GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: יש רשימה של לדעתי עד חמישה מספרי טלפון שנכנסים פנימה.
<ציפורת שימל: יש מערכות.
יפעת שאשא ביטון: בואי נגיד שמבחינת מערכות לגני הילדים - ולמערכות חינוך אני פחות דואגת, כי אנחנו הוצפנו ובאמת במערכות מאד מאד מרשימות.
יפעת שאשא ביטון: אגב, העלויות הן לא אסטרונומיות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כן מדברים ואני אומר ביושר – אנחנו כן מדברים על סבסוד, לא סבסוד אפילו - על מימון של ההתקנה הראשונית, כי זה בעצם מרבית הכסף והכניסה של זה לגנים, אבל אחר כך צריך לתחזק את זה ואפרופו כשאנחנו מדברים על אחריות גם של הורים וגם של כולם, אז בעלות ממש סמלית בחודש זה בר החזקה.
יפעת שאשא ביטון: אין ספק שמדובר, שוב, בצורך, בהתגייסות של כולם, אבל מה שמטריד אותי בסיפור שלך זה המטפלות במעונות אמונה.
יפעת שאשא ביטון: לא עשו טלפונים, קרה ילד לא מגיל, הן המשיכו רגיל?
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שם לא הייתה התגייסות.
<ציפורת שימל: אז שוב, אני לא מתייחסת כרגע לדבר ספציפי - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל אני מתייחסת.
יפעת שאשא ביטון: המטרה של הדיון הזה היא לעקוב.
<ציפורת שימל: כשיש מקרה, ילדים לא נשכחים ודברים נעשים וכבר דיברנו על כך והאחריות היא בסופו של דבר אחריות מוסרית, כמו שדיברנו על כך הרבה בדיונים שהיו והיא קיימת ואני חושבת שנחטא אם נגיד שלמטפלות יש קמצוץ של חוסר אחריות.
יפעת שאשא ביטון: אני לא אומרת, אני שואלת אותך אינפורמטיבית.
<ציפורת שימל: אבל אנחנו מדברים על משהו - - -
יפעת שאשא ביטון: בא משרד התחבורה אמר עשינו א', ב', ג', ד', לא עשינו את זה ואת זה ואת זה כי.
יפעת שאשא ביטון: באו משרד החינוך אמר אנחנו עשינו ככה וככה וככה, אבל ברור לכולנו שאנחנו עושים את זה לא כי יש אחריות על הגננת ולא כי אנחנו מסירים אחריות הורית ו-, ו-, ו-.
יפעת שאשא ביטון: אני שואלת עכשיו: מעונות אמונה, לצורך העניין את יכולה לייצג רק אותם.
יפעת שאשא ביטון: חבל לי שויצ"ו והאחרים לא נמצאים, אלא אם כן יש פה נציגות.
<ציפורת שימל: ישב פה נאות מרגלית.
<ציפורת שימל: הוא יצא.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לדעת מה קרה באותם בקרים אחרי שדיברנו, עם כל היופי של ההעלאה למודעות, אם ראיתם שילדים לא מגיעים, אם מישהו עשה טלפון, את יודעת מה, רק בשביל להשתיק את הנפש.
<ציפורת שימל: קודם כל שוב אני אומרת, יש הבדל גדול בין הוראה שניתנת - - -
יפעת שאשא ביטון: לא קיבלתם הוראה.
יפעת שאשא ביטון: הייתה פה התגייסות.
<ציפורת שימל: ההתגייסות היא התגייסות כמו שאני אמרתי, מוסרית, היא התגייסות אנושית.
יפעת שאשא ביטון: אבל הייתה?
יפעת שאשא ביטון: התקשרו?
<ציפורת שימל: הדברים האלה נעשים בפועל כל יום.
יפעת שאשא ביטון: בפועל כל יום אם אתם רואים שילדים לא מגיעים אתם בקשר עם ההורים שלהם.
<ציפורת שימל: שוב אני אחזור ואומר, כולנו, או לחות רוב היושבים כאן, אני יכולה לומר שאני בעצמי גם כן אמא לילדים קטנים וכאשר ילד נעדר מספר ימים אז - - -
יפעת שאשא ביטון: לא מספר ימים.
<ציפורת שימל: אז מתקשרים ושואלים וכו'.
<ציפורת שימל: אז שוב אני אומרת - - -
יפעת שאשא ביטון: אני לא מדברת על מספר ימים.
יפעת שאשא ביטון: עזבי, אני לא מדבר עכשיו על ההיבט החינוכי, באמת.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך וגם אני כאמא, בלי קשר עכשיו לא לשכחת ילדים ולא מהיום, יש לי כבר ילד גדול שכבר מזמן לא במערכת וכשהוא היה קטן, כשאני יודעת שהוא בשבע וחצי לא מגיע היום לגן כי, אני שולחת הודעה או שאני מרימה טלפון ואומרת תקשיבו, הוא לא יבוא.
יפעת שאשא ביטון: אבל לא כל ההורים עושים את זה, אנחנו יודעים את זה ולא כי הם לא רוצים או כי הם מזלזלים, כי זה בכלל לא בלופ שלהם.
יפעת שאשא ביטון: השאלה שהייתה פה עכשיו, כי בסוף מהמקום שיצא הכי הרבה רעש, ואני לא אומרת את זה בגנות, מהמקום שיצא הכי הרבה רעש הייתה גם הכי הרבה התגייסות והנה, פה אני שומעת אותך עכשיו מתפתלת ואומרת כן מוסרי, לא מוסרי.
יפעת שאשא ביטון: לא משנה לי מאיזה מקום זה נעשה, באמת לא משנה לי מאיזה מקום זה נעשה.
יפעת שאשא ביטון: השאלה רק אם זה נעשה.
<ציפורת שימל: אני פשוט לא רציתי לחזור על דברים שנאמרו בדיונים הקודמים, ישבתי ואמרתי אותם כאן אבל אני אגיד אותם שוב, אין שום בעיה.
<ציפורת שימל: אנחנו מבחינתנו רואים באחריות ההורית כאחריות ראשונה במעלה.
<ציפורת שימל: היו"ר יפעת שאשא ביטון: יופי.
<ציפורת שימל: היינו שם.
<ציפורת שימל: לכן אני חוזרת על הדברים, אבל אני אצטרך לחזור על זה שוב.
יפעת שאשא ביטון: נו, יופי, יש אחריות הורית ומה עושים עכשיו?
<ציפורת שימל: אני גם חושבת שהדברים נאמרו גם על ידי משרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: מה עושים עם זה אבל?
יפעת שאשא ביטון: יש אחריות הורית, ההורה לא אחראי.
יפעת שאשא ביטון: שאלתי גם את לילי ואני אמרתי את זה בצורה בוטה לא בגלל משהו, כדי לרגע לנער מהמקום הזה.
יפעת שאשא ביטון: ההורה לא אחראי.
יפעת שאשא ביטון: האחריות היא רק עליו.
יפעת שאשא ביטון: לא מעניין אותי בכלל.
יפעת שאשא ביטון: הוא לא אחראי.
יפעת שאשא ביטון: אז שכח את הילד שלו, שימות?
יפעת שאשא ביטון: באמת, אני שואלת אם זאת הגישה.
יפעת שאשא ביטון: לפני רגע דיברת איתי על מוסריות וזה.
<ציפורת שימל: האחריות על הילדים שנמצאים כרגע במעונות – זה גם דברים שנאמרו ואני אומר אותם שוב – האחריות על הילדים שנמצאים כרגע במעון - - -
יפעת שאשא ביטון: בקיצור לא מעניין אותי.
יפעת שאשא ביטון: אותי מעניין מהרגע שהוא נכנס למעון ועד שהוא יוצא.
<ציפורת שימל: על ילדים בני אפס עד שלוש, אני אזכיר שוב, בני אפס עד שלוש, כאשר מטפלת תעזוב אותם אפילו לרגע קטן אחד ויכולים לקרות אסונות לילדים - - -
יפעת שאשא ביטון: תקשיבי, יש לי הפתעה בשבילך.
יפעת שאשא ביטון: יש לי פה תיעוד בתמונות וזה - - -
<ציפורת שימל: מבחינתנו אנחנו אומרים את מה שאנחנו מסוגלים ולא את מה שאנחנו לא מסוגלים.
<ציפורת שימל: את מצפה ממני לומר משהו שאני לא מסוגלת לומר.
<ציפורת שימל: אני לא אתחייב על משהו ש - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, לא, תעצרי שנייה.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לכם שאתם מסוגלים יותר וזה בסדר גם להגיד אנחנו במעונות אמונה לא מוכנים לקחת אחריות על הנושא של להתקשר עכשיו להורים.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לומר לך משהו.
<ציפורת שימל: אני גם לא פה מטעם מעונות אמונה ספציפית, אני מייצגת את כלל המעונות.
יפעת שאשא ביטון: את מייצגת את כלל המעונות?
יפעת שאשא ביטון: כלל המעונות לא מוכנים לקחת אחריות?
<ציפורת שימל: לא כלל המעונות, אני כאן כרגע כנציגת חמשת הארגונים – ויצ"ו, אמונה, נאות מרגלית, נעמ"ת - - -
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז מבחינתי לפרוטוקול – ויצ"ו, אמונה, חירות, נעמ"ת – אמרת, מי שנאמר פה לא מוכנים לקחת אחריות.
יפעת שאשא ביטון: אני אגיד רגע משהו.
יפעת שאשא ביטון: לפני שבוע אני - - -
<ציפורת שימל: לא.
<ציפורת שימל: הם לא מוכנים לקחת אחריות על מה?
יפעת שאשא ביטון: לא מוכנים לקחת אחריות על להיות בקשר עם הורים בבוקר או להתגייס למהלך ברמה הזאת.
<ציפורת שימל: הם בעלי אחריות מלאה.
<ציפורת שימל: סליחה שאני אתקן אותך, אבל שוב, הם בעלי אחריות - - -
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח שתתקני אותי.
יפעת שאשא ביטון: תגידי לי בבקשה את ממש טועה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כן מתקשרים ואנחנו כן עוקבים מי לא מגיע.
יפעת שאשא ביטון: כן, אני רוצה שתגידי לי לפרוטוקול, גברתי יושבת הראש, את ממש טועה ואני אהיה שמחה.
