GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: הרבה פעמים גם מגייסים יישובים למקומות אחרים.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שבקריית שמונה יש התארגנות וזה אוטובוסים, וזה באמת הפקה שלמה כדי להביא אותם לאיזה שהוא מקום, אם זה בחיפה, אם זה בטבריה, או איפה שהוא שם, וצריך לראות באמת מה עומד מאחורי הסיפור הזה ולאן הילדים שלנו מגיעים.
יפעת שאשא ביטון: אני יכולה לספר על דברים שקורים בתוך המסיבות, שאני לא מאד מאד אוהבת ואני חושבת שצריך להיכנס אליהן, וזה ככה מתוך מה שמספרים לי בני הנוער בעצמם.
יפעת שאשא ביטון: בני נוער באילת, גם זו סוגיה שצריך לדון בה ולראות איך אנחנו שמים שם פוקוס.
יפעת שאשא ביטון: והסוגיה של בני הנוער בחברה החרדית, זה אתגר.
יפעת שאשא ביטון: האתגר הוא קודם כל לגייס אותם לשיח בנושא הזה וצריך לחשוב איך עושים את זה.
יפעת שאשא ביטון: לשיח ציבורי, אני מתכוונת, כי בחדרי חדרים – כמו שאת רואה – דברים קצת נכנסים פנימה ואנחנו נחשוב איך עושים את זה.
יפעת שאשא ביטון: אז תודה רבה לכולכם.
יפעת שאשא ביטון: בהצלחה רבה לכולנו, ואנחנו נהיה שם.
יפעת שאשא ביטון: גם אני אהיה שם בשטח.
יפעת שאשא ביטון: כם את נושא הדיון בעניין החינוך הטכנולוגי.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהגיע הזמן שאנחנו נעלה בחזרה את הנושא הזה לסדר היום, נטפל בו באומץ ואני לא בכדי אומרת באומץ, כי התחושה היא שהשבי בדעות קדומות ובתפיסות של מה שהיה פעם קצת בולם אותנו ולא מאפשר לנו להסתכל למציאות בעיניים ולהגיד אוקיי, בואו ננתח את הצרכים היום, גם מבחינת מערכת החינוך וגם מבחינת התעשייה וגם מבחינת מה שאנחנו מאפשרים לכלל התלמידים שלנו, כשאנחנו מדברים על הזדמנויות שוות ועל מתן כלים לקראת היותם אזרחים.
יפעת שאשא ביטון: אני אתמקד בחינוך הטכנולוגי בשנות בית הספר עד סיום התיכון.
יפעת שאשא ביטון: אני לא נכנסת לסוגיית המכללות, זו סוגיה בפני עצמה.
יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר שהחינוך הטכנולוגי, כפי שהוא התקיים בעשורים הראשונים של מדינת ישראל, התקיים לא טוב.
יפעת שאשא ביטון: התקיים לא טוב לא כי הוא לא נתן מענה, אלא כי הוא יצר איזו שהיא קונסטלציה שבה היה מיתוג של מי שהלך לחינוך הטכנולוגי, ואז זה הפך להיות משהו שהוא פחות נחשב ומי שהולך אליו אז הוא פחות מוצלח והם יצרו – ואני אומרת במירכאות, זו אולי מילה קשה – אבל יצרו "מכלאות" של ילדים שלא כל כך הסתדרו בבתי הספר, אז שלחו אותם למסגרת אחרת, ושם היה החינוך הטכנולוגי.
יפעת שאשא ביטון: בואו נאמר את האמת.
יפעת שאשא ביטון: הרבה מאלה שהיו בחינוך הטכנולוגי, עם המיתוג ועם הכל, התפתחו בסופו של דבר כאזרחים למקצועות שכן הניבו שכר בצדם.
יפעת שאשא ביטון: חלקם אפילו מצליחים מאד, בין אם זה שילוב בתעשיות ובין אם זה מקצועות חופשיים אחרים.
יפעת שאשא ביטון: כמו ספרות ואופנה ובאמת אנשים מצאו מסלול חיים מאד מאד מניב, בניגוד לתפיסה של הטכנולוגיה, והשאלה היא איפה לא עשינו את זה נכון ואיך אנחנו יכולים לעשות את זה טוב יותר בגלגול החדש של זה, בניסיון שלנו להחיות את החינוך הטכנולוגי.
יפעת שאשא ביטון: יבואו, ואני מניחה שעוד יכנסו לכאן גם חברי כנסת, שיגידו עוד פעם ממסללים ועוד פעם יוצרים איזו שהיא מסגרת לילדים בפריפריה וכו'.
יפעת שאשא ביטון: אז אני באה מהפריפריה, אני מרשה לעצמי לומר את הדברים כאן ובצורה גלויה.
יפעת שאשא ביטון: היום דה-פקטו, 50% מתלמידי מדינת ישראל יוצאים בלי כלום מבית ספר בתום 12 שנות לימוד.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שילד שאין לו בגרות, אז אין לו שום דבר.
יפעת שאשא ביטון: ואנחנו אומרים שכל ילד יש לו זכות לצאת עם תעודה משמעותית כלשהי.
יפעת שאשא ביטון: אם זה לא תעודת בגרות, אז זו יכולה להיות או בגרות טכנולוגית, או תעודה של הכשרה מקצועית, אבל שכל ילד יידע שהוא יוצא בתום 12 שנות לימוד, כשהוא עשה תהליך משמעותי בתוך מערכת החינוך.
