GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: זה עיכב את הטיפול בעצם בנערים הפוגעים - - -
<חוה לוי: זו פעם ראשונה שאני שומעת על זה.
יפעת שאשא ביטון: שפה גם היה סיפור של נערים פוגעים, שגם הם צריכים טיפול וגם שם צריך איזו שהיא מעטפת שהיא מיוחדת, כמעט בשבוע, שזה היה מבחינתי הזוי.
יפעת שאשא ביטון: אז שווה שנשים לב ונלמד מהמקרים האלה כדי לראות איפה אנחנו יכולים עוד קצת לשפר.
<חוה לוי: כן.
<חוה לוי: קודם כל זה לא אמור להיות.
<חוה לוי: הכוונה היא ממש שכל החקירה, כל מה שקשור בילדים יתקיים בתוך המרכז.
<חוה לוי: בשום פנים ואופן לא לטלטל למקומות אחרים ולהתחיל - - -
יפעת שאשא ביטון: גם לא ההורים?
<חוה לוי: גם ההורים אמורים להיות בתוך המרכז וחלק מהתהליך.
<חוה לוי: אז אני לא יודעת מה קרה כאן, אני מוכנה לבדוק את זה.
<חוה לוי: בשבוע שעבר הייתי בנצרת, במרכז ההגנה ולא העלו את זה אפילו, אז אני מוכנה לבדוק מה היה כאן.
<חוה לוי: יחד עם זה כמו שאמרתי - - -
יפעת שאשא ביטון: הם היו בסדר גמור בנצרת עילית, שלא ישתמע חלילה שהם כשלו.
יפעת שאשא ביטון: אני רק מדברת על הנוהל של המשטרה.
<חוה לוי: בנצרת.
<חוה לוי: לא, לא, אני רוצה להבין מה היה שם, כדי לראות את תרשים הזרימה.
<חוה לוי: זה ברור.
<חוה לוי: אני לא באה בטענות לאף אחד.
<חוה לוי: אני רוצה ללמוד מזה.
יפעת שאשא ביטון: אני באתי ושאלתי את ההורים – אתם צריכים ככה – אמרו לי עשו לנו, ואתם צריכים ככה – אמרו עשו.
יפעת שאשא ביטון: באמת, מבחינת התהליך שהם עברו לעילא ולעילא.
<חוה לוי: אני הסתכלתי על התגובות של הורים בספר של מרכז ההגנה, כי הם אמורים לכתוב משוב ונורא חשוב לנו ללמוד מהמשוב הזה.
<חוה לוי: אז באמת בסך הכל ראיתי תגובות מאד טובות, כולל אנשים מהמגזר היהודי, מהמגזר הדתי, שמגיעים למרכז הגנה שהוא מאויש כאמור על ידי אנשי צוות מהמגזר הערבי.
<חוה לוי: וראיתי תגובות בסך הכל מאד מאד טובות.
<חוה לוי: ההערה שככה העלתה, אפרופו, קצת חיוך גם בתוך המצב העצוב עליו אנחנו מדברים, זה שלא הייתה מזוזה במרכז.
<חוה לוי: אז אמרנו וואלה, נשים גם מזוזה אם זה יכול לעזור לאנשים שנכנסים, כי זה לא נבנה לאוכלוסייה היהודית.
יפעת שאשא ביטון: אבל הנה, זה רק מחזק שיכול להיות שמרכז נוסף יוכל לתת מענה לאוכלוסייה היהודית בצורה - - -
<חוה לוי: תראי, אני חייבת להגיד בכנות, כמו שאת אומרת בכנות אז גם אני רוצה להגיד בכנות, כרגע לא מתוכנן מרכז נוסף באזור הזה.
<חוה לוי: אנחנו חייבים לתת למרכזים הקיימים את התחלת העבודה.
<חוה לוי: מרכז ההגנה בנצרת בימים אלה מלאו לו שנה.
<חוה לוי: הוא נמצא בתהליך הרצה, הוא נמצא בתהליך מאד יפה, אבל זה עדיין מבחינתנו תהליך הרצה.
<חוה לוי: אנחנו צריכים לראות מה יהיו התוצרים של הכניסה של צפת לתוך הזירה בעניין הזה ואני מניחה שאנחנו נצטרך לעשות הערכה בעתיד ועל הבסיס הזה נראה.
<חוה לוי: יש לנו כבר בקשות להרחבות נוספות.
<חוה לוי: גם באזור הדרום מבקשים מאיתנו להרחיב מסביב לאשקלון.
<חוה לוי: אנחנו נצטרך לעשות הערכה ולראות על הבסיס הזה.
<חוה לוי: אז כרגע זה לא משהו שהוא מדובר ואני חייבת להגיד את הדברים מאד בכנות על השולחן.
<חוה לוי: זה לא אומר שבעתיד זה לא יקרה.
<חוה לוי: צר לי שמרכז פורייה לא שקל את האפשרות להתמודד על המכרז, כי רק לפני כמה חודשים היינו בתוך מכרז שהוא זהה לאותה זירה.
<חוה לוי: אז אני מכבדת את ההחלטה שלהם, אבל - - -
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, כן.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מוטי יוגב, אנחנו נשמע את מרכז טנא ואחר כך תגיד, או שאתה רוצה לומר לפני כן?
מרדכי יוגב: נשמע אותם.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, מרכז טנא, פורייה.
יפעת שאשא ביטון: ד"ר לנג.
