GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<סוני אינגר: דיברנו על ממשקי עבודה, אבל חשוב גם להדגיש את המקום המאד חשוב של העמותות, שהן חלק כמובן חשוב מאד בכל הפאזל הזה שאנחנו מרכיבים.
<סוני אינגר: אז יש עמותות מוכחות שעושות עבודה נפלאה וכמובן אנחנו לא במקומן, אלא אנחנו מזמינים אותן להצטרף אלינו.
<סוני אינגר: אקדמיה, מגזר שני, שלישי, התעשיות, מחקר.
<סוני אינגר: בעצם כל מי שיש לו רצון ויכולת לתרום, מוזמן כמובן להצטרף.
<סוני אינגר: ככה אגב זה נהוג בעולם.
<סוני אינגר: ולסיכום, אני חושב שזה השקף המסיים, אנחנו אומרים שהמנעד, הסקופ של העשייה של מערך מאור הוא מאד רחב.
<סוני אינגר: כלומר, אנחנו באמת רוצים לגעת בכל המקומות שעד היום לא נגענו.
<סוני אינגר: הם היו בחצר האחורית שלנו, אבל אנחנו באמת רוצים להרים את הכפפה ואת האתגר העצום הזה, גם אנחנו כמשטרת ישראל ובאמת אנחנו רוצים לראות איך אנחנו נותנים ומנגישים לציבור בחבילה אחת – גם חינוך וגם מחקר וגם מוקד וגם מניעה והסברה וגם אכיפה וגם וגם וגם.
<סוני אינגר: זה נשמע הרבה גם, אבל אין ברירה, זה צו השעה.
<סוני אינגר: כלומר, אם אנחנו רוצים להציל ילדים זה מה שמצווה עלינו לעשות ואני מקווה מאד שכולנו יחד נצליח.
יפעת שאשא ביטון: גם אני מקווה.
<נאוה כהן-אביגדור: יש עוד נקודה אחת, אם אפשר לחדד.
<נאוה כהן-אביגדור: אנחנו גם נאפשר במסגרת המערך מגוון של פניות לדיווח על כל המעשים.
<נאוה כהן-אביגדור: זאת אומרת זו גם תהיה אפשרות של טופס מקוון דרך אתר לאומי שיוקם כחלק מהמערך, גם כפתור דיווח, גם פנייה טלפונית - - -
יפעת שאשא ביטון: זהו, אז דובר באמת על כפתור דיווח שהוא מאד משמעותי, כי אנשים לא יחפשו עכשיו את הטופס ויתחילו למלא אותו.
יפעת שאשא ביטון: אנשים רוצים לאותת על המצוקה בכאן ועכשיו.
<נאוה כהן-אביגדור: יפה, אז במסגרת המערך יוקם אתר לאומי, שיאפשר ללמוד, לקבל תכנים, טיפים.
<נאוה כהן-אביגדור: יהיו שותפים כל המשרדים עם התכנים שלהם ועם אזורי התוכן שלהם.
<נאוה כהן-אביגדור: כל מי שייכנס לאתר יוכל על פי גיל ועל פי פילוחים שונים לקבל מידע שהוא רלבנטי לו, אם זה הורים ואם זה ילדים ואם זה ילדים ואם זה אנשי מקצוע ובאמת צורת הדיווח תהיה מגוונת ותאפשר לכל אחד לפנות באופן הדיווח שמתאים לו.
יפעת שאשא ביטון: כשיצאנו לדרך, אני יודעת שאולי אני קצת הפלגתי ביצירתיות שלי, אבל המחשבה הייתה שבאמת על המסך - בכל אתר שמשוטטים באינטרנט, יש איזה שהוא כפתור תמיד בצד שעליו אפשר ללחוץ.
יפעת שאשא ביטון: לא הולכים לכיוון הזה?
יפעת שאשא ביטון: יצטרכו בעצם להיכנס לאתר מסוים שדרכו יהיה הדיווח?
<סוני אינגר: אני מניח שגברתי מתכוונת לתוסף.
<סוני אינגר: תוסף לדוגמא בפייסבוק באמצעות לחיצה על כפתור.
<סוני אינגר: אז הנושא הזה הוא רגיש משפטית, כי אנחנו נכנסים פה ליחסים של מדינה למול ענקים כדוגמת פייסבוק וגוגל.
<סוני אינגר: אני יכול להגיד שבמדינות חזקות, מובילות, כמו שראינו בבריטניה, כן עשו את זה.
<סוני אינגר: אנחנו עושים את תחילת צעדנו בעצם בעולם הזה, בתחום הזה, אבל כן אנחנו בהחלט מדברים, כפי החזון של גברתי ואני מקווה שנגשים אותו, של אפליקציה של כפתור דיווח בצורה מאד מונגשת ומאד פשוטה – לחיצה קליק על כפתור וזה יגיע למוקד הלאומי.
<סוני אינגר: זה בהחלט.
יפעת שאשא ביטון: יש לאן לשאוף.
<נאוה כהן-אביגדור: ואם יהיו שיתופי פעולה, אז גורמים וגופים יוכלו בעצם להציע את אותו כפתור דיווח דרך החלקים שהם מפעילים ברשת.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תודה רבה לכם.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מתקרבים לקראת סיום כי קצת התעכבנו במבואה.