יפעת שאשא ביטון: והיום, כשאנחנו שבויים בדעות הקדומות ונותנים להן לנהל אותנו, אנחנו בעצם מונעים מ-50% מתלמידי מדינת ישראל, לצאת עם תעודה משמעותית בתום 12 שנות לימוד.
יפעת שאשא ביטון: ולכן אני מקיימת את הדיון הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שמערכת החינוך חייבת להתגייס לתוך המהלך.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאסור ליצור בתי ספר טכנולוגיים, אלא צריך ליצור מרכזים טכנולוגיים, כשהתלמידים עדיין לומדים בתוך המסגרת, עם קבוצת השווים שלהם, בסביבה הטבעית שלהם וכל ילד יודע, לא רק ילדים שלא עושים בגרות.
יפעת שאשא ביטון: גם הילדים שעושים בגרות יכולים לקבל את האפשרות להגיע כחלק ממערך הלימודים, לתוך המרכזים הטכנולוגיים ולרכוש שם את ההשכלה הטכנולוגית, כחלק מתהליך הלמידה הכולל שלהם, וכך אנחנו בעצם נאפשר גם ראייה חדשה, שחינוך טכנולוגי הוא לכולם.
יפעת שאשא ביטון: הוא לא רק למי שהוא נוער בסיכון, הוא לא רק לילד שלא מצליח במסגרת העיונית, הוא יכול להיות לכל מי שמבקש ורוצה.
יפעת שאשא ביטון: אז באמירה הזו, וסליחה על הרוח – אני פשוט מגיעה מאיזה דיון סוער – אנחנו נפתח את הדיון.
יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך, אתם הגעתם עם מצגת.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו קודם כל נציג על ידי משרד החינוך את תמונת המצב היום, את החזון העתידי שלהם ומשם אנחנו נקדם את הדיון.
<גרשון כהן: טוב, למי שלא מכיר אותי, שמי גרשון כהן, מנהל אגף טכנולוגיה, בוגר גאה של החינוך הטכנולוגי וגם תואר ראשון מהנדס וגם תואר שני.
<גרשון כהן: קצת על המצב כרגע על שיעור התלמידים בחינוך הטכנולוגי, קצת על מספרים.
<גרשון כהן: יש לנו בסך הכל תלמידים בחטיבה העליונה, בכיתות י' עד י"ב – 370,000 תלמידים, מתוכם כ-39.4% בחינוך הטכנולוגי, שזה מהווה בסביבות 148,000-149,000 תלמידים.
<גרשון כהן: עשיתי גם פיזור כאן, קיבלתם את המצגת, אז לא נחזור כדי שנקצר, אבל יש לכם פילוח של מגזר דוברי הערבית, המגזר היהודי, המגזר החרדי, כשיש שם דברים מעניינים ובסך הכל התלמידים מפוזרים ב-904 בתי ספר.
<גרשון כהן: אני לא אכנס כאן לעומק, אבל אני רוצה כמה דברים לחדד.
<גרשון כהן: מה שאתם רואים פה זה מגמות טכנולוגיות.
<גרשון כהן: זה מחולק, או נארוז אותם בשלוש קבוצות – קבוצות המגמות ההנדסיות, שבסופו של דבר מביאות תלמידים לתחום של האקדמיה – אם זה הנדסת תוכנה, ביו טכנולוגיה, אלקטרוניקה, מחשבים והנדסת מכונות ויש לנו את המגמות הטכנולוגיות, שמאפשרות להמשיך להמשך כיתות י"ג-י"ד.
<גרשון כהן: זה כל נושא מערכות ייצור ממוחשבות, בקרה ואנרגיה – שזה מה שנקרא חשמל, נושא של טכנו ותקשורת, מערכות ייצור, כל הסיב"ם תיב"ם, כל המסגרות.
<גרשון כהן: דיברת על עיצוב שיער, ועד דרך אופנה ודרך הכל, הם נמצאים שם.
<גרשון כהן: הקבוצה השלישית זה קבוצות המגמות התעסוקתיות, מה שנקרא בעגה – הו"ט, שבסופו של דבר, זו פעם אחרונה שתלמידים בספסל הלימודים נמצאים אצלנו והם בעצם עוסקים בסופו של דבר בהסמכה או תעודת מקצוע.
<גרשון כהן: כאן יש פילוח, אבל זה רק לצורך הפילוח, בשביל לראות איפה אנחנו עומדים בפילוח של התלמידים בכל כיוון.
<גרשון כהן: זה המצב כרגע היום.
<גרשון כהן: זה מספר התלמידים, סך הכל אנחנו מהווים 39% ממערכת החינוך, בתוספת של 2.7% של תלמידי משרד הכלכלה – 10,370.
<גרשון כהן: זה סך הכל מהווה את המאה האחוז וזו תמונה כללית בהשוואה.
<גרשון כהן: מה שכאן אני מציג וזה גם מופיע אצלכם במה שיוג'ין עשה פה, זה איפה מדינת ישראל עומדת מול שאר מדינות העולם.
<גרשון כהן: עיגלתי את זה מ-39% ל-40%, עם 4% שעושים בנושא של חינוך טכנולוגי משלב עבודה, שפה אנחנו עושים פעילות נפרדת בנושא הזה ואם יהיה לי זמן אני אספר על זה.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לחדד את השקף הזה לטובת הדיון, ברשותך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רואים את המיקום של ישראל אל מול המיקום של מדינות אחרות, אגב שבחלקן אנחנו אפילו מעריכים מאד את מערכת החינוך בהן.