<ציפורת שימל: גברתי יושבת הראש, אנחנו חוזרים על דיונים שנעשו בעבר - - -
יפעת שאשא ביטון: הדיונים האלה הם פאסה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כבר התקדמנו מהם.
<ציפורת שימל: והיינו כאן באמת וכיבדנו את גברתי והגעתו לכל הדיונים.
<ציפורת שימל: היינו כאן זה הדיון החמישי שלנו בעניין הזה.
<ציפורת שימל: ועמדתנו נותרה עדיין ברמת האחריות לכלל הילדים ובראש ובראשונה שהגיעו למעון ונמצאים במעון.
יפעת שאשא ביטון: אז אני רוצה להגיד לך משהו, לא, לא, רגע, תעצרי, כי התחלתי להגיד את זה גם מקודם.
<ציפורת שימל: רגע, אני רק אסיים את המשפט.
<ציפורת שימל: ואנחנו מהווים רשת ביטחון נוספת - - -
יפעת שאשא ביטון: תקראי לזה איך שאת רוצה.
יפעת שאשא ביטון: קראנו לזה רשת ביטחון, קראנו לזה התגייסות, קראנו לזה מה שבא לך.
יפעת שאשא ביטון: תגידי לי לפרוטוקול, אני מוכנה לכתוב לפרוטוקול.
יפעת שאשא ביטון: אני רק אומרת בסופו של דבר, אחרי שנגדיר את זה בצורה הכי נוח לכם להיות בה, כי מתחת להכל אני לא באמת לא מטילה אחריות על אף איש צוות והנה אני אומרת את זה חד משמעית.
יפעת שאשא ביטון: שימו הרבה סימני קריאה, אוקיי?
יפעת שאשא ביטון: זה נטו להתגייס ולסייע.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מתגייסים עכשיו כקולקטיב, אבל לבוא ולהגיד לי על העניין – אנחנו לא נעזוב ילד בגיל לידה עד שלוש כי יש לו סיכון וזה, אז בואי אני רוצה לספר לך משהו.
יפעת שאשא ביטון: לפני שבוע אני הייתי ב - - -
<ציפורת שימל: כן, לא נעזוב.
<ציפורת שימל: כן, כי ילד יכול לקחת קובייה ולשים אותה על הראש של הילד שלידו.
יפעת שאשא ביטון: חברה, הי, הי, הגנים שלנו והמעונות שלנו זה לא סיפור מלחמה כמו שזה הוצג.
יפעת שאשא ביטון: הגנים שלנו הרבה יותר נינוחים.
<ציפורת שימל: לא, זה גם קורה בכל בית שילד יושב ליד ילד.
יפעת שאשא ביטון: וההורה לא הולך, מכין לו את הבקבוק וההורה לא הולך רגע ומביא משהו?
<ציפורת שימל: אז זו אחריות של ההורה.
<ציפורת שימל: זו אכן האחריות.
<ציפורת שימל: זה בדיוק העניין, זו אחריות שלנו במעון.
יפעת שאשא ביטון: אוי, אני בשוק בכלל שאני מנהלת את השיח ברמה שניהלנו אותו לפני כמה חודשים, באמת.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה רגע לומר לך משהו.
יפעת שאשא ביטון: לפני שבוע הייתי במעון, נסעתי לבקר במעונות, היועצת שלי התלוותה, יש לי תמונות, תיעוד והכל.
יפעת שאשא ביטון: מעון מקסים.
יפעת שאשא ביטון: והסתובבנו ואת רואה ילדים נמצאים עם הצוות ויש שם צוות, בדרך כלל זה לא אדם אחד או שניים זה שלושה.
יפעת שאשא ביטון: זה תלוי בגיל וזה תלוי במספר הילדים שיש שם.
יפעת שאשא ביטון: את מכירה הרי את התקינה, אולי אפילו יותר טוב ממני.
יפעת שאשא ביטון: והן נעות במרחב, את יודעת.
יפעת שאשא ביטון: הן לא סטטיות ליד הילדים.
יפעת שאשא ביטון: הנה היא יצאה רגע למטבח והנה היא הלכה רגע להביא משהו והנה התלוו אלינו לסיור ויש שם ילדים והם עזבו אותם בשבילי, אלוהים, שומו שמיים.
יפעת שאשא ביטון: טוב שלא קרה כלום והיו אומרים עוד שזה בגללי.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת יש דינמיקה בגן, במעון וזה אומר שאם אנחנו רגע מגדילים ראש, אז אפשר לעשות את זה.
יפעת שאשא ביטון: ואני מוכנה עכשיו, עכשיו, לעזוב הכל - אני לא יודעת כמה זמן יש לי עד הדיון הבא - ולקפוץ פה לאיזה מעון בירושלים וניכנס לשם אקראית ואת תראי שהמטפלות נעות במרחב תוך כדי שהן משגיחות על הילדים ותוך כדי שיש שגרת גן ובדרך כלל בבוקר, במיוחד אם אנחנו מדברים על הקטנטנים, הרי הם לא ירוצו לשום מקום ולא יטפסו בשום מקום, נכון?
יפעת שאשא ביטון: ילד בגיל 4 חודשים לא יטפס.
<ציפורת שימל: שעות הבוקר הן השעות הכי לחוצות במעון, במיוחד בשעות האלה, כאשר - - -
יפעת שאשא ביטון: בתחילת השנה.
