GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אמיליה אניס: להפך, הרוב מגיעים מיוזמתם בגלל המודעות לנושא, בגלל הפרסומים, בגלל ההמלצות של הרופאים, האחיות.
יפעת שאשא ביטון: יפה, זה מפתיע אפילו.
<אמיליה אניס: זה בהחלט יפה ואנחנו שואפים תמיד ליותר.
<אמיליה אניס: אז זה בעצם מה שאני רציתי להגיד על הפעילות שלנו בנושא, וכל הכבוד לך על הדיון.
יפעת שאשא ביטון: את נתת נתונים מארצות הברית וממקומות נוספים, יש לנו נתונים לגבי ישראל, תמותה משפעת או - - - ?
<אמיליה אניס: תראי, מה שאנחנו עושים זה אנחנו עוקבים אחרי מקרים קשים, קודם כל.
<אמיליה אניס: שפעת היא לא מחלה מחייבת הודעה בשום מדינה בעולם.
<אמיליה אניס: אי אפשר לדווח פרטנית על 20% מהאוכלוסייה או 30% מהילדים.
<אמיליה אניס: מה שכן, אנחנו עוקבים אחרי הזנים של החולים, לראות האם הם כלולים בתרכיב העונתי, כן או לא, אנחנו עוקבים אחרי החולים הקשים והנפטרים עם שפעת, התשובה היא, גם על זה אנחנו עוקבים וגם על זה יש לנו נתונים, וכל שנה יש לנו חולים קשים, גם בקרב הילדים, בני פחות משנה ובני שנה עד ארבע, ובני חמש ומעלה, ולכן מאד חשוב לחסן אותם.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שזה בסיס הנתונים שעל בסיסו אתם החלטתם, הוועדה החליטה שזה נכון לחסן וליצור מניעה.
<אמיליה אניס: בדיוק, יש לנו גם את מה שאנחנו יודעים בעולם וגם יש לנו את הנתונים הישראליים.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, יופי.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, ד"ר אמיליה אניס.
<אמיליה אניס: יש פה את השותפים שלנו מבתי החולים, מהקופות, מהאיגודים המקצועיים - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אנחנו נשמח לשמוע את כולם.
<אמיליה אניס: אנחנו פה קואליציה נהדרת בנושא הזה.
יפעת שאשא ביטון: אין פה מתנגדים?
<קריאה: יש - - -
יפעת שאשא ביטון: יש השלמות.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, נגיע גם אליכם.
יפעת שאשא ביטון: ד"ר חוסיין דבאח, ואחר כך פרופ' יחיאל שלזינגר.
יפעת שאשא ביטון: נכון, אמרתי טוב?
<יחיאל שלזינגר: מתנצל על האורך.
<חוסין דבאח: טוב, תודה רבה על ההזמנה.
<חוסין דבאח: אז אני לא אחזור על מה שד"ר אמיליה אמרה.
<חוסין דבאח: יש לנו בעיה בתפיסת השפעת באוכלוסייה.
<חוסין דבאח: נכון, שפעת נתפסת כמחלה קלה, קצת, זה קצת אני אשתה מרק עוף של סבתא, מחלים, ממשיך הלאה.
<חוסין דבאח: שפעת יכולה להיות מחלה קשה, אבל מצד שני שפעת יכולה להיות מחלה קטלנית, וכל שנה מתים ילדים ומבוגרים בריאים משפעת.
<חוסין דבאח: אבעבועות רוח יכולה להיות מחלה קלה, אבל היא יכולה להיות גם כן עם סיבוכים ותמותה.
<חוסין דבאח: חצבת יכולה להיות קלה, ויכולה להיות קשורה עם תמותה וסיבוכים.
<חוסין דבאח: אנחנו מחסנים נגד מחלות שיכולות להיות קטלניות או עם סיבוכים רבים, ושפעת זו אחת מהן.
<חוסין דבאח: אסור לנו להקל ראש בזה.
<חוסין דבאח: הבעיה של עניין השפעת, כי זה ניתן מחוץ למסגרת טיפת חלב, וזה כאילו מיותר, אז אנחנו צריכים למתג מחדש את העניין הזה.
<חוסין דבאח: החיסון נתפס כחיסון נגד נזלת, אז כולנו מנוזלים, קיבלתי אותו והמשכתי להיות מנוזל, הילד שלי קיבל והמשיך להיות מנוזל, אז יש בעיה גם כן בתפיסת החיסון וההגדרה שלו, צריך למתג ולשווק אותו נכון.
<חוסין דבאח: זה חיסון נגד שפעת, ולא חיסון נגד נזלת, ושפעת יכולה להיות מחלה קשה, ויכולה להרוג ויכולה להיות עם סיבוכים גם בקרב אנשים בריאים.
<חוסין דבאח: וזו הנקודה שצריך להמחיש לציבור.
<חוסין דבאח: ברגע שנפנים את זה, אני חושב שכל ההסתכלות וכל המגמה תשתנה.
<חוסין דבאח: עכשיו, אנחנו פה לא כדי לדון כמה השפעת קשה וכמה החיסון טוב וכמה הוא יעיל, אנחנו צריכים למצוא דרכים איך להגיע ליותר ילדים, איך לחסן יותר, הרי בריאות זה לא רק היעדר מחלה, בריאות זה מצב של רווחה.
<חוסין דבאח: היא יכולה להיות גם גופנית, גם נפשית וגם כלכלית.
<חוסין דבאח: אז אנחנו צריכים לעבוד על הרפואה המונעת, וזה חלק מהרפואה המונעת, מניעתית, לתת חיסונים.
<חוסין דבאח: חיסונים זה דבר טוב.
<חוסין דבאח: נכון, יש כאלה שנגד, וכל אדם באמונתו יחיה, אבל רוב העולם חושב שזה נכון וזה טוב.
<חוסין דבאח: ולכן חשבתי שבתי ספר זה באמת מקום שיכול לעזור מאד מאד בעניין חיסון שפעת.
<חוסין דבאח: בארצות הברית זה קיים, באנגליה זה קיים, המספרים אומרים שזה עובד, שזה טוב, ואין סיבה שאנחנו נפגר אחרי.
<חוסין דבאח: ולכן אני בעד לא להתחיל לעשות את זה שנה שנה שנה, כי זה ייקח מאה שנים עד שנגיע לכולם.
<חוסין דבאח: צריך להתחיל משנה הבאה, מכיתות א' עד ו' או ז', מתחילים לדבר על כח אדם – אני חושב שכל רופא ישמח לתרום מיומו, יום חופש על חשבונו ללכת לבית לספר לחסן אותו, לא תהיה בעיה.
<חוסין דבאח: מי שמאמין בזה ימצא את הדרכים.
<חוסין דבאח: אני מוכן לתרום לא יום, אלא יומיים אפילו, על חשבוני, מהחופש שלי, ללכת לכל בית ספר שאתם רוצים מהבוקר עד הצהריים ולחסן.
<חוסין דבאח: אז לא צריך להיכנס לעניין הזה, זה מעמיס על אחיות וזה מעמיס על הזה, תירוצים תמיד אפשר למצוא.
<חוסין דבאח: אבל מי שמאמין ורוצה לקדם, ימצא גם את הדרך.
<חוסין דבאח: אפשר לקחת סטאז'רים לרפואה, הם ישמחו מאד לעזור ולחסן.
<חוסין דבאח: אז לא תהיה בעיה מי יחסן.
<חוסין דבאח: הבעיה היחידה זה השיווק הנכון של החיסון ושל המחלה, ופה יש בעיה.
<חוסין דבאח: יש בעיה גדולה.
<חוסין דבאח: זה לא קיים בתקשורת, אני לא שמעתי על זה אף מילה בתקשורת, לא בחדשות, לא לפני החדשות, לא יודע, אני לא רואה את זה.
<חוסין דבאח: לא רואה את זה ככה נכנס לאוזניים ולעיניים, לא כמו שמפו וקרמים וזה, צריך גם כן שמה להגיד את זה בתחילת העונה, להגביר מודעות, לעשות כמה פליירים, לעשות, שאנשים יראו את זה מול העיניים.
<חוסין דבאח: זה מה שיש לי להגיד בשלב זה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, ד"ר חוסיין דבאח.
יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר שאני נחשפתי לנושא ולחשיבות שלו בעקבות מפגש עם ד"ר דבאח בפקולטה לרפואה בצפת, ושם עלה העניין שאולי חשוב לקיים כן דיון בכנסת ולהעלות את זה על סדר היום הציבורי, ואני מקווה שביחד כולנו נצליח באמת להביא את זה קצת יותר למודעות.
יפעת שאשא ביטון: פרופ' יחיאל שלזינגר.
<יחיאל שלזינגר: טוב, אני המנהל של בית חולים ילדים בשערי צדק, ואני גם מומחה למחלות זיהומיות, אני פה עם הכובע של האיגוד למחלות, האיגוד לרפואת ילדים ביקשו ממני לבוא, השאלה היא בעצם את מי אני מנסה לשכנע מה?
<יחיאל שלזינגר: יושבים פה אנשים, כולם נורא נינוחים ומבסוטים, בסך הכל כולנו רוצים את אותו דבר, אז אין מכות, אין על מה להתווכח.
<יחיאל שלזינגר: אז אני יכול כמובן לחזק את מה שאמרו שני קודמיי, אני רק רוצה לחשוב על כמה, להגיד כמה נקודות ולחשוב על המשמעויות שלהן.
<יחיאל שלזינגר: דבר ראשון, זה ידוע הרבה מאד שנים, שההיענות לחיסון השפעת לא מתקרבת בכלל להיענות לחיסונים האחרים.
<יחיאל שלזינגר: יש אחוז קטן של ההורים שמתנגדים לחיסונים.
<יחיאל שלזינגר: אנחנו מכירים את הבעיה הזאת שהיא באזור ה - - - לא יודע אם זה 5% או 10% מכל השיקולים - - -
יפעת שאשא ביטון: תופעה שהיא בשוליים.
<יחיאל שלזינגר: היא לא כל כך בשוליים לצערנו, אבל זה לא נושא הדיון היום.
<יחיאל שלזינגר: זה בא מאיזשהו סוג של אווירה ציבורית שלא צריכה לקרות, אבל בסדר.
<יחיאל שלזינגר: אבל כל ה-90% ומשהו האחרים, שמחסנים, מתוכם אחוזים גבוהים לא מחסנים לשפעת.
<יחיאל שלזינגר: אז זה נתון ידוע בכל העולם, גם בארץ בוודאי, למרות שאנחנו מתקדמים בעניין הזה.
<יחיאל שלזינגר: ומהסיבות שנמנו לפניי זה לא נתפס כחיסון מציל חיים, וגם בדרך כלל בילד הפרטני זה לא מציל חיים.