יפעת שאשא ביטון: טל, בכמה משפטים ואחר כך ליאת שרצתה גם היא לומר.
יפעת שאשא ביטון: אז בבקשה, טל ואחר כך ליאת.
<טל מוסרי: אני אגיד בכמה משפטים שבאמת כמעט כל אחד חווה שיימינג.
<טל מוסרי: אנחנו פה בוועדה לזכויות הילד ואני רוצה להיות הפה של הילדים, אבל אפילו אני חוויתי שיימיג והיה לי איזה מנהג, שבו כשראיתי - אתם יודעים - קלה האחיזה אל המקלדת, וכשראיתי שמתחילים לכתוב לי, ופעם היו כותבים טוקבקטים ולא ידעת מי עומד מאחוריהם.
<טל מוסרי: היום זה מדהים.
<טל מוסרי: כותבים ואנחנו יודעים מי עומד מאחורי הדבר הזה.
<טל מוסרי: אני יכול להיכנס לעמוד שלו, של אותו ילד או נער, אני רואה איך הוא נראה, מי ההורים שלו.
<טל מוסרי: זה ילדים רגילים לחלוטין.
<טל מוסרי: הם שמחים בכיתה, יש להם הורים שלוקחים אותם לטיולים, הם בחוגים, זה מדהים.
<טל מוסרי: תעשו את הניסוי הזה.
<טל מוסרי: עכשיו אני עניתי לכל מיני ילדים שקראו לי – אני לא רוצה פה להרחיב בכל מיני שמות גנאי וקללות – נכנסתי לרשת ועניתי להם באופן אישי.
<טל מוסרי: הם נדהמו.
<טל מוסרי: זה פשוט הפליא אותם שבכלל מישהו, שאני קורא את מה שהם כתבו.
<טל מוסרי: הם חשבו שהם מספרים בדיחה.
<טל מוסרי: הם לא הבינו.
<טל מוסרי: יש בורות גדולה מאד בנושא הזה בקרב הילדים.
יפעת שאשא ביטון: זה הופך להיות חלק משעשוע.
<טל מוסרי: הם אמרו טוב, אנחנו נגיד כמה מילים ונהיה מגניבים ופתאום הם קיבלו ממני הודעה, אגב הודעה לא מאשימה ולא מתריסה, הודעה שאמרה – כתבתי לרובם – חבל שאתה מפיץ רוע, קללות ושנאה, חבל שאתה לא מפיץ שמחה ואהבה.
<טל מוסרי: חבל, למענך.
<טל מוסרי: מיד הם מחקו את מה שהם כתבו וכתבו – סליחה, לא התכוונתי, וכמעט גייסתי אותם, בלי שעשיתי כלום, גייסתי אותם למעני.
<טל מוסרי: אני רואה את הילדים האלה היום, הם כותבים מה פתאום, טל הוא בכלל לא כזה וכזה, אני מכיר אותו באופן אישי, הוא מקסים.
<טל מוסרי: הם לא מכירים אותי באופן אישי, אבל תראו איך פעולה מאד קטנה ברשת ותגובה מהירה, יכולה פה לשנות מציאות.
<טל מוסרי: אני ראיתי את נאוה מתראיינת בחדשות על הקמת מאור ומיד אמרתי שאני חייב להתגייס לדבר הזה, כי אני גם מכיר את התופעה הזאת מקרוב, גם כאבא לילדים, אבל גם כמי שעובד יותר מ-20 שנה עם ילדים ומאד מאד מבין את השפה שלהם באינסטגרם, בפייסבוק, בסנפ-צ'ט.
<טל מוסרי: אגב, עד שאנחנו מבינים מה קורה הם כבר הקימו לעצמם עוד מערך, שאנחנו נצטרך גם בו לטפל.
<טל מוסרי: אני דווקא מאד מאד שמח על זה שהמשרד לביטחון פנים, בדגש על המשטרה, נמצאים בדבר הזה.
<טל מוסרי: אני חושב שהמשטרה צריכה להיות בפרונט.
<טל מוסרי: הילדים לא מבינים שהם עוברים דבר עבירה.
<טל מוסרי: אני חושב שאם הם יבינו ויראו את המשטרה בפרונט של הדבר הזה, הם יבינו.
<טל מוסרי: כמו שיש לא תגנוב - יש עשרת הדיברות – העבירה הזאת בריונות רשת לא נמצאת בעשרת הדיברות, אבל הם יבינו שהם עוברים דבר עבירה.
<טל מוסרי: והיום רובם, כולל ההורים שלהם והמורים שלהם, בורים לחלוטין בנושא הזה.
<טל מוסרי: הם לא מבינים שמה שהם עושים הוא עבירה.
<טל מוסרי: אז נכון שמקרה הקיצון זו עבירה פלילית ובאמת צריך לטפל בה בצעדים החמורים ביותר, אבל אני כן מברך על זה שהמשטרה לוקחת על עצמה, בתוך המערך של חינוך ובריאות וכל הדברים שאמרנו, והסברה, הילדים צריכים להבין – אתם עוברים עבירה.
<טל מוסרי: אני אמרתי לפני שראינו את התערוכה – שיימינג זו מילה יפה מדי.
<טל מוסרי: היא מילה לועזית, גם ביוש.
<טל מוסרי: עבירה.
<טל מוסרי: עבירה לכל דבר ופגיעה ואנחנו צריכים מכאן, מהוועדה הזאת, ואני מתנדב לעשות את זה כמו כל האנשים שנמצאים כאן, מתנדב לעשות את זה למען דור העתיד שלנו, שבאמת כל האינטרנט וכל הדבר הזה הוא חדש לו לחלוטין וגם לנו.
יפעת שאשא ביטון: הם בעצמם לומדים את הכללים תוך כדי תנועה ואנחנו צריכים להיות שם כדי לכוון אותם בדרך.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת, טל, שלאנשים כמוך יש משמעות כשאנחנו מדברים על הסברה לילדים, כי זה לא עוד פעם עולם המבוגרים וההורים המעצבנים והמורים, אלא יש פה מישהו מגניב, כמונו, והוא בעצם מזהיר אותנו ואני חושבת שיש משמעות מאד מאד גדולה לכך שגם אתה מגויס.
יפעת שאשא ביטון: אז תודה רבה גם לך.
<ליאת הלבץ: מטעם התאחדות הסטודנטים הארצית.
<ליאת הלבץ: קודם כל אני חייבת לומר שאני מאד שמחה לשמוע על המערך שהוקם, זה באמת שינוי.
<ליאת הלבץ: זו לא פעם ראשונה שאני נמצאת בדיון בנושא הזה ואנחנו גם נמצאים בשיח בכלל על הנושא הזה עם גורמים שונים.
<ליאת הלבץ: זה משהו שמאד מטריד דווקא אותנו, באמת כצעירים.
<ליאת הלבץ: אנחנו רואים מה קורה סביבנו וזה מטריד אותנו קדימה, בעיקר אולי מתוך חשש להפוך להורים ולהתמודד עם הדבר הזה בעצמנו.
<ליאת הלבץ: יש כל מיני פעילויות כאלה ואחרות תחת תכניות מלגות שונות, שסטודנטים פועלים כבר בנושא הזה בצורה כזאת או אחרת.
<ליאת הלבץ: באמת אמרת אז ממש הרגע, על טל, שבסופו של דבר ההורים, המבוגרים וגם ראינו את זה בנתונים שהמשרד לביטחון פנים הציג, הפניות להורים זה לא באמת כמות, אז אני מציעה פה אותנו כסטודנטים לגורמים הרלבנטיים.
<ליאת הלבץ: אנחנו יותר מנשמח.
<ליאת הלבץ: יש לנו אפילו תכניות כתובות כבר לרעיונות בסגנון הזה, לשתף פעולה, כי זה חברה צעירים שיכולים להבין, רואים את זה ויותר מנשמח לעזור.
<ליאת הלבץ: תודה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה גם על הרעיון וגם על הדברים.
יפעת שאשא ביטון: מישהו רוצה להוסיף לפני שאני מסכמת?
<מיה אוחנה: אני אשמח.
<מיה אוחנה: מיה מהמועצה לשלום הילד.
<מיה אוחנה: שלוש נקודות קצרות.
<מיה אוחנה: דבר ראשון, אני מחזקת את מה שחברת הכנסת סויד אמרה לגבי להתחיל בגיל מוקדם.
<מיה אוחנה: מבחינתנו זה מאד מאד חשוב.
<מיה אוחנה: אנחנו פועלים בניידת זכויות הילד וגם טל בעצמו היה שותף בסרטונים שלנו בכיתות ג'-ד' והורדנו עכשיו בקייטנות גם לכיתות א'-ב'.
<מיה אוחנה: זה מאד חשוב להתחיל מוקדם.
<מיה אוחנה: דבר שני שחשוב לי להגיד, זה בנושא של המודעות גם של ההורים וגם של מערכת החינוך.
<מיה אוחנה: אנחנו הרבה פעמים מסתכלים על הצד של הילד הנפגע ומעלים את המודעות של ההורים לזה שהילד שלהם יכול להיפגע, אבל א' כמובן הוא גם יכול להיות הפוגע, אבל כמו שדנה אמרה במצגת שלה, חלק, לפחות מחצית מהילדים הם אלה שנוטלים חלק או עומדים מהצד וגם לזה חשוב מאד מאד לשים לב וגם להגביר את המודעות של ההורים, שהילד שלהם יכול לקחת חלק בדבר הזה וגם חשוב לו לדווח וחשוב להיות מודע שהדבר הוא שלילי.
<מיה אוחנה: דבר אחרון, בשבוע שעבר הייתה לנו פגישה עם דוד רגב שהוא נציב קבילות הרשות השנייה והוא הפנה את תשומת ליבנו שבתקנונים הבית ספריים הנושא של בריונות ברשת לא נמצא, לפחות בחלק מזה.
<מיה אוחנה: הנושא של אלימות פיזית ואלימות מילולית - - -
יפעת שאשא ביטון: הנושא של בריונות רשת מופיע בחוזר מנכ"ל.
יפעת שאשא ביטון: יש פה נציג של משרד החינוך?
יפעת שאשא ביטון: זה מופיע בחוזר מנכ"ל, נכון?
<עמיר גפן: תיכף אני אתייחס.
יפעת שאשא ביטון: זה מופיע בחוזר מנכ"ל.
<מיה אוחנה: אז אני אשמח, אוקיי.