<ציפורת שימל: לאורך כל השנה, שעות הבוקר הן השעות הקשות ביותר - - -
<ציפורת שימל: שבהן הילדים נפרדים מההורים, הן השעות הלחוצות ביותר שבהן צריך את הצוות הזה בתוך המרחב של המעון.
<קריאה: יש מנהלת למעון.
יפעת שאשא ביטון: כן, ויש מנהלת, עזבי, הם הסתובבו איתנו.
יפעת שאשא ביטון: רגע, קודם כל יש פה שתי אמירות.
יפעת שאשא ביטון: אמירה אחת, שהנה אנחנו רואים שגם מה שבפיקוח לא מביא את הבשורה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כל הזמן חרדים למה קורה במקומות הלא מפוקחים ודווקא שם אנחנו מוצאים את הנשמה הענקית ואני אומרת את זה בכאב ובצער וסליחה ממי שיושב פה, ויושבים פה אנשים שנמצאים איתי בהרבה מאד ועדות ואני בדרך כלל לא מדברת בצורה כזו בוטה, אבל באמת, אנחנו מוצאים שהנשמה היתרה דווקא לא במקום המפוקח.
יפעת שאשא ביטון: ויסלחו לי כל אותם אלה שאת אומרת שאת מייצגת.
<ציפורת שימל: גברתי, זו פשוט אמירה קשה מאד.
<ציפורת שימל: זאת אמירה קשה מאד ואני חושבת שאת עושה עוול לאלפי אלפי מטפלות - - -
יפעת שאשא ביטון: כי זה מה שאת אומרת.
יפעת שאשא ביטון: זה מה שאת אומרת.
<ציפורת שימל: אני חושבת שזה חבל מאד.
יפעת שאשא ביטון: ואני אומרת והתחלתי לומר, אני מבקשת סליחה מכל אותם אלה שאת אומרת שאת מייצגת אותם, כי אני לא בטוחה שאת מייצגת אותם ואני מכירה הרבה מאד מעונות מפוקחים, יושבת פה גם אמא לילד במעון שמקבלת טלפון בבוקר ושואלים אותה לפני תשע – מה קרה, למה הוא לא הגיע?
יפעת שאשא ביטון: ואף ילד אחר לא מכניס לא קובייה ולא חרוז והשד יודע מה שיש שם.
יפעת שאשא ביטון: גם ילדים כאלה קטנים אין להם את החרוזים זמינים.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת בסך הכל מה שאני אומרת ואני מוכנה לקחת את כל המילים שלי בחזרה ואני מוכנה להתנצל לא פעם אחת, אלף פעמים, אם את תצאי מפה - - -
<קרן אוחנה איוס: אם עובדת לא הייתה מגיעה לגן, לא מתקשרים אליה?
יפעת שאשא ביטון: אם את תצאי מפה ותגידי תקשיבי, אנחנו מוכנים לעשות חשיבה מחודשת ולראות איך הצוות מתגייס לקראת הקיץ הקרוב, כי אם בגנים אפשר ואם במעונות אפשר ואם במקומות אחרים אפשר, גם אצלכם אפשר.
<ציפורת שימל: אני חושבת שהגענו לכאן, שוב, ונתנו הרבה הרבה כבוד לוועדה.
<ציפורת שימל: אני חושבת שהוועדה לא - - -
יפעת שאשא ביטון: זה לא קשור.
<ציפורת שימל: אני חושבת שאת לא שמה את הדגש, בעיני, ובזה אני אסיים, אם חגי ירצה להוסיף אז בשמחה, אני חושבת שלצערי הרב את לא שמה את הדגש על הדברים שאמרתי בתחילת דבריי וזה ההיערכות - - -
יפעת שאשא ביטון: אני שמה.
<ציפורת שימל: לא, סליחה.
יפעת שאשא ביטון: היערכות זה בסדר ומודעות זה בסדר, אבל שאלתי - - -
<ציפורת שימל: אני אגיד את דבריי ואם תרצי - - -
יפעת שאשא ביטון: אני שאלתי אותך שאלה פשוטה.
יפעת שאשא ביטון: מרימים טלפון לילד שלא מגיע – כן או לא?
יפעת שאשא ביטון: את אומרת לי לא, אי אפשר.
<ציפורת שימל: אני רוצה לחדד את הדברים, כי אני רוצה לציין - - -
יפעת שאשא ביטון: אני מוכנה לתת לך את כל הזמן שבעולם.
<ציפורת שימל: אני רוצה לסיים בדברים שפתחתי איתם ואלה הם השינויים הגדולים שנעשו בנושא של מעונות היום, בנושא של שכחת ילדים, במודעות הבאמת גדולה ואני חושבת שלצערי הרב הוועדה לא נותנת, לפחות מבחינתנו - - -
יפעת שאשא ביטון: מבורך מאד.
יפעת שאשא ביטון: לפרוטוקול אני אומרת: הצעדים שנעשו במעונות המפוקחים מבחינת הסברה, שיח עם ההורים, התגייסות בימי עיון, הקשבתי, את רואה?
יפעת שאשא ביטון: הכל מבורך מאד, באמת אני אומרת, לא בציניות ומכל הלב.
