדה הזאת, לא יזמתי את הפנייה לכאן.
יפעת שאשא ביטון: אני יזמתי.
<טלי חלף: אור שלום בצורה פורמלית כארגון לא פנה.
<טלי חלף: אני יודעת שיש אנשים ברעות, הורים ומתנדבים, הרבה אנשים שסביב המעון הזה במסירות ובדבקות במטרה פנו לכל מיני במקומות בניסיון להציל את המקום, אבל זה לא פניות פורמליות של הארגון.
<טלי חלף: ואני רוצה לדייק.
יפעת שאשא ביטון: הארגון קיבל החלטה שבכל מקרה סוגרים את המעון, לא משנה עכשיו מה נקבל ומה לא.
יפעת שאשא ביטון: זה מה שאני שומעת מהדברים שלך.
<טלי חלף: לא.
<טלי חלף: אלה לא היו המילים שלי.
<טלי חלף: הגבתי לזה שהרגשת שיש פה חירום ואיך אני באה ואומרת שכבר הרכבת יצאה ואי-אפשר לעצור אותה.
<טלי חלף: המבנה שהוצע לנו – הוצע לנו מבנה שלא ראינו אותו ולא התאפשר לנו לראות אלא אם כן אנחנו מתחייבים שאנחנו לוקחים אותו לרעות.
<טלי חלף: אנחנו לא יודעים איך המבנה הזה - - -
יפעת שאשא ביטון: מה, אנחנו ילדים בגן?
יפעת שאשא ביטון: אומרים לכם: תיקחו חתול בשק, בלי שייקחו אתכם לראות?
<טלי חלף: רק מבירורים שעשינו הבנו שנדרשת שם השקעה גדולה.
<טלי חלף: יתרה מזו, המקום הזה מאוכלס ב-16 ילדים, נערים, לא בפרופיל פוסט אשפוזי, יותר גדולים מהילדים שלנו, וכששאלנו מה הולך להיות עם 16 הילדים האלה, הנערים, אמרנו לנו: תצרפו את ילדי רעות לילדים האלה.
<טלי חלף: זה לא רעות.
<טלי חלף: זה לא מתקבל על הדעת.
<טלי חלף: אלה נערים, הם לא באותו גיל.
<טלי חלף: בקיצור, זאת הצעה לא רצינית, ולהצעה לא רצינית אנחנו לא מתייחסים ברצינות.
<טלי חלף: זו לא הצעה רצינית, זה ממש היה לשים עלה תאנה וכל הזמן מנפנפים בו לפנינו.
<טלי חלף: אני אומרת לך: זו לא הצעה רצינית.
<טלי חלף: מישהו חושב שאפשר לצרף את ילדי רעות ל-16 הנערים האלה?
יפעת שאשא ביטון: תיכף נבדוק את הנקודה הזאת.
יפעת שאשא ביטון: לגבי התקציב, הציעו לכם להישאר עד אוגוסט בתקציב מוגדל כדי לפזר את הילדים בצורה מסודרת לקראת סוף השנה ולא באמצע השנה.
<טלי חלף: השיקול שלנו היה שיקול של טובת הילדים, כפי שאמרתי קודם.
יפעת שאשא ביטון: באמצע שנה?
יפעת שאשא ביטון: טובת הילדים?
<טלי חלף: אם אני שמה את הנזק של אמצע שנה לעומת הנזק של הפעלת מסגרת כשצוות כבר מתחיל ללכת – שוב פעם, אני מזכירה לך שכבר בשנה שעברה היו מכתבי פיטורים ביד, והם יודעים שהם הולכים לאבד את מקום עבודתם, אז אנשים, חלקם אנשים צעירים, חלקם אנשים שנתנו את נשמתם במקום הזה, מתקשים להישאר במקום כזה ולהחזיק, והתחילה כבר זליגה של אנשים, כבר לא היה עם מי להחזיק את הילדים האלה במצב מעורער למשך שבעה חודשים.
<טלי חלף: לדעתנו המקצועית הנזק שייגרם במקום המעורער הזה יותר גדול מאשר עכשיו, באמצע שנה, נכון, עם המחיר של אמצע שנה, מאשר מקום שיהיה בטוח וייתן להם המשכיות.
<טלי חלף: השיקול היה אך ורק ממקום טיפולי.
<טלי חלף: מבחינה כלכלית זה לא שיקול נכון.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה בכל זאת להתעמק ולשאול, לא ממקום שיפוטי, ממקום של ירידה אל תוך העניינים.
יפעת שאשא ביטון: משרד הרווחה מציע תעריף מוגדל עד אוגוסט, על פניו אתם רוצים לסגור בגלל שאין היתכנות כלכלית, בגלל שמאוד מורכב וקשה להחזיק את המעון, לא רק בהקשר של אמצע השנה אלא בכלל לאורך השנים, משרד הרווחה אומר בצורה מאוד-מאוד ברורה: לא רק מעון רעות, כל המסגרות הקטנות הולכות לקבל תקציבים מוגדלים, כדי שהם יוכלו לשרוד - -
<טלי חלף: הוא לא אמר את זה.
יפעת שאשא ביטון: - - אז מאוד יכול להיות שהייתם יכולים למצוא יציבות לאורך זמן, ובכל זאת אתם בוחרים לא לצאת לזה?
<טלי חלף: אני ממש עומדת על זה, הוא לא אמר את זה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמע את משרד הרווחה.
<טלי חלף: הוא לא אמר.
<טלי חלף: הוא לא דיבר אף פעם על מסגרות פוסט אשפוזיות.
<טלי חלף: המסגרות הפוסט אשפוזיות לא מדוברות.
<טלי חלף: יושב פה גם נציג - - -
יפעת שאשא ביטון: קיבלתם תקציב מוגדל בסופו של דבר לאורך תקופה ארוכה ואמרו לכם שתמשיכו לקבל תקציב מוגדל.
<אטלי חלף: אמרו לנו עד סוף השנה, ומבחינתם בסוף השנה הם סוגרים את רעות.
<אטלי חלף: אף אחד לא נתן לנו הבטחה מעבר לסוף השנה הזאת, ולא ישבו אתנו לרגע אחד לראות איזה עתיד יש למקום הזה.
<אטלי חלף: אם הייתי יודעת שיש לי הארכה לשלוש שנים נוספות, שבמהלכם אני יכולה להעביר, לבנות קמפוס אחר ולעשות את הדברים כשיש איזה אופק, ואני יכולה להבטיח עתיד, גם לילדים וגם לצוות, זה היה נראה אחרת לגמרי.
<אטלי חלף: זו לא אותה החלטה.
<אטלי חלף: להתקיים עד אוגוסט ולקיים מסגרת שיש לה אופק, זו לא אותה החלטה.
יפעת שאשא ביטון: נשמע את משרד הרווחה.
יפעת שאשא ביטון: ננסה לפתור את כל סימני השאלה שנמצאים על השולחן.
יפעת שאשא ביטון: דליה, בבקשה.
<דליה לב שדה: אני אתחיל באופן כללי לגבי התהליך ודניאל ימשיך לגבי התקציבים.
<דליה לב שדה: קודם כול, הסיפור לא מתחיל עכשיו, הסיפור מתחיל כבר לפני יותר מעשר שנים, כשהמסגרת מלכתחילה נבנתה כמסגרת זמנית.
<דליה לב שדה: אור שלום קיבלו אישור זמני להפעלת רעות בתוך קמפוס שנמצא במלחה, מאחר שלא נמצא מבנה חלופי.
<דליה לב שדה: המבנה מלכתחילה לא התאים לצרכים של הילדים וידענו את זה, אבל לא נמצא משהו אחר והתקבל אישור זמני.
<דליה לב שדה: האישור הזמני גרר אותנו במשך העשור האחרון למספר משברים.
<דליה לב שדה: זה לא המשבר הראשון, גם זה חשוב לשים על השולחן.
יפעת שאשא ביטון: ציינו את זה לפני שהגעת.
<דליה לב שדה: אור שלום, למרות הניסיונות שלהם, אני מבינה שלא הצליחו למצוא לאורך השנים מסגרת חלופית.
<דליה לב שדה: הקמנו מאז לפחות 20 או 25 פנימיות וכולם מצאו מסגרות וכולם מצאו מקומות מתאימים לילדים.
<דליה לב שדה: אור שלום מסיבות שונות לא הצליח למצוא מסגרת, ובכל פעם אנחנו נמצאים על סף משבר.
<דליה לב שדה: אין לנו שום מילה רעה להגיד על הטיפול בילדים, לא מבחינת הצוות הטיפולי ולא מבחינת אור שלום כיצד הוא דאג לכך שהצוות הטיפולי יעשה את העבודה שלו.
<דליה לב שדה: באמת, על איכות הטיפול אנחנו לא מדברים, רק על ההתנהלות והארגון והיכולת לשבת במקום.
<דליה לב שדה: אור שלום, שלא בצדק קיבל תמיד תעריף מוגדל ביחס למסגרות פוסט אשפוזיות אחרות בארץ.
<דליה לב שדה: אף אחד לא קיבל את התעריף הזה.
<דליה לב שדה: למה?
<דליה לב שדה: היסטוריה.
<דליה לב שדה: הם היו הראשונים, הם היו החלוצים.
<דליה לב שדה: ניתן להם תעריף אחר.
<דליה לב שדה: כל שאר המסגרות הפוסט אשפוזיות שורדות, מחזיקות מעמד, זה לא שהן קורסות לנו ולא מצליחות.
<דליה לב שדה: יש יותר מ-1,000 ילדים במסגרות פוסט אשפוזיות בתעריף נמוך יותר - -
<טלי חלף: 100 ילדים לפחות בכל מסגרת.
<דליה לב שדה: - - כולל בתוכן מסגרות קצה שמחזיקים בהן ילדים מורכבים כמו הילדים שנמצאים באור שלום ולפעמים יותר.
<דליה לב שדה: יש לנו מסגרות שהילדים עוד יותר מורכבים, ילדים מתבגרים – באור שלום זה בעיקר ילדים – פגיעה מינית, בעיות קשות מאוד ומצליחים להתקיים בתעריף.
<דליה לב שדה: חוץ מזה שאנחנו כבר מקיימים תקופה ארוכה דיונים גם לשנות את תעריף הפוסט ולנסות למצוא תעריף מותאם לקבוצות שונות בתוך הפוסט.
<דליה לב שדה: גם ראינו שיש ילדים חולי נפש, שזה סיפור אחד, וזה תעריף X כי הם צריכים תשומות אחרות, ויש ילדים עם הפרעות התנהגות קשות והם צריכים תעריף אחר בגלל רמת המוגנות.
יפעת שאשא ביטון: הבנתי שהוקמה וועדה שהתחילה להיפגש כדי לבחון את התעריפים השונים ולשנות.
<דליה לב שדה: זה כבר אחרי עבודה של ועדה אחרת שהוקמה בראשות פרופ' שפירו שגם היא כבר מיקמה לנו פחות או יותר איפה הילדים נמצאים.
<טלי חלף: ב-2011 - - -
<דליה לב שדה: נכון, אבל עכשיו כבר הוקמה ועדה שהיא של בניית המודלים התעריפיים.
<דליה לב שדה: לא ועדה לבחינת האסטרטגיה ולא התפיסה הטיפולית, אלא התעריף.
<דליה לב שדה: עכשיו כמה צריך לשלם עבור כל ילד.
<דליה לב שדה: לא בטוח שנצטרך להוסיף, לא בטוח כמה ולא בטוח עדיין עבור מה.
<דליה לב שדה: על זה עכשיו אנחנו מקיימים את הדיונים, אבל זה לא קשור.
<דליה לב שדה: בכל מקרה, יותר מעשר שנים אור שלום לא הצליח, ובכל פעם עמדנו על אותו משבר, ובכל פעם המשרד נתן חבילת סיוע לאור שלום כדי לשרוד, כי הם בכל פעם מגיעים למשבר כלכלי, כי הם לא מצליחים להתקיים.
<דליה לב שדה: ואנחנו נמצאים בסרט הזה כבר שלוש פעמים.
<דליה לב שדה: הפעם הזאת הגענו למצב שאור שלום החליט על הסגירה.
<דליה לב שדה: מאוד ביקשנו שהסגירה תהיה בסוף שנה.
<דליה לב שדה: אחרי שאור שלום התנגד בתוקף לסגירה בסוף שנה, ביקשנו שלפחות זה יהיה עד פסח, כי רצינו שיהיה משהו טבעי בתהליך של הסגירה ולא איזה תאריך שנופל בצורה ביורוקרטית וחותך באמצע שום דבר - -
יפעת שאשא ביטון: איך יצעקו Crysis אם זה לא יהיה בבום?
<דליה לב שדה: - - אז אמרנו "לפחות פסח", זה מייצר איזו תקופה של פסק זמן מבחינת הילדים, יוצאים לשבועיים של חופש ונוכל להתארגן נכון.
<דליה לב שדה: מחוסר ברירה נאלצנו להתאים את עצמנו למצב הזה, והיום לרוב הילדים – יש לי כאן את הסטטוס העדכני – כבר נמצאו מסגרות המשך, יש ילדים שנמצאים בתהליך של היכרות עם מסגרות המשך.
<דליה לב שדה: ברגע האחרון נוצר לנו פוטנציאל.
<דליה לב שדה: אני מודה, זה היה לפני חודש, הייתי ערב נסיעה לחופשה, הצעתי לאור שלום, ללאה גולן, אפשרות של קמפוס חלופי בירושלים שזו הזדמנות נדירה, באמת נדירה.
<דליה לב שדה: יש לנו ארבע וילות שמוחזקות ברמה שאנחנו חושבים שהיא צריכה להיות מוחזקת.
<דליה לב שדה: שוב, אנחנו לא מתפשרים על איכות הטיפול לילדים.
<דליה לב שדה: אם יש הזנחה, אם יש חוסר יכולת להחזיק, אנחנו מחליפים בעלויות, אנחנו סוגרים מסגרות, כי אנחנו רוצים שיהיה טיפול נכון לילדים, שהילדים יהיו מוחזקים.
<דליה לב שדה: ואז נוצרה שם הזדמנות בגלל מסגרת אחרת שלא הצליחה להרים את המקום.
<דליה לב שדה: מקום שנכון, דורש איזו השקעה פיזית, שיפוצים, במקום הזה, אבל הווילות - - -
יפעת שאשא ביטון: אפשרתם לאור שלום להגיע, לראות?
<דליה לב שדה: אני פשוט זוכרת את זה, כי היתה לי ממש שיחה ארוכה עם לאה, גם טלפונית וגם אחר-כך פגשתי אותה במשרד, בקריה, ביום שהיה לנו דיון.
<דליה לב שדה: הצעתי לה לבוא לראות את המסגרת ולנסות להקים שם.
<דליה לב שדה: יכולנו להקים שם בשתי וילות את רעות ובשתי וילות אחרות את הילדים הטיפוליים, יכולנו למצוא פתרונות, לא היתה בעיה.
<דליה לב שדה: יש שם מקום ל-48 ילדים.
<טלי חלף: אנחנו מסגרת עם בית ספר - - -
<דליה לב שדה: בית ספר היה צריך למצוא.
<דליה לב שדה: הילדים לומדים שם בקהילה.
<דליה לב שדה: נכון, יש בעיה.
<קריאה: זה לא להבין את מהות הטיפול.
<דליה לב שדה: אין בית ספר במקום.
<דליה לב שדה: הבית ספר שנימצא שם זה או בית ספר לחינוך מיוחד שאפשר היה למצוא פתרון, או בית ספר שהיינו יכולים לאשר בשלב הראשון למידה בתוך המסגרת.
<דליה לב שדה: לתהליכים האלה יכולנו למצוא פתרון.
<דליה לב שדה: רוב המסגרות הפוסט אשפוזיות שלנו הן לא עם בית ספר בילד אין, הן לא עם בית ספר בתוך הקמפוס.
<אליהו גמרא: זה מצער מאוד.
<דליה לב שדה: אני לא יודעת.
<דליה לב שדה: יש דעות לכאן ולכאן.
<דליה לב שדה: יש לנו מסגרות מאוד מצליחות, כולל "שבילים", כולל "עציון" - -
<אליהו גמרא: - - -
<דליה לב שדה: - - כולל "אורנים", כולל "ביתנו", ילדים עם מסגרות קצה.
<דליה לב שדה: סליחה, אני אומרת את זה בראייה ארצית.
<דליה לב שדה: שוב אני אומרת.
<דליה לב שדה: יש לי קמפוס שעובד עם בית ספר בפנים.
<דליה לב שדה: "נוה צאלים" עובד עם בית ספר בפנים.
<נעה אטקס: המסיימים שלנו מתקדמים למסגרות שאת מתארת.
יפעת שאשא ביטון: סליחה, שמענו בקשב רב, אפילו אני השתדלתי לא התפרץ לדברים.
<דליה לב שדה: רוב המסגרות בארץ הן מסגרות שהילדים לומדים בקהילה ומשתלבים בקהילה, ואם צריך לפעמים לשים חונך, אנחנו מוסיפים כוח-אדם לבית ספר.
<דליה לב שדה: זה בית ספר לא רגיל, זה בית ספר לילדים עם הפרעות נפשיות או עם הפרעות התנהגות, בתי ספר מותאמים, וזה אחריות של מערכת החינוך.
<דליה לב שדה: היום משרד החינוך מתנגד בכלל לפתוח בתי ספר בקמפוסים שלנו, של פנימיות.
<דליה לב שדה: הוא אומר: לא, הילדים ילמדו בקהילה.
<דליה לב שדה: יש לנו את כל התמיכה לילדים בקהילה.
<דליה לב שדה: יש ויכוח כן או לא, אבל היה אפשר למצוא.
<דליה לב שדה: בשלב ראשון אפילו להביא מורות פנימה לתוך המסגרת ולמצוא פתרון.
<דליה לב שדה: העניין הוא שבנקודת הזמן הזאת לאה גולן סירבה לראות את המקום.
<דליה לב שדה: היא אמרה במפורש שהתורמת שלה לא יכולה להעביר כספים למסגרת שהיא על שם תורם אחר, ושם יש תורם של הג'וינט, כי המסגרת הזאת נתרמה לג'וינט, ולא הסכימה בשלב הזה לראות.
<דליה לב שדה: אחר-כך שמעתי שהיא שינתה את דעתה, והיא כן רצתה, ואז אמרו לה "בתנאי שזה יהיה לאור שלום", וגם אז לא הוסכם לבוא לראות את המסגרת.
<דליה לב שדה: המסגרת פתוחה.