<מיה אוחנה: אז זה מה שרציתי, הוא הפנה את תשומת ליבינו, ולומר שכדאי להמליץ שזה יופיע גם שם.
<מיה אוחנה: וזהו, תודה.
יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך, ממש במשפט, בבקשה.
<עמיר גפן: שמי עמיר גפן ממשרד החינוך ואני אחראי על הנושא של מוגנות ברשת וגם נציג של משרד החינוך במערך מאור, שאנחנו מברכים וכבר מייחלים להתנעה שלו.
<עמיר גפן: אז כן, כמו שציינת, בתוך חוזר מנכ"ל יש הנחיה לבתי הספר בתוך התקנון הבית ספרי, שמגדיר גם את הנושא של הרשת.
<עמיר גפן: מעבר להגדרה הבית ספרית, גם בחוזר המנכ"ל שלנו יש הגדרות מאד ברורות לגבי הפגיעה, הטיפול בפגיעה, לגבי הפעילות החינוכית שצריכה להיעשות.
<עמיר גפן: אין לנו פה זמן לסקור את הכל, אבל כן הייתי רוצה להשמיע קול, שבתוך מערכת החינוך נעשית הרבה עבודה.
<עמיר גפן: תמיד אפשר לעשות יותר, אבל נעשית הרבה עבודה של - - -
יפעת שאשא ביטון: זה תהליך שהתפתח עם הזמן - - -
<עמיר גפן: נכון.
יפעת שאשא ביטון: מבחינת המעורבות של המערכת בתוך הסיפור הזה.
<עמיר גפן: אמת.
<עמיר גפן: זאת אומרת ככל שהתופעה גדלה ואנחנו נדרשנו לה יותר ויותר בקרב תלמידים בכל שכבות הגיל, בכל המגזרים, בקרב הורים.
<עמיר גפן: אמצעים בתוך הכיתות, אנחנו מפעילים באמצעים מתוקשבים, עושים מה שאנחנו יכולים בעצמנו, יחד עם שותפים ונמשיך לעשות.
יפעת שאשא ביטון: אז אני ברשותכם מסכמת.
יפעת שאשא ביטון: עיקר הסיכום היום יהיה ברכות, גם על ההתקדמות המאד מרשימה באמת של מאור.
יפעת שאשא ביטון: כשהצגתם את הרעיון לפני כמה חודשים, אז אנחנו היינו ככה עם היד על הדופק של נו, בואו נראה שזה קורה, בואו נראה שזה קורה ואז יצאתם לאן?
יפעת שאשא ביטון: לאנגליה אם אני לא טועה, ללונדון וחזרתם עם עוד בשורה ואמרנו אוקיי, זה הופך להיות רציני ואני ממש מברכת על זה שאנחנו כאן בנקודת זמן הזו כבר בתהליך התקדמות משמעותי.
יפעת שאשא ביטון: מאד חשוב לי לומר וקצת לסכם את הדברים שנאמרו.
יפעת שאשא ביטון: הורים, חינוך ואכיפה הם גורמים מאד מאד משמעותיים במשולש הטיפול וכמובן של שילוב יחד עם כל הגורמים הנוספים של בריאות ורווחה ועמותות וכל מי שרואה את עצמו שותף, שיכול לסייע - אני חושבת שהם המפתח להצלחה.
יפעת שאשא ביטון: קיבלנו פה קריאה מהסטודנטים.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה הון אנושי מצוין, שאפשר להשתמש בו, במיוחד אם אנחנו צריכים מערך של מתנדבים שיסייעו לנו בתהליך הזה.
יפעת שאשא ביטון: הם ממילא שם בצורה כזאת או אחרת, אז פשוט לנתב אותם למקום המשמעותי הזה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא נוותר.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נחכה שהמערך כבר באמת יושק ויותנע כמו שאתה אמרת.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נרצה לראות הדגמה במסגרת הוועדה.
יפעת שאשא ביטון: נעשה בקרה אמיתית.
יפעת שאשא ביטון: נביא אתכם לכאן ואנחנו נראה איך אנחנו באמת מתניעים את זה ואולי דרך כך גם נצליח להעביר את המסר החוצה ולהדגים את דרך הפעולה.
יפעת שאשא ביטון: אני מאד מודה לכולכם, באמת, על ההירתמות ועל השיח המתמשך.
יפעת שאשא ביטון: אני בטוחה שגם לשיח עצמו יש משמעות מאד גדולה בהעלאה למודעות; וכמובן למערכת האכיפה, למשטרה, על ההתגייסות.
יפעת שאשא ביטון: יש לכם כוח בלהתריע, תעזרו לנו.
<מני יצחקי: אוקיי, תודה.
יפעת שאשא ביטון: כם אני פותחת את דיון הוועדה בנושא חדלות המדינה בטיפול בצמצום ומניעת תאונות בקרב ילדים, של חבר הכנסת יגאל גואטה, ותאונות בקרב ילדים ונוער, של חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, בטיחות ילדים – היערכות משרדי הממשלה לקראת הקיץ, זה נושא שאנחנו הוספנו ואני מיד אסביר.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מקיימים דיון מהיר של שעה בכל הנושא של היפגעות ילדים.
יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר שכשאני ראיתי את נושא הדיון קצת לא הבנתי איך עולה דיון של חדלות המדינה ונושא שכביכול לא מטופל, כי שותפתי איילת נחמיאס ורבין מכירה בשנה האחרונה את מספר הדיונים שקיימנו בנושא בהיבטים שונים ומגוונים, ובכל זאת חשבתי שכן נכון לקיים את הדיון המהיר הזה כדי לתת את הנופך הנוסף של המשרדים ולראות כיצד כל משרד נערך לקראת הקיץ כדי להבטיח את בטיחות הילדים שלנו.
יפעת שאשא ביטון: אני רק יכולה לספר שקרו מספר דברים.
יפעת שאשא ביטון: ראשית בנושא החקיקה יש את חוק הצללת מתקני גני שעשועים, של חברתי איילת נחמיאס ורבין ושלי ושל קבוצה נוספת של חברי כנסת, החוק לגידור בריכות פרטיות, שגם היום נידון בוועדת שרים וכנראה יילך לעניין של תקנון תקנות בשלושה החודשים הקרובים, גם הוא לקראת הקיץ וגם הוא כשימת דגש על כל הנושא של בטיחות ילדים וכמובן החוק שעוסק בתכנית לאומית לבטיחות ילדים, יחד עם בטרם ומשרד הבריאות, חוק מאוד מאוד גדול שנמצא בתהליך התקדמות משמעותית.
יפעת שאשא ביטון: כך שאנחנו באמת עם היד על הדופק לגבי כל הסוגיה הזו.
יפעת שאשא ביטון: נכון, יש לנו עוד מה לעשות ואנחנו לא נרפה מהעניין עד שאנחנו נרגיש שאנחנו באמת מצליחים להתמודד עם התופעה הזו.
יפעת שאשא ביטון: אז נתחיל, ברשותכם, עם המציגים, חבר הכנסת יגאל גואטה אומר שהוא רוצה לתת את הכבוד לחברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין?
יגאל גואטה: כן, במפורש.
יפעת שאשא ביטון: אני יכולה להתחיל עם המשרדים.
יגאל גואטה: האמת שבכלל לא מגיע לי להתחיל בדיון הזה, לא לעומתך ולא לעומתה, שתיכן עשיתן ועושות הרבה הרבה יותר.
יגאל גואטה: אני רק הצטרפתי ואני בהחלט חושב שזה כבוד גדול בשבילי להצטרף לחברותיי, היושבת ראש, ד"ר יפעת שאשא ביטון, ואיילת נחמיאס ורבין.
יגאל גואטה: אני לא כלום פה, הן העיקר.
יפעת שאשא ביטון: לא, אתה חבר כנסת ואתה משתתף בכל - - -
יגאל גואטה: היושבת ראש מובילה הצעת חקיקה בנושא ואיילת מובילה הצעת חקיקה בנושא, וזה לא שחס ושלום יישמע מזה שאולי לא עושים, עושים מעל ומעבר, רק שבסופו של יום הדברים לא באמת נגמרים, זה לוקח המון זמן.
יגאל גואטה: אבל בכל זאת הכבוד שלי זה שאיילת תתחיל בדיון ואני אצטרף בשמחה.
יגאל גואטה: בבקשה, חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד לכם שאני מגיעה לדיון הזה מאוד מאוד מאוד מנסה לא להיות כועסת, לא להיות מיואשת, לא להיות מזועזעת מעוד ילד שנשכח באוטו לפני שבועיים באשדוד ושני ילדים שנהרגו בנפילה מגובה בחודשים האחרונים, מעוד ילדים שטבעו וטובעים וילדים שנפגעים בתאונות דרכים.
איילת נחמיאס ורבין: אני מדברת איתכם, שלא תתבלבלו, זה רק בשבוע האחרון, שלא מישהו יחשוב שאני מדברת איתכם על שנת 2015 או על המחצית הראשונה של שנת 2016.
איילת נחמיאס ורבין: לא, לא, אני מדברת איתכם על השבועות האחרונות.
איילת נחמיאס ורבין: צודקת חברתי, המנומסת ממני בהרבה, שאומרת שאנחנו מקדמות הצעות חקיקה, לה יש הצעה קריטית שנדונה היום, שוב, בוועדת שרים לענייני חקיקה בנושא של גידור בריכות שחייה פרטיות, יש את הדיון שלנו בנושא הצללת גני משחקים, החוק שאני מקווה שכן יעבור, מקווה שהגענו להבנה עם השלטון המקומי בעניין הזה.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד לכם שהילדים, אזרחי ישראל, ננטשים על ידי הממשלה.
איילת נחמיאס ורבין: יפעת, אני אומרת לך את זה ואני מרגישה את זה מדי יום, מדוע?
איילת נחמיאס ורבין: משום שיש תכנית לאומית בנושא בטיחות ילדים שניתן היה להוציא לפועל, לא הייתה סיבה לא להוציא אותה לפועל, עלותה, תתקנו אותי אם אני זוכרת נכון, 9 מיליון שקלים - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, עלותה כפי שהיא הוצעה, 300 מיליון שקלים בחמש שנים.
יפעת שאשא ביטון: התכנית הזו אוגדה - - -
איילת נחמיאס ורבין: יפעת, תקשיבי רגע, מוכרחים איכשהו להתניע.
איילת נחמיאס ורבין: בכל פעם שאנחנו באות, ואני יודעת שלשר האוצר ולאנשי משרד האוצר אכפת מילדי ישראל, אני אומרת לכם, זה לא יכול להיות, אנחנו כל פעם מגיעות לדיון הזה, אני הפסקתי לספור כמה דיונים קיימנו בנושא בטיחות ילדים בשנה האחרונה, הפסקתי לספור, אני אומרת לכם, אני מבטיחה גם היום, אני לא אראה איך אני מסבירה לילדים שלי לחצות את הכביש, אני אחסוך לכם את המראה הזה, אני אומרת לכם, משהו לא בסדר קורה כאן.
איילת נחמיאס ורבין: אני מוכרחה להגיד לכם, באשדוד לפני שבועיים נשכח ילד ברכב.
איילת נחמיאס ורבין: אני מודה ומתוודה שהדברים האלה מוציאים ממני, אני אומרת, איך זה יכול להיות שהורה שכח את הילד?
איילת נחמיאס ורבין: אתם יודעים, לנוכח הטרגדיה אתה אומר לעצמך, די, הורה, באמת, וזו פעם ראשונה, צריך להגיד, שההורים עצמם וקרובי המשפחה שלהם התבטאו בנושא האסון שלהם, אני לא זוכרת שראיתי קרובי משפחה והורים מתבטאים בנושא הזה, באמת לבי יוצא אליהם ועדיין אני אומרת לעצמי איך זה יכול להיות וכמה חיים כהן שאנחנו נביא, שמראה את הפיצה ברכב, זה לא מספיק.
איילת נחמיאס ורבין: בסוף המדינה חייבת להתגייס ולעשות משהו בעניין.
איילת נחמיאס ורבין: יש לנו דיון בקרוב שאנחנו ננהל בנושא של חיוב תיקון לחוק התכנון והבנייה, שמגובה מסוים ואילך, נדמה לי מגובה 4 קומות, יהיו חייבים להתקין סורגים במדינת ישראל.
איילת נחמיאס ורבין: היום יש סורגים שלא רואים אותם, הם סורגים מאוד מאוד מתוחכמים, כמובן כרגיל המצאה ישראלית.
איילת נחמיאס ורבין: חבל שאנחנו לא משתמשים בהמצאות הישראליות המדהימות האלה, אני לא זוכרת ילדים שנופלים מגובה בצורה כל כך תדירה כמו שזה קרה בחצי השנה האחרונה.
איילת נחמיאס ורבין: אתם יודעים, אנחנו יודעים על שניים שנהרגו, לא מדברים על כל אלה שנפצעו.
איילת נחמיאס ורבין: תקשיבו רגע, משהו לא טוב קורה כאן ואנחנו רק בתחילתו של הקיץ.
איילת נחמיאס ורבין: את ואני, אני זוכרת את עצמנו בדיון דומה ביוני 2015, מדברות על כל הילדים שאנחנו נידרש לדבר עליהם כשייגמר הקיץ.
איילת נחמיאס ורבין: אנחנו עוד לא הגענו לקיץ, עוד לא הגענו לקיץ.
יגאל גואטה: יש עלייה של 20%.
איילת נחמיאס ורבין: ואנחנו יודעים מה קורה בקיץ.
איילת נחמיאס ורבין: אז אני מתנצלת מראש אם אני כועסת, אני מתנצלת מראש אם אני מתוסכלת, אני מתנצלת מראש אם אני מאוד מאוד מאוד כואבת את הנתונים האלה, אבל אני מרגישה שאנחנו - - - באמת אלה המקומות שכששואלים אותי 'את לא מרגישה לפעמים אוזלת יד?' כן, אלה המקומות שבהם אני מרגישה את אוזלת היד ואלה המקומות שבהם אני אומרת פה אנחנו, גם חברי הכנסת וגם הממשלה, צריכים לעשות יד אחת כדי לטפל בעניינים האלה טיפול יסודי אמיתי ורציני.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד לך, יפעת, את עוקבת אחרי מה שקורה בארצות הברית ובאירופה ואני עוקבת אחרי מה שקורה בארצות הברית ובאירופה, הם יודעים לעשות את זה.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להגיד לך שהדבר הראשון, כשביקרתי בגרמניה וגם בארצות הברית, מה שקפץ לי לעין זה שאין שם סטנדרטים של בטיחות ילדים.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת מעקים מאוד נמוכים, הסורגים ברווחים מאוד מאוד גדולים וכמי שכל היום עוסקת בזה, אמרתי 'תגידו, ילדים לא נכנסים הנה?
יפעת שאשא ביטון: אין פה סטנדרטים?' אז בואו ננסה לראות איך אנחנו עושים את זה - - -
איילת נחמיאס ורבין: אבל זה בדיוק העניין, המודעות שם.
יפעת שאשא ביטון: אין, שם זה בכלל לא תקני.
איילת נחמיאס ורבין: לא, אבל המודעות שם, בסוף - - -
יפעת שאשא ביטון: אז זה לא רק המדינה, זה הרבה יותר רחב.
איילת נחמיאס ורבין: יש לנו תקנים לדברים מאוד מאוד חשובים ואני אומרת לך, בסוף מה שצריך זה את הראש שיעבוד, ואת הלב.