<יחיאל שלזינגר: אם מציל חיים, זה בעיקר בזקנים ובחולים.
<יחיאל שלזינגר: אם אתה אמרת שיש תמותה בילדים, תמותה משפעת היא נדירה מאד בילדים בריאים.
<יחיאל שלזינגר: לעומת זאת במבוגרים, באוכלוסייה המבוגרת היא שכיחה מאד, והוכח בעבודה חשובה ביפן עכשיו, שחיסון של ילדים מפחית את התחלואה אצל הזקנים, מפחית את התחלואה אצל ה - - -
יפעת שאשא ביטון: ובשפה המקצועית, איך?
יפעת שאשא ביטון: חיסון סביבתי?
<יחיאל שלזינגר: חיסון עדר.
<יחיאל שלזינגר: נכון.
<יחיאל שלזינגר: זה מאד משמעותי.
<יחיאל שלזינגר: אז אני לא יודע אם תמותה , אם אפשר - - -
יפעת שאשא ביטון: כבו בבקשה את הטלפונים.
<יחיאל שלזינגר: לא יודע אם אפשר להסתכל לאיזושהי אמא בעיניים ולהגיד לה, או לאבא, אנחנו בעידן כזה, "אתם לא מחסנים אז אתם זה, הילד שלכם, אתם חושפים אותו לתמותה".
<יחיאל שלזינגר: זה בדרך כלל לא נכון וזה לא יעבוד.
<יחיאל שלזינגר: אז צריכים לדבר על החיסון מההיבטים היותר רחבים שלו, שעליהם דיברתי עכשיו.
<יחיאל שלזינגר: אבל בעיית ההיענות היא בעיה קשה, אם דיברנו על 20% זה הרבה יותר יפה מאשר היה לפני כמה שנים.
<יחיאל שלזינגר: השיקול של בתי ספר, אני רוצה להגיד עוד משהו אחד, א', הלוגיסטיקה פה זה שם הסיפור.
<יחיאל שלזינגר: אמנם אתה אמרת שאין בעיה, בוא נחסן א' ו-ב' ו-ג' ו-ד' והחבר'ה יבואו וכולם יתגייסו.
<יחיאל שלזינגר: תסלח לי, .
<יחיאל שלזינגר: no way No way בגלל שזה לוגיסטיקה, לא רק בגלל כח אדם, גם ההורים, אתה לא יכול, אתה צרי - - - למה הלבישו את זה על כיתה ב'?
<יחיאל שלזינגר: כי כבר שולחים את הילד לחיסון.
<יחיאל שלזינגר: כבר יש איזה mode מאד נפשי שעכשיו מחסנים, אז מוסיפים.
<יחיאל שלזינגר: זה יותר קל מאשר - - -
יפעת שאשא ביטון: ואז זה מתלבש בעצם עם חיסון נוסף שניתן היה - - -
<קריאה: לוגיסטית, שגרה.
<יחיאל שלזינגר: ומה שקורה מבחינה קונספטואלית, שאתה מחסן השנה את ב', ושנה הבאה את ב', ותוך כמה שנים המון חיסונים שמדינת ישראל הכניסה בעשרות שנים האחרונות לא עשו מה שנקרא catch up program, אתה לא הולך לכל מי ש - - - אתה מחליט מהיום והלאה כל הילדים, מהראשון לינואר 92', מקבלים חיסון להפטיטיס B.
<יחיאל שלזינגר: אז מה עם אלה שכבר נולדו בעשרים בדצמבר 91'?
<יחיאל שלזינגר: אז מי שרצה נתן, אבל המדינה לא פתרה את זה.
<יחיאל שלזינגר: עברו מאז עשרים וחמש שנה וכולם מחוסנים.
<יחיאל שלזינגר: אותו דבר.
<יחיאל שלזינגר: זה מה שיקרה אם ייתנו את זה לכולם ב- ב', לאט לאט יבנו את הקורט המחוסן למרות, שצריך להגיד, שזה הרבה, שזה לא יעזור לנו - - -
יפעת שאשא ביטון: סליחה, אבל זה לא חיסון חד פעמי, זה לא כמו הטטנוס - - -
<יחיאל שלזינגר: זה לא יעזור בשפעת, נכון, זה לא יעזור בשפעת אבל זה יעזור במידה חלקית, יש איזשהו קרוס בין הדברים.
יפעת שאשא ביטון: רגע והכוונה, סליחה רגע, היא לחסן כל שנה גם את אלה שחוסנו ב- ב', גם את אלה שבכיתה ג', גם ב- ד' - - -
<חוסין דבאח: להתחסן מחדש.
<אמיליה אניס: כל שנה צריך להתחסן.
<יחיאל שלזינגר: צריך, צריך.
<יחיאל שלזינגר: אז זה ייתן משהו, זה לא באמת יפתור.
<יחיאל שלזינגר: כי הזנים הם משתלבים.
<יחיאל שלזינגר: רק, מה שאמרה לך ד"ר אניס שהחיסון בתרסיס הוא יצא לא בגלל ש - - - בגלל שפשוט היו מעבדות בארצות הברית שהראו את ה - - - זה נורא מוזר, כי לפני כמה שנים הראו שהוא יותר יעיל מהחיסון בזריקה ופתאום עכשיו - -
יפעת שאשא ביטון: ועכשיו זה התהפך?
<יחיאל שלזינגר: הוא נהיה פחות יעיל ויש כל מיני - - -
<אמיליה אניס: לפחות חלק מהזנים, הוא עדיין רשום בארץ ואין - - -
<יחיאל שלזינגר: אבל יש מדינות באירופה, יש מדינות שעברו רק ל - - - אני כבר לא זוכר - - -
<אמיליה אניס: גם בישראל עדיין מחסנים, אבל לאור ההמלצה שיש בארצות הברית אנחנו החלטנו השנה שאנחנו לוקחים את התרכיב המומת.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אני רוצה לשאול ככה לנוכח מה שאתה אומר וגם מה שעלה כאן מהדוברים הקודמים, הרי, אתה אומר, כולנו תמימי דעים, כולנו מכוונים לאותו מקום, ובכל זאת אין מודעות, כנראה שמשהו בהסברה שהיא כנראה בכלל לא קיימת, למרות שאני פה ושם כן שמעתי, אבל משהו בהסברה הוא לקוי בחסר.
יפעת שאשא ביטון: צריך שתהיה איזושהי התארגנות מצד המדינה או מצד הקופות אם אנחנו מזהים חשיבות שכזו בנושא של הסברה.
יפעת שאשא ביטון: זה יכול להיות פליירים, זה יכול להיות מדיה, זה יכול להיות כל דרך יצירתית אחרת אבל השאלה היא איך אנחנו מרימים את הכפפה ונותנים לזה בוסט.
יפעת שאשא ביטון: אני אתן להתייחס, אבל אני רציתי לשאול אותך, פרופ' יחיאל שלזינגר, כנציג האיגוד לרפואת ילדים, מה אתה היית ממליץ?
יפעת שאשא ביטון: איזה אופי של הסברה צריך להיות ואיפה אתם נרתמים לסיפור הזה יחד עם משרד הבריאות שתכף נשמע?
<יחיאל שלזינגר: כל הזמן יש פעילות, אני לא חושב שאין פעילות, יש כל הזמן פליירים ויש פרסומות, ובסניפים של קופת חולים - - -
יפעת שאשא ביטון: לאן?
יפעת שאשא ביטון: אני למשל לא קיבלתי.
יפעת שאשא ביטון: אני לא נחשפתי.
<חוסין דבאח: גם אצלי במרפאה יש חמישה פליירים תלויים, אבל זה חיסון מזדמנים.
<חוסין דבאח: אני רוצה שמי שמחוץ למרפאה יראה דברים, לא רק מי שחולה ומגיע למרפאה.
<חוסין דבאח: בתוך המרפאות מפוצצים בפליירים, כמה שאתה רוצה, אבל זה לא עוזר לאלה שלא מגיעים כי אנחנו נשענים בעיקר, לפחות באזור שאני גר, באזור הצפון, על מה שנקרא "חיסון מזדמנים".
<חוסין דבאח: אצלי לא נוהרים מיוזמתם להתחסן.
<חוסין דבאח: יש לי מרפאה צנועה של 2,000 ילדים מתחת לגיל 12.
<חוסין דבאח: לא הגיעו מיוזמתם, מי שהגיע בהזדמנות הוא הגיע עם האח שלו, הגיע עם הזה, כאילו ככה.
<קריאה: בדרך כלל הוא מגיע חולה, אז הוא לא מקבל חיסון.
<חוסין דבאח: גם, זה גם שיקול.
<חוסין דבאח: זאת אומרת יש בעיה לאלה שמחוץ לדלת של המרפאה, שם אנחנו צריכים לעבוד, לא בתוך הסניפים או המחלקות או כל ילד שמשתחרר מבית החולים אומרים לו "תתחסן" כאילו.
<חוסין דבאח: אלה שלא מגיעים, הבריאים שלא מגיעים לרופא, שמה צריך לעבוד.
<חוסין דבאח: פה בתי ספר דווקא כן יכולים לעזור, אם בתחילת השנה הוא יחזור עם פלייר קצר, לא צריך אנציקלופדיה, של מה השפעת וההמלצות של משרד הבריאות, זה יעשה.
<חוסין דבאח: כל אחוז שנעלה הוא טוב, כל אחוז שנעלה הוא מבורך.
<חוסין דבאח: למאה אחוז לא נגיע.
יפעת שאשא ביטון: ומה דעתכם משרד הבריאות, פרופ' יחיאל, אם אנחנו נעשה את זה דרך משרד החינוך?
<אמיליה אניס: קודם כל אנחנו נותנים כבר, אנחנו משתמשים במערכת החינוך לגבי אותם ילדים שאנחנו מחסנים אותם, אז הם מקבלים בודאי - - -
יפעת שאשא ביטון: ילדים בכיתות ב'.
<אמיליה אניס: אז הם ודאי מקבלים את דף ההסבר, ויש להם גם אחים בכיתות שונות וכולי, אז כאילו זה חושף את כל המשפחה לחשיבות של החיסון.
<אמיליה אניס: אבל בהחלט אפשר לשקול תמיד לעשות עוד.
<יחיאל שלזינגר: טענה הרבה שנים, היא טענה קצת כואבת, אבל שהרופאים בעצמם משדרים איזשהו מסר לא חד משמעי.
<יחיאל שלזינגר: אי אפשר לטאטא את זה, אי אפשר לטאטא את זה מתחת לשטיח.
יפעת שאשא ביטון: אז נשמעים קולות לכאן ולכאן?
