GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שמרית שקד: כן, בשטח משרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: מה קורה עם האינטרנט, אתר בית הספר, מיילים, כל הערוצים?
<שמרית שקד: אוקיי, אז יש לנו רובד נוסף עכשיו, מעבר לחוק איסור פעילות מסחרית במוסדות החינוך, כשאנחנו מדברים על תקנות הגנת הצרכן, פרסומת ודרכי שיווק המכוונים לקטינים.
<שמרית שקד: חוק הגנת הצרכן בעצם קובע איזה שהוא איסור לעשות פרסומות ודרכי שיווק שהן מכוונות לקטינים, שהן נוגדות את התקנות האלה.
<שמרית שקד: יש בעצם גם עבירה פלילית על האיסור הזה, שתיכף נפרט מה הוא כולל בתוכו וגם אפשרות להטיל עיצום כספי על אותם גופים או תאגידים שבעצם מפרים את הוראות התקנות.
<שמרית שקד: התקנות האלה מפרטות בעצם איזה דרכי שיווק אסורות לקטינים, שבכלל זה דרכי שיווק זה כל פנייה של עוסק באופן ישיר, עקיף, גלוי או סמוי, לרבות גם באמצעות תקשורת אלקטרונית מכל סוג שהוא, שמטרתה להתקשר בעסקה, לקדם מכירות של מוצר או שירות, וכשמדובר כמובן על קטינים שטרם מלאו להם 18 שנים.
<שמרית שקד: החוק מונה שורה של עקרונות.
<שמרית שקד: אני לא אקריא את כולם, שבהם הפרסומת הזאת צריכה לעמוד ויש גם סוגים ספציפיים של פרסום שאסורים לפי התקנות האלה.
יפעת שאשא ביטון: מה אסור לגמרי?
<שמרית שקד: ניצול לרעה של דמיונם של קטינים ושל נוחותם להתרשם, אמונם, תמימותם או חוסר ניסיונם.
<שמרית שקד: תיאורי אלימות, שימוש בעירום, ברמזים מיניים.
<שמרית שקד: אסור לעודד את הקטינים לרכוש מצרך, אלא אם כן זה מצרך או שירות שהוא מסוג סביר שקטינים ירכשו אותו.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אם מפרסמים במבה זה בסדר, ואם מפרסמים כל מזון שהוא, זה בסדר, כל עוד שאין פרסום שהיא בעירום או משהו שהוא פרובוקטיבי אחר.
<שמרית שקד: שוב, תלוי גם איך מפרסמים את הבמבה.
<שמרית שקד: צריך לפרסם אותה בלי - - -
תמר זנדברג: זהו, בדיוק, פה אנחנו מדברים על דרך השיווק, לא על המוצר.
<שמרית שקד: בלי לנצל לרעה את התמימות של קטינים.
<שמרית שקד: אסור לתת נתונים שהם לא אמיתיים לגבי אותו מוצר.
<שמרית שקד: אסור לגרום לכך שקטינים ירגישו מקופחים, נחותים או בלתי מקובלים לעומת קטינים אחרים אם אינם רוכשים את המוצר או גורמים לרכישתו עבורם.
<שמרית שקד: יש פרסומת ודרכי שיווק אסורים מחמת פגיעה גופנית.
<שמרית שקד: כלומר אסור לגרום להם דרך הפרסומת הזאת לגרום לעצמם איזה שהוא נזק גופני.
יפעת שאשא ביטון: וזה נתון להרבה מאד פרשנויות בסופו של דבר.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת זה משאיר לנו פרצה די גדולה לכל מיני תחומים שאנחנו - - -
תמר זנדברג: מצד אחד.
תמר זנדברג: מצד שני זה גם נותן כלים.
תמר זנדברג: אני מאד הייתי שמחה לשמוע ממשרד הכלכלה מתי פעם אחרונה משהו מהתקנות האלה נאכף.
<שמרית שקד: אז אולי רק נציין רובד נוסף של התקנות האלה.
<שמרית שקד: סעיף 7 (א) בתקנות מדבר על איסור לעשות פרסומת שמשתמשת בפרטים האישיים שם הקטין.
<שמרית שקד: פנייה ישירה לקטין, להשתמש בשם שלו, בכתובת שלו, בדואר האלקטרוני שלו.
יפעת שאשא ביטון: את זה אנחנו יודעים עוד מהתקופה של הפרסום של הדוגמנות.
<שמרית שקד: נכון, חברות הפרסום.
<שמרית שקד: אז אנחנו פנינו באמת לרשות להגנת הצרכן, ביקשנו מהם וגם מעורכת הדין חנה טירי, שאני מניחה שהנציגות שלהם נמצאת כאן היום, וביקשנו עמדה ספציפית לגבי השימוש ביוזר-ניים בפייסבוק, כלומר לפנות לקטין ספציפי בפייסבוק וקיבלנו מהם את העמדה, ואולי הם ירצו להרחיב בנושא זה.
<שמרית שקד: רובד נוסף שאפשר לציין זה באמת חוק העונשין, שאוסר על עריכת היתרים והגרלות בכפוף לחריגים הספציפיים המפורטים בחוק ובכפוף לאישורים של משרד האוצר, שאני מבינה שגם הם נמצאים כאן.
יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו נרצה התייחסות של משרד האוצר לעניין של האיסורים, אבל אנחנו נתחיל את חוות הדעת המשפטית של משרד הכלכלה.
<שגיא תמיר: הרשות להגנת הצרכן.
יפעת שאשא ביטון: הרשות להגנת הצרכן, בבקשה.
<שירה לב ציון: האם אנחנו נדרשים כאן לפרט בקשר לפייסבוק או באופן כללי?
יפעת שאשא ביטון: באופן כללי ואחר כך לצלול פנימה לניו-מדיה, שאנחנו יודעים שזו זירה חדשה שאנחנו מתמודדים איתה.
<שירה לב ציון: שמי שירה לב ציון, עורכת דין ברשות להגנת הצרכן ולצדי יושב עורך הדין שגיא תמיר, הממונה על העיצומים הכספיים ברשות להגנת הצרכן.
<שירה לב ציון: הרשות להגנת הצרכן היא רשות אכיפה, שאוכפת את חוקי הגנת הצרכן ואת התקנות מכוחן.
<שירה לב ציון: בתחום הזה גם כן קיימת אכיפה, תיכף תמיר יפרט.
<שירה לב ציון: בדרך כלל האכיפה היא אכיפה יזומה או אכיפה בעקבות תלונות, וככל שמגיעות תלונות בתחום הזה, נפתחים הליכי חקירה והם נמצאים בהליכי טיפול שונים, כפי שתיכף נשמע אולי קצת מעבר.
<שירה לב ציון: בקשר להתייחסות לניו-מדיה, הנושא הזה של פייסבוק, שהוא מה שנשאלנו כאן, שלאחרונה שומעים יותר ויותר פניות דרך הערוץ הזה, הוא למעשה לא נזכר באופן מפורש בחקיקה הקיימת היום.
<שירה לב ציון: התקנות הללו הן משנת 1991, אולי ראוי להסדיר זאת.
<שירה לב ציון: יחד עם זאת, מדובר בתקנות כן על איסור שיווק פרסומת באופן של פנייה אישית, של שימוש בפרטים אישיים, כאשר פייסבוק זה גם כן שימוש בפרטים אישיים.
יפעת שאשא ביטון: זה לא נתון לפרשנות?
<שירה לב ציון: זה בהחלט נתון לפרשנות, כי יש שימוש בפייסבוק שהוא שימוש שאדם עושה כשהוא פונה למישהו באופן אישי בפייסבוק, בחשבון האישי שלו, ויש גם בפרסום ב-Wall מה שנקרא, שהוא כמו כל מיני פרסומים או כל מיני לייקים שמישהו עשה וילד יכול להיות חשוף לזה, אבל הוא לא פנייה אישית.
יוסי יונה: אני חושב שמה שאנחנו יודעים היום, וגם כאלה שמשתמשים - - -
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת יוסי יונה.
יוסי יונה: רק הערת אגב, שיש את הפרקטיקה הזאת של טרגטינג.
יוסי יונה: זאת אומרת שהפייסבוק ומה שעולה בדף הבית של האנשים - - -
יפעת שאשא ביטון: הוא יודע לזהות ולאתר.
יוסי יונה: הוא יודע לזהות, דיוק.
<שירה לב ציון: נכון, זה כלי מאד מתוחכם.
יוסי יונה: כן, בדיוק, הוא יודע לזהות אוכלוסיות יעד ומפנה אליהן את ה- - -
תמר זנדברג: אבל אני מציעה למרות שזאת, שלפני שנלך לדברים המתוחכמים, נתחיל בדברים הפשוטים.
יפעת שאשא ביטון: רגע, שנייה, תמר.
יפעת שאשא ביטון: תני לי רגע - - -
יוסי יונה: אני רק הערתי הערת אגב, תמר, אם ההערה מכוונת אלי.
תמר זנדברג: לא, לא, לא.
תמר זנדברג: אני איתך, אני פשוט אומרת - - -
יוסי יונה: אה, אוקיי, בסדר.
תמר זנדברג: האינטרנט זה לא הקוסם מארץ עוץ.
תמר זנדברג: בסוף המטרה זה להגיע לבני אדם, כמו שהגיעו אליהם עם הסוסים ועם הכרוזים בכיכר העיר, כמו שהגיעו עם הרדיו והטלוויזיה, אז היום מגיעים בפייסבוק.
תמר זנדברג: אין פה איזה קסם.
<שירה לב ציון: נכון מאד.
תמר זנדברג: ואנחנו גם יודעים היטב שהיום הרבה מאד מהפניות הן מבוססות כן על פנייה אישית, על אותו חלון שקופץ: היי, מה שלומך?
תמר זנדברג: אני עוסקת בשיווק כך וכך.
תמר זנדברג: זאת אומרת זו פנייה אישית, לא משתמעת לשני פנים.
תמר זנדברג: