GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גרשון כהן: את יכולה לראות גם בבאר שבע ואנחנו מקווים בעתיד הקרוב להקים עוד שניים כאלה.
<גרשון כהן: אנחנו מדברים על רובוטיקה, שמתחילים את זה משלב בית הספר היסודי.
<גרשון כהן: יש לנו פרויקט למצוינות מדעית טכנולוגית, שמתחיל מכיתה ז' עד כיתה י"ב, עם הצלחות להגדיל את מספר התלמידים הטובים.
<גרשון כהן: מצוינות בחינוך הטכנולוגי זה מצוינות בכל הרמות – מהרמה הנמוכה עד הרמה הגבוהה, גם למצוינות בעיצוב וטיפוח החן.
יפעת שאשא ביטון: אני ממליצה לשנות את השיח לא מרמה נמוכה לרמה גבוהה, אלא להתייחס לזה כאל מניפה ש - - -
<גרשון כהן: לא אמרתי רמה.
<גרשון כהן: אמרתי ממגמה - - -
יפעת שאשא ביטון: אמרת.
יפעת שאשא ביטון: לא נורא.
<גרשון כהן: מעיצוב וטיפוח החן עד הנדסת תוכנה וכן הלאה.
<גרשון כהן: כולם.
<גרשון כהן: אין תלמידים חלשים.
<גרשון כהן: אנחנו לא בסדר.
יפעת שאשא ביטון: יש היצע של אפשרויות לכולם מקצה לקצה, אנחנו נותנים את כולם.
<גרשון כהן: הקמנו בתי ספר מובילים.
<גרשון כהן: זו שיטה ש - - -
יפעת שאשא ביטון: מה זה בית ספר מוביל לטכנולוגיה?
<גרשון כהן: אוקיי, אז קודם כל אני מקווה שבישיבה של הוועדה הבאה, אנחנו נוכל לקחת אתכם לבית ספר כזה.
יפעת שאשא ביטון: כבר המלצה ראשונה תהיה ישיבת ועדה הבאה.
<גרשון כהן: אני ממליץ לכם לעשות את זה בבית הספר.
יפעת שאשא ביטון: יהיה בהחלט.
<גרשון כהן: או כמו שאני ממליץ לכולם לעשות ישיבה במרכז.
יפעת שאשא ביטון: מה זה בית ספר מוביל?
<גרשון כהן: בנינו בית ספר מדגים שהוא הולך על תחום דעת אחת.
<גרשון כהן: למשל קחי בגדרה, בנינו על תחום המכונות.
<גרשון כהן: אז זה כל מכונות ה-CNC, גם העיצוב עוסק בנושא הזה, גם השיווק עוסק בנושא הזה.
<גרשון כהן: כל בית הספר - - -
יפעת שאשא ביטון: זה תלמידים שנמצאים בבית הספר כחלק אורגני, או שזה תלמידים שמגיעים מכל מיני בתי ספר?<
<גרשון כהן: לא, לא, לא, תלמידים מבית ספר, כחלק מבית הספר.
<גרשון כהן: בית הספר צבוע.
<גרשון כהן: זה בית ספר למקצועות עם מערכות ייצור ממוחשבות.
<גרשון כהן: זה בית ספר למקצועות המלונאות.
<גרשון כהן: עשינו את זה בחיפה.
יפעת שאשא ביטון: רק תלמידים נושרים או שיש אפשרות לכולם?
<גרשון כהן: לא, הכל.
<גרשון כהן: הכל.
יפעת שאשא ביטון: כולם?
<גרשון כהן: ובית הספר השלישי הוא למקצועות הרכב בפתח תקווה.
<גרשון כהן: בחיפה תיירות ומלונאות.
<גרשון כהן: עכשיו עובדים על זה.
<גרשון כהן: השקענו שם עשרות מיליונים.
<גרשון כהן: את הוועדה הבאה שתהיה אחרי ה-1 בספטמבר, אני מזמין אתכם לראות גם בתי ספר מובילים.
<קריאה: יהיה מה לאכול?
<גרשון כהן: יהיה מה לאכול.
יפעת שאשא ביטון: כן, אנחנו הולכים למלונאות.
<גרשון כהן: חוץ מזה, הקמנו בתי ספר שנקראים מרכזי חינוך.
<גרשון כהן: לקחנו ארבעה בתי ספר למרכזי חינוך וגם לא רק הם, ועשינו מה שנקרא איך צריך להיראות בית הספר.
<גרשון כהן: אז יש לנו פה, באמי"ת ירושלים, לקחנו בית ספר חילוני ובית ספר דתי שנמצאים באותו מתחם, חיברנו ביחד, גם עשינו שם פעולה של סוציאליזציה, שזה לא פשוט - אל תזלזלו בזה – והקמנו שם מרכז לעילא דה-עילא.
<גרשון כהן: אתם מוזמנים לראות את זה.
<גרשון כהן: עשינו את זה בעוד שלושה בתי ספר.
<גרשון כהן: נדמה לי שאת ביקרת בהדסה נעורים.
יפעת שאשא ביטון: ביקרתי בהרבה, גם בהדסה נעורים.
<גרשון כהן: אז הדסה נעורים זה אחד מבתי הספר שהשקענו בו.
יפעת שאשא ביטון: הם לא באו?
<תמי ברנע: הוזמנו, נרשמו, לא באו.
<גרשון כהן: אחד מבתי הספר שאנחנו השקענו בו, כי כאן מדובר בבית ספר לציוד מכני הנדסי, שהוא נותן מענה למקצועות הצמ"ה.
<גרשון כהן: עקב בעיות שהיו בדרישות של צה"ל וכן הלאה לפתח את זה, כי מה שקרה בעבר סגרו את בית הספר והיה חסר אנשי מקצוע באנשי הצמ"ה.
<גרשון כהן: אתם נוסעים פה לירושלים, כל המנהור הזה, כל המכונות האלה, כל המבצעים שאתם רואים, כל ה-D9 וכן הלאה, מישהו צריך לתחזק את הדברים האלה ולצערנו הרב לא היה מספיק ואני מקווה שאנחנו נמלא את השורות בעתיד הקרוב וכמובן למבוגרים, כל הנושא הזה של תפעול.
<גרשון כהן: דרך אגב, בתי הספר שלנו וגם המרכז כהגדרה, זה לא מיועד רק לתלמידי משרד החינוך.
<גרשון כהן: זה מיועד למבוגרים, למי שרוצה להשתמש באותם המרכזים.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, רגע, אני חוזרת לתלמידים של משרד החינוך ואני מחדדת את השאלה, שוב לא מביקורת.
יפעת שאשא ביטון: לי יש משימה.
יפעת שאשא ביטון: לי יש משימה שיסתכלו על החינוך הטכנולוגי בצבע הנכון ולא כמו שהסתכלו על זה פעם ובשביל זה אני מחדדת.
יפעת שאשא ביטון: אין מצב שאני יורדת לאיזה שהוא בית ספר מוביל, אני נכנסת שם, מדברת עם מנהל בית הספר או עם ההנהלה, ומספרים לי שהתלמידים שנמצאים שם הם בעצם תלמידים בסיכון או תלמידים שנשרו או תלמידים ש - - -
<גרשון כהן: תני לי דוגמא.
יפעת שאשא ביטון: לא, אני שואלת.
<גרשון כהן: תראי, היום זה מצב נתון.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לדעת איזה גוון אנחנו נותנים.
יפעת שאשא ביטון: כי אם אנחנו חוזרים חזרה לצבוע את בתי הספר האלה בתלמידים שנשרו לנו ממערכות, שהם תלמידים מצוינים, אבל שמו להם תווית של נושר, מה לעשות, לא כולם הם ריאליים וגם בתוך בית ספר אורגני, חינוכי-עיוני יש מי שהולך לספרות ומי שהולך להיסטוריה ומי שהולך למתמטיקה, אז יש גם מי שהולך לטכנולוגיה וזה מתקבל באהבה ובשוויון נפש, לא כי הילד הוא באיזה שהוא סיכון הוא ילד מוחלש.
יפעת שאשא ביטון: האם זאת התחושה בבתי הספר המובילים, או שעדיין צריך לעבוד שם?
<גרשון כהן: תראי, צריך תמיד לעבוד וזה לא נגמר.
<גרשון כהן: כן, מה לעשות שיש סטיגמה מסוימת ומוכנים לפתוח את הילדים - - -
יפעת שאשא ביטון: משקיעים ועובדים קשה, מה שאנחנו עושים עכשיו, לראות איך אנחנו משנים את זה.
<גרשון כהן: תאמיני לי שאני עובד קשה ואף מגיע כבר לפתרונות.
<גרשון כהן: אז אני אסביר.
<גרשון כהן: אני מנסה להסביר, אוקיי?
<גרשון כהן: לא תמיד מצליח, אבל מנסה להסביר.
<גרשון כהן: תראי, זה לא בעיה רק של מדינת ישראל.
<גרשון כהן: הסטיגמה של המכונאי, שהוא בעל הצווארון הכחול והסטיגמה של מישהו אחר בצווארון הלבן, היא כבר לא קיימת.
<גרשון כהן: כי המכונות של היום זה צווארון אפור.
<גרשון כהן: להפעיל מכונת CNC, כשאתה צריך ידע במחשבים, זה כבר לא צווארון כחול- - -
יפעת שאשא ביטון: זה לא מה שהיה פעם.
<גרשון כהן: המשכורות שנותנים, זה לא מה שהיה פעם, נכון.
<גרשון כהן: אז זה תהליכים שלאט לאט נעשים.
<גרשון כהן: למשל אני אתן דוגמא.
<גרשון כהן: אם אני מעביר בית ספר מסוים ממשרד הכלכלה למשרד החינוך, אז אני צריך לשכנע את העיר, שהוא חלק ממערכת החינוך ותפסיקו להתייחס לזה שכל מי שנושר, נשלח אותו לבית הספר ההוא.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מתייחסת, את זה אני רוצה לשנות.
<גרשון כהן: זו עבודה קשה, סיזיפית.
<גרשון כהן: נדמה לי שפה מסביב לשולחן אני בין המבוגרים במערכת הזאת, אבל אני אומר לך, זו עבודה סיזיפית, זו מלחמה יום יומית, היא תימשך גם עוד 20 ו-30 שנה, אולי יותר.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, בוא נקווה שלא.
<גרשון כהן: אני מקווה שלא, אבל יש - - -
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להגיד לכם שבאירופה התפיסה היא קצת הפוכה.
יפעת שאשא ביטון: אני נפגשתי עם חברה צעירים מאוסטריה לפני שבוע או משהו כזה.
יפעת שאשא ביטון: שם דווקא מי שלא יוצא עם תעודה מקצועית, איזו שהיא תעודת הכשרה, הוא זה שפשוט נחשב.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שם כבר מזמן עשו את הסוויץ'.
יפעת שאשא ביטון: הם יוצאים גם עם בגרות, אבל גם עם תעודה מקצועית.
<גרשון כהן: עדיין יש את הפכשולה ואת הגימנזיום.
<גרשון כהן: עדיין מהגימנזיום מגיעים רובם לאוניברסיטה.
<גרשון כהן: ועדיין בגרמניה, כשקובעים את עתידו של הילד כבר בגיל 12-13, והוא כבר אז הולך והוא לא יכול לשנות.
<גרשון כהן: זו לא מערכת גמישה כמו שאצלנו - - -
<אירית תלמוד: זה לא נכון מה שאתה אומר.
<אירית תלמוד: גם מישהו שלומד ביולוגיה בתיכון, אתה תגיד שאתה הסללת את דרכו לעבוד במקצוע שהוא ביולוגיה.
<אירית תלמוד: אבל אחר כך הוא יכול לעשות מיליון דברים אחרים, ואני יושבת כאן ואני מקשיבה לך.
<אירית תלמוד: קוראים לי אירית תלמוד.
<אירית תלמוד: אני מנהלת תיכון, בית ספר דוב הוז בתל אביב, בית ספר מקצועי.
<אירית תלמוד: אני עובדת בו 25 שנה ואני יושבת ואני מקשיבה לך ואני שואלת את עצמי אם אנחנו חיים באותה מדינה ואני לא בטוחה.
יפעת שאשא ביטון: התשובה היא כן, כי אתם לא מדברים שני דברים שונים.
יפעת שאשא ביטון: כמי שמסתכלת מהצד ומכירה את המערכת - - -
<אירית תלמוד: לא.
<אירית תלמוד: אתה מסתכל רק על 50% מאוכלוסיות התלמידים של מדינת ישראל, הילדים שייצאו עם תעודת בגרות.
<אירית תלמוד: גם אתה פה עומד ומדבר.
<אירית תלמוד: למה כל כך רצית - - -
יפעת שאשא ביטון: אירית, שנייה - - -
<גרשון כהן: סליחה, אני לא מתווכח איתך.
יפעת שאשא ביטון: הוא מדבר בדיוק על ה-50% או במקרה הזה 40%.
יפעת שאשא ביטון: אבל אני לא מבינה איפה הפער בשיח שלכם.
<אירית תלמוד: אני אסביר לך איפה הבעיה.
יפעת שאשא ביטון: אז שנייה, כשתקבלי את רשות הדיבור.
יפעת שאשא ביטון: כי אנחנו מדברים בדיוק - ואני במקרה, ממה שאני שומעת – זה בדיוק אותם 50% שלא מקבלים את תעודת הבגרות, בדיוק אותם אלה, ואת זה אני רוצה לשנות.
<אירית תלמוד: אבל גם הוא מדבר על התעודה הטכנולוגית שהיא 14 יחידות בגרות.
<אירית תלמוד: מה יעשו אלה שאין להם 14 יחידות בגרות?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו תיכף נדבר על זה ולשם אנחנו צריכים לכוון.
<גרשון כהן: אפשר לענות במילה אחת?
<גרשון כהן: אני ממליץ לך שתקראי את חוזר המנכ"ל ותראי את ההסמכות, ותראי גם את אלה שרק עושים שלוש יחידות לימוד – שלוש יחידות לימוד – ומה הם ההסמכות.
<קריאה: מה התוקף של ההסמכות?
<אירית תלמוד: אבל עם מה הם ייצאו אחר כך?
יפעת שאשא ביטון: סליחה, שנייה.
יפעת שאשא ביטון: אתם קצת התבלבלתם.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא באנו להתווכח אחד עם השני, אנחנו באנו ללמוד ביחד איך אנחנו כולנו משלבים ידיים ומרימים את החינוך הטכנולוגי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא באים בביקורת לאף אחד וכל מי שיש לו המלצות, אנחנו יותר מנשמח לקבל אותן, מכל מי שיושב בשולחן.
<גרשון כהן: לגבי הנושא של התנסות בתעשייה, עשיתי שקף, תוכלו לראות אותו, עמה תלמידים יש לנו עד השנה בנוער בסיכון ונוער נורמטיבי.
<בני ג'אג'אטי: למה נוער נורמטיבי?
יפעת שאשא ביטון: מה זה נוער נורמטיבי ונוער בסיכון?
<גרשון כהן: המילה נורמטיבי, לא מצאתי מילה טובה - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, לא, אני מנסה להבין רגע.
<גרשון כהן: המילה היא לא נכונה, אני מתנצל בפני אותם התלמידים.
<גרשון כהן: סליחה, מקבל את ההערה הזאת.
<גרשון כהן: תשתנה המילה נורמטיבי.
<גרשון כהן: באותו רגע לא ידעתי מה לרשום.
יפעת שאשא ביטון: נורמטיבי ורגיל זה - - -
<גרשון כהן: נוער.
<גרשון כהן: טעות.
יפעת שאשא ביטון: בדיוק, צריך נוער בלי כלום ונוער בסיכון.
<גרשון כהן: באותו רגע רציתי להבחין את זה, לא הצלחתי להבחין את זה.
<גרשון כהן: טעיתי.
<גרשון כהן: נתקן את זה.
<גרשון כהן: אני מתקן את ההערה.
יפעת שאשא ביטון: גרשון, במהות, כשיש לנו שם את האדום, זה נוער שלומד בטכנולוגי?
יפעת שאשא ביטון: נוער בסיכון אל מול נוער בכלל?
יפעת שאשא ביטון: מה זה האדום הזה?
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שזה תעש"ה-תשע"ו, אבל מה הן העמודות הכחול והאדום?
יפעת שאשא ביטון: מה זה מבטא?
יפעת שאשא ביטון: את מי שנמצא בתוך המערכת הטכנולוגית?
<גרשון כהן: כולם נמצאים במערכת הטכנולוגית.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, ואז עשית פילוח כמה מהם הוא נוער וכמה הוא נוער בסיכון.
<גרשון כהן: נכון, אוקיי.
<גרשון כהן: לא השתמשתי במינוח הנכון.
<קריאה: נוער שלא בסיכון.
<גרשון כהן: נוער שלא בסיכון, אוקיי.
<גרשון כהן: דיברנו על מרכזים.
<גרשון כהן: אני לא אחזור על שני המרכזים שהקמנו אותם ואתם רואים גם את הסכומים ואת הכסף וכן הלאה, מה עשינו עם זה, איך אנחנו עשינו את זה.
<גרשון כהן: החזון – כל תלמיד יהיה זכאי לתעודת הסמכה מקצועית.
<גרשון כהן: זה חזון.
<גרשון כהן: אנחנו רוצים להגיע למצב שכל בוגר החינוך הטכנולוגי יסיים עם תעודת הסמכה מקצועית.
<גרשון כהן: כרגע היום יש לנו 23 הסמכות.
<גרשון כהן: גברתי, את שאלת את השאלה ואני דיברתי על מכונאי סוג 1.
<גרשון כהן: אז מכונאי סוג 1 – מדובר על תלמידים חלשים, תלמידים שבסך הכל עושים 3 יחידות חיצוניות ואת ה-90-90-90, מקבלים תעודה ואתם משרד הכלכלה מעניק להם בטובכם, נותן להם סוג 1, או פקיד קבלה נותן לנו משרד התיירות וכן הלאה וכן הלאה.
<גרשון כהן: מהרמה הנמוכה, דרך - - -
<משה כץ: אנחנו נותנים לכם פקיד קבלה גם.
<גרשון כהן: סליחה, פקיד קבלה.
<גרשון כהן: זאת אומרת הוא אם הוא מוסיף עוד שלוש יחידות, בצורה מודולארית הוא יכול לעלות לסוג 2 וכן הלאה וכן הלאה בצורה מודולארית.
<גרשון כהן: ולכן נמצאת התעודה הטכנולוגית מהרמה הכי הכי נמוכה עד הרמה הכי הכי גבוהה.
<שולי אייל: חשמלאי מוסמך יוצא ב-י"ב?
<גרשון כהן: חשמלאי מוסמך הוא לא עושה ב-י"ב, הוא עושה ב-י"ד.
<גרשון כהן: ונושא החשמל הוא חוק החשמל.
<משה כץ: נושא החשמל עוד לא הוסדר בכלל.
<שולי אייל: בסדר, אז זה הנדסאים, אז לא לערבב.
<גרשון כהן: לא ערבבנו, אמרנו.
<גרשון כהן: אם אתה ראית 9 הסמכות, אז אם הסמכה 2.2 זה דיפלומת טכנאי ו-2.3 זה דיפלומת הנדסאי, ופה, במקרה הזה של חשמלאי מוסמך - - -
<שולי אייל: כדאי שנדבר על עד כיתה י"ב, כי אנחנו - - -
<גרשון כהן: סליחה, תן לי לדבר על מה שאני רוצה לדבר.
<גרשון כהן: אם משהו לא ברור, אני מבהיר.
<גרשון כהן: אני אדבר על מה שאני רואה לנכון לדבר, אוקיי?
<שולי אייל: חשבתי שאנחנו מדברים על תיכונים.
יפעת שאשא ביטון: אתה מדבר בעצם על תיכונים עד י"ב ואתה רוצה לומר שזה מעל?
<שולי אייל: לא, נהפוך הוא.
<שולי אייל: הוא מציג פה נתונים של י"ג-י"ד, מערבב אותם יחד עם י"ב ולא על זה הדיון.
יפעת שאשא ביטון: למה אתה חושב?
<שולי אייל: מה זאת אומרת?
<שולי אייל: המקצועות שאת רואה פה זה זה י"ג-י"ד.
<גרשון כהן: שנייה, חוץ מחשמלאי מוסמך, כל השאר זה לא י"ג-י"ד, בסדר?
<גרשון כהן: אתה מקבל את התיקון?
יפעת שאשא ביטון: אתה יכול להוכיח שלא?
יפעת שאשא ביטון: אם הוא אומר שיש, אז יש בתוך מערכת החינוך - - -
<שולי אייל: אני הופתעתי לראות פה אנשים שיוצאים עם מקצוע אמיתי כמו חשמלאי מוסמך.
<שולי אייל: זה מקצוע שהוא מציג את זה.
<שולי אייל: אז הוא אומר לא, זה י"ד.
<שולי אייל: אז אתה - - -
<גרשון כהן: סליחה, אתה שאלת שאלה, קיבלת תשובה.
<גרשון כהן: חוץ מאשר חשמלאי מוסמך, ואני בפעם החמישי אומר, כל השאר – מקבלים את התעודות במהלך לימודיהם עד סוף כיתה י"ב.
<שולי אייל: הבנו.
יפעת שאשא ביטון: בסדר, לא צריך לכעוס.
<גרשון כהן: רק חשמלאי מוסמך דורש כיתה י"ד.
<גרשון כהן: זה הכל.
<משה כץ: וגם זה בתהליכים של הידברות, זה עדיין לא נסגר.
<גרשון כהן: אני יודע.
<גרשון כהן: יש חוק החשמל, אני לא נכנס לזה.
<משה כץ: נכון.
<גרשון כהן: יש את חוק החשמל, זה חוק של מדינת ישראל, אני לא נכנס לחוק הזה.
<גרשון כהן: הלאה.
<גרשון כהן: סליחה, אני לא נגד זה, אני רק - - -
יפעת שאשא ביטון: רק לא לכעוס.
<גרשון כהן: לא נראה לי, כאילו אני מתווכח פה באמצע.
<גרשון כהן: אני מנסה להסביר את עצמי.
<גרשון כהן: אחת הבעיות הקשות זה הנושא של מורים, הכשרת מורים ולקחת את המורים שנמצאים היום.
<גרשון כהן: אנחנו זכינו סוף סוף לקבל את המתווה של המועצה להשכלה גבוהה, שמאפשר להנדסאים להמשיך בהכרה מאד מאד גדולה בלימודים אקדמאיים.
<גרשון כהן: זה יצא רק לפני חודש.
<גרשון כהן: זה קידום עצום שהנדסאים יכולים להמשיך הלאה לקבל תואר אקדמי בהוראה.
<גרשון כהן: אנחנו גם מנסים להכשיר במקצועות שממש חסרים לנו – הנדסאים להוראה.
<גרשון כהן: חסרים לנו.
<משה כץ: מחדשים את ההנדסאים להוראה?
<גרשון כהן: זה עדיין בוויכוח.
יפעת שאשא ביטון: צריך למצוא איזה שהוא מסלול שיאפשר לעשות את זה, כדי שבאמת נוכל להכניס מורים מוכשרים לתוך המערכות.
<משה כץ: חבל שהפסיקו את זה.
יפעת שאשא ביטון: ואז זה גם ישפר את התנאים שלהם, כי יש פה איזו שהיא - - -
<שולי אייל: היה את זה בעבר, הנדסאים להוראה.
<שולי אייל: חבל.
יפעת שאשא ביטון: ספר לי.
<משה כץ: היום אין מסלול שמכשיר לא מורים לספרות ולא לנגרות ולא לטבחות, וגם בתנאים האלה עדיין, לסקטורים האלה לא יהיו מורים.
יפעת שאשא ביטון: נכון, ורק בשביל אמירת סוגריים, כדי להבין את השיח, יש לזה גם השלכות אחר כך על השכר או על השילוב שלהם בתוך המערכת, כי הם מועסקים כמדריכים מקצועיים או בכל מיני התקנים אחרים ולא כמורים שמקבלים את כל הזכאות.
<משה כץ: בשני העשורים שהפסיקו עם ההנדסאים להוראה, זה יצר פער כזה גדול גם במשרד החינוך גם במשרד הכלכלה.
<משה כץ: אני מדבר פה - - -
יפעת שאשא ביטון: נכון, כן, כן.
<גרשון כהן: רק שכחו להגיד שהונח על שולחן הכנסת חוק עיסוק בהוראה שעבר קריאה ראשונה וקריאה שנייה ובכל זאת, אנחנו מוסד ממלכתי שצריכים לנהוג על פי החלטות וחוקי הכנסת, נכון?
<גרשון כהן: ולכן נא לקרוא את החוק.
<גרשון כהן: לא אני כתבתי אותו ואני חייב לעבוד לפי החוק.
<גרשון כהן: ולכן לא כל דבר.
<גרשון כהן: מה לעשות, אנחנו עובדים תחת חוקי מדינת ישראל.
יפעת שאשא ביטון: לא, שלא נתבלבל פה.
יפעת שאשא ביטון: אני מאלה שלא חושבים שמי שסיים הנדסאי לומד איזה שהן כמה שעות ויכול להיות מורה.
יפעת שאשא ביטון: יש פה תהליך.
יפעת שאשא ביטון: הוא צריך ללמוד את כל הפרק של החינוך.
יפעת שאשא ביטון: בסוף בסוף הוא הולך ועומד מול תלמידים וזה חשוב ופה אני לא יורדת מהסטנדרטים.
יפעת שאשא ביטון: אבל צריך לאפשר מסלול כזה, כדי שבאמת הם יוכלו להיכנס לתוך המערכת.
<גרשון כהן: הם תראי את סעיף 3 של מייסטרים להוראה, זה בעצם לקוח מהשיטה הגרמנית.
<גרשון כהן: בשיטה הגרמנית יש מייסטר ויש מייסטר להוראה, שדרך מסלול שמאפשר להנדסאים בעלי ניסיון בעבודה לעבור X זמן, לפעמים הם מקבלים תואר של הוראה.
<גרשון כהן: אז אנחנו גם בוחנים את הנושא הזה.
<גרשון כהן: זאת אומרת אנחנו היינו בדיונים עם - - -
<משה כץ: אצלנו בוחנים מייסטרים.
<משה כץ: אנחנו כבר אפשרנו חלק מה - - - שקיבלו אישור לבחון ברמת מייסטר.
<משה כץ: היינו בגרמניה ב- - -
<גרשון כהן: אנחנו ישבנו עם אנשי באדן וירטנברג ויש הסכמה.
<גרשון כהן: ההסכמה איתם היא קודם כל של הכרה בתלמידים שלנו ובמייסטרים.
<גרשון כהן: אנחנו עוד במשא ומתן איתם לסגור את כל הקצוות.
<גרשון כהן: אל תשכחו, מה שהם קובעים שם זה נקבע בעצם לכל השוק האירופאי המשותף וכן הלאה.
איילת נחמיאס ורבין: זה מחובר גם למשרד הכלכלה?
איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת במובן הזה יש ערוץ פתוח ביניכם לבין משרד הכלכלה בפעילות?
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין שהצטרפה, למי שלא מכיר.
<גרשון כהן: יש מקום לשיפור.
איילת נחמיאס ורבין: עניין קריטי ומהותי.
<גרשון כהן: אמרתי לך, יש מקום לשיפור.
איילת נחמיאס ורבין: אני ישבתי פשוט עם מיכל צוק ביום חמישי ואני רואה.
איילת נחמיאס ורבין: אגב, אני מוכרחה להגיד לכם, זה כבר דיון אני לא יודע כמה שאת ואני יושבת בו בחינוך טכנולוגי בשנה האחרונה.
איילת נחמיאס ורבין: כל פעם אני רואה את אותו דבר וזה חבל, כי אתם עושים עבודה מאד חשובה.
איילת נחמיאס ורבין: אני מגיעה מהתעשייה.
איילת נחמיאס ורבין: אני תעשיינית.
איילת נחמיאס ורבין: אתם עושים עבודה קריטית והם עושים עבודה קריטית, לפעמים הם עוסקים בגילאים אחרים מכפי שאתם עוסקים, אבל אני מרגישה שבמקום שהידיים יהיו שלובות – או שיש תחרות – ובאמת, אני אומר את זה בלי טיפת ציניות – או שיש תחרות או שפשוט - - -
<קריאה: סיכול ממוקד.
איילת נחמיאס ורבין: זה בדיוק העניין, אני לא רוצה להאמין שיש איזו שהיא תחרות של אגו, בסדר?
<שולי אייל: זה לא עניין של אגו.
איילת נחמיאס ורבין: לא, לא, רגע.
איילת נחמיאס ורבין: תרשו לי שנייה.
איילת נחמיאס ורבין: אנחנו ישבנו בדיון בנושא המחסור בעובדים בתעשייה.
איילת נחמיאס ורבין: משהו פה מאד מאד חסר לי, אדוני הנכבד.
איילת נחמיאס ורבין: אני מרגישה את זה.
<גרשון כהן: אני מסכים.
<גרשון כהן: אני ממרומי גילי יכול להגיד לך את זה.
<גרשון כהן: תראי, יש לך פה מסמך שחילקו פה.
<גרשון כהן: אני ראיתי אותו עכשיו פעם ראשונה וכתוב – אני יכול להקריא לך – משרד החינוך ומשרד הכלכלה הם שני המשרדים הממשלתיים העיקריים העוסקים בהכשרה מקצועית טכנולוגית של בני נוער והכנתם לעולם העבודה.
<גרשון כהן: משרד החינוך מופקד על יישום זה וזה, וכתוב לך פה: על אף עמדת הגורמים המקצועיים במשרד ולפי החינוך – תקראי מה כתוב פה.
<גרשון כהן: זה מדבר בעד עצמו.
<גרשון כהן: יש שיתוף פעולה?
<גרשון כהן: לא מספיק.
<גרשון כהן: יש מקום לשיפור?
יפעת שאשא ביטון: ובשביל זה אנחנו יושבים כאן.
יפעת שאשא ביטון: איילת, אני רק אומר לך, ואיילת גם מגיעה מהדיון הסוער שהייתי בו הבוקר בנושא של המעונות, אז אני רק - - -
איילת נחמיאס ורבין: הכל אגב קשור ל - - -
יפעת שאשא ביטון: אני רק אשלים לך את הפתיח שלנו.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו התכנסנו כדי לראות איך אנחנו בעצם מרימים מחדש ובצורה נכונה את החינוך הטכנולוגי במדינת ישראל.
יפעת שאשא ביטון: אין שאלה שיש פה צורך, אבל צריך לעשות את זה נכון כדי לא ליפול במקומות שנפלו בהם בעשורים הראשונים כשהחליטו - - -
איילת נחמיאס ורבין: חס וחלילה, אני גם לא מדברת על הנושא של הסללה.
איילת נחמיאס ורבין: בשום פנים ואופן.
יפעת שאשא ביטון: כן, אני דווקא פחות נכנסת למקום של ההסללה, כי אני אגיד לך בסוד, גם היום מסלילים בתוך מערכת החינוך.
יפעת שאשא ביטון: כשאת נכנסת לכיתה ז' ויש מי שיודע שהוא הולך למגמה כזו או למגמה אחרת או לבגרות כזו או לבגרות אחרת, גם שם יש הסללה והשאלה איך פותחים את זה.