יפעת שאשא ביטון: שאלתי שאלה פשוטה – once עשיתם כת כל זה והילד לא הגיע בבוקר, נעשה מהלך או לא נעשה מהלך?
<ציפורת שימל: אני לא רוצה לקטוע אותך, אני רק רוצה לסיים את מה שהתחלתי.
<ציפורת שימל: כמו שאמרתי, הנושא של העלאת המודעות מבחינתנו, היה לו דגש מאד משמעותי בתחילת השנה.
<ציפורת שימל: זה אחד.
<ציפורת שימל: שניים, העובדה שאנחנו, כפי שאמרנו, מברכים ונמשיך לברך על כל הצעה שמדברת על התקנה ממוחשבת של מערכות לשליחת הודעות במקרה של שכחת ילדים.
<ציפורת שימל: אנחנו מברכים ואנחנו מקדמים ואנחנו אלה שגם נדחוף את הדבר הזה.
יפעת שאשא ביטון: חגי, אני אשמח שבפעם הבאה, אמנם הם הוזמנו, שיגיעו נציגי הארגונים האחרים.
יפעת שאשא ביטון: מדובר בהרבה מאד ארגונים שנמצאים תחת פיקוח.
<תמי ברנע: אני הזמנתי את כולם.
יפעת שאשא ביטון: כן, אני יודעת שאת הזמנת אותם, אבל כרגולטור אני מצפה שהם יעשו את המאמץ שהם יגיעו, אני אומר לך למה.
יפעת שאשא ביטון: אני מרגישה שבשיח הזה נעשה עוול להרבה מאד – ואני אומרת את זה באחריות מלאה, כי אני מכירה איך הדברים עובדים בשטח, לפחות בחלק מהמקומות.
יפעת שאשא ביטון: נעשה עוול להרבה מאד מקומות שכן התגייסו, שנמצאים תחת פיקוח שכן התגייסו, שכן לקחו על עצמם לא מהמקום של החובה, לא כי אני ביקשתי, אלא כי זה כבר צף וזה ישב פה לכולם וכולם היו חרדים, כולם רצו להשתתף במאמץ והם עשו את הטלפונים והם היו בקשר עם ההורים והם יצרו מנגנונים.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שיש ימי היערכות שנעשו או מפגשים שנעשו לפני פתיחת שנת הלימודים במעונות המפוקחים.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שזה היה בויצ"ו, אני יודעת שזה היה בנעמ"ת ואם באחרים אז שיסלחו לי שאני לא מציינת אותם, שבהם בעצם סוכם עד איזו שעה מתקשרים ההורים ואם אחרי השעה הזו רק הילדים שההורים שלהם לא התקשרו, שזה בעצם ממזער את זה לאחד, שניים, לבודדים – אז ייעשה הטלפון.
יפעת שאשא ביטון: אתה יודע מה, לא בגללנו ולא כי עכשיו יש על זה אחריות, אלא בשביל להשתיק את הנפש וזה מילים שלהם.
יפעת שאשא ביטון: בשביל לדעת שפה אנחנו עשינו את המאמץ.
<חגי פורגס: אבל לא הבנתי מה הבקשה.
<חגי פורגס: לבקש מאותם ארגונים שיעשו - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אז אני אומרת, האמירה של – אנחנו לא יכולים לעשות את זה, עוד פעם, החזרה לקובייה ולחזור שנתקע באף או שדוחפים לילד אחר לפה והסכנה שיש בלהזיז רגע את העין ולא להרים את הטלפון – קשה לי איתה.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת את זה.
יפעת שאשא ביטון: קשה לי, קשה לי מאד ואני בטוחה שבהרבה מאד מקומות זה לא מה שקורה.
יפעת שאשא ביטון: אני כן רוצה שתהיה התגייסות כפי שהייתה במערכת החינוך, כמו שיש בגנים הפרטיים לקראת הקיץ הבאה, שהצוותים בתוך המודעות הזו גם יהיו קצת יותר מגויסים.
<חגי פורגס: זהו, אז מתחבר - - -
<ציפורת שימל: אנחנו מגויסים והתגייסנו וההתגייסות נעשתה ו - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל בשאלה הפשוטה הם הרימו טלפון, לא.
יפעת שאשא ביטון: בשאלה הפשוטה של בתכל'ס ילד לא הגיע, הרימו לו טלפון – כאן לא נעשה כלום.
<חגי פורגס: אני שוב אומר, זה נושא שעלה המון בדיונים הקודמים.
<חגי פורגס: העמדה שלנו בנושא הובהרה בצורה ברורה, אבל שוב, אני לא הבנתי את הבקשה לדיון הבא, לזמן ארגונים.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת, אני רוצה שכשיש דיונים כאלה ואנחנו מייצגים הרבה עובדים, כי באמת, אני לא רוצה לעשות עוול לעובדים שכן עושים את זה.
יפעת שאשא ביטון: אגב, הרבה פעמים אולי גם לא בשם הארגון בכלל, אלא פשוט כי הם אנשי חינוך מפה ומרגישים את הצורך.
יפעת שאשא ביטון: שנעמ"ת ייצגו את עצמם וויצ"ו ייצגו את עצמם, כי אני שמעתי פה את נציגת אמונה - - -
<חגי פורגס: אני לא מתערב במי מייצג את הארגונים בדיונים בכנסת.