<חוסין דבאח: אי אפשר בכלל לטאטא את זה.
<יחיאל שלזינגר: לא, אני אומר, מטאטאים את זה.
<יחיאל שלזינגר: אם אומרים, אם אומרים לרופא ילדים, "הילד שלי לא, אני מתנגדת לתת לו חיסון פוליו" אז הוא מתחיל להתרתח, הוא מתחיל לצעוק.
<חוסין דבאח: הופך את השולחן.
<יחיאל שלזינגר: אם אומרים "אני חייב שפעת?" אז הוא אומר: "המממ, טוב", כזה מן דבר.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שגם הרופאים בעצמם עוד לא עברו את התהליך של ההסברה והמיתוג לגבי המחלה הזאת.
<יחיאל שלזינגר: אני חושב שאי אפשר להתכחש לעובדה הזאת.
<חוסין דבאח: גם כן נכון.
<חוסין דבאח: זה מצער מאד.
<יחיאל שלזינגר: מה?
<יחיאל שלזינגר: זה לא נכון?
<חוסין דבאח: זה נכון, וזה מצער.
<יחיאל שלזינגר: אתה חולק על זה?
<יחיאל שלזינגר: זאת עובדה.
יפעת שאשא ביטון: לא לא לא, הוא אומר "זה נכון, אבל זה מצער".
<חוסין דבאח: אני מצדד במה שאתה אומר.
<חוסין דבאח: אני מצדד מאד במה שאתה אומר, זה מצער וזה קיים.
<אמיליה אניס: תראו, זו תופעה אבל אני חושבת שרוב הרופאים כן ממליצים.
<אמיליה אניס: אנחנו פועלים גם בשיתוף עם האיגודים המקצועיים, עם איגוד רופאי הילדים אנחנו פועלים הרבה מאד ומבקשים גם מהם להעביר את המסרים לחברי האיגוד, זאת אומרת לא רק אנחנו כמשרד הבריאות, אלא גם גוף מקצועי כמו איגוד רופאי הילדים, חשוב שיעביר את המסרים לחבריו.
יפעת שאשא ביטון: נדב פרץ, בבקשה.
<נדב פרץ: שמי נדב, אני מנהל את מבצע השפעת במכבי שירותי בריאות כבר מספר שנים, ברשותך אני רוצה להתייחס לשלוש נקודות שחלקן עלו פה.
<נדב פרץ: הנקודה הראשונה, והיא זו שיכולה בעצם להשפיע באופן ישיר ולגרום לגידול במספר הילדים שמתחסנים לשפעת, היא הכנסת חיסון השפעת לטיפות החלב של משרד הבריאות.
<נדב פרץ: הכנסת החיסון לשגרת החיסונים בטיפות החלב של משרד הבריאות.
<נדב פרץ: אנחנו רוצים לחסן ילדים בריאים, לטיפת החלב מגיעים ילדים בריאים, לא ילדים חולים, במכבי שירותי בריאות שמפעילה טיפות חלב במקומות מסוימים בארץ אנחנו נותנים את החיסון, מציעים אותו לכל ילד שבעצם מגיע ל - - - כחלק מחיסוני השגרה, בעונה.
יפעת שאשא ביטון: אפשר לחסן שפעת באותה עת שמחסנים חיסונים נוספים?
<יחיאל שלזינגר: רק החל מחצי שנה.
<נדב פרץ: כמובן שתחת המגבלות, אבל ילדים מגיל חצי שנה-שנה, זאת אומרת יש מספיק מפגשים בטיפת החלב שאפשר לנצל את ההזדמנות הזו.
<נדב פרץ: כיצד, אופרטיבי?
<נדב פרץ: אם זה צעד שמשרד הבריאות יישם בטיפות החלב שלו אנחנו נראה, אני חושב שחבריי יסכימו איתי, אנחנו נראה גידול חד משמעי במספר הילדים באוכלוסיית הגיל שמאד חשוב לנו שתקבל את החיסון, שזה הילדים בני חצי שנה עד שנתיים-שלוש, זה ממש האוכלוסייה הקריטית.
<נדב פרץ: זו נקודה אחת.
<נדב פרץ: אנחנו רואים גם אצלנו, שילדים שמגיעים לטיפות החלב, בטיפות החלב של מכבי אנחנו מחסנים יותר.
<נדב פרץ: הם סך הכל ילדים בריאים, אנחנו מנצלים את המפגש הזה באופן כללי, אנחנו מנצלים את מפגש השפעת לקידום בריאות.
יפעת שאשא ביטון: אתם מזמנים, בעצם?
<נדב פרץ: אנחנו מזמנים, אנחנו פונים באופן אישי לכל אוכלוסיית היעד – הורים לילדים, קשישים מעל גיל 65, פונים במכתבים הביתה, במשלוח מיילים, במסרונים, בארבע שפות, היישוג הוא יישוג מוכן, מקיימים הפנינג לילדים, מתלבשים כבר על נושא השפעת, מקדמים בריאות השן, היגיינה, בריאות החורף, הרצאות של אורחים, זאת אומרת מנסים להפוך את זה לאחר הצהריים לכל המשפחה, גם כדי לחסן יותר וגם כדי ליהנות מהערך המוסף.
<יחיאל שלזינגר: אני חייב לשאול, בגיל חצי שנה מקבלים שלוש זריקות למיטב זכרוני, מחומשת, פרבנאר - - -
<קריאה: וצהבת.
<יחיאל שלזינגר: כן.
<יחיאל שלזינגר: אז זה זריקה רביעית, זה עוד, זה דקירה רביעית.
<יחיאל שלזינגר: השאלה אם זה באותו מפגש?
<נדב פרץ: אפשר לחסן באותו מפגש, זאת אומרת אם ההורה - - -
<יחיאל שלזינגר: עקרונית אפשר, השאלה אם ההורים - - -
<אמיליה אניס: מסכן, בן חצי שנה, אני לא יודעת איזה אמא - - -
<יחיאל שלזינגר: הורים מאפשרים?
<נדב פרץ: יש הורים, בטיפות החלב של מכבי יש הורים שמאפשרים.
<קריאה: הרבה קריאות ביניים במקביל.
<קריאה: אבל כשהם באים לחיסון אז זה או חצי שנה או שנה.
<קריאה: אתה צודק, בגיל חצי שנה זה המפגש היחיד שאנחנו שואלים, מבקשים לבוא פעם אחרת כי כבר אין אתרים.
<קריאה: בדרך כלל זה מה שאנחנו עושים.
<קריאה: בדיוק, כי אנחנו מרחמים על הילד.
<חוסין דבאח: אפשר לתת חצי, ועוד נגיד חודש חצי - - -
<נדב פרץ: גיל שנה זה צהבת A.
<יחיאל שלזינגר: שנה, למה, יש לך את המחומשת, את הפרבאנר, ואת ה - - - יש לך כבר שלוש זריקות.
<קריאה: ואנחנו פוגשים את הילדים גם לא רק בחיסונים, אנחנו פוגשים אותם בגיל תשעה חודשים, בגיל שנתיים, לא תמיד - - -
יפעת שאשא ביטון: בשקילה.
<נדב פרץ: במפגשים האלה אפשר לייצר פלטפורמה לחיסוני שפעת, כי שוב, זה הקהל הכי גדול הבריא שמגיע למפגש עם מערכת הבריאות.
<נדב פרץ: וזו נקודה - - -
יפעת שאשא ביטון: נגיד שגם אם לא מחסנים אותו באותו מפגש שבו חיסנו, אבל - - -
<יחיאל שלזינגר: זורעים את הזרע.
יפעת שאשא ביטון: כן בדיוק זו קרקע פורייה לעוד הסברה, לעוד מודעות, כן לקרב אותם לסיפור הזה.
יפעת שאשא ביטון: אם הם לא יגיעו עכשיו, או לא לטיפת חלב, יגיעו לרופא משפחה.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אנחנו יכולים ליצור תשתית שכן מחברת - - -
<חוסין דבאח: שהאחיות ימליצו, "תלכו להתחסן נגד שפעת אצל רופא", ברגע שהן מעלות את ה - - -
<אמיליה אניס: זה כן עושים, גם בטיפות חלב של משרד הבריאות.
<אמיליה אניס: גם אם החיסון לא ניתן בפועל.
<נדב פרץ: ברשותך הנקודה השנייה היא הנושא של ההסברה.
<נדב פרץ: ופה, קופות החולים, אנחנו נתקלים בקושי מאד גדול.
<נדב פרץ: אנחנו מתחילים לחסן בספטמבר כשבחוץ אנשים עדיין הולכים לים עם מכנס קצר, והתחלואה של השפעת, עיקר התחלואה מתחילה בדצמבר, ינואר, פברואר, זה השיא בעצם.
<נדב פרץ: קיים קושי, תפיסתית, גם אצל ההורים.
<נדב פרץ: זאת אומרת, הם לא משייכים את זה עדיין.
<נדב פרץ: מה שנקרא, תפיסת האיום היא מאד רחוקה.
<נדב פרץ: אני קורא להם בספטמבר למשהו שאולי יהיה בינואר.
<נדב פרץ: לצורך העניין אם אני מנסה להקביל את זה לערכות המגן שיש לכולנו בבית, אנחנו מקבלים את ההודעות, אנחנו לא באמת הולכים, אבל מספיקה כתבה אחת בתקשורת שפתאום תעורר את העניין, וכולנו נתייצב שם לרענן אותן.
<נדב פרץ: זה מה שקורה לנו בפועל ואז אנחנו לפעמים נתקלים באירועים של מחסור בחיסונים, כי אנחנו קונים ומתכננים קדימה, אנחנו כבר שלושה חודשים לתוך מבצע החיסונים, חיסנו, במכבי חיסנו עד עכשיו - - -
יפעת שאשא ביטון: החיסונים בעצם פגי תוקף תוך X זמן?
<נדב פרץ: לא, אנחנו קונים על סמך איזושהי תחזית של מספר המתחסנים.
<נדב פרץ: הקופות רוכשות את החיסונים, משלמות עליהם.
<נדב פרץ: היו לנו שנים שהשמדנו עשרות אלפי חיסונים, כי אנשים פשוט לא מגיעים.
<נדב פרץ: אנחנו מנסים לבנות איזושהי תחזית, קונים X חיסונים, מתחילים לחסן, אם הביקוש הוא גבוה בתחילת העונה אני יכול להספיק להיערך ולקנות עוד חיסונים.
<נדב פרץ: לצורך העניין, במכבי, עכשיו נשארו לי כ-50,000 חיסונים, שני ספקי החיסונים המרכזיים אין להם כבר מאיפה להביא עוד חיסונים, זאת אומרת פנינו אליהם והחיסונים אזלו, אם לתוך דצמבר ינואר תהיה פתאום איזושהי הודעה בתקשורת או ידיעה שתחולל איזושהי סערה, יכול מאד להיות, יכול להיות שאני אשאר בלי חיסונים.