איילת נחמיאס ורבין: תקשיבי רגע, אז אני רוצה להגיד לך משהו בעניין ההסללה, וכמו שאנחנו כל פעם חוזרות בדיון, אנחנו מבקרות באותם מקומות, לפעמים גם גיאוגרפית.
איילת נחמיאס ורבין: ליפעת ולי יש פטיש מאד מאד גדול לנושא המפתנים, לנושא הנוער בסיכון, ששם, אתה יודע, באופן טבעי אתה מחפש איך לראות איך באמת בני הנוער שיוצאים משם עם תעודת מקצוע, אתה נתת להם כלי שיכול לשנות את החיים שלהם לפעמים מהקצה אל הקצה.
איילת נחמיאס ורבין: אנחנו רואות את זה.
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל הרעיון שהחינוך הטכנולוגי צריך שהוא יהיה לא רק לנוער בסיכון.
יפעת שאשא ביטון: וזה השיח פה על השולחן.
איילת נחמיאס ורבין: מבחינתי - - -
<גרשון כהן: אם התעשייה תצטייר שרק תלמידי נוער בסיכון מגיעים אליה, אוי לנו ולנשמתנו.
איילת נחמיאס ורבין: תקשיב, רועי פולקמן, חבר הסיעה של יפעת חברתי, מכולנו, הוא בוגר הנדסאים ברמת אביב.
איילת נחמיאס ורבין: גדל ברמת אביב, בוגר ההנדסאים.
איילת נחמיאס ורבין: אני מחפשת - - -
יפעת שאשא ביטון: הגיע להרווארד אחר כך בהמשך הדרך.
איילת נחמיאס ורבין: כן, בדיוק.
איילת נחמיאס ורבין: זה ברור לגמרי ששם הייתה הסללה מהזן הטוב, שהיה לו את הכישורים לסיים את בית הספר להנדסאים.
איילת נחמיאס ורבין: אנחנו חייבים לראות איך חוזרים למקומות האלה.
איילת נחמיאס ורבין: איך משלבים בין הדברים האלה.
איילת נחמיאס ורבין: סליחה אם אני התפרצתי בעניין משהו שכבר הוזכר כאן.
<גרשון כהן: תראי, אני יכול לתת לך דוגמא אישית.
<גרשון כהן: אני הנדסאי, שהשלים לתואר מהנדס והשלים לתואר שני והמשיך הלאה.
<גרשון כהן: זה לא אומר.
<גרשון כהן: זה לא מחייב.
<גרשון כהן: אבל הלכתי באותו תחום.
<גרשון כהן: לא הלכתי וגלשתי לתחומים אחרים.
<גרשון כהן: באותו תחום המשכתי את זה.
איילת נחמיאס ורבין: אני מבינה.
<גרשון כהן: הצעות לפתרון יש לי בדיון אחר, זה לא הדיון, אבל יש לי הצעות, המון הצעות והמון רעיונות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נגיע בהמשך.
יפעת שאשא ביטון: זה יהיה בדיון המשך.
איילת נחמיאס ורבין: רעיונות למה?
<גרשון כהן: רעיונות איך לשפר את הנושא הזה, הן של הדימוי וכן הלאה.
<גרשון כהן: יש לי רעיונות.
יפעת שאשא ביטון: אגב, זה בדיוק מתאים, אבל תיכף.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רגע נתקדם בדיון ונשמע נוספים ובהחלט יש מקום לפתרונות והצעות.
<גרשון כהן: תודה רבה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך גרשון.
יפעת שאשא ביטון: רק מילה כסיכום למצגת.
יפעת שאשא ביטון: אני ביקשתי את המצגת ממשרד החינוך כי היה חשוב לי לראות מה התהליכים שמתרחשים בה.
יפעת שאשא ביטון: לא לכולם אנחנו היינו מודעים אם לא היינו יושבים ורואים את הנתונים בצורה מרוכזת, כי כשמסתובבים בשטח, על פניו נדמה שבאמת החינוך הטכנולוגי עבר מהעולם.
יפעת שאשא ביטון: השאלה איך אנחנו באמת מחזירים אותו ומחזירים אותו בצורה טובה.
יפעת שאשא ביטון: אני דווקא מאד אופטימית ממה שאני רואה מבחינת החזון, מבחינת המקום שמוכנים לתת לחינוך הטכנולוגי.
יפעת שאשא ביטון: אני כן רוצה שזה ייעשה באמצעות מרכזים ולא באמצעות בתי ספר שאליהם אנחנו מוציאים את מי שלא מצא את מקומות בבית הספר הטבעי, לצורך העניין.
יפעת שאשא ביטון: כשאני אומרת טבעי – זה בקבוצת השווים שלו, עם הקהילה שהוא חי בה וכו'.
יפעת שאשא ביטון: אבל יש לנו דרך ממש ארוכה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו אפילו לא בראשיתה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו אפילו עוד לא בקו הזינוק.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רק מנסים לראות איפה לסמן את הקו הזה ומשם לצאת ולכן חשוב שאנחנו נשמע את כל השותפים ונחשוב ביחד.
<גרשון כהן: אבל נעשו דברים.
<גרשון כהן: נעשו המון דברים.
<גרשון כהן: עובדה שאנחנו מספקים את כוח האדם לתעשיית ההייטק, עובדה שאנחנו מספקים את כוח האדם לצה"ל.