יפעת שאשא ביטון: יפה, ובזה אני רוצה לפתוח את הדיון, בנקודה הזו.
איילת נחמיאס ורבין: וזה הממשלה.
יפעת שאשא ביטון: אז פה אני רוצה לפתוח את הדיון, ברשותכם.
יפעת שאשא ביטון: מאוד קל לבוא ולומר המדינה המדינה, הממשלה הממשלה, ולהשאיר את זה באחריות של איזה שהוא מישהו שאם יבוא לו יעשה ואם לא יבוא לו לא יעשה, ואני אומרת שהסיפור הוא הרבה יותר רחב.
יפעת שאשא ביטון: לצורך העניין, חברתי איילת, את נמצאת כאן ומייצגת את המדינה, וחבר הכנסת יגאל גואטה וחבר הכנסת מסעוד גנאים ואני שנמצאת כאן ומשרדי הממשלה שנמצאים כאן, נעשות הרבה פעולות וצריך לעשות עוד פעולות, ואני מסכימה איתך שאת החוק של התכנית הלאומית לבטיחות ילדים לקחנו וכיווצנו אותו לדברים שבאמת אנחנו יודעים שעבדו בשנים האחרונות.
יפעת שאשא ביטון: אגב, הפרסום, שהיה בשיתוף של ארגון בטרם יחד עם חיים כהן, עשה את שלו כי הוא הצליח ליצור מודעות מאוד מאוד גבוהה בקרב ההורים - - -
איילת נחמיאס ורבין: אבל אנחנו כל פעם צריכים לעשות קמפיינים.
יפעת שאשא ביטון: כי אין מה לעשות, יש פה עניין - - -
איילת נחמיאס ורבין: כשלהם אין מספיק משאבים לעשות קמפיינים על כל דבר, על כל נושא, על כל עניין ובכל נקודת זמן.
יפעת שאשא ביטון: איילת, בשביל זה אנחנו נמצאים כאן כדי לראות איך אנחנו, מצד המדינה, מקדמים את החקיקה הזו ויוצרים הסברה ברמה הלאומית יחד עם כל המשרדים.
יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה איתך לחלוטין, שמה אנחנו שמים את יהבנו.
יפעת שאשא ביטון: כן, הסיפור הוא מודעות מודעות מודעות ועוד הסברה בקרב הורים ובקרב אנשי מקצוע כדי שאנחנו נוכל למנוע את האסונות הבאים.
יפעת שאשא ביטון: זו הנקודה שממנה הייתי רוצה לפתוח את הדיון, כדי להבין שזו אחריות של כולנו.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מסירים אחריות, לא מאנשי חינוך, ולא מסירים אחריות מההורים ולא מסירים אחריות מכל מי שפוגש את הילדים שלנו בדרך, אבל אנחנו כאן יושבים כולנו כדי לראות איך אנחנו משלבים ידיים ונרתמים כדי להתמודד עם התופעה הזו.
יפעת שאשא ביטון: ברשותכם, ארגון בטרם, קצת נתונים והתייחסות ואחר כך נעבור למשרדי הממשלה.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, גלית גלעד.
<גלית גלעד: שלום.
<גלית גלעד: אנחנו נפגשים פה עוד פעם.
<גלית גלעד: חברת הכנסת איילת ורבין נחמיאס קלעה למילים שאני הכנתי לדיון הזה.
<גלית גלעד: ביום הנוראי, בשעה 11:58, כשהילד נמצא מחוסר הכרה במכונית, אנחנו נכנסנו לניהול אירוע.
<גלית גלעד: אצלנו בארגון בטרם, כשקורה דבר כזה, וזה קורה הרבה, אנחנו נכנסים למצב כוננות.
<גלית גלעד: אני נכנסתי לארגון בטרם לפני ארבע שנים, זה לא היה ככה לפני ארבע שנים.
<גלית גלעד: זה לא בזכותי, זה בזכות איזה שהוא שינוי, יש שינוי בקרב האוכלוסייה, אנחנו כבר לא אומרים זה בידי אלוהים, אנחנו כבר לא אומרים לי זה לא יקרה.
יפעת שאשא ביטון: זה בידיים שלנו.
<גלית גלעד: את מדברת על זוג ההורים שהגיעו, עכשיו היינו בקשר עם אמא נפלאה שאיבדה את בתה לפני חג השבועות כי היא שיחקה עם בלונים, הילדה בלעה את הבלונים והילדה נפטרה, ילדה בת 6, ונועה האמא החליטה שהיא מקדישה את הפעילות שלה למנוע את ההיפגעות הבאה.
<גלית גלעד: אני נותנת לכם דוגמה, אנחנו העלינו את הפוסט הזה בפייסבוק של בטרם, יש לנו היענות של למעלה מ-400,000 חשיפות ויש לנו הרבה הרבה קייס סטדיז על נושאים שפתאום אנחנו מרגישים שיש לנו פרטנרים.
<גלית גלעד: יש היום צימאון בקרב ההורים לקבל את העזרה, לקבל את ההנחיה.
<גלית גלעד: אנחנו מבינים שזה עלול לקרות, ילד יכול להישכח ברכב, זה כבר לא קורה לבן אדם שהוא רחוק ממני, הילד יכול ליפול.
<גלית גלעד: היה שבוע של נפילות - - -
איילת נחמיאס ורבין: נכון, ממש ככה, שבוע של נפילות.