<נדב פרץ: סביר להניח שזה לא, שזה לא המצב כי עשינו הפקת לקחים משנים קודמות, אבל עדיין, יש פה איזשהו מרכיב מרכזי שהסברה נכונה וחינוך של האוכלוסייה להתנהגות בריאות נכונה יכולה בעצם להביא לתוצאות הרבה יותר טובות, אבל בשביל זה אנחנו צריכים איזשהו מאמץ שהוא מעבר למה שהקופות עושות היום, משהו לאומי יותר, או בבתי הספר, או הסברה של משרד הבריאות בצורה גורפת, פנייה לאוכלוסייה הרחבה.
<נדב פרץ: זה קצת חסר היום.
יפעת שאשא ביטון: אתה אמרת שני דברים, דבר והיפוכו.
יפעת שאשא ביטון: מצד אחד אמרת – אנחנו מגיעים למצב שאנחנו משמידים הרבה חיסונים, מצד שני אתה אומר – אנחנו הרבה פעמים נתקלים במצב של חוסר.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שכן היערכות נכונה ומתאימה על בסיס נתונים, ואני מסכימה עם הציבור, אני גם, מסתכלת רגע על עצמי, אם זה לא מחר בבוקר, מי ירוץ בספטמבר, ועוד חגים וזה?
יפעת שאשא ביטון: יש הרבה דברים חשובים לעשות בתקופה הזו לפני שמגיעים להתחסן.
יפעת שאשא ביטון: אולי באמת צריך להתאים את הזמן גם מבחינת ההסברה כדי שהיא תהיה אפקטיבית, גם מבחינת כל התהליך והפעילויות שאנחנו עושים, שאתם עושים, סביב הנושא הזה, כדי שזה יתאים בעצם.
<נדב פרץ: אנחנו מחסנים מראש מכיוון שהגוף גם צריך זמן לייצר את מידת החסינות הנדרשת, כלומר חולף פרק זמן מרגע מתן החיסון, כשבועיים-שלושה.
יפעת שאשא ביטון: של סדר גודל?
<נדב פרץ: בערך שבועיים-שלושה, כדי שהגוף יכול לאפשר - - -
יפעת שאשא ביטון: תסתכל ותראה איפה אנחנו.
<נדב פרץ: נכון, ושוב, כדי לאפשר שירות יעיל, טוב יותר לאוכלוסייה, אנחנו מתחילים הרבה לפני.
<נדב פרץ: מבחינת יעילות החיסון, הוא יעיל, זאת אומרת גם מי שמתחסן בספטמבר זוכה להגנה עד סוף החורף, אין עם זה שום בעיה.
<נדב פרץ: אנחנו כן רואים שאם נסתכל על 2012, לפני ארבע שנים, עמדנו בסך הכל על 12% כיסוי של ילדים בגיל חצי שנה עד שש.
<נדב פרץ: היום אנחנו כבר מגיעים ל- 23%-24%.
<נדב פרץ: הציבור לומד, הציבור מסגל לעצמו את ההרגלים הנכונים, לא מספיק, אנחנו רוצים יותר.
יפעת שאשא ביטון: לא דיברנו על תופעות לוואי של החיסון הזה.
<אמיליה אניס: אנחנו כבר נדבר, כי יש לי נתונים, אבל אני רוצה רק להגיד משהו בנושא ההסברה.
<אמיליה אניס: אנחנו כן עושים הסברה, אבל מה לעשות שיש פה - - -
יפעת שאשא ביטון: באיזה אופן?
<אמיליה אניס: אז קודם כל יש באתר האינטרנט של המשרד, יש המון המון חומרים.
יפעת שאשא ביטון: אבל אני לא נכנסת לאתר של משרד הבריאות.
<אמיליה אניס: אוקיי, בסדר, אבל יש הרבה אנשים שנכנסים.
<אמיליה אניס: זה דבר אחד שקיים.
<אמיליה אניס: אנחנו עושים הסברה בקרב אנשי מקצוע, אנחנו עושים הסברות, יש שנים שאנחנו עושים קמפיינים אבל ראינו שזה לא מספיק יעיל.
<אמיליה אניס: מה יעיל בשביל להביא אנשים להתחסן?
<אמיליה אניס: מה אתם חושבים?
<אמיליה אניס: הכי יעיל.
<יחיאל שלזינגר: הפחדה, למקרה שקרה משהו.
<אמיליה אניס: כאשר יש מקרה, אמרת אמיתי שזה לא שכיח, אבל כשזה קורה – זה קורה.
<אמיליה אניס: כשאשה הרה נפטרת - - -
<יחיאל שלזינגר: דיברתי על ילדים.
<אמיליה אניס: וכשילד נפטר משפעת, עם שפעת זה קורה.
<יחיאל שלזינגר: בשפעת החזירים זה קרה.
<אמיליה אניס: גם בלי שפעת החזירים זה קורה - -
<קריאה: גם אם זה מקרה אחד, זה מיותר.
<אמיליה אניס: זה מאד דרמטי, ואז אתם רואים איך אנשים פשוט רצים להתחסן, וכמו שנאמר פה, פתאום מלאי החיסונים אוזל.