<גרשון כהן: בואו, זה לא שחור ולבן.
יפעת שאשא ביטון: לא, לא, ברור.
<גרשון כהן: כאילו נראה שאנחנו נמצאים בשנות ה-40.
<גרשון כהן: מדינת ישראל נמצאת ב-2016 בגאון.
<גרשון כהן: עשינו המון דברים יפים.
<גרשון כהן: יש מקום תמיד לשיפור.
יפעת שאשא ביטון: גרשון, אנחנו לא - - -
<גרשון כהן: זה נשמע לי כאילו אנחנו חוזרים ל - - -
יפעת שאשא ביטון: גרשון, אנחנו לא חוזרים אחורה.
יפעת שאשא ביטון: נעשים דברים יפים.
יפעת שאשא ביטון: בסוף, כשאנחנו יוצאים החוצה אנחנו רואים חינוך טכנולוגי – ישר אומרים לנו נוער בסיכון ואני רוצה שהמשוואה הזאת תיעלם.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שיעריכו – אתה יודע מה – גם את הדברים הטובים שקורים פה.
יפעת שאשא ביטון: אני שמחתי לכל מסמך.
<גרשון כהן: אם הכנסתי בבית ספר הריאלי יחד עם סטף ורטהיימר ובבית הספר הגימנסיה הרצלייה בתל אביב, ובבית ספר קציר, ו - - -
יפעת שאשא ביטון: יופי, את זה צריך להוציא החוצה - - -
<גרשון כהן: שנייה אחת.
<גרשון כהן: והכנסתי לשם מכונות CNC והתלמידים לומדים שם הנדסת מערכות והם יהיו המהנדסים העתידיים של מדינת ישראל, לומדים רובוטיקה על פי מיטב - - -
יפעת שאשא ביטון: הללויה.
<גרשון כהן: אז מה?
<גרשון כהן: אז זה לא הישג?
יפעת שאשא ביטון: מצוין, מצוין, ואת זה אני רוצה להביא.
איילת נחמיאס ורבין: וגם, סליחה, אני רוצה להגיד משהו שאני אומרת את זה בכל דיון, לדעתי אתה כבר שמעת אותי, אני מתנצלת.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד לכם משהו.
איילת נחמיאס ורבין: אם מדינת ישראל - Would not applied itself- זאת אומרת אנחנו לא נשים את עצמו במקום שבו מבינים איך בונים תעשייה בישראל ואיך בונים חינוך טכנולוגי, הווה אומר, כשאתה מדבר איתי על מכונות CNC אני תמיד משתגעת.
איילת נחמיאס ורבין: אתה יודע למה?
<גרשון כהן: למה?
איילת נחמיאס ורבין: כי בסופו של דבר אתה צריך ללמד – וזה אגב הרבה יותר נכון ללמד דרך מייסטרים, דרך פעילות של מייסטרים, דרך on the job training, זה לא מתחיל ב-CNC, מה לעשות?
איילת נחמיאס ורבין: העולם הטכנולוגי לא מתחיל ב-CNC.
איילת נחמיאס ורבין: צריך לדעת את הבייסיק של הבייסיק של הבייסיק.
יפעת שאשא ביטון: הוא דיבר על זה כבר.
<גרשון כהן: אני דיברתי על הכל.
יפעת שאשא ביטון: הוא הסביר את זה בדיוק, איילת.
<גרשון כהן: גם אני הייתי בתעשייה יום אחד, אוקיי?
<גרשון כהן: 16 שנה הייתי בתעשייה.
יפעת שאשא ביטון: זה גם היה השיח שלו עם אורית.
יפעת שאשא ביטון: הוא אמר שזה מהבסיס ואחר כך ההתמחות.
איילת נחמיאס ורבין: תאמיני לי שבכל דיון בסוף אני שומעת שקודם כל מביאים מכונות CNC.
יפעת שאשא ביטון: אה, לא, לא, לא.
יפעת שאשא ביטון: הוא דיבר - - -
<גרשון כהן: לא, אני דיברתי על הכל.
<גרשון כהן: את באמת באמצע הדיון.
<גרשון כהן: דיברנו על האמצע, אבל אני יכול לתת לך - - -
איילת נחמיאס ורבין: אין דיון שלא אמרתי את זה.
<גרשון כהן: כן, אבל כשאנחנו פונים לתעשיית המחשבים ואנחנו פותחים מערכות מידע דיגיטאליות וסייבר ונותנים QA ו-UX, שזה מגמות חדשות – זה מגמות שהתפתחו – ומחר יהיה, אני לא יודע, אולי UY ואנחנו נותנים את המענה לתעשיית ההייטק.
<גרשון כהן: זה לא מענה?
<גרשון כהן: זה לא נותן תשובה?
<גרשון כהן: וכשאנחנו עושים לתלמידים חלשים תקשוב למערכות תקשורת מערכים ומערכות מחשב – זה - - -
יפעת שאשא ביטון: הם לא תלמידים חלשים, הם תלמידים של מסתדרים עם זה ומסתדרים עם דברים אחרים.
איילת נחמיאס ורבין: תקשיב גרשון, סליחה שאני פונה אליך בשמך.
איילת נחמיאס ורבין: אתה גם מוזמן לקרוא לי איילת.
<גרשון כהן: זה בסדר, אין שום בעיה.