יפעת שאשא ביטון: כשאנחנו מדברים על שיעור הלומדים, לומדים מקצועות טכנולוגיים, נכון?
<גרשון כהן: כן.
יפעת שאשא ביטון: במדינות האחרות, במדינות ה-OECD, אנחנו מדברים על טכנולוגיה שהיא תעסוקתית?
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אנחנו לא מדברים על פיזיקה, כימיה, הנדסת תוכנה וכאלה, אנחנו מדברים גם על המקצועות הטכנולוגיים התעסוקתיים, קרי סיב"ם, תיב"ם, חשמל וכל הדברים הנוספים.
<גרשון כהן: פיזיקה, כימיה, ביולוגיה, זה לא מקצועות טכנולוגיים.
<גרשון כהן: אלה מקצועות מדעיים.
יפעת שאשא ביטון: יש חלק היום ממוסדות החינוך שכדי להגיד שהם עושים חינוך טכנולוגי, הם כוללים בתוך זה גם את המקצועות האלה, ב-ח'.
<גרשון כהן: אז אני חייב להסביר.
יפעת שאשא ביטון: בשביל זה אני שואלת.
<גרשון כהן: קודם כל חינוך טכנולוגי, מגמה טכנולוגית בנויה משלושה מקצועות.
<גרשון כהן: המקצוע הראשון זה מקצוע בסיס.
<גרשון כהן: זה או פיזיקה או כימיה או ביולוגיה.
<גרשון כהן: היום זה מדע וטכנולוגיה לכל, לתת בסיסים כדי להיות שפה משותפת, פיז"ה, שפה משותפת עם כל העולם.
<גרשון כהן: אחרי זה יש את המקצוע המוביל, שהוא המקצוע שהוא נותן את פלטפורמת הידע הנדרש, הקיים, עם ראייה קצת עתידית.
<גרשון כהן: אתה לא מלמד שפת תוכנה, אלא אתה מלמד אלגוריתמיקה.
<גרשון כהן: אתה לומד עקרונות בחשמל או חוקי חשמל, אתה לא מלמד זה.
<גרשון כהן: בסופו של דבר המקצוע השלישי זה מקצוע ההתמחות שבו אתה מתמחה.
<גרשון כהן: עכשיו, מערכת החינוך הטכנולוגי היא קצת בפיגור.
<גרשון כהן: כי כשאני מקבל את הילד בכיתה י', הוא ישתמש בידע הנרכש אחרי שלוש-ארבע שנים במקרה הטוב בצבא, או אחרי הצבא ועוד אחרי הטיול שלו, בערך 8-9 שנים.
<גרשון כהן: ולכן הידע הוא כבר לפעמים לא רלבנטי.
<גרשון כהן: אז בנינו בצורה כזאת שהשינויים הגדולים הם בהתמחות.
<גרשון כהן: זאת אומרת לתת פלטפורמת ידע.
<גרשון כהן: גם כשתלמיד בא לצבא, אנחנו עושים את זה עם הצבא והוא רוצה לעבור קורס, אז הצבא לוקח את הפלטפורמה והוא משנה.
<גרשון כהן: אני לא מכשיר מכונאי טנקים או נַשק וכן הלאה.
<גרשון כהן: אני נותן את הפלטפורמה, את הידע.
<גרשון כהן: בדלתא הקטנה ביותר הוא יכול להשתוות או להיות מוכשר לאותם 375 מקצועות צבאיים וכן הלאה וכן הלאה.
<גרשון כהן: אז זה מה שאני מסביר.
<גרשון כהן: ברור שלכל מגמה יש את דרישות הקדם שלה.
<גרשון כהן: למשל אם אתה לומד מגמת ביו-טכנולוגיה, שבערך 94% זכאים לבגרות, אז המקצוע בשיא שלו זה ביולוגיה.
<גרשון כהן: ואם אתה למד למשל הנדסת אלקטרוניקה ומחשבים, מקצוע הבסיס שלו זה פיזיקה.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אבל אני בכוונה מחדדת את זה.
יפעת שאשא ביטון: אני רק רוצה שכשאנחנו מדברים לצורך העניין על הלימודים הטכנולוגיים, אנחנו לא מדברים בהכרח רק על הביו טכנולוגיה וכל הדברים - - -
<גרשון כהן: על הכל.
יפעת שאשא ביטון: על הכל.
יפעת שאשא ביטון: חשוב לי שזה יהיה פה ושיירשם גם בפרוטוקול.
<גרשון כהן: כן, כשתלמיד לומד למשל עיצוב שיער, אז בבחירה הראשונית שלו הוא לומד מדע וטכנולוגיה לכל.
<גרשון כהן: זאת אומרת הוא לומד דברים בסיסיים - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, את הכימיה וכל מה שצריך בשביל להבין.
<גרשון כהן: כל מה שצריך, אבל ברמה של ההבנה של התפיסה שהוא יכול לקרוא עיתון, שהוא יכול לדבר עם תלמיד ממדינות ה-OECD ויהיה לו דו שיח איתו.
<גרשון כהן: הוא לומד אומנות שימושית, שזה הבסיס וההתמחות שלו היא עיצוב שיער, קוסמטיקה ואיפור.
<גרשון כהן: אז היא ממש גוזרת, מספרת ואת כל מה שנדרש בנושא וככה זה לכל דבר ודבר.
<גרשון כהן: בעצם אותם 600 ומשהו שעות שאנחנו נותנים, הן פרופר למקצוע.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז כשאנחנו רואים בעצם את העמודה המאד מרשימה שם בפינלנד, לצורך העניין, כי את העמודה שלימינה אני לא מצליחה לקרוא, אני מודה - - -
<גרשון כהן: צ'כיה.
יפעת שאשא ביטון: זה אומר שגם שם, ב-70% האלה, אנחנו רואים את כל המגוון הרחב של הדרישות שדיברנו עליהן.
<גרשון כהן: נכון.
<גרשון כהן: בואו לא נשכח שהמערכת שם עובדת קצת שונה, שהיא מערכת דואלית לעומת מדינת ישראל.
<גרשון כהן: זה קצת שונה.
יפעת שאשא ביטון: לא משנה, אבל לדעת שהם מקדשים את זה.
יפעת שאשא ביטון: אין שום סיבה שמדינת ישראל תגיד – זה לא טוב לנו.
<קריאה: אפשר להסביר את השקף?
<קריאה: מה זה האדום?
<גרשון כהן: אני יכול להסביר לכם.
<גרשון כהן: אם אתם רוצים, אני אסביר.
<גרשון כהן: כתוב למטה.
<גרשון כהן: הכחול זה סך הכל אחוז התלמידים מסך כל התלמידים בכיתות י' עד י"ב, שנמצאים במגמה טכנולוגית.
<גרשון כהן: האדום - - -
<פיני טל: כלומר בפינלנד 70% מהתלמידים לומדים טכנולוגי ו-30% לומדים עיוני?
<גרשון כהן: דרך אגב, יש לך את זה פה.
<גרשון כהן: יש לך את זה מתוך המחקר של הכנסת.
<פיני טל: זו המשמעות של השקף?
<אירית תלמוד: סליחה, אבל יש כאן משהו לא מובן.
<אירית תלמוד: כשאתה אומר שאתם מלמדים את הבסיס, שזה הפלטפורמה לכל המדע והטכנולוגיה, שאחרי זה תצא לעיצוב שיער, תצא לכל מקצוע אחר ממנו, אז את זה אתם סופרים, את מה שאתם מלמדים פה, בתור שאתם מלמדים חינוך טכנולוגי?
<גרשון כהן: תלמיד שלומד במגמה טכנולוגית, מחויב ללמוד את שלושת המקצועות.
<גרשון כהן: זאת איננה בחירה.
<גרשון כהן: בחר בכיתה י' - אמרת עיצוב שיער - אז הוא בחר מקצוע בסיס, בחר מקצוע מוביל, ובחר - - -
יפעת שאשא ביטון: זה לא רק זה וזה.
<גרשון כהן: זה לא רק זה, זה, זה.
<גרשון כהן: זה לא פיזיקה.
<גרשון כהן: זה לא מקצוע.
<גרשון כהן: זה אשכול של מקצועות שבסופו של דבר הוא יוצא עם כל האשכול.
<גרשון כהן: לגבי השאלה שלך, אז האדום זה שילוב תלמידים בתעשייה.
<פיני טל: את זה הבנתי, אבל אני שואל שאלה יותר בסיסית.
<אירית תלמוד: ותלמידי משרד החינוך - - -
יפעת שאשא ביטון: רגע, שנייה, אחד-אחד.
יפעת שאשא ביטון: אין בעיה שיהיו הבהרות, כי זה חשוב לדיון ושנבין את זה לעומק, אבל רק אחד-אחד.
<פיני טל: אני רק מנסה להבין את השקף.
<פיני טל: רשום למשל שפינלנד בעמודה הכחולה – 70.
<פיני טל: האם זה אומר שזה 70% מסך כל התלמידים בפינלנד הם בחינוך הטכנולוגי, כלומר 30% הם רק בעיוני.
<גרשון כהן: לומדים חינוך טכנולוגי.
יפעת שאשא ביטון: עיוני בלי טכנולוגי, כי אתה יכול לעשות גם עיוני וגם טכנולוגי וזה מה שאני מנסה להוביל כאן.
יפעת שאשא ביטון: זה לא אומר שמי שעושה תעודת בגרות, אז אסור לו ללמוד איזה שהוא מקצועי טכנולוגי אחר, אלא באמת לאפשר איזו שהיא פתיחה של זה.
<גרשון כהן: רק לסבר את האוזן.
<גרשון כהן: 46% מהזכאים ל-5 יחידות בפיזיקה, הם תלמידים במגמות טכנולוגיות.
<בני ג'אג'אטי: מה הסוד של שוויץ, אגב?
<בני ג'אג'אטי: איך הם כל כך מצליחים לשלב עבודה?
<קריאה: הם עובדים בשיטה הדואלית.
<גרשון כהן: הסברתי שהשיטה היא שיטה שונה.
<גרשון כהן: השיטה הדואלית.
<גרשון כהן: עכשיו אני יכול לתת לך הרצאה של שעה מה זו השיטה הדואלית ומה זו השיטה הישראלית, ברצון רב אני אתן לך.
יפעת שאשא ביטון: היום יש גם מסגרות שבהן התלמידים יום בשבוע, בעצם זה כמו סטאז', או יומיים בשבוע.
יפעת שאשא ביטון: מגיעים לתעשייה ולומדים.
יפעת שאשא ביטון: כביכול הם שם שוליות, הם מתנסים בעצם במה שהם לומדים בבית ספר ומקבלים שכר.
<קריאה: קוראים לזה לימודים משולבים בעבודה.
<גרשון כהן: אם מדובר על השיטה הדואלית, השיטה הקרובה ביותר של השיטה הדואלית זה בתי הספר של משרד הכלכלה.
<גרשון כהן: שבפיקוח משרד הכלכלה.
<גרשון כהן: לעומת זה יש לנו, ואם תרצו אנחנו כבר עשינו המון שינויים בנושא הזה, יחד עם התאחדות התעשיינים ויחד עם הרבה גורמים, אז אם תרצו לשמוע – אנחנו נספר לכם.
<גרשון כהן: יש לי פה שקף.
<נורית בירגר: גרשון, רק תחדד לגבי העמודה האדומה בישראל – חינוך טכנולוגי משלב עבודה – זה בכלל לאוכלוסייה של ישראל, או רק תלמידי משרד החינוך?
<קריאה: מה פתאום, זה משרד הכלכלה.
<גרשון כהן: לא, לא נכון.
<גרשון כהן: זה כלל ילדי מדינת ישראל.
<גרשון כהן: אם תמתינו בסבלנות, יש לי פה עוד שקף שמדבר על שילוב תלמידים בתעשייה ונתייחס אליו בשקף שנגיע אליו.
<שולי אייל: 4% זה לא משרד הכלכלה שם?
<גרשון כהן: לא.
<גרשון כהן: נמשיך הלאה
יפעת שאשא ביטון: לא, לא, יש גם במערכת החינוך ילדים שמשולבים בתעשייה.
<קריאה: משרד החינוך משלב תלמידים בעבודה ותעשייה?
יפעת שאשא ביטון: חברה, יש פה כל מיני הפתעות ועדיין זה מעט מדי ואנחנו צריכים לראות איך אנחנו מרחיבים.
<גרשון כהן: היה פעם הזנק.
<גרשון כהן: היום זה נקרא תעשייה, לא חשוב.
<גרשון כהן: התחלנו מהזנק עם 52 בתי ספר והיום יש לנו מעל 150, אבל אמרתי, סבלנות, כשנגיע לשקף.
<גרשון כהן: אוקיי, המטרות זה כלים למימוש עצמי, פיתוח ערך העבודה בחברה הישראלית, אזרחים וצעירים השואפים להשתלב ולהתקדם בשוק העבודה, תתרום לקידום הצמיחה של המשק והכלכלה.
<גרשון כהן: החוזקות – מאפשרת לכל תלמיד להמשיך ולהתקדם.
<גרשון כהן: דרך אגב, אנחנו מדברים על תלמידים שמגיעים ל-14 יחידות בגרות בהרכב מסוים ויכולים להמשיך וממשיכים אצלנו ל-י"ג-י"ד.
<גרשון כהן: יש לנו מעל 6,000 תלמידים כאלה וכן הלאה.
<גרשון כהן: אנחנו רוצים להגיע בסופו של דבר לממוצע של מדינות ה-OECD.
<גרשון כהן: רק הערה ליוג'ין, הערה לשקף הזה של הירידה כאן.
<גרשון כהן: מי הוציא את זה?
<גרשון כהן: יובל.
<גרשון כהן: רק הערה.
<גרשון כהן: המספרים פה לא מדויקים כי זה עניין של איך שרואים את זה.
<גרשון כהן: את זה אני אסביר לך אחר כך, פתאום ראיתי את הדבר הזה.
<גרשון כהן: נמשיך הלאה.
<גרשון כהן: מה שאנחנו מדברים כרגע, על רפורמה – נעשתה רפורמה במערכת החינוך, שהתחילה בשנת הלימודים וחלה על כל תלמידי כיתות י' בתשע"ה.
<גרשון כהן: רפורמת למידה משמעותית שעוסקת בנושא של רה-ארגון של מערכת החינוך במבנה שהוא שונה, וכל תלמיד צריך בסופו של דבר לצאת עם תעודה משמעותית.
<גרשון כהן: אני מורה את, יודעת.
<גרשון כהן: אם מישהו מדבר, אני שותק.
<גרשון כהן: שמתי כאן שקף שאנחנו הוצאנו את ההתאמה של החינוך הטכנולוגי למערכת החינוך לכלל השינויים שנעשים במערכת ובעצם אנחנו בנינו תשע דרגות הסמכה, שבעצם צריכות להוביל בעתיד.
<גרשון כהן: חלקן כבר מובילות וחלקן יובילו בעתיד, שכל תלמיד שעובר את מערכת החינוך, יהיה לו בנוסף לתעודת הבגרות, או לא תהיה לו בגרות – תהיה לו תעודה טכנולוגית, שמוכרת על ידי המוסדות המסמיכים במדינת ישראל.
<גרשון כהן: זה בא מ-1.1 עד 1.3 שזה התלמידים היותר חלשים.
<גרשון כהן: מרמה הכי נמוכה, אם בנינו את הדרישות המינימאליות בתחום המקצועי והדרישות המינימאליות בתחום העיוני, זאת אומרת צריך לדעת שפת אם, בסיסים במתמטיקה, פעולות עיקריות במתמטיקה, בסיסים באנגלית ואחר כך הוא לומד את המקצועות הטכנולוגיים, לפי הרמה שאתם רואים אותה פה – מקצוע מבוא, מוביל ובעצם איפה שרשום יחידות לימוד הכוונה זה בחינה חיצונית, עם הערכה חיצונית ואז הוא זכאי לתעודות מהרמה הנמוכה.
<גרשון כהן: מה שאתם רואים כאן, דרישות מינימאליות ל-2.1, זה הדרישות המינימאליות להמשך לימודים לכיתות י"ג-י"ד לדיפלומת טכנאי, קרי אותן 14 יחידות המפורסמות.
<גרשון כהן: 2.2 זה דיפלומת טכנאי, ו-2.3 זה דיפלומה הנדסאי.
<גרשון כהן: אנחנו עומדים דרך אגב, אנחנו מקבלים דרישות מצה"ל, אנחנו עומדים בכל הדרישות שצה"ל מבקש.
<גרשון כהן: שתי שאלות תמיד אנחנו שואלים – כמות ואיכות.
<גרשון כהן: אנחנו עומדים בכמות וגם באיכות.
יפעת שאשא ביטון: שאלה הבהרה, גרשון.
יפעת שאשא ביטון: התעודה הזו שאנחנו מדברים, בין אם זה 14 נקודות לבין אם זה כל מה שאתה הצגת כאן, היום יש סיטואציה שבה בעצם יש תעודה טכנולוגית, שהיא מקבילה לתעודת בגרות?
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שהיא אקוויוולנטית?
<גרשון כהן: זה לא אקוויוולנטי.
<גרשון כהן: תלמיד מקבל תעודת בגרות ומקבל תעודה טכנולוגית.
<גרשון כהן: אם הוא צבר 5 יחידות, נניח בהנדסת תכנה, זה נספר לו, זה חלק מתוך חוקת הזכאות.
יפעת שאשא ביטון: כן, את זה אני יודעת, אבל השאלה אם היום יש מציאות שתלמיד יוצא עם תעודה טכנולוגית וזה מחליף את תעודת הבגרות בחלק מהמוסדות.
<גרשון כהן: אין מחליף.
יפעת שאשא ביטון: אז אין מחליף.
<גרשון כהן: תעודת בגרות זה תעודת בגרות, תעודה - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, כי לשם אני מכוונת, רק שתדע.
יפעת שאשא ביטון: רק רציתי לדעת - - -
<גרשון כהן: תעודת הבגרות זה תעודת בגרות, תעודה טכנולוגית זו תעודה טכנולוגית.
<גרשון כהן: תלמיד עשה בגרות ועמד בתנאי התעודה, הוא יוצא הביתה עם שתי תעודות.
<גרשון כהן: תלמיד לא עמד בחוקת הזכאות לתעודת הבגרות, אבל עמד בחוקת הזכאות של תעודה טכנולוגית – מקבל תעודה טכנולוגית.
<גרשון כהן: אוקיי?
יפעת שאשא ביטון: כן, זה נכון, העניין של איך אנחנו יוצרים.
<קריאה: אוקיי, אבל מה היא מקנה?
<אירית תלמוד: מה זה, תעודת בגרות?
<אירית תלמוד: התעודה הטכנולוגית - - -
<גרשון כהן: אחרי שתסיימי אני אתן לך תשובה.
<אירית תלמוד: אז אני רק אשאל.
<גרשון כהן: תעודת בגרות – מה תפקידה של תעודת בגרות?
<גרשון כהן: זה הבסיס להמשך לימודים אקדמאים וכן הלאה.
<גרשון כהן: תעודה טכנולוגית היא באה ואומרת לך – אתה למדת, מה אתה יכול לעשות עם התעודה הזאת?
<גרשון כהן: אתה רוצה להיות ספר, אז אין לך בגרות.
<גרשון כהן: סליחה שאני כל הזמן מתעסק בעיצוב וטיפוח חן.
<גרשון כהן: אני יכול לדבר על אופנה.
<קריאה: דוגמא טובה מאד.
יפעת שאשא ביטון: זה IN היום.
יפעת שאשא ביטון: ואגב, הם עושים הרבה כסף, יותר מאלה שיוצאים עם תעודת בגרות.
<גרשון כהן: לא חשוב, יש עוד מקצועות.
<גרשון כהן: אני למדתי ריתוך, אני למדתי מסגרות מבנים, אז אני לא זכאי לבגרות, אבל יש לי תעודה נוספת, יש לו תעודה של 12 שנות לימוד – למדת, הוצאת תעודה, יש לך 12 שנות לימוד, יש לך עוד תעודה, עם התעודה הזאת אתה הולך לגוף המסמיך, נניח משרד הכלכלה, נניח משרד הבריאות, נניח משרד התיירות, נניח משרד כלשהו - - -
יפעת שאשא ביטון: אני יכולה להגיע עם 14 נקודות האלה להנדסאים?
יפעת שאשא ביטון: כן, מבחינת תלמידים ש - - -
<גרשון כהן: כן, זה תנאי סף, זה הקריטריון.
<גרשון כהן: תלמיד אין לו בגרות, קיבל 14 יחידות, הלך ללמוד טכנאי והנדסאי, השלים את הבגרות שלו, סיים את ההנדסאי, הוא מתקבל ישירות למוסדות להשכלה גבוהה, משלים עוד שנתיים ויש לו תואר אקדמי.
<גרשון כהן: זה מה שאנחנו קוראים אקדמיזציה בשתי פעימות.
<גרשון כהן: ויש הרבה כאלה שעושים את זה.
יפעת שאשא ביטון: אבל הוא חייב להשלים את הבגרות, אתה אומר?
<קריאה: אבל סליחה, מה - - -
<גרשון כהן: סליחה, אני חוזר - - - למה את תוקפת אותי?
יפעת שאשא ביטון: סליחה, ברשותך.
יפעת שאשא ביטון: גם אני מורה ושני מורים בחדר זה קצת בעיה.
יפעת שאשא ביטון: ויש פה עוד כמה.
יפעת שאשא ביטון: אני מתעקשת כדי שאחר כך אני אדע איך לקדם את הדיון ולאיזה מקום אני רוצה.
יפעת שאשא ביטון: אין פה ביקורת, יש פה למידה של המציאות שאנחנו נמצאים בה.
יפעת שאשא ביטון: ממה שאתה אמרת, אני מבינה שבכל מקרה, אם הוא ירצה להשלים אחר כך לתואר אקדמי, הוא יידרש להשלמה.
יפעת שאשא ביטון: להנדסה לצורך העניין, הוא חייב בעצם בגרות בכל מקרה.
<גרשון כהן: המועצה להשכלה גבוהה, המל"ג, דורש מהאוניברסיטאות תנאי קבלה, אחד מתנאי הקבלה – בגרות מלאה.
יפעת שאשא ביטון: כן, את זה אני יודעת.
<גרשון כהן: זאת אומרת הוא לא נותן אפשרות אחרת.
<גרשון כהן: או שיש לך בגרות.
<גרשון כהן: אחרי שקיבלת את הבגרות, עכשיו הוא לוקח את ציוני הבגרות שלך ועושה את השקלול שלו ומשקלל אותו לפקולטה וכן הלאה.
<גרשון כהן: אוקיי, אז זה תנאי מינימאלי.
<גרשון כהן: קודם כל שיהיו לך 4 יחידות באנגלית ובגרות.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת גם אם אתה סיימת הנדסאי והכל - - -
<גרשון כהן: אפילו שסיימתי אני לא יודע מה.
<גרשון כהן: בלי תעודת בגרות – המוסדות להשכלה גבוהה לא מקבלים אותם.
<גרשון כהן: לא מקבלים תלמיד.
<גרשון כהן: עכשיו, כמובן שתלמיד – אם את נגעת בהשכלה הגבוהה – אז יש בונוסים.
<גרשון כהן: למשל אם אני עושה הנדסת תוכנה או עושה ביו-טכנולוגיה – אז יש בונוסים.
יפעת שאשא ביטון: את זה אני מכירה, אבל אני לא שם.
יפעת שאשא ביטון: אני לא בביו טכנולוגיה.
יפעת שאשא ביטון: ביו טכנולוגיה לא צריכים אותנו.
<גרשון כהן: רגע, שנייה.
יפעת שאשא ביטון: גם הנדסת תוכנה לא צריכים אותנו.
יפעת שאשא ביטון: אני באלה שנמצאים במקום של סיב"ם, של תיב"ם, של חשמל, של כל המקצועות העמלניים לצורך העניין.
<גרשון כהן: כן, אבל יש מקצועות, סליחה, גם במחשבים, למשל תקשוב, תחזוקת מערכות, תחזוקת מחשבים ותקשורת, שזה מיועד לתלמידים האלה.
<גרשון כהן: יש לנו מגמה שעוסקת בנושא של תחזוקת טלפונים חכמים וטאבלטים, שזה גם עוסק בזה.
<גרשון כהן: יש לנו ל-UX ו-QA ואני לא רוצה להלעיט בהכל.
<גרשון כהן: יש המון פתרונות לכל הדברים.
<גרשון כהן: אנחנו נותנים לכל הספקטרום.
<גרשון כהן: מנסים תמיד למשוך לטוב ולעשות אותו עוד יותר טוב.
<גרשון כהן: השאיפה שלנו – the sky is the limit .
<גרשון כהן: אנחנו רוצים תמיד שיהיה יותר טוב, לכל תלמיד.
<גרשון כהן: אבל אני מתייחס לתלמיד של עיצוב שיער – עוד פעם – סליחה, ולתלמיד להנדסת תוכנה באותו יחס.
<גרשון כהן: התקציב הוא שונה, אבל לא חשוב, אבל באותו יחס.
יפעת שאשא ביטון: רצית לשאול משהו?
<אירית תלמוד: אני רציתי להגיד שאני לא מבינה מה זו תעודה טכנולוגית.
יפעת שאשא ביטון: לא, להבין אז אנחנו אחר כך ננסה.
<אירית תלמוד: אני לא מבינה.
<אירית תלמוד: אם בן אדם - - -
יפעת שאשא ביטון: תעודה טכנולוגית היא לא תעודת בגרות, היא התעודה של אותן 14 נקודות, שאם אני זוכרת נכון – 7 מתוכן זה 7 עיוניות ועוד 7 שהן מקצוע, נכון?
יפעת שאשא ביטון: זה אני זוכרת מההיסטוריה שלי.
<אירית תלמוד: הבנתי, תודה.
<גרשון כהן: טוב, מה שאנחנו מבקשים זה לחזק את הקשר לתעשייה ולעולם העבודה.
<גרשון כהן: איך אנחנו עושים את זה?
<גרשון כהן: כדי לעשות את זה עשינו תכנית אסטרטגית ובתכנית האסטרטגית – שתיכף אני אגיע איך אנחנו גם עושים את זה, כי ניסיתי לצמצם קצת את המצגת – אנחנו בתכנית האסטרטגית דיברנו על הגדלת כמות התלמידים בתיכון, בלימודי המשך הטכנאים הנדסאים, לעסוק בנושא של חיזוק ההתנסות בתוך בתי הספר.
<גרשון כהן: התחלנו לפני כמה שנים בפרויקט של שילוב תלמידים בתעשייה לנוער בסיכון.
יפעת שאשא ביטון: הנה, עוד פעם, זה נוער בסיכון.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו חייבים לצאת מהמשבצת הזאת.
<גרשון כהן: עוד לא סיימתי.
<גרשון כהן: אני עוד לא גמרתי.
<גרשון כהן: אני רק חצי שעה - - -
יפעת שאשא ביטון: בסדר, אני רק צריכה לתת היי-לייטים של מה שאנחנו לא רוצים שיהיה.
יפעת שאשא ביטון: וכל מה שתגיד מעבר הוא מבורך.
<גרשון כהן: אני מסכים איתך לכל מה שאת אמרת, רק תני לי עוד שתי מילים, בסדר?
<גרשון כהן: אז אנחנו התחלנו עם נוער בסיכון, כי זה היה מיזם משותף שלנו עם הביטוח הלאומי.
<גרשון כהן: החל משנת הלימודים הנוכחית אנחנו מנסים את זה על נוער נורמטיבי, רגיל, בכל התחומים וכן הלאה.
<גרשון כהן: יש לנו מעל 120 בתי ספר שעוסקים בשילוב תלמידים בתעשייה.
<גרשון כהן: לקחנו זכיין חיצוני.
<גרשון כהן: בהתחלה היה לנו זכיין הזנק לתעשייה, עכשיו יש לנו תעשידע, זכיין חיצוני.
<גרשון כהן: משקיעים בזה השקעות, כי כל תלמיד שמגיע למערכת החינוך, חייב להיות בסביבת אמת, כדי להבין לאיפה הוא הולך, לאן הוא הולך, לאיפה הוא מגיע.
<גרשון כהן: גם ברמות הגבוהות וגם ברמות הנמוכות.
<גרשון כהן: בכל הרמות.
<גרשון כהן: ולכן אנחנו מרחיבים את זה.
<גרשון כהן: כל שנה זה פרויקט חדשני.
<גרשון כהן: התחלנו אותו כמה שנים, אני חושב בהצלחה יתרה.
<גרשון כהן: מי שמכיר את זה – זה הצלחה יתרה והגדלנו את זה פי שלושה.
<גרשון כהן: המטרה שלנו בשנה הבאה להגדיל את זה עוד יותר.
<גרשון כהן: דיברנו על הסמכות מקצועיות, תסתכלו בחוזר.
<גרשון כהן: דיברנו על קליטת בתי ספר ממשרד הכלכלה, הועברו בתי ספר ממשרד הכלכלה למשרד החינוך.
<גרשון כהן: עברו 8 בתי ספר ויכול להיות שיעברו אלינו עוד כמה בתי ספר בשנת הלימודים הקרובה.
<גרשון כהן: עברו אלינו שמונה בתי ספר, שתאמינו לי שזאת הייתה עבודה מאד מאד קשה, עם כל הנושא הזה, איך שנראו בתי הספר בזמנו, ובלי מילת ביקורת כאן.
<נורית בירגר: אתה מעליב אותנו.
<שולי אייל: רצחת וירשת?
<גרשון כהן: בואו נמשיך הלאה.
יפעת שאשא ביטון: רגע, רגע, שנייה.
יפעת שאשא ביטון: אני אתן לכם להגיב ולהתייחס.
יפעת שאשא ביטון: גם לי יש התייחסות לנושא.
<גרשון כהן: אני אדבר על זה.
<גרשון כהן: אין לי בעיה, אני מוכן להתמודד עם זה.
<גרשון כהן: הקמת מרכזים אזוריים: הקמנו שני מרכזים אזוריים, אחד בחיפה ואחד בבאר שבע.
<גרשון כהן: אני מזמין את כולכם לראות את המרכזים האלה.
<גרשון כהן: תראו איך צריך להיות מרכז טכנולוגי שמשרת עיר ומחוז.
<גרשון כהן: אני ביקרתי באירופה ואני אומר לכם, אני למדתי משם ומשם בנינו את זה.
<גרשון כהן: אין לנו מה להתבייש מאף אחת מהמדינות שהצגתי ב-OECD.
<גרשון כהן: המרכז הזה הוא לעילא ועילא.
<קריאה: איזה מרכז?
<גרשון כהן: מרכז של רשת עתיד שאתה מיתמם.
<גרשון כהן: רשת עתיד זכתה - - -
יפעת שאשא ביטון: ברשותכם, וחלילה בלי לפגוע באף אחד, הרשתות פחות רלבנטיות.
יפעת שאשא ביטון: יש לי כבוד לכולן.
יפעת שאשא ביטון: הרעיון הוא זה שעומד פה במרכז החדר, אז בואו ננסה להתמסגר לרעיון.
יפעת שאשא ביטון: ראיתי בחיפה והוא באמת מרשים.
<גרשון כהן: חיפה?