GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל העניין שהמסגרות של הצהרונים, אמרתי כבר היום, ואני לא באה להתנצל, אני באה להסביר איפה הקושי שלנו ובמה צריך לטפל.
יפעת שאשא ביטון: אני שמה את הבעיה לצורך העניין.
יפעת שאשא ביטון: משום שמסגרת הצהרון היא לא מתוקף חוק, היא וולונטרית לגמרי, גם עבור ההורים.
יפעת שאשא ביטון: יש הורים שיכולים להגיד כן מתאים, לא מתאים.
יפעת שאשא ביטון: ולכן לא ממשיכים לקבל את השירות שמקבלים מתוקף חוק חינוך חובה.
יפעת שאשא ביטון: ולכן אמרתי - - -
<קריאה: זה נכון, יש כאן פגיעה בעיקרון השוויון, כי ילד רגיל יכול להשתלב בצהרונים וילד מהחינוך המיוחד - - -
יפעת שאשא ביטון: ולכן אמרתי שאנחנו חייבים לפעול בערוצים המקבילים.
יפעת שאשא ביטון: ערוץ אחד זה המיידי בכאן ועכשיו, לצד הערוץ של יום לימודים ארוך ושם צריך כמובן לתת את כל המענים שניתנים במשך היום.
<אסתר קרמר: צריך לתת להם לפחות בימים של החופש להשתלב בצהרונים, שהצהרונים יכילו אותם ויקבלו אותם לפחות בימים של חנוכה, של איסור חג.
<אסתר קרמר: לפחות בכאן ועכשיו זה אולי פתרון עד שיהיה החוק שיהיה להם סייעות עד השעה ארבע.
יפעת שאשא ביטון: דיון לא קל, גם רגשית, אני מודה, כי כולם מאד נסערים וברור שיש פה מצוקה אמיתית של הורים, שבסך הכל מה מבקשים?
יפעת שאשא ביטון: לצאת ולפרנס את המשפחה.
יפעת שאשא ביטון: ומה אנחנו רוצים כמדינה?
יפעת שאשא ביטון: שהם יצאו ויפרנסו את המשפחה, שהם יצאו ויהיו עצמאים.
יפעת שאשא ביטון: הרי אנחנו רוצים לטפח את זה וככל שמדובר בנשים, אז אנחנו שם עוד יותר, כי חשוב לנו לעודד גם את תעסוקת הנשים מזה הרבה שנים.
יפעת שאשא ביטון: ולכן אני בהחלט מבינה את ההתרגשות שהייתה כאן.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לומר בסיכום את המלצות ומסקנות הוועדה, ואני יכולה להבטיח לכם באופן אישי שאני גם אפקח ואעקוב על מנת לוודא שהדברים קורים.
יפעת שאשא ביטון: אז הדבר הראשון שברור לנו, שאנחנו חייבים פיקוח במסגרות האלה, בין אם זה יום לימודים ארוך עכשיו, או עד שאנחנו נסיים את כל התהליך, אנחנו חייבים פיקוח על הנושא של הצהרונים.
יפעת שאשא ביטון: כפי שציינתי בפתיחת דבריי, אני מקדמת הצעת חוק שעוסקת בפיקוח גם בנושא של תכנים, גם ברמה המקצועית וגם מבחינת עלויות ואני שומעת שגם חברותי, חברות הכנסת איילת נחמיא ורבין ורחל עזריה, מקדמות הצעת חוק בנוגע למחירים ואני מניחה שהדברים יצטלבו.
יפעת שאשא ביטון: ככל שנהיה יותר כוח, גם נוכל לקדם את זה במהירות.
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת ממשרד החינוך – מחיר ציל"ה יישאר כמו שהוא, כי אם התקציב יצטמצם משום ההתייחסות לנושא של ביצוע, אז מן הסתם, מי שכבר נמצא במסגרות באותו היקף של ביצוע, אין שום סיבה בעולם שהעלויות שם ישתנו מבחינת המחיר שאנחנו גובים מההורים.
יפעת שאשא ביטון: אני דורשת מהרשויות המקומיות, מהשלטון המקומי, לוודא שרשות מקומית בעצם מתייחסת לכך שהצהרונים הם לא מותרות.
יפעת שאשא ביטון: זה חלק מהשירות הבסיסי שהם צריכים לתת לאזרחים שלהם, לתושבים שלהם.
יפעת שאשא ביטון: ולכן מי שמפעיל צהרונים שיוותר על כל שרשרת המזון שגוזרת קופונים בדרך וגם הם יוותרו על הקופון שלהם.
<יעקב סגל: איזה פיקוח יש על זה?
יפעת שאשא ביטון: בשביל זה אני דורשת ואנחנו נדאג שזה יפוקח במסגרת החוק שאני הצגתי בדבריי.
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת שרשויות מקומיות יקיימו צהרונים באפס רווח.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מבקשת מהן לממן את זה.
יפעת שאשא ביטון: זה בסדר שייקחו בלתמ"ים כדי לוודא שהם באמת לא מסבסדות, אבל הכל בהיקף סביר, שאנחנו גם אני מקווה נפקח עליו.
יפעת שאשא ביטון: נושא הדו"חות הכספיים שמאד מטריד אותי, שהרשויות מסרבות לתת אותם, אני חושבת שזה לבדו יוצר אווירה עוד יותר קשה.