<נדב פרץ: וזה קורה בינואר, כשכבר ה - - - אני מחסן אותם, אבל זה לא יעיל, זה הרבה פחות יעיל.
<אמיליה אניס: מה שאנחנו עושים, אנחנו מפרסמים למשל, כשיש מקרה ראשון של אבחון שפעת בישראל, אנחנו תמיד מפרסמים.
<אמיליה אניס: זה מעבר להסברה הרגילה, אנחנו אומרים "הנה תראו, השפעת כבר כאן, אבחנו, תבואו להתחסן".
<אמיליה אניס: זאת אומרת , זה לא ספטמבר כאשר אנשים חושבים "מתי זה יגיע, יש לי עוד זמן, ואולי זה לא רלוונטי" וכו', אלא אנחנו באים ואומרים – השעה, היא כבר כאן.
<אמיליה אניס: אז אנחנו כן עושים את זה, ואנחנו ראינו שהכי יעיל זה פשוט לפרסם כאלו מקרים.
<אמיליה אניס: אנשים באים וכאילו - - -
יפעת שאשא ביטון: שלא נדע, אבל אנחנו לא נלך ונהרוג ילדים משפעת - - -
<אמיליה אניס: אנחנו חלילה לא רוצים, אבל זה אמיתי וזה קורה, וכשזה קורה אנחנו כן מביאים את זה לידיעת הציבור, וזה עובד.
יפעת שאשא ביטון: אבל אפשר לעשות שימוש בנתונים לצורך העניין - - -
<אמיליה אניס: משנים קודמות.
יפעת שאשא ביטון: להגיד – חברים, אובחנה שפעת, השפעת כבר כאן, בשנה שעברה מתו ככה וככה, או קרה ככה וככה, להשתמש ב - - -
<אמיליה אניס: או ככה וככה אושפזו, וככה וככה מחלה קשה.
<אמיליה אניס: ילד לא חייב למות משפעת, גם מחלה קשה זה מספיק בשביל לבוא ולחסן.
<יחיאל שלזינגר: אז לכן אני אומר, אתה מחדד קמפיין על תחלואה גדולה, לא על מקרה קצה.
<יחיאל שלזינגר: למרות שאולי מבחינה רגשית, מקרי קצה עובדים - - -
<אמיליה אניס: זה עובד, מבחינת תקשורת זה עובד.
<אמיליה אניס: אנחנו כאנשי מקצוע - - -
<יחיאל שלזינגר: אני לא איש תקשורת, אני מוכרח לומר.
יפעת שאשא ביטון: כשיתחילו לפקוד את קופות החולים ובתי החולים ככה תורים של אנשים משופעים, אז אנחנו נראה את הלחץ סביב העניין של ה - - -
<חוסין דבאח: צריך לעשות גירושין בין נזלת לבין שפעת, כי שפעת נתפסת כסוג של נזלת שהיא טיפה יותר - - - וצריך לעשות גירושין, הפרדה מוחלטת בין זה לבין זה.
<חוסין דבאח: ברגע, זה מה שאמרתי - - -
יפעת שאשא ביטון: זה סיפור קשה כשלעצמו, פה בכנסת.
<חוסין דבאח: ברגע שנמתג את השפעת בצורה הנכונה שמתאימה לה, הכל ישתנה.
<חוסין דבאח: כל עוד הציבור תמים לעניין השפעת, הוא יגיד "בשביל מה להתחסן?".
<חוסין דבאח: ברגע שהוא מבין שהשפעת יכולה להיות עם סיבוכים, עם החמרות, עם תמותה, עם תחלואה, לא משנה אם זה מבוגר או קטן, אז הם יתחילו להתחסן יותר.
<אמיליה אניס: אנחנו השנה הדגשנו את הנשים ההרות והילדים.
<אמיליה אניס: אנחנו נותנים תמריצים לקופות באמת, כדי שיגיעו לאוכלוסייה הספציפית הזאת שאנחנו מאד מאד רוצים שיגיעו לכיסוי חיסוני.
יפעת שאשא ביטון: ושולחים, כמו שציין פה נדב, מכתבים שמעודדים את האנשים להגיע, או שזה לא קורה כמדיניות?
<אמיליה אניס: זו הפעילות של הקופות.
יפעת שאשא ביטון: הקופות עצמן?
<אמיליה אניס: זה הקופות, זה לא משרד הבריאות.
<אמיליה אניס: אנחנו כמדיניות, אנחנו מתמרצים את הקופות, והקופות הן אלו שפונות למבוטחים.
יפעת שאשא ביטון: דורית גולדמן, בבקשה.
<דורית גולדמן: צהריים טובים.
<דורית גולדמן: אני מקופת חולים מאוחדת, מי שלא מכיר.
<דורית גולדמן: אני יכולה לספר לכם שהשנה כבר חיסנו יותר מטופלים, יותר תעודות זהות אני אגיד, יותר מאשר השנה הקודמת, כל העונה הקודמת.
<דורית גולדמן: זאת אומרת שיעור החיסונים השנה הוא גבוה, אנחנו כמעט משלימים, בנשים הרות עברנו כבר את היעד, של 40% מהנשים ההרות, באוכלוסיית המבוגרים אנחנו מתקרבים ממש ליעד, בילדים עד גיל 5 כמעט מגיעים לשנה הקודמת, לכל השנה הקודמת - - -
<יחיאל שלזינגר: שזה כמה?
<חוסין דבאח: אחוזים, אחוזים.