יפעת שאשא ביטון: מבחינתך היא מייצגת את כל הארגונים?
<חגי פורגס: אני לא-.
<חגי פורגס: אין לי בהנחיות להפעלת מעון יום, זאת אומרת בהסכם הפעלה שהארגון חותם מולי, לא כתוב מי מייצג את מי בדיונים בכנסת.
<חגי פורגס: זה לא.
יפעת שאשא ביטון: מי קבע שאת מייצגת את כולם?
יפעת שאשא ביטון: כי את אמרת אני מייצגת את כל הארגונים.
יפעת שאשא ביטון: אני פשוט רוצה לקחת אחריות על המילים שלי.
יפעת שאשא ביטון: את מייצגת מבחינתם, זאת אומרת כל מה שאמרת רלבנטי לויצ"ו, נעמ"ת, חירות, אמונה ו-?
יפעת שאשא ביטון: אמרת חמישה ארגונים.
<ציפורת שימל: נאות מרגלית.
יפעת שאשא ביטון: ונאות מרגלית.
יפעת שאשא ביטון: שיירשם בבקשה גם בפרוטוקול.
יפעת שאשא ביטון: עוד מישהו רוצה בבקשה להתייחס?
יפעת שאשא ביטון: אני לא יודעת אם לשמוח או להיות עצובה שהדיון מתקיים בטונים כאלה, אבל אולי יש בזה משהו טוב כדי שלא נצא מפה באיזו שהיא אופוריה שאנחנו כולנו נמצאים במקום הנכון וזה אולי קצת ירפה את ידינו, אלא עדיין יש לנו עבודה.
יפעת שאשא ביטון: גם עבודה תפיסתית, גם תודעתית וגם עבודה אמיתית שלנו.
יפעת שאשא ביטון: אני לוקחת אחריות בעניין של העזרים הטכנולוגיים שאמרתי שאנחנו צריכים לקדם אותם.
יפעת שאשא ביטון: לוקחת אחריות מלאה פה ואני אמשיך לפעול כדי שזה יקרה ולעשות את זה בכל הכוח האפשרי.
יפעת שאשא ביטון: אז אני חושבת שקריאת הכיוון מכאן היא שיש לנו עוד עבודה ועם זה אנחנו צריכים לצאת.
יפעת שאשא ביטון: אז ברשותכם אני רק מסכמת את הדיון.
יפעת שאשא ביטון: משרד התחבורה, אני אשמח לקבל בחודש ינואר, אחרי הפגישה שיש לכם, דיווח על ההתקדמות של התהליך, כדי שנדע מה הסטאטוס.
יפעת שאשא ביטון: במשרד הבריאות ציינו ששכחת ילדים יהיה חלק מהתכנית הלאומית.
יפעת שאשא ביטון: חשוב לומר שמשרד הבריאות הוא זה שבעצם מתכלל את כל הנושא של התכנית הלאומית ומתוך כך גם מסייע בנושא של שכחת ילדים ואני אשמח באמת שזה יהיה חלק מהכל.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כמובן נקיים על כך דיון נפרד.
יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך, באמת, גם לילי, להעביר בשמי לגננות תודה.
יפעת שאשא ביטון: תודה גם על השיח שהיה ותודה גם על זה שבסופו של דבר הייתה אמיתית של השטח והבנה של הצורך.
יפעת שאשא ביטון: סופר פה על תיאום עם ההורים, חשיבה משותפת איך מונעים את השכחה ומה האחריות של כל אחד מהצדדים.
יפעת שאשא ביטון: חשוב, כמו שאמרה גלית, להשאיר את זה על סדר היום כחלק תכנית עבודה גם לקראת הקיץ.
יפעת שאשא ביטון: יש את כל המסיבות, פסח, עושים סדר, נכון?
יפעת שאשא ביטון: הזדמנות מצוינת להציף את זה מחדש ולנקות גם בעניין הזה.
יפעת שאשא ביטון: ישראל דיגיטלית – נבקש מהם לקבל עדכון לגבי הסטאטוס של הוצאת הקול הקורא למערכות טכנולוגיות למערכת החינוך ולבקש להאיץ את התהליך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ממש רגע לפני הקיץ, אסור לדחות את זה.
יפעת שאשא ביטון: קרן, אתם גנים פרטיים, ארגון גנים פרטיים?
יפעת שאשא ביטון: איך אתם נקראים?
<קרן אוחנה איוס: איגוד הגנים הפרטיים בישראל.
יפעת שאשא ביטון: איגוד הגנים הפרטיים בישראל, גם תודה רבה על ההירתמות, על ההיערכות, על הרחבת הנושא של הבטיחות בכלל וכמובן נשמח גם להיות שותפים וגם להשאיר את זה על סדר היום.
יפעת שאשא ביטון: הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים יוצאים בקמפיין מדויק יותר להגדרתם, תוך הפקת לקחים מהקמפיין שהיה טוב כשלעצמו, נכון לאותו מומנטום שתפס אותנו בקיץ.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמח לקבל עדכון לכשהקמפיין יהיה מוכן, מבחינת ההתוויה שלו, מה הולך להיות בו ומה החידודים.
יפעת שאשא ביטון: המעונות המפוקחים – אנחנו מבקשים ממשרד העבודה והרווחה לשלוח לכל המעונות באופן פרטני.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מברכים על ההתגייסות ברמת ההסברה, אבל אנחנו דורשים שיהיה צעד נוסף ברמת ההתגייסות של הצוות כרשת ביטחון במניעת שכחת ילדים בקיץ הקרוב, עד שנסדיר את הנושא של מערכות טכנולוגיות.
יפעת שאשא ביטון: שיהיה יום טוב ורק בשורות טובות.
יפעת שאשא ביטון: בוקר טוב לכולם, אני ברשותכם פותחת את דיון הוועדה בנושא חיסון ילדים נגד שפעת.
יפעת שאשא ביטון: כמה סמלי שאני הבאתי קצת מזה הבוקר.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו בדרך כלל מדברים על שפעת כעוד איזושהי מחלת חורף, משהו שהוא שכיח, אבל לא תמיד אנחנו נוטים לייחס לה את החשיבות הגבוהה כפי שאנחנו אמורים לעשות כן.
יפעת שאשא ביטון: אני למעשה קראתי מספר ניירות עמדה ודו"ח של הממ"מ לגבי נושא השפעת, ואני מודה, זה די מבהיל, מזכיר לי הרבה מאד פעמים כשהייתי שומעת בתקשורת על אנשים שמתו מתחלואה של שפעת או הסתבכו עם תחלואה של שפעת והייתי אומרת, אנחנו כל הזמן בלחץ מסרטן ותראו ממה הם מתים.
יפעת שאשא ביטון: אז לא עלינו לא זה ולא זה, אבל במקומות שבהם אנחנו יכולים ליצור מניעה, ואני חושבת שכולנו היום עם הפנים למניעה ולא רק לטיפול, אז כדאי שנעשה זאת, כל שכן כשאנחנו מדברים על ילדים שהם בעצם נמצאים בסיכון גבוה מבחינת החולי בשפעת, ולכן אנחנו מקיימים את הדיון.
יפעת שאשא ביטון: אני אפתח את הדיון עם משרד הבריאות, ד"ר אמיליה, אמרתי נכון?
יפעת שאשא ביטון: אמיליה אניס, בבקשה, ואחר כך ד"ר חוסיין דבאח.
<אמיליה אניס: קודם כל אני מצטרפת לכל מילה שאמרת.
<אמיליה אניס: אני חושבת שיש פה קואליציה מקיר לקיר מסביב לשולחן הזה לגבי החשיבות בחיסון נגד שפעת, ואני מכירה מעט דיונים שיש בהם תמימות דעים בנושא הזה, כמו בנושא הזה.
<אמיליה אניס: כמו שאמרת, חושבים שזאת מחלה קלה, "אז מה, קצת חליתי בשפעת", אבל - - -
יפעת שאשא ביטון: קצת נזלת וזהו.
<אמיליה אניס: קצת נזלת והחלמתי ואני ממשיך הלאה בדרכי.
<אמיליה אניס: אבל זה לא בדיוק כך, כי המחלה הזאת יכולה להיות גם מחלה קשה וגם לגרום לתמותה.
<אמיליה אניס: אנחנו יודעים שבכל שנה נפטרים אנשים עם שפעת, וזה כולל גם ילדים.
<אמיליה אניס: עכשיו, ילדים, יש פה רופאי ילדים שיכולים גם לספר שילדים הם בסיכון מוגבר לפתח סיבוכים משפעת, שזה יכול להיות מגוון גדול של סיבוכים כמו דלקת ריאות, כשל נשימתי, פגיעה במערכת העצבים המרכזית, דלקות אוזניים, התייבשות וכו' וכו'.
<אמיליה אניס: בגלל הסיבוכים האלה הם יכולים להיות, עלולים להיות, מאושפזים ובחלק מהמקרים יכולים להיות גם מקרי מוות.
<אמיליה אניס: שפעת, חשוב לזכור שהיא מחלה מאד שכיחה.
<אמיליה אניס: על פי נתוני ארצות הברית, כשליש מהילדים נדבקים כל עונה בשפעת.
<אמיליה אניס: שליש מהילדים, רבותיי, עד שליש מהילדים.
<אמיליה אניס: מאד שכיח.
<אמיליה אניס: ועד 20% מהמבוגרים.
<אמיליה אניס: אז לכן אני שמחה שבוועדה הזאת דנים בחיסוני שפעת.
<אמיליה אניס: אין טיפול לשפעת, הטיפול הוא תמיכתי בלבד.
<אמיליה אניס: לכן חשוב למנוע אותה.
<אמיליה אניס: אנחנו במשרד עושים כל מאמץ כדי לחסן את הילדים וגם את הנשים ההרות.
<אמיליה אניס: אז כמו שאתם יודעים אנחנו השנה התחלנו לחסן בבתי ספר חיסונים נגד שפעת.
<אמיליה אניס: אנחנו התחלנו מכיתה ב' ואנחנו - - -
יפעת שאשא ביטון: למה בכיתה ב'? למה לא כיתה א'?
יפעת שאשא ביטון: למה לא לפני?
<אמיליה אניס: כל שנה, תראי, המטרה היא להוסיף כל שנה שנתון עד שאנחנו מגיעים ומחסנים את כל הכיתות עד כיתה ה'.
<אמיליה אניס: זאת המטרה.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת ב' ו-ה'?
יפעת שאשא ביטון: או א' ו-ה'?
<אמיליה אניס: לא לא, א', ב', ג', ד' ו-ה'.
<אמיליה אניס: המטרה היא לחסן את כל הילדים, מכיתה א' ועד כיתה ה' במסגרת בתי הספר.
יפעת שאשא ביטון: ומה כתה ו'?
יפעת שאשא ביטון: ואחרות?
יפעת שאשא ביטון: אני פשוט רק מנסה להבין את הרציונל שעומד מאחורי זה.
<אמיליה אניס: אנחנו רוצים, קודם כל אנחנו בכלל ממליצים לחסן ילדים.
<אמיליה אניס: לגבי אותם ילדים שאינם כלולים בתכנית החיסונים בבתי ספר, אנחנו נותנים תמריצים לקופות כדי שיחסנו אותם.
<אמיליה אניס: אני שמחה להביא לכם את הנתונים המעודכנים, אז נכון לסוף נובמבר חוסנו בישראל כ – 1,600 אלף איש נגד שפעת - -
יפעת שאשא ביטון: כמה?
יפעת שאשא ביטון: 1,600 או 1,600,00?
<אמיליה אניס: 1,600,000 סליחה, 1,600,000 כמובן.
<אמיליה אניס: 1,600,000 אנשים נגד שפעת, מתוכם מעל 180,000 ילדים עד גיל 5.
יפעת שאשא ביטון: מתוך אוכלוסייה של כמה בעצם?
<אמיליה אניס: זה בערך 20%, סדר גודל של 20% מאוכלוסיית הילדים.
יפעת שאשא ביטון: שכולם חוסנו בקופות החולים, או שכן היו כאלה שהגיעו - - - ?
יפעת שאשא ביטון: בבתי הספר או?
<אמיליה אניס: בקבוצות הגיל האלה, עד גיל 5, הם כולם חוסנו בקופות.
<אמיליה אניס: לגבי בתי ספר, האחיות כבר הגיעו לכ- 55% מהתלמידים, אנחנו נותנים להם לחסן עד סוף דצמבר.
<אמיליה אניס: עד עכשיו הם הגיעו ל- 55% מהתלמידים - - -
יפעת שאשא ביטון: של כיתות ב'.
<אמיליה אניס: של כיתות ב', נכון.
<אמיליה אניס: ובקרב התלמידים האלה, ההיענות לחיסון היתה 60%, כ- 60%.
<אמיליה אניס: שזה אפילו יותר ממדינות אחרות שמחסנים בבתי ספר.
<אמיליה אניס: אם ניקח את אנגליה, שם כיסוי החיסון בבתי ספר הוא כ- 53%.
<אמיליה אניס: זאת אומרת, זה כיסוי חיסון יפה בבתי ספר.
<אמיליה אניס: למה לא חיסנו את האחרים שהגיעו אליהם?
<אמיליה אניס: אז הסיבות היו, 90% זה סירוב של ההורים, 3.4% זה סירוב של התלמיד, ו- 3.5% זה כי התלמיד באותו יום לא הגיע לבית הספר ולכן לא חיסנו אותו.
יפעת שאשא ביטון: רגע, עכשיו, סירוב של התלמיד זה בעצם כי הוא מפחד מזריקה או משהו, נכון?
<אמיליה אניס: בדיוק.
יפעת שאשא ביטון: אבל הבנתי שיש גם תרחיף או תרסיס או משהו - - -
<יחיאל שלזינגר: השנה לא.
יפעת שאשא ביטון: השנה לא?
<אמיליה אניס: השנה התרכיב הנבחר שאנחנו משתמשים בו זה זריקה.
יפעת שאשא ביטון: משיקולים כלכליים?
<אמיליה אניס: לא, ממש ממש ממש לא.
<אמיליה אניס: השיקול הוא שהועלו שאלות לגבי יעילות של התרכיב בתרסיס לגבי חלק מהזנים ולכן אנחנו העדפנו, על סמך ההמלצות של הוועדה המייעצת, להשתמש בתרכיב המומת בעונה הזאת.
<אמיליה אניס: משיקולים מקצועיים לחלוטין, שום שיקול כלכלי.
יפעת שאשא ביטון: עכשיו רק עוד שאלה, ברשותך, אני מבינה שעד גיל 5 זה בטח חיסון במסגרת טיפות החלב, נכון, או קופות החולים וחלב?
<יחיאל שלזינגר: טיפות חלב.
<אמיליה אניס: זה במסגרת קופות החולים, אם קופת החולים מפעילה טיפת חלב אז יכולים לקבל גם שם, זה במסגרת - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל יש ילדים שהגיעו - - -
<קריאה: זה לא חלק מתכנית ה - - -
יפעת שאשא ביטון: רגע, יש ילדים שהגיעו לצורך העניין לרופא ילדים, ושם הומלץ להם לחסן לשפעת ושם הם קיבלו את החיסון?
<אמיליה אניס: יכולים גם להגיע ישירות לאחות ולקבל את החיסון.
יפעת שאשא ביטון: ויש כאלה שהגיעו מיוזמתם?
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, כבר יש מודעות כזאת?