<נסיה לנג-פרנקו: אז ככה, מרכז טנא שלנו פועל מזה 15 שנה והוא ממוקם בחצר בית החולים, במבנה שקט ודיסקרטי, מוקף בגינה, מותאם לילדים בעיקר, כי 85% מהנבדקים אצלנו הם קטינים והוא מטפל בבין 120 ל-130 מקרים של תקיפות מיניות בשנה, רובן מהצפון וחלק גדול מהילדים שאנחנו מקבלים הם דווקא ילדים שבשנה האחרונה הופנו ממרכז ההגנה בנצרת.
<נסיה לנג-פרנקו: כשאני שאלתי את חוקרת המשטרה, שמתקשרת אלי פעם אחר פעם לבקש ממני בדיקה רפואית, אז היא סיפרה ש-90% מהילדים שעוברים את התהליך של הטיפול במרכז ההגנה בנצרת, מגיעים לבדיקה רפואית אצלנו.
<נסיה לנג-פרנקו: זאת אומרת אנחנו צוות שהוא מצומצם, במשרות מאד קטנות של עובדת סוציאלית בשליש משרה ואני בחצי משרה, נותנים גם את המענה הרפואי לרוב רובם של המקרים ממרכז ההגנה בנצרת.
<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו עושים את זה ברצון, אבל זה דבר שאני חושבת שצריך לקחת בחשבון.
<נסיה לנג-פרנקו: המרכז שלנו צבר את הניסיון הגדול ביותר, לפחות בצפון אנחנו טיפלנו במעל 1,000 מקרים.
<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו נותנים גם בדיקות אקוטיות וגם בדיקות לא אקוטיות.
<נסיה לנג-פרנקו: זאת אומרת קחו בחשבון שנערה שנפגעה לפני שבוע וחצי, שבועיים וסוף סוף אזרה אומץ וסיפרה את זה ליועצת או להורים או למחנכת שלה והיא רוצה לבוא לבדיקה כדי לדעת שהיא לא נבדקה במחלות מין, שהיא לא נכנס להיריון או כדי למצוא מישהו שיקשיב ויעזור לה להתמודד עם זה, אנחנו מקבלים בכל מקרה.
<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו אף פעם לא אומרים עברו שבעה ימים, אז אנחנו לא נקבל.
<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו מקבלים גם אקוטיים וגם לא אקוטיים.
<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו מבצעים את איסוף הראיות, את הטיפול האנטיביוטי, את החיסונים.
<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו צמודים למעבדות בית החולים וזה מאפשר לנו לבדוק אם יש סמים בשתן, אם יש תאי זרע בשתן, שזה חומר ראיה מאד מאד חשוב.
<נסיה לנג-פרנקו: אם יש חבלות על הגוף אנחנו עושים צילום רנטגן.
<נסיה לנג-פרנקו: בית החולים מאפשר לנו לקבל את כל השירותים, כולל רופא מומחה, כי אם יש מעשה סדום אנחנו יכולים להזמין את הפרוקטולוג של בית החולים או את הגסטרויאנטרולוג של ילדים ואנחנו יכולים לקבל עזרה של רופא פה ולסת, את הפסיכיאטר.
<נסיה לנג-פרנקו: זאת אומרת כל הצוות נגיש, הוא לא חייב לשבת שבמרכז.
<נסיה לנג-פרנקו: המודל הזה הוא מודל שהוכיח את עצמו מבחינת היעילות ומבחינת ניצול המשאבים בצורה הכי טובה.
<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו נעזרים כמובן בליצנים רפואיים, שהם מודל שאנחנו פיתחנו.
<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו המקום הראשון בעולם שפיתח אותו ומצאנו שבדיקה בנוכחות של ליצן רפואי היא בדיקה לא טראומטית.
<נסיה לנג-פרנקו: צריך לראות כדי להאמין שזה אפשרי.
<נסיה לנג-פרנקו: ילדים שלא רוצים ללכת הביתה, ילדים שלא רוצים לרדת מהמיטה.
<נסיה לנג-פרנקו: ילדים שצוחקים בזמן הבדיקה.
<נסיה לנג-פרנקו: זאת אומרת עם כל ההערכה שלי לניסיון שיש לך, חוה, אבל הבדיקה אצלנו במרכז היא לא נושא טראומתי.
<נסיה לנג-פרנקו: אף פעם לא בכוח.
<נסיה לנג-פרנקו: תמיד בסבלנות ותמיד בשיתופי פעולה כאלה, ואם ילד לא רוצה בדיקה, אז היא לא תתבצע ועם הליצנות הרפואית הם עושים את הבדיקה בצורה כזאת שהיא עם הרבה פחות פחד והרבה פחות חרדה.
<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו חקרנו את הנושא הזה.
<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו מרכז שפיתח יחידת מחקר בתוך מרכז טנא ומצאנו במחקרים שלנו שהנוכחות של הליצן הרפואי מורידה את הפחד ואת החרדה וגם את הפוסט טראומה.
<נסיה לנג-פרנקו: זה דבר שנעשה בתיזה, שהליצנית הרפואית שיושבת לידי, שושי, עשתה ובהחלט זה חשוב.
<נסיה לנג-פרנקו: מבחינת הנגישות שם של תחבורה ציבורית, אנחנו מאד שיפרנו את זה על מנת שאנשים יוכלו להגיע אלינו במינימום בעיה.
<נסיה לנג-פרנקו: אנשים שמגיעים לבית חולים, אף אחד לא צריך לדעת אם הם באו לבקר או באו למרכז טנא והם מגיעים אלינו והם לא צריכים להיחשף, לא בחדר המיון ולא באף מקום אחר.
<נסיה לנג-פרנקו: הצוות שלנו מורכב גם ממזכירה וגם מאחיות בית החולים שעוזרות בזמן הבדיקה ויכולת לתת תרופה ולקחת סימנים חיוניים ולעשות את הבדיקה.
<נסיה לנג-פרנקו: במרכזי ההגנה אין אחיות והאחיות חשובות במיוחד במקרים האקוטיים, שצריך לתת תרופות וחיסונים ולעשות בדיקות, אז ככה שזה מאד מאד חשוב.
יפעת שאשא ביטון: סליחה רגע, מה קורה באמת חוה, אם צריך לתת מענה רפואי תרופתי במרכזי ההגנה במודל שקיים בעצם במשרד הרווחה, איך זה מתבצע?
<חוה לוי: המרכז לא בנוי ליחידה הכוללת שתיארה ד"ר לנג.
<חוה לוי: הוא נותן בדיקה רפואית, אבל אם יש צורך בתוספת, יש כן, כמו שהיא אכן אומרת, יש הפניה לבתי חולים, לחדרי 4, למקומות שהם יותר מתאימים לעניין הזה.
מרדכי יוגב: אז אם כן, יש ערך לצמידות לבית החולים, כי אתה יכול לקבל עוד.
<חוה לוי: לא כל צמידות אגב.
<חוה לוי: יש לנו מרכז הגנה בתוך מתחם של בית חולים, אבל אין לו יחידה אקוטית ואז מפנים לבית חולים אחר.
<חוה לוי: אז יש יתרון.
<חוה לוי: יש מעט מאד מרכזים אקוטיים בישראל, על פי הגדרות משרד הבריאות.
<חוה לוי: זה לא נותן את המענה הכולל.
<חוה לוי: אנחנו כן אבל מפנים, היא צודקת לגמרי בתיאור שלה.
<נסיה לנג-פרנקו: לפעמים אנחנו מזהים מחלות מין בשתן, שזה הרמז היחידי שיכול להעיד שאכן הייתה פגיעה מינית.
<נסיה לנג-פרנקו: המעבדה נותנת לנו תוך שעה תשובה.
<נסיה לנג-פרנקו: יש לנו תשובה של סמים בשתן, של אלכוהול בדם.
<נסיה לנג-פרנקו: כל הדברים האלה, זה אחד היתרונות הגדולים שיש למרכז כמו שלנו, שהוא מצד אחד בחצר ומצד שני הוא נגיש לשירותים ואני חושבת שבאמת זה מאד חשוב.
<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו יצרנו קשרים עם הקהילה.
<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו מוכרים בכל הרשויות.
<נסיה לנג-פרנקו: כל תחנות המשטרה מפנים, גורמי הרווחה, גורמי החינוך.
<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו עובדים מול פנימיות, מול הוסטלים ואנחנו באמת עשינו עבודת שטח מאד גדולה.
<נסיה לנג-פרנקו: עשינו פרויקטים קהילתיים למניעה.
<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו עוסקים גם במחקר ויחד עם זאת, התקציב שלנו מאד קטן.
<נסיה לנג-פרנקו: התקציב מינימאלי.
<נסיה לנג-פרנקו: משרד הבריאות מממן בערך רק 10% מהעשייה שלנו וזה נטל כלכלי מאד גדול על בית החולים.
<נסיה לנג-פרנקו: אני לא בטוחה שאנחנו נוכל להמשיך הלאה ולהכשיר את הדור הבא של הרופאים ושל אנשי הצוות שיוכלו להמשיך את הדרך אחרי.
<נסיה לנג-פרנקו: הייתי מאד רוצה שהמרכז שלנו לא יסתמך הרבה מאד על מתנדבות, כמו שהיום אנחנו עושים, שזה לא פשוט.
<נסיה לנג-פרנקו: מנהל בית החולים שלנו פנה לא פעם למשרד הרווחה, למנכ"ל משרד הרווחה, לסמנכ"ל, לראש משרד הרווחה במחוז הצפון על מנת ליצור איזה מפגש, לראות איזה דיבור.
<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו מאד מאד רצינו לבקש שמשרד הרווחה יעבה את הצוות שלנו ויסייע בתקצוב, על מנת שאנחנו נהפוך להיות מרכז הגנה, עם כל הפונקציות האלה, של חוקרת ילדים, של חוקרת משטרה, של פקידת סעד לחוק הנוער.
<חוה לוי: עובדת סוציאלית.
<נסיה לנג-פרנקו: עובדת סוציאלית יש לנו בשליש משרה.
<חוה לוי: עובדת סוציאלית לחוק הנוער.
<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו מאד רוצים.
<נסיה לנג-פרנקו: זה לא שלא הגשנו למכרז.
<נסיה לנג-פרנקו: כשפנינו, לא נענינו.
<נסיה לנג-פרנקו: פשוט לא נענינו.
<נסיה לנג-פרנקו: נאמר לנו שהולך להיות בצפת ושאין.
<חוה לוי: אתם קיבלתם תשובה ממנכ"ל משרד הרווחה.
<חוה לוי: אולי התשובה לא הייתה כמו שציפתם לה, אבל יצאה תשובה מהמשרד.
<נסיה לנג-פרנקו: התשובה הייתה שאנחנו לא יכולים לעשות את זה בבתי חולים, כי המודל של משרד הרווחה, אבל אנחנו רצינו להיפגש - - -
<חוה לוי: לא, התשובה הייתה שהיה מכרז ואתם לא התמודדתם במכרז.
<חוה לוי: זאת הייתה התשובה האחרונה מינואר השנה.
<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו הבנו שהנושא של מרכז הגנה בצפת הוא תפור ולא הולכים לשנות את המיקום שלו.
<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו פנינו לפרויקטור שלכם והפרויקטור שהיה, ד"ר יורם בן יהודה - - -
<חוה לוי: אה, אז הוא כבר הרבה זמן לא כאן.
<נסיה לנג-פרנקו: בכל אופן, אנחנו פנינו, רצינו קשר - - -
יפעת שאשא ביטון: טוב, אבל זה מצב נתון שתיכף נראה איך אנחנו מתמודדים, כי על פניו, בלי קשר, יכול להיות שיקום מרכז פנטסטי בצפת והשאיפה שלנו שיקום מרכז מקצועי וגם בלי קשר לתפיסה של המודל, כי אני מבינה גם מהדברים שלך, חוה, שיש מקומות שזה יותר נכון וטוב שזה בשטח בית חולים ומקומות שזה דווקא מפריע או פחות - - -
<חוה לוי: אמרתי שיש מודלים שונים בעולם.
יפעת שאשא ביטון: אבל פה יש לנו, לצורך העניין, מקום ש - - -
<חוה לוי: ש - - - שזה בפרקליטות בכלל בעולם, ששם מנהלים את העניין.
<חוה לוי: המודלים הם נורא שונים.
<חוה לוי: אם תרצי אני אעביר לך את הסקירה של המודלים הקיימים.
יפעת שאשא ביטון: לא, אבל דווקא מהמקום הזה שאני לגמרי מבינה שיש מגוון רחב של אפשרויות וגם לא כל האפשריות תמיד נכונות בכל מקום.
יפעת שאשא ביטון: יש לנו פה מקרה של מקום שעובד בצורה שהיא באמת אופטימאלית לצורך העניין מבחינת הטיפול.
יפעת שאשא ביטון: הוא בעצמו כולל - - -
<חוה לוי: מבחינת הטיפול הרפואי.
<חוה לוי: מרכז הגנה הוא לא רק טיפול רפואי, אז כדאי - - -
<נסיה לנג-פרנקו: יש לנו עובד סוציאלי, אמנם בשליש משרה - - -
יפעת שאשא ביטון: והשאלה באמת איך אנחנו יכולים להפוך את המקום הזה, שהוא גם ככה מקבל אליו גם ילדים שמגיעים לצורך העניין למרכז הגנה וכשהם צריכים את הטיפול הנוסף מגיעים לשם, איך מחזקים אותו לפחות, כדי שנרוויח אותו ולא פשוט נצטרך לוותר על משהו שכבר ממילא קיים ועובד טוב ומוכיח את עצמו.
יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו ננסה תוך כדי דיון לחשוב.
<נסיה לנג-פרנקו: הוא לא יוכל להמשיך לנצח לעבוד אם לא יהיו לנו את התקציבים ואת התקנים.
יפעת שאשא ביטון: והוא גם בנוי על one woman's show לצורך העניין וסליחה שאני אומרת את זה, זה בנוי בעצם באמת על אישה אחת, שהתמסרה לנושא הזה ואנחנו לא רוצים שמקומות יקומו ויפלו על עניין של אדם אחד שבעצם מחזיק את זה, והשאלה איך אנחנו יכולים לסייע בזה שתהיה לזה גם המשכיות.
יפעת שאשא ביטון: נקודה למחשבה.
מרדכי יוגב: גם שאלות להבנה וגם איזו שהיא אמירה.
מרדכי יוגב: דבר ראשון, מרכזי הטנא כמרכזי הסיוע, אז אני רואה שיש פה אחד בן 15 - - -
<חוה לוי: אחד ויחיד.
<חוה לוי: יש עוד?
<חוה לוי: המרכז הזה הוא יחיד ומיוחד.
מרדכי יוגב: ו-6 עד 8 גם בתכנון, אז בממוצע הזה שמדובר עליו, גם אם זה 100 ו-120 ו-6 שצריכים להיפתח, כי אני יודע - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, שישה נפתחו.
יפעת שאשא ביטון: עוד שניים שצריכים להיפתח.
מרדכי יוגב: שנפתחו.
מרדכי יוגב: עוד שניים צריכים להיפתח בצפת ובנתניה, אוקיי, אז זה יחיד.
מרדכי יוגב: 1,000 איש.
מרדכי יוגב: בתל השומר יותר.
<חוה לוי: לא, לא.
<חוה לוי: יש לנו נתונים.
<חוה לוי: נכון לעכשיו, כשרוב המרכזים נפתחו בשנתיים-שלוש האחרונות, אז יש לנו בשני המרכזים הגדולים למעלה מ-500 ילדים.
מרדכי יוגב: יש בחיפה ו-?
<חוה לוי: וירושלים, שזה המרכז הוותיק בישראל, שפועל כבר 13 שנה, בקריית יובל.
<חוה לוי: בסך הכל בסיכום שנת 2015 היו 2,555 ילדים שהגיעו למרכז הגנה, כשאני מזכירה שהרוב הם מרכזים צעירים שצריכים עוד תהליך הטעמה בקהילה, כדי שאפשר יהיה להשתמש בהם.
מרדכי יוגב: אני אמשיך את הקו שאני - - -
<חוה לוי: אבל רק הנתונים הם קצת יותר מאיך ששיערת.
מרדכי יוגב: עדיין אני חושב ואני אומר לעצמנו כאן כוועדה וגם כשיש פה את מרחב המשרדים, בריאות, רווחה וביטחון פנים ראיתי וחינוך - - -
<ישראלה דנינו: ובריאות.
מרדכי יוגב: אני חושב שעדיין, אני לא רוצה להגיד טיפה בים כדי לא להחמיר את הבעיה, אבל באמת לפי מה שאנחנו מבינים, אז יש פה מכת מדינה וזה כן לא טיפה בים, אבל תגידו זה דלי בים.
מרדכי יוגב: אני חושב שאנחנו צריכים לעורר את הסיפור ולראות מי הקייס מנג'ר שלוקח את זה ואם זה משרד הרווחה, אז זה מעולה.
מרדכי יוגב: משרד הרווחה בטעות, בראייה שלי, לקח היום נתח גדול של המעונות, קיבל היום - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מערבבים מין שבאינו מינו.
מרדכי יוגב: אנחנו לא מערבבים, לא, לא.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו פה מדברים על מרכזי הגנה.
יפעת שאשא ביטון: יש לנו מספיק צרות משלנו כאן.
מרדכי יוגב: נכון, נכון.
מרדכי יוגב: לא, ילדים זה לא רווחה, ילדים זה ברכה וצריך לטפל בהם ולהתייחס אליהם גם טיפולית וגם ערכית ועוד דברים, אבל ילד שנפגע או ילדה שנפגעה – ועוד שאלה אינפורמטיבית – עד איזה גיל הוא יכול לגשת למרכזי ההגנה?
מרדכי יוגב: למרכזי טנא?
<חוה לוי: אנחנו מדברים על קטינים.
<חוה לוי: אנחנו אומרים ילד, אבל אנחנו מדברים על קטינים שזה עד גיל 18.
מרדכי יוגב: ולמה לא להגדיל את העניין לגיל 21, בהנחה שזה קורה גם לאלה שחלשים, לאלה ש - - -
יפעת שאשא ביטון: יש גם 25 שהם חלשים.
<דליה לב שדה: אבל אנחנו קצת מערבבים.
<דליה לב שדה: יש לנו גם 12 מרכזים לטיפול בפגיעות מיניות, שגם זה חשוב לשים על השולחן ועוד שישה בתכנון לשנתיים הקרובות.
<דליה לב שדה: זאת אומרת חוץ מ - - -
מרדכי יוגב: איך השם של מה שאת קוראת למכרזים האלה?
מרדכי יוגב: אלה טנא, והאחרים?
<דליה לב שדה: מרכזי טיפול.
יפעת שאשא ביטון: לא, אלה לא טנא.
יפעת שאשא ביטון: יש מרכז הגנה שזה לילדים ויש מרכזי טיפול לנפגעי תקיפה מינית.
<דליה לב שדה: נכון, וזה יש לנו כ-12 כבר פועלים, שישה בתכנון.
<קריאה: 13.
<דליה לב שדה: 13 זה של ירושלים, שהוא יהיה כמו שלושה מרכזים בגודל שלו ואנחנו בתוך שישה מהם גם פתחנו יחידות לטיפול בפוגעים מינית, לא רק בנפגעים מינית.
<דליה לב שדה: אז חשוב שנראה פשוט את הפרישה הרחבה בארץ.
<חוה לוי: עדיין לשאלה שלך, אנחנו מדברים על מרכזים שנותנים מענה לקטינים.
<חוה לוי: צריך לחשוב מה עושים לגבי אלה שהם מעל גיל 18.
<חוה לוי: לגבי ילדים נפגעים עם צרכים מיוחדים, מכיוון שחוקרי ילדים הם חוקרים גם את הגילאים המבוגרים יותר, אז אנחנו לא סוגרים את הדלת בהקשר הזה, אבל בגדול אנחנו מדברים על מרכזים שהם מותאמים לקטינים, נותנים מענה לקטינים על כל הגוונים של זה.
<חוה לוי: אני רוצה להגיד שמרכזי ההגנה הם לא רק לעניין פגיעות מיניות.
<חוה לוי: מרכזי ההגנה מטפלים גם בעבירות אלימות כלפי ילדים, גם במצבים של הזנחה והזנחה קשה.
<חוה לוי: הזנחה שיש בה גם נזקים נוספים.
<חוה לוי: ועדיין יש לנו אתגרים מאד מאד גדולים באיך אנחנו מנגישים את המרכזים לכל - - -
מרדכי יוגב: רגע, רציתי לשאול את זה כשאלה.
מרדכי יוגב: אז לומר כאמירה - - -
<חוה לוי: כשאני מתכוונת הנגשה מקצועית, לא הנגשה פיזית, כי פיזית ניסינו שהמרכזים יהיו זמינים - - -
מרדכי יוגב: לא, אז אני התכוונתי הנגשה לנצרכים להם.
מרדכי יוגב: אומר שהיום קיבלנו פ' לשני חוקים שביקשנו להעביר, לכך שתחויב הכשרה לכל בעלי המקצוע לאבחון ולסיוע ראשוני לעובדי מערכת החינוך, לעובדי מערכת הרפואה, לעובדי המערכת העבודה הסוציאלית והפסיכולוגים ולחוד לשופטים ושוטרים.
מרדכי יוגב: ליאת קליין סייעה בידינו בניסוח.
מרדכי יוגב: אלה דברים על בסיס מה שחברת הכנסת מיכל רוזין עשתה בשנתיים קודמות ושותפים פה עוד, גם יפעת.
מרדכי יוגב: אז שני החוקים האלה קיבלו פ' מתוך רצון לקדם אותם, ואז – ופה השאלה – איך אנחנו מביאים למציאות שמי שצריך יודע שזה קיים.
מרדכי יוגב: לצלצל 100 יודעים, לצלצל 102, 103 יודעים, 106 גם כבר.
מרדכי יוגב: ופה, כשזה הופך למכת מדינה שבאמת, וואלה, צריכים את זה יותר מכיבוי אש, לפעמים יותר מאמבולנס, אז איך אנחנו?
מרדכי יוגב: אני חושב שצריך לשים פה חשיבה מקצועית איך – עם כל הרצון לא לחשוף – איך יודע מי שצריך, זה באחד ושניים זה מה שאת אמרת לגבי בוגרים, כי חלק פותחים, נפתחים.
מרדכי יוגב: אני מאתמול עם סיפור, משלשום עוד אחד.
מרדכי יוגב: במקרה הזה מדובר בבחור לפני גיוס שכבר חצה את ה-18 ומה עושים עם זה.
יפעת שאשא ביטון: יש מרכזים לנפגעי תקיפה, שגם הם יודעים להתמודד, אבל הוא לא קטין, מה לעשות, ואנחנו מתייחסים לאוריינטציה של ילד כילד.
מרדכי יוגב: אז זה מה שאני אומר.
מרדכי יוגב: אני אומר לאכיפה ואני חושב ביחד שכן, כשם שהחינוך המיוחד הוא עד גיל 21, נדמה לי שהמצבים האלה תופסים את החלשים בחברה ויכול להיות שהיה צריך את מרכזי הסיוע האלה שנתנו להם פיתרון, לא להכליל עדיין את כל האוכלוסייה הבוגרת.
מרדכי יוגב: בכל זאת, גיל 21 ומעלה כן האדם כבר יותר יודע מה הוא עושה עצמו איפה שהוא ואנחנו כן מתייחסים גם בחינוך לעד גיל 21 ובמקומות הקשים ממשיכים את החינוך בשיקום ובמקומות אחרים.
מרדכי יוגב: יכול להיות שיש מקום לשקול, להכליל את האוכלוסייה הזאת עוד.
מרדכי יוגב: הדבר הנוסף הוא, ואין לי מידע אמפירי, אני אומר ככה ממקרים בודדים, לא כל כך בודדים, שיצא לי במהלך השנים להתעסק בהם, שהפתיחה שלהם היא אחרת יותר.
מרדכי יוגב: קרי, נקודת הזמן שבה הם זקוקים לסיוע הזה, היא לא עם רגע ויש כאלה ויש כאלה.
<נסיה לנג-פרנקו: במרכז שלנו מטפלים בכל הגילאים, מאפס עד 120.
<נסיה לנג-פרנקו: אנחנו לא מוגבלים.
<חוה לוי: כן, זה בדיוק ההבדל.
<חוה לוי: הנקודה היא שאנחנו באמת מתמקדים במתן השירות המקסימאלי לקטינים, אבל זה לא מבטל דברים נוספים שקיימים, גם בבתי החולים, גם במרכזי הסיוע, גם בשירותים שהתפתחו לטובת זה גם במשרד הרווחה.
<חוה לוי: בשירות נוער וצעירים אצלנו פיתחנו שירותים לטיפול בנפגעים בגירים בעניין הזה.
<חוה לוי: אז אנחנו כן מודעים לעניין הזה, אבל בגלל הרגישות, בגלל היותם חסרי ישע, בגלל הצורך באמת ללוות את כל הנושא הזה של קטינים בצורה שהיא תהיה עם מעטפת הכי גדולה, כולל הרצף שדליה דיברה עליו, שמאפשר את החקירה בצורה המיטבית, אבל גם המשך טיפול בצורה המיטבית בהקשר של הפגיעות המיניות.
<חוה לוי: כמו שאמרתי, מרכזי הגנה זה לא רק פגיעות מיניות.
<חוה לוי: השאלה הראשונה שלך היא שאלה שיש בה שני חלקים.
<חוה לוי: בחלק הראשון, מול אנשי המקצוע, מרכזי ההגנה עושים כל הזמן חשיפה לאנשי מקצוע מכל התחומים, מהחינוך.
<חוה לוי: יושבים כאן אגב נציגי ועדות ההיגוי הארצית, אז כדאי שנציג גם אותם – איריס ממשרד החינוך, מיטל מהמשטרה, ישראלה שמייצגת את משרד הבריאות.
<חוה לוי: יש עוד נציגים שלא נמצאים כאן ויש כל הזמן עבודה.
<חוה לוי: כרגע אני לא מציגה נתונים, אבל כשמסתכלים על הנתונים אז רואים שרוב הילדים מופנים מהמשטרה.
<חוה לוי: זאת אומרת שתחנות המשטרה הבינו שכשמישהו פונה אל התחנה ואומר נפגעתי, הנכון ביותר זה לא להתחיל לנהל את זה במשטרה אלא להפנות את זה למרכז בגלל ההנגשה, כדי לא להעמיד את הילד בתוך החשיפה.
מרדכי יוגב: רגע, אני לא יודע מה קורה, אבל יש לי פה SMS אחרון, אשכרה SMS אחרון.
מרדכי יוגב: וואלה, אחד לפני האחרון, אני רואה פה עכשיו עוד אחד על תלונה על התעללות בקטין עכשיו.
מרדכי יוגב: אני לא יודע אם זה מיני או אלימותי.
מרדכי יוגב: לצורך העניין משטרת בנימין לא עשתה שום דבר עד עכשיו.
יפעת שאשא ביטון: מה זה לא עשתה?
יפעת שאשא ביטון: צריך לקבל את הפנייה ולראות באמת מה - - -
מרדכי יוגב: הוגשה תלונה לפני חודש על התעללות בקטין בתחנה בשער בנימין ולא פעלו עד עכשיו.
<מיטל אברהמי: צריך לבדוק את זה.
<מיטל אברהמי: צריך לבדוק את הדברים האלה.
<חוה לוי: במברקים כאלה קשה לטפל.
<מיטל אברהמי: מאד קשה לטפל, ויתכן ועשו ו - - -
מרדכי יוגב: לא, אני יודע להגיד על עוד דבר בצורה יותר שיטתית - - -
<קריאה: ושלא מפנים גם למרכז.
<חוה לוי: תלוי על מה מדובר.
<חוה לוי: אנחנו מדברים על פגיעות מאד ספציפיות.
מרדכי יוגב: שבמקום מרכזי, כמו ליד רטורנו, שמפנים למשטרת בית שמש, לפחות פעמיים שניסיתי, אולי עכשיו זה תוקן, לא היה חוקר ראוי במשטרה ובנות או בנים שהופנו לשם, נערים או נערות שהופנו חזרו עם טראומה יותר גדולה מהחקירה המשטרתית במשטרת בית שמש.
מרדכי יוגב: זה פתח להם מחדש, כי לא ידעו להמתין, לקרוא, להגיד חכה, נביא חוקר תורן מירושלים, אני יודע מה, או שנביא אותו ממשמרת.
יפעת שאשא ביטון: אם זה קטין זה חוקר ילדים.
מרדכי יוגב: לא, לא קטינים כנראה.
<חוה לוי: אנחנו מרחיבים כאן את המעגלים מסביב לשולחן.
יפעת שאשא ביטון: מוטי, אני ממליצה לך בפניות כאלה לבקש את כל הפרטים.
יפעת שאשא ביטון: בדרך כלל אני מעבירה את זה, כאילו באמת, בצורה מפורטת.
מרדכי יוגב: אני אשאיר אתגר אחד רק לפעמים הבאות, איך מנגישים את זה שאדם יודע לאן לפנות.
<חוה לוי: אז זהו, התחלתי להגיד שיש שני חלקים.
<חוה לוי: לאנשי מקצוע - כל מרכזי ההגנה – בין אם בימי עיון שאנחנו עושים, בין אם זה שפותחים את השערים ומביאים לימים מרוכזים אנשים ומלמדים אותם, כל חודש יש איזה שהוא מבצע מיוחד בעבודה משותפת בין משרדית בעניין הזה.
<חוה לוי: השנה הוקדשה למכונים להתפתחות הילד כדי ללמד את הגיל הרך דווקא באיך אני עושה את התהליך.
יפעת שאשא ביטון: זה הונגש גם לאנשי מקצוע, כדי שהם יוכלו לעשות את ההפניה.
<חוה לוי: לשאר הציבור, שכאן ראינו שיש קושי יותר גדול, כי בעצם הורה יכול להרים טלפון ולהגיד הילד שלי נפגע, אני רוצה להגיע, אז איך הוא יכול להגיע.
<חוה לוי: אנחנו העלינו גם לאתר משרד החינוך וגם לאתר משרד הרווחה את כל הפרטים של כל המרכזים.
<חוה לוי: במקביל נעשתה כבר ישיבה עם הלפ"מ כדי לצאת בפרסום ארצי בנושא הזה.
<חוה לוי: אנחנו נמצאים בתהליך, אבל זה אכן לפתחנו העובדה שהקהל הרחב יוכל לגלות על המרכזים.
<חוה לוי: יש סרטונים בכל מיני פרויקטים מיוחדים.
<חוה לוי: נגיד במרכז ההגנה בשיבא יש מתנדבים שהתגייסו לעניין הזה ויצאו עם סרטון שנמצא ברשתות, שאפשר דרכו לקבל מידע בעניין הזה.
<חוה לוי: אנחנו מנסים לתקוף את זה מכל מיני כיוונים, דרך כתבות בתקשורת שהיו בנושא, אבל זה אכן לפתחנו עדיין, שהציבור הרחב יידע, יכיר ויגיע, אם הוא צריך.
יפעת שאשא ביטון: יש כאן שאלה, למרות שנראה לי שאני יודעת את התשובה, אבל ליתר ביטחון – אין נוהל במשטרה?
יפעת שאשא ביטון: יש נוהל שברגע מגיע ילד עם פגיעה - - -
<חוה לוי: מבחינת המשטרה, אני אומרת שרוב הדיווחים ואמרתי קודם - - -
יפעת שאשא ביטון: כי זה שיתוף פעולה עם הרווחה.
<חוה לוי: מיטל יכולה כמובן להגיד, אבל רוב הילדים שמגיעים למרכז ההגנה, ה - - -
<שמרית גטלין-שקד: לא, אבל זה לא אומר שכל הילדים שפנו למשטרה הגיעו אליך.
<שמרית גטלין-שקד: זאת אומרת, את אומרת שכל מי שהגיע אליך הגיע למשטרה, אבל יכול להיות שיש פניות למשטרה - - -
<חוה לוי: לא, לא אמרתי כל.
<חוה לוי: אמרתי שרוב הפנים.
<שמרית גטלין-שקד: לא, רוב הפניות אליך - - -
<חוה לוי: נכון, רוב הפונים למרכז ההגנה הופנו מהמשטרה.
יפעת שאשא ביטון: לא, בכל כל מי שמגיע למשטרה, כל קטין שמגיע עם פגיעה מינית מופנה?
<חוה לוי: לא, אני לא חושבת.
<חוה לוי: מיטל?
<מיטל אברהמי: חשוב לזכור שמרכזי ההגנה עובדים בין השעות שמונה לארבע.
<מיטל אברהמי: משטרת ישראל, תחנת משטרה עובדת 24 שעות ביממה.
<מיטל אברהמי: חלק מהתלונות מגיעות לאחר שעות העבודה של מרכז הגנה.
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל אז יש אפשרות לפנות, יש כונן תמיד.
<מיטל אברהמי: חלק מהתלונות מגיעות גם בסופי שבוע.
<מיטל אברהמי: חוה, תקני אותי אם אני טועה, אבל פתיחת מרכז בחירום נעשית במקרים חריגים בלבד, כשנעשית התייעצות בין כלל הגורמים ואז פותחים את המרכז.
<מיטל אברהמי: כאשר מגיעה משפחה למשטרת ישראל בשעות אחר הצהריים, שרוצה להגיש תלונה, הם לא יאמרו להם ברוב המקרים תגיעו מחר למרכז ההגנה.
<מיטל אברהמי: הם יגבו איזו שהיא תלונה בסיסית ויפנו אותם למחרת למרכז ההגנה.
<מיטל אברהמי: יפנו את התיק למרכז ההגנה.
<נסיה לנג-פרנקו: מרכז טנא פועל 24 שעות ביממה.
יפעת שאשא ביטון: גם משיחה שלי עם רונית צור, הם 24/7 והם מקבלים קריאות כחוקרי ילדים בכל שעה, אז אני לא מצליחה להבין למה.
<חוה לוי: לא, אז אנחנו הגדרנו יחד עם הצוות שמלווה את מרכז ההגנה, כולל המשטרה וחקירות הילדים, את המצבים שבהם מרכז ההגנה ייפתח גם בשעות חירום, בשעות שהן אחרי שעות העבודה הרגילות.
<שמרית גטלין-שקד: ומה הם המצבים האלה?
<חוה לוי: יש הגדרה ואני יכולה להביא אותה.
יפעת שאשא ביטון: זה לא משנה אם היא תחכה עוד יום - - -
<שמרית גטלין-שקד: אבל היא אומרת שאם הם מגיעים אליהם אחרי 4, הם חוקרים את זה - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, רק במקרים מסוימים.
יפעת שאשא ביטון: היא אומרת שיש מקרים שהם - - -
<חוה לוי: לא, אני עדיין חושבת שגם במקרים שלא קרה עכשיו אירוע וצריך לתפוס או לתת הגנה לילד, בנסיבות שהן טובת הילד או טובת החקירה, מה שנקרא, אז אם אפשר שהחקירה תיעשה למחרת, אז זה קריטריון שהוא כן יילקח בחשבון.
<חוה לוי: אם הם בוחרים לגבות את העדות במקום, אני לא מתערבת בעבודת המשטרה, אבל בכל את הגדרנו קריטריונים משותפים יחד עם המשטרה, יחד עם החקירות - - -
יפעת שאשא ביטון: לפי מצב הדחיפות והחירום, נכון?
<חוה לוי: לפי כמה מצבים שהגדרנו אותם ביחד, שלוקחים בחשבון גם את טובת ילד, גם את האפשרות שעכשיו הם הגיעו ומחר כבר יופעל עליהם לחץ, אז הם יחזרו בהם מהדברים השם אמרו.
<חוה לוי: זאת אומרת שכן יש נסיבות מיוחדות שאנחנו רוצים לתת להן את המקום, שזה לא יידחה, שזה כן יקרה באותו הזמן.
<חוה לוי: גם אנחנו מגדירים כוננות, עו"סים לחוק הנוער גם עובדים מסביב לשעון ויש גם לעו"סים לחוק הנוער שעובדים במרכזי ההגנה, שעות כוננות, את מקסימום שעות הכוננות כדי שאפשר יהיה לכסות את העניין הזה.
<חוה לוי: זאת אומרת שרוב הצוותים, באיזו שהיא צורה.
<חוה לוי: יחד עם זה, גם בחקירות ילדים יש שעות מסוימות שצריכים איזה שהן הגדרות למה חוקרים אחרי השעה הזאת בגלל הגילאים הצעירים.