<גלית גלעד: ואגב, לא צריך סורגים, יש מעכבי פתיחה, יש אמצעים יותר זולים לאנשים שלא יכולים להרשות לעצמם סורגים, זה רק עניין של העלאת מודעות ושל עזרה, מה שקוראים בעגה של המשפטנים פטרנליזם.
<גלית גלעד: המדינה החליטה לעזור נגד אלכוהול, המדינה החליטה לעזור נגד עישון, המדינה החליטה לעזור להרבה אנשים, לילדים שלנו אנחנו עוד לא הגענו.
<גלית גלעד: חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון החליטה לעשות מעשה אמיץ.
<גלית גלעד: לא סתם מסעוד גנאים כל שנה מסתכל עליי, אומר לי 'עד מתי תדברי על התכנית הזאת?
<גלית גלעד: עד מתי?' עד מתי שאני אוכל לנשום.
<גלית גלעד: אנחנו לא נרים ידיים ובמקביל אנחנו נלך לכל המקומות.
<גלית גלעד: אני יודעת שיש תכנית חומש, שאושרו תקציבים מאוד גדולים למגזר הערבי, מחצית מהילדים שנפגעים הם מהמגזר הערבי.
<גלית גלעד: הלכנו למנהל התכנית, למתכלל, הוא אמר שזה חשוב, אני רוצה לראות איך כל אחד מהמשרדים האלה לוקח, מכניס יד לכיס, עוד לפני שהאוצר מכניס לנו סעיף תקציבי להצעת החוק.
<גלית גלעד: למה לחכות רק לזה?
<גלית גלעד: בואו נעשה שיתוף פעולה, כל אחד מכם יילך למנכ"ל שלו ויגיד ויפעת תוציא - - -
איילת נחמיאס ורבין: אי אפשר לסבול את זה יותר.
<גלית גלעד: יפעת תוציא מכתב וקדימה.
<גלית גלעד: למה להסתמך על בטרם?
<גלית גלעד: אנחנו באמת עושים כמה שיותר.
<גלית גלעד: השנה אנחנו הולכים להתמקד בטביעות, אביב גפן ויהודה לוי ואסתי גינזבורג, כולם נרתמים, באמת, הכול בסדר.
<גלית גלעד: אני לא יודעת כמה הכוח שלנו הפעם ישפיע, הלוואי אמן.
<גלית גלעד: חיים כהן עשה את זה, 100 מיליון חשיפות בעולם.
<שמעון חננאל: איפה זה עומד, התכנית?
<שמעון חננאל: מה הסיפור?
<גלית גלעד: בעלת הבית יכולה לספר לך.
<שמעון חננאל: שנתיים אנחנו מדברים על זה.
יפעת שאשא ביטון: התכנית הלאומית היא יותר משנתיים, היא מלפני הרבה מאוד זמן.
יפעת שאשא ביטון: חברים, כבר הספיקו להתחלף ממשלות וכנסות מאז, החלטנו שאנחנו לא מחכים להחלטת ממשלה כזו או אחרת ומעבירים את זה בתהליך של חקיקה, כדי ששם אנחנו נוכל גם לקבע את זה, גם לשלוט על התהליך וגם כחברי כנסת באמת להניע את זה.
יפעת שאשא ביטון: כשזו החלטת ממשלה צריך לחכות שהממשלה תעשה.
איילת נחמיאס ורבין: יש החלטה, 1289.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו בעצם הגשנו הצעת חוק לפני שיצאנו לפגרה הקודמת, כדי שאנחנו נספיק במושב הזה כבר לעבור את כל תהליך ההמתנה של 45 יום וכל השהות ולהגיש את זה לשולחן הממשלה.
יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שעד שנסיים את המושב הזה התכנית הזו תאושר, לפחות בקריאה טרומית.
איילת נחמיאס ורבין: אני רק רוצה להוסיף משהו.
איילת נחמיאס ורבין: שתדעי לך, כנראה שהילדים שלי יזדקקו לפסיכולוג, כי אני הפסקתי לקנות בלונים הביתה.
איילת נחמיאס ורבין: בסוף הרבה פעמים זה פתרון של הורים, שבאמת אתה אומר לעצמך, בואו נלך לעולם של מניעה.
איילת נחמיאס ורבין: זה גם לא עולם הגיוני, זה בדיוק הסיפור, איך אתה מנהל את הסיכונים בצורה חכמה ונבונה, זאת אומרת שכשמנפחים בלונים יש השגחה מלאה.
איילת נחמיאס ורבין: זה הדבר.
יפעת שאשא ביטון: נכון, וכאן, חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, אין מה לעשות, זה הרבה יותר מורכב מלתת תקציב כזה או אחר, כי בסוף בסוף אם ההורים בקצה לא יבינו שגם הם צריכים להיות שם אז יהיה לנו נורא קשה להתמודד עם זה.
<גלית גלעד: אני רוצה שתסתכלו על הנייר שאנחנו העברנו.
<גלית גלעד: תהפכו אותו לצד השני ותראו שיש סוג אחד, טווח גילאים אחד, שהמשרדים לא כל כך אחראים עליו, זה הטווח של הפעוטות, הילדים שנולדים, סביב גיל שנתיים.