יפעת שאשא ביטון: מרכז המחקר והמידע של הכנסת יתגייס כדי לאסוף את הנתונים.
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת שיתוף פעולה מצד הרשויות המקומיות לקבל את זה.
<פנחס קבלו: שיעזרו בנו.
<פנחס קבלו: בדרך כלל הם נעזרים בנו.
יפעת שאשא ביטון: רמת גן - אני קראתי מכאן בשם הוועדה לתקן את העיוות הזה שהם יצרו בהחלטה שגויה בעיני לאלתר.
יפעת שאשא ביטון: זה אומר ממחר בבוקר ולא לחכות לשנה נוספת.
יפעת שאשא ביטון: לא יכול להיות שילדים ישהו במשך שנה שלמה בתוך מסגרת, כשהם מסתכלים אפילו לא מעבר לחלון, רק הצידה ורואים את החברים שלהם מקבלים מענים אחרים.
יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך – שני דברים: אחד, יש אופק חדש ואני רוצה לומר לך חיים, אני אומרת את זה באחריות: אופק חדש לא מיושם כהלכה.
יפעת שאשא ביטון: גם מי שטוען שהוא נותן את מספר השעות, אז הוא מקצר הפסקות או יוצר כל מיני שטיקים בתוך המערכת, סליחה על הביטוי, אבל אני פשוט לא מוצאת שום מילה עדינה אחרת, כדי שבסופו של יום יום הלימודים יסתיים מוקדם ממה שהם אמורים לסיים אותו.
יפעת שאשא ביטון: אז אני מבקשת שיהיה פיקוח על הנושא של אופק חדש.
יפעת שאשא ביטון: תבדקו מתי מוסדות החינוך השונים מסיימים את הימים שלהם.
יפעת שאשא ביטון: בגנים זה הרבה יותר כואב והרבה יותר צורם.
יפעת שאשא ביטון: תסכים איתי שגנים של שתים עשרה וחצי אחת הם לא גני אופק חדש, חד משמעית.
<חיים הלפרין: לא הוצג פה שום גן כזה.
יפעת שאשא ביטון: אז אני אומרת לך.
יפעת שאשא ביטון: אני אוכל לתת לך אחר כך מקומות קונקרטיים שאתה תוכל לגשת ולבדוק.
יפעת שאשא ביטון: שמשרד החינוך יפקח על זה.
יפעת שאשא ביטון: דבר שני, אני מבקשת שמשרד החינוך יפעל ליישום יום לימודים ארוך בכל הארץ.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כבר מבינים שזו לא מסגרת שאנחנו מצ'פרים בה מישהו, אלא באמת איזה שהוא צורך אמיתי.
יפעת שאשא ביטון: צו שעה שאנחנו צריכים להיקרא אליו.
<ישראל אורדמנס: יש חצי מיליארד שקלים פנויים לזה.
יפעת שאשא ביטון: חצי מיליון.
יפעת שאשא ביטון: שקלים לא עושה יום לימודים, ארוך, נו.
<ישראל אורדמנס: חצי מיליארד.
יפעת שאשא ביטון: גם לא חצי מיליארד שקלים, ישראל, בוא נהיה רציניים.
יפעת שאשא ביטון: אני מדברת ברצינות.
יפעת שאשא ביטון: אתה רוצה שאנחנו נזרוק - - -
<ישראל אורדמנס: יש חצי מיליארד שקלים פנויים.
יפעת שאשא ביטון: זה לא מספיק ליום לימודים ארוך, אוקיי?
איילת נחמיאס ורבין: הלוואי וזה היה מספיק.
יפעת שאשא ביטון: בוא נהיה אמיתיים.
איילת נחמיאס ורבין: לא, אבל תקשיבי, כדי להיות אמיתיים צריך גם להתייחס למה שאני אמרתי בעניין הזה.
איילת נחמיאס ורבין: זה לא יכול להיות, כמה שנים החוק הזה נדחה?
איילת נחמיאס ורבין: אני השנה, נשבעת לך, ביקשתי - - -
יפעת שאשא ביטון: אז הנה, הוועדה דורשת את זה.
איילת נחמיאס ורבין: וניגשתי לסעיף הזה.
איילת נחמיאס ורבין: אמרתי לעצמי אם עוד פעם ידחו את היישום שלו, והנה.
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, זו הסיבה שאנחנו מציינים את זה בסיכום הדיון.
יפעת שאשא ביטון: אני דורשת ממשרד החינוך לבחון את זה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נגיש את זה כמובן גם למשרדים האחרים הרלבנטיים ואנחנו רוצים לראות איך אנחנו מקדמים.
איילת נחמיאס ורבין: זו החלטה של הממשלה.
יפעת שאשא ביטון: אז אני קוראת לממשלה, בסדר?
יפעת שאשא ביטון: לבחון את הנושא של יום לימודים ארוך ולקדם את היישום שלו.
יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר שעלה פה כל הנושא של גנים פרטיים וגנים מפוקחים.
יפעת שאשא ביטון: חייב פיקוח על כולם, אבל אני אומר את זה בכאב: השערוריות והמסגרות הלא בטוחות עבור הילדים שלנו משתיים עד ארבע, הן לא צבועות רק במסגרות מפוקחות או מסגרות רשותיות אל מול גנים פרטיים.
יפעת שאשא ביטון: לצערי הרב יש חגיגה בשני המגזרים האלה.
יפעת שאשא ביטון: אז גם כהורים אנחנו צריכים להיות מאד ערניים.
יפעת שאשא ביטון: אני כן מצפה שהורים יתריעו בפני המערכת.
יפעת שאשא ביטון: אני כן דורשת מאיתנו, כמדינה, לקחת אחריות ולפקח על המוסדות האלה וכל מי שרוצה לעבוד עם ילדים יצטרך להיות מפוקח על ידי המדינה.
יפעת שאשא ביטון: זו השאיפה שלי ולשם אני אכוון את העשייה שלי.
<יצחק מנחם: ההשקעה של משרד החינוך צריכה להיות קודם כל בפיקוח.
יפעת שאשא ביטון: אז אני פתחתי אפילו עם הסעיף הזה.
<יצחק מנחם: המחירים אם נפתח את השוק הזה, ירדו והתכנים יעלו.
<יצחק מנחם: משרד החינוך רק צריך לפקח.
<יצחק מנחם: זה הכל.
יפעת שאשא ביטון: שמך בבקשה.
<יצחק מנחם: יצחק מנחם.
יפעת שאשא ביטון: יצחק מנחם, אני פתחתי את המלצות הוועדה, למרות שהדברים האחרים לא פחות חשובים, אבל אני חושבת שזה הדבר הראשון בעניין של הפיקוח, גם על המחירים וגם על מה שקורה שם בין השעות שתיים לארבע.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו חייבים לשמור על הילדים שלנו גם במסגרת הצהרונים.
<יצחק מנחם: אבל כל עוד שמשרד החינוך לא - - -
יפעת שאשא ביטון: אני נועלת את הדיון.
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת לפתוח את דיון הוועדה לזכויות הילד בנושא של מרכזי הגנה.
יפעת שאשא ביטון: הדיווח לוועדה על פי חוק סיוע לקטינים נפגעי עבירות מין או אלימות, התשס"ח-2002 (מרכזי הגנה של משרד הרווחה והשירותים החברתיים).
יפעת שאשא ביטון: אנחנו בעצם גם נקבל את הדיווח - - -
<קריאה: זה התשס"ח 2008.
יפעת שאשא ביטון: כתוב לי פה 2002.
<קריאה: החוק נחקק בשנת 2008.
יפעת שאשא ביטון: לא נורא, מתקנים.
יפעת שאשא ביטון: תתקנו גם בפרוטוקול – תשס"ח 2008.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו בעצם גם נקבל את הדיווח על פי החוק, בהתאם למסמך ששלחנו למשרד הרווחה והבנתי שבאמת הייתה היערכות.
יפעת שאשא ביטון: אחר כך נדבר בכלל על הנושא של מרכזי הגנה ובפרט על מרכזי הגנה בגליל, כי אנחנו יודעים שעדיין יש שם מחסור וקושי, או יותר נכון יש מרכז שלא מוגדר כמרכז הגנה, אבל הוא זה שנותן מענה.
יפעת שאשא ביטון: גם הליצנית הרפואית שלנו פה.
יפעת שאשא ביטון: בית חולים פוריה, מרכז טנא, שהזמנו אותו לדיון כדי לראות איך אנחנו בעצם מנצלים גם את המשאב הזה.
יפעת שאשא ביטון: אז נפתח עם חוה לוי ממשרד הרווחה, בבקשה.
<חוה לוי: אני רוצה לפתוח ולהתנצל בשמו של מנכ"ל משרד הרווחה שהוזמן, הגיע, בגלל סיר לחץ מאד גדול שמוטל עליו הוא נאלץ אחרי רבע שעה שהוא המתין ללכת.
יפעת שאשא ביטון: נכון, לנוכח השינויים.
יפעת שאשא ביטון: הוא שוחח איתי ודי הרגיע אותי שהכל כבר מוכן.
<חוה לוי: אנחנו אכן הכנו מכתב עדכון לוועדה.
<חוה לוי: אנחנו נעביר אותו בימים הקרובים, אבל בינתיים אני אתן עדכון בעל פה, או שאת רוצה שנענה על השאלות שבשמן הזמנת אותנו?
יפעת שאשא ביטון: תרגישי חופשי.
יפעת שאשא ביטון: שכל המידע יהיה בפנים, תחליטי את איך את מגישה אותו.
<חוה לוי: אוקיי.
<חוה לוי: כמו שאמרת, מרכזי ההגנה פועלים מתוקף חוק סיוע לקטינים נפגעי עבירות מין או אלימות.
<חוה לוי: הוקמו שישה מרכזי הגנה.
יפעת שאשא ביטון: הוקמו שישה?
<חוה לוי: אנחנו נמצאים כרגע בשלבי הקמה של שני המרכזים האחרונים.
<חוה לוי: החוק מחייב אותנו להקמה של שמונה.
יפעת שאשא ביטון: בנתניה ובצפת.
<חוה לוי: בנתניה ובצפת נמצאים בתהליך מואץ, כבר יש עמותה שעברה מכרז.
<חוה לוי: יש לנו כבר מנהלים למרכזים.
<חוה לוי: יש לנו כבר התחלה של התקשרויות עם הרשויות המקומיות בשני המקומות, שמוכנים לקחת על עצמם את ההעסקה של עובדים סוציאליים של חוק הנוער.
יפעת שאשא ביטון: יש תקציב מלא, נכון?
יפעת שאשא ביטון: הבנתי ממשרד האוצר שכל התקציב בעצם הועבר.
<חוה לוי: בוודאי, בוודאי.
<חוה לוי: אין בעיה של תקציב.
<חוה לוי: התקציב נמצא.
<חוה לוי: כבר יש מבנים בשני המקומות.
<חוה לוי: אני מזכירה שהעיכוב, אולי לא מזכירה, אני אגיד, כדי שזה יהיה ברור: העיכוב בהקמה של שני המרכזים האחרונים נבע מהעובדה שמי שזכה במכרז - כי כבר היה מכרז להקמת שני המרכזים האלה - אחרי תקופה ארוכה של ניסיון להקמה מטעמיו הוא, אני לא אכנס לפרטים – הודיע למשרד הרווחה שהוא לא יקים את שני המרכזים ולכן נאלצנו לצאת למכרזים חדשים, שבעקבותיהם באמת יש לנו זוכה חדש – עמותת אפשר, שגם מפעילה את שאר מרכזי ההגנה, למעט בית החולים שיבא, המרכז שנמצא במתחם שם.
<חוה לוי: הם נמצאים עכשיו בתהליך מואץ.
<חוה לוי: כמו שאמרתי, נמצאו מבנים, שזו הייתה אחת הבעיות בסבב הקודם.
<חוה לוי: אנחנו כבר נמצאים בתהליך מאד מאד מואץ.
<חוה לוי: אנחנו מקווים שלקראת אחרי החגים ייפתחו שני מרכזי ההגנה.
<חוה לוי: יש לנו אישור גם לעיבוי התקציב להתאמת המבנים, כדי שזה יהיה באותם סטנדרטים שפועלים בהם כל מרכזי ההגנה בארץ, שאני מניחה שאת היית לפחות בחלק וראית, וזה אכן מבנים מרשמים, מותאמים לצרכים של ילדים, עם כוח האדם הראוי לעניין הזה ואני מקווה שאנחנו נצא לדרך עם כל שמונת המרכזים.
<חוה לוי: אני רוצה להוסיף ולהגיד שמשרד הרווחה בתיאום בין משרדי, קיבל החלטה להרחיב את מרכז ההגנה בירושלים בחצי נוסף, שגם זה יקרה לקראת סוף השנה.
<חוה לוי: זאת אומרת שבפועל אנחנו נפעיל שמונה וחצי מרכזים, למרות, או לא למרות, בהתייחס לחשיבות מרכזי ההגנה, בהתייחס ללמידה שנעשתה.
יפעת שאשא ביטון: למה 8.5?
יפעת שאשא ביטון: סליחה אם פספסתי, מה זה החצי הזה?
<חוה לוי: החצי הנוסף, אמרתי, שאנחנו מרחיבים למרכז ההגנה בירושלים עוד חצי מרכז.
<חוה לוי: זה יקרה לקראת סוף השנה.
<חוה לוי: הוא ייועד בעיקר לעניין המגזר הערבי בעיר ירושלים וסביבותיה, ככה שגם הצוות שיאייש את מרכז ההגנה יהיה בהתאמה, כזה שיוכל לתת את השירות לחברה הערבית שתגיע בשעריו בתקווה ובעזרת השם.
יפעת שאשא ביטון: כשבמקביל בעצם אנחנו יודעים שהתחלנו לייצר מענים לחברה החרדית, נכון?
יפעת שאשא ביטון: שזה משהו ש - - -
<חוה לוי: החברה החרדית זה משהו שמאד משקיעים בו כדי לפתוח את השערים למה שחשבנו שהוא קהילה סגורה ופחות יפנה, בוודאי בסוגיות של פגיעות מיניות ובכלל פגיעות בילדים.
<חוה לוי: הנתונים מראים גם במרכז ההגנה בירושלים, ששני שלישים מהבאים בשעריו הם מהחברה החרדית; וגם בשיבא, ששם קצת יותר מורכבת לנו כל הכניסה לבני ברק, לאלעד, ליישובים היותר סגורים, אנחנו רואים עלייה בנתונים משנה לשנה.
<חוה לוי: יש יותר הפניות מהחברה החרדית, התייעצויות, הורים שרוצים להגיע.
<חוה לוי: אנחנו עושים גם הרבה פעילויות קהילתיות בנושא הזה עם ועדת הרבנים, הפרקליטות.
<חוה לוי: מתקיימות ישיבות משותפות איתם – הפרקליטות, משטרה.
<חוה לוי: אנחנו משתמשים בכל גורם שיכול לפתוח דלת כדי להגיע לכל חברה בישראל בעניין הזה וקשובים לדברים שמביאים בפנינו.
<חוה לוי: אם היה קושי עם זה שבשיבא לא היה עובד חרדי, אז ניסינו למצוא דרך שיהיה בכל זאת מי שיקבל את פניהם של המשפחות, מתנדבת חרדית שנמצאת שם באופן מותאם להפניות האלה.
<חוה לוי: אנחנו מנסים להיות מאד קשובים ולתת מענים בהתאם.
<חוה לוי: אז זה באופן כללי.
<חוה לוי: באופן ספציפי, בצפת ובנתניה אנחנו נערכים לפתיחה, כולל במחשבה על מי תהיה האוכלוסייה המופנית לכל אחד מהמרכזים.
<חוה לוי: אני אסביר.
יפעת שאשא ביטון: הרי בצפת יגיעו, לצורך העניין, מהגליל בכלל.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת יש שם אוכלוסייה מגוונת.
<חוה לוי: נכון, נכון.
<חוה לוי: שאלת מה זה אומר, אז אני אסביר.
<חוה לוי: אני אתחיל דווקא מנתניה.
<חוה לוי: בנתניה אנחנו רוצים שחלק מהמרכז ייועד לטובת מתן שירותים לקטינים מהמשולש.
<חוה לוי: זאת אומרת שחלק מהצוות שם יהיה צוות דובר ערבית, מכיוון שברור לנו שמתן השירות באמצעות מתורגמן הוא שירות חסר.
<חוה לוי: זה לא שזה לא קיים, אנחנו עושים את זה.
יפעת שאשא ביטון: זה לא אופטימאלי.
<חוה לוי: זה לא אופטימאלי, וככל שאנחנו יכולים אנחנו מעדיפים לתת מענה בשפה של מי שמגיעים לתוך המרכז ולכן גם עובדים סוציאליים לחוק הנוער, לפחות אחד מהם יהיה דובר ערבית ואנחנו מבקשים גם מהשותפים שלנו, גם מחקירות ילדים, שיהיו שם נציגים דוברי ערבית.
<חוה לוי: באזור הגליל, המרכז לאוכלוסייה דוברת הערבית, היותר מותאם, הוא כרגע המרכז בנצרת והוא קולט את האוכלוסייה דוברת הערבית.
<חוה לוי: הוא גם קולט אוכלוסייה דוברת עברית, לא רק את החברה הערבית שמגיעה בשעריו.
<חוה לוי: יחד עם זה, אנחנו בעבודה יחד עם המשטרה מנסים עכשיו לשרטט את מפת הגבולות בין המרכזים במחוז צפון.
<חוה לוי: במחוז צפון יש את מירב המרכזים בארץ.
<חוה לוי: יש גם בנצרת, גם - - -
יפעת שאשא ביטון: השאלה איך מגדירים צפון?
יפעת שאשא ביטון: כי לצורך העניין נצרת זה לא צפון.
<חוה לוי: על פי משרד הרווחה.
יפעת שאשא ביטון: זה צפון, אבל יש עוד הרבה צפון אחרי נצרת, שלצורך העניין אם לא מנתבים למרכז בפורייה, אז אני אוכל להעיד על מקרים שקרו בקריית שמונה ובגליל לאחרונה והיו צריכים להגיע עד נצרת בשביל לקבל את הסיוע.
יפעת שאשא ביטון: שעה וחצי נסיעה.
<חוה לוי: ההנחה שלי היא שכשיפתח המרכז בצפת, אז שם הם יקבלו את המענה.
<חוה לוי: כמו שאמרתי, אנחנו משרטטים את המפה.
<חוה לוי: המפה היא על פי איך שעובד משרד הרווחה, איך שעובדים המשרדים המשיקים לנו.
<חוה לוי: כל משרד משורטט אחרת; ולפי תחנות המשטרה, כי נקודת המוצא היא שאנחנו רוצים לייצר את הרצף המותאם לעניין הזה, שאם תיק נפתח במרכז הגנה והוא ימשיך להיות מטופל בתחנת האם, אז נכון שיהיה איזה שהוא רצף בעניין הזה.
<חוה לוי: אנחנו כבר דיברנו עם קצין הנוער באזור הגליל, כדי שאנחנו נעשה יחד איתו חשיבה של איך אנחנו הולכים להגדיר את הגבולות בעניין הזה, באופן כזה שזה ייתן באמת את השירותים בצורה רחבה.
<חוה לוי: מי שהיום מקבל שירותים בבית החולים פורייה, יוכל ככל הנראה בעתיד להגיע לצפת.
<חוה לוי: אני חייבת להגיד שההחלטה של איפה יוקמו המרכזים, היא החלטה היסטורית בעת חקיקת החוק.
<חוה לוי: אני מניחה שהיו קריטריונים שהגדירו, אני לא הייתי שותפה אז, אבל צפת זה משהו שהוגדר עבורנו ועל הבסיס הזה בעצם פרסמנו את המכרזים.
<חוה לוי: אנחנו פועלים מתוקף חוק המכרזים.
<חוה לוי: כל המרכזים, למעט כמו שאמרתי שיבא, שזה הפעלה של שני משרדי ממשלה, כל השאר פועלים מתוקף חוק המכרזים ומי שרצה להפעיל מרכז בשעריו, יש להניח שבחר להתמודד במכרז.
<חוה לוי: על בסיס ההצעות שהובאו במכרז, יתקבלו ההחלטות של ועדת המכרזים בעניין הזה.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, שני דברים.
יפעת שאשא ביטון: אחד, לוחות זמנים של שני המרכזים האמורים, אנחנו יודעים לומר?
<חוה לוי: כמו שאמרתי, כבר נחתמו הסכמים וחוזים, אז ההנחה שלנו היא שבנובמבר יפתחו המרכזים.
יפעת שאשא ביטון: בנובמבר הקרוב?
<חוה לוי: כן, כי הם עכשיו בונים.
<חוה לוי: בעצם הם כבר עשו הסכמים על שני המבנים, הם עכשיו נמצאים בשיפוצים שלהם.
<חוה לוי: חיכינו קצת לקבל תשובה אם קרן שוסטרמן תשתתף או לא תשתתף, כי היכולת שלך לעשות התאמה של מבנה היא יכולה להיות ברמות שונות.
<חוה לוי: מהרגע שקיבלנו את האישורים של קרן שוסטרמן, אז הם הלכו לתכנית רחבה יותר והאטרקטיבית יותר, אני מניחה.
<חוה לוי: כבר בנתניה אני יודעת שהם יצאו למכרז על גורם משפץ שנכנס להתחיל לשפץ את המבנה.
<חוה לוי: בצפת הם נמצאים עכשיו בתוך התהליך הזה.
<חוה לוי: היינו לפני שבוע או שבועיים, אני כבר לא זוכרת, בישיבה אצל ראש עיריית צפת כדי לקבל גם את ברכת הדרך של הרשות המקומית ולשמחתי הרבה היא ניתנה לעניין הזה; ועכשיו האתגר הגדול זה בעצם לסיים ולהתחיל.
<חוה לוי: בינתיים אנחנו ממשיכים.
<חוה לוי: אנחנו לא מחכים לסיום המבנה, כי חלק גדול ומאד לא פשוט במרכז הגנה זה לייצר את עבודת הצוות.
<חוה לוי: מרכז הגנה בנוי על צוותים מדיסציפלינות שונות שצריכים לייצר שפה אחידה.
<חוה לוי: כל מי שיושב כאן ומעורב במרכז הגנה יכול להגיד שהעניין הזה הוא מורכב, בין העובד הסוציאלי שבא מתחום הטיפול לבין אנשים שבאים מתחום החקירה, כמו השוטר, כמו חוקר הילדים והשפה המקצועית שמתגבשת מסביב לעבודת המרכז היא אתגר מאד גדול.
<חוה לוי: מכון חרוב שותף להכשרות של הצוותים החדשים.
<חוה לוי: אנחנו למעשה בונים עבורם תכנית מרוכזת, בעצם להתחיל שם את כל התהליך של לייצר את השפה הזאת, לעזור למנהל לנהל מרכז, שחלק גדול מאנשיו מועסקים על ידי גורמים חיצוניים למכרז, שגם זה אתגר מאד גדול; ובעצם את זה אנחנו כבר עושים במקביל.
<חוה לוי: כשהמבנה יעמוד על כנו ואפשר יהיה להתחיל להפעיל מבחינת צרכי המבנה, אנחנו מקווים שבהתאמה כבר יהיה לנו גם את כוח האדם המתאים.
<חוה לוי: הרשויות המקומיות אמורות לצאת למכרזים.
<חוה לוי: הם התחייבו בפנינו לצאת למכרזים פומביים כדי לא להתעכב רק על מה שקיים ברשות המקומית.
<חוה לוי: אז אני מקווה שנוכל בעצם, בד בבד, גם לבנות את הצוות וגם לבנות את המבנה.
יפעת שאשא ביטון: את יודעת איפה יהיו ממוקמים המבנים, אם בסמיכות לבית חולים או משהו?
יפעת שאשא ביטון: נלקחה בחשבון החשיבות במיקום?
<חוה לוי: במקור כן.
<חוה לוי: משרד הבריאות, רגע.
<חוה לוי: במקור כן, בסדר?
<חוה לוי: אני מניחה שזה היה באיך ששרטטו איפה יוקם כל מרכז.
<חוה לוי: משרד הבריאות בעצם מגדיר את מי יכול להיות רופא במרכז הגנה, גם בהתייחס להכשרות של הרופאים לתחום הספציפי הזה, כי זה תחום שבכל זאת בשנים האחרונות השקיעו בהכשרה של רופאים - גם מכון חרוב, גם משרד הבריאות - כדי שאפשר יהיה להתחיל לדבר על הרופא שמוסמך לעשות את הבדיקות האלה, שיכול לקחת את הראיות הפורנזיות, שאפשר יהיה להשתמש בהן בבניית תיקי החקירה, כי בסופו של דבר אנחנו מדברים על חקירה.
<חוה לוי: היום אמנם יש סמיכות של בתי חולי, אבל השאלה היא של הרופאים המוכשרים הסמוכים לתוך המרכזים, ואני יודעת שמשרד הבריאות כרגע עוסק בעניין הזה.
<חוה לוי: גם בהתקשרות מול בתי חולים קרובים וגבם בעיקר מי יהיה הרופא, שהוא יהיה חלק מהצוות.
יפעת שאשא ביטון: לא, לא רק זה, יש גם חשיבות – וזה אפרופו אני למדתי גם מהביקור בטנא, הייתי בכמה מרכזים, אבל שם זה היה מאד בולט, כי גם ילד שנפגע, לצורך העניין, ומגיע לבית החולים, אף אחד לא יודע על איזה רקע הוא מגיע לבית החולים.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת הייתי אומרת שזה מסייע לו להתמודד בעצם עם עצם זה שהוא ניגש.
יפעת שאשא ביטון: כשהוא בא למרכז הגנה שנמצא במקום אחר, כאילו זה ברור למה הוא בא למרכז הגנה, אז אנחנו כבר מורידים את החסם הזה.
יפעת שאשא ביטון: הדבר השני זה הנגישות של צווים רפואיים.
יפעת שאשא ביטון: הרי הרבה פעמים יכולות להיעשות בדיקות אקוטיות באותו רגע ואם הילד או הילדה צריכים לקבל איזה שהוא סיוע רפואי, אז הכל מאד נגיש שם ונמצא באותו מתחם ועל פניו זה נראה מאד טבעי שזה יהיה בסביבה כזו.
יפעת שאשא ביטון: עכשיו, אנחנו כבר מקימים שני מרכזים חדשים – ובצפת יש גם בית חולים לצורך העניין – לא נלקחה האפשרות לשים את זה שם?
<חוה לוי: אני חושבת שיש יתרונות וחסרונות לכל אחת מההצעות.
<חוה לוי: אני יודע שסביב הקמת מרכז ההגנה בשיבא, זה היה אחד מהסוגיות של לראות את היתרונות והחסרונות של הסידור.
<חוה לוי: בסופו של דבר המודל – וגם מודלים שונים קיימים בעולם, כי הרי ישראל הקימה על בסיס מודלים קיימים בעולים – יש מקומות בעולם שזה אכן נמצא בתוך בתי חולים, יש מקומות בעולם שזה במודלים אחרים לגמרי.
<חוה לוי: ישראל החליטה בסופו של דבר לא ללכת לכיוון של הקמה בתוך מתחמי בתי חולים.
<חוה לוי: כמו שאמרתי, זה נשקל על ידי הגורמים השונים שפיתחו את המודל המותאם למדינת ישראל והתקבלה החלטה אחרת.
יפעת שאשא ביטון: כאילו מה הרציונל שעומד מאחורי זה, את יודעת?
<חוה לוי: אני חושבת שחלק מהעניין זה ללכת למודל שהוא רחב ולא רק למודל שהוא עלול להיות מתויג כמודל רפואי.
<חוה לוי: אני מניחה, אני לא הייתי אז בתוך הדיונים, אני מניחה שהמחשבה הייתה לא ללכת למודל שעלול להתפרש כמודל רפואי, אלא ללכת למשהו שהוא יותר אינטגרטיבי ומסת
<חוה לוי: כל על הדברים כשהרופא הוא חלק מצוות והוא לא הגורם העיקרי בתוך הצוות.
<חוה לוי: יחד עם זה, רוב מרכזי ההגנה נמצאים בתוך שכונת מגורים, אין שם איזה שהוא מבנה שמתייג אותם באופן מיוחד.
<חוה לוי: אני יכולה להגיד לך, כשאני נוסעת נגיד לאשקלון ואני נוסעת במונית ואני שואלת את הנהג אם הוא יכול לקחת אותי למרכז ההגנה או לבית לין, הוא לא יודע על מה אני מדברת, אז אני אומרת לו בית ספר, כי זה סמוך לבית ספר.
<חוה לוי: לרוב זה לא מתויג באופן הזה.
<חוה לוי: העניין הזה של מה נכון ומה לא נכון הוא שאלה שיש לה הרבה מאד היבטים לכאן ולכאן.
<חוה לוי: מצד שני, יש לנו את המרכז בשיבא, שלמעט קושי מאד גדול שם בחניה, מכיוון שבית החולים מאפשר לנו בתוך מתחם בית החולים שהמודל יהיה המודל הרגיל של מרכז ההגנה ולא נגיד המרכז המוכר לנו מפוריה - עם כל ההערכה שיש למה שנעשה בפוריה - שהוא מודל שונה.
<חוה לוי: זה לא מרכז הגנה במתכונת שאנחנו בעצם בנינו ומנסים להוביל לאיזה שהם סטנדרטים אחידים בכל המרכזים הקיימים בישראל.
<חוה לוי: הוא מודל אחר.
<חוה לוי: יש לציין שרוב הילדים שמגיעים למרכז הגנה לא מגיעים במצב אקוטי.
<חוה לוי: הם לא מגיעים כשזה מקרוב נעברה לגביהם עבירה.
<חוה לוי: הם מגיעים לרוב על משהו שלקח זמן ובטריגר כזה או אחר העיזו וסיפרו שמישהו פגע בהם.
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל בכל מקרה יש בדיקה אקוטית במקום, גם אם - - -
<חוה לוי: לא, לא בכל מקרה.
<חוה לוי: במקים שנראה שזה טובת העניין.
<חוה לוי: צריך לזכור, עוד פעם, גם בעניין הזה יש דעות שונות, יש לזכור שיש ילדים שגם הבדיקה הרפואית, בוודאי הבדיקה הגניקולוגית, נחווית גם כסוג של התעללות.
<חוה לוי: אז כן נעשית חשיבה במרכזים, בהתייעצות עם הרופא, עם הצוות של המרכז, כי אנחנו עובדים בצוות רב מקצועי.
<חוה לוי: שום החלטה לא מתקבלת על ידי גורם אחד, אז כל האנשים שנמצאים שם, כולל הרופא שמלווה את מרכז ההגה, הם חלק מהגורמים שאיתם מתקיימת ההתייעצות ואיפה שסבורים שנכון שתיעשה בדיקה נעשית בדיקה ואיפה שלא, לא.
<חוה לוי: תראי, אנחנו לא באמת יכולים לתת את כל השירותים.
<חוה לוי: אם ילד הגיע למרכז ההגנה והוא צריך לפעמים אפילו ניתוח בפגיעה מאד מאד קשה, אז ברור שצריך כבר להוציא את זה מתוך המתחם הקיים, בין אם זה היה בתוך בית החולים.
<חוה לוי: למשל זה דוגמא בתוך בית חולים, שילד שהגיע למרכז ההגנה בבית החולים ובסופו של דבר כל ההתערבות נעשתה על ידי גורמים אחרים, במחלקות אחרות, ביחידה הכירורגית.
<חוה לוי: האסונות הם לפעמים כל כך גדולים, שלא את הכל ניתן לכסות בתוך מה שקורה במרכז.
יפעת שאשא ביטון: קודם כל תודה על הדברים, חווה.
יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר שהמחשבה שלי קצת נגועה במקרים שליוויתי בשבועות האחרונים, דווקא אצלנו בגליל, שהובילו אותי גם למחשבה לגבי התהליך, אפרופו מה שאת מספרת, שהבדיקה עצמה גם יכולה להיות סוג של חוויה קשה מחדש.
יפעת שאשא ביטון: אני זוכרת שכשהגיע אלי מקרה כזה, שסיפרו לי שהיה נורא-נורא קשה להגיע למצב שבדקו את הילדה, אז אמרתי, יה, אם רק הייתי יודעת הייתי שולחת לפוריה, וזה המקום השני שהמחשבה שלי נגועה.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת את זה ביושר, למען הגילוי הנאות.
יפעת שאשא ביטון: כי כשאני ביקשתי במרכז טנא וראיתי בעצם את האופן שבו מטופלים המקרים וניגשים לילדים ואיך שזה מסודר ועם הליצנית הרפואית, שגם להם אמרתי בהתחלה שכשנכנסתי לא הבנתי מה היא עושה במקום כזה, וכאילו איך אפשר בדיוק לשעשע עכשיו ילד שרק לפני רגע חשף את זה שהוא נפגע מינית, וככל שהעמקתי בביקור והבנתי את המחסומים שהדבר הזה משחרר ואת היסח הדעת של הילד מהמקום עכשיו המאד קשה שלו והסגירות שלו, איך אפשר לפתוח אותו בעצם כדי שכן יהיה אפשר לעזור ולטפל בו; ועם כל זה ביחד אני מגיעה לדיון הזה, אני מודה שזה במחשבה שלי.
יפעת שאשא ביטון: ברור לי לחלוטין שאני רוצה שיהיה מרכז בצפת.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שמרכז בצפת נותן מענה לגזרה מאד רחבה, שכרגע היא לוקה בחסר, שזה כל הגליל העליון והגליל המזרחי לצורך העניין והגליל המערבי.
יפעת שאשא ביטון: זה עדיין לא מייתר – ואני שמה את זה כאן למחשבה בשולחן – את פורייה, שנותן בעצם מענה לגזרה אחרת לגמרי, שלצורך העניין טבריה ועמק בית שאן וכל השלוחה שם, שגם שם אין מענים.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אין לנו מספיק מענים, אם כי בתוך ליבי אני מאחלת לכולם להיות מובטלים, גם לאלה וגם לאלה.
יפעת שאשא ביטון: השאלה איך אנחנו לוקחים את המרכז הזה, מרכז טנא, שהוא כבר קיים, נכון?
יפעת שאשא ביטון: את אומרת או לא מותאם, אבל אולי אפשר - - -
<חוה לוי: לא, לא אמרתי שהוא לא מותאם, אמרתי שהוא לא במודל שלנו.
יפעת שאשא ביטון: לא, הוא לא פועל לפי המודל.
<חוה לוי: הוא מותאם לאיך שהוא בנה את עצמו.
יפעת שאשא ביטון: כן, והשאלה היא, כבר יש מקום שהוא בנוי, לא ממציאים אותי יש מאין ואיך אפשר לתת לו לגיטימציה כדי שהאזור של הגליל המרכזי באמת יקבל או תהיה לו הנגשה של שירותים, שהוא לא יצטרך כל פעם לנסוע מרחקים עצומים.
יפעת שאשא ביטון: אגב, עוד לקונה שאני זיהיתי בטיפולים האחרונים שאני ליוויתי, זה שלצורך העניין ילדים מקריית שמונה מגיעים למרכז בנצרת, לוקחים משם עדות גם מההורים והכל, עדיין הם אחר כך צריכים להגיע שוב לתחנה המקומית בקריית שמונה, כדי לעשות את התהליך.
יפעת שאשא ביטון: והשאלה איך אפשר לחסוך את זה.
יפעת שאשא ביטון: איך לא בעצם יוצרים איזה שהוא - - -
<חוה לוי: זה ממש לא אמור להיות.
יפעת שאשא ביטון: אז אני אומרת שזה מה שקורה.
יפעת שאשא ביטון: אני גם הייתי בקשר עם רונית צור סביב הנושא של חקירת ילדים, כי ניסיתי להבין בעצם למה אחרי שהם הגישו תלונה ואחרי שיש לי את המסמכים ואחרי שזה חתום ואחרי הכל, דורשים מהם להגיע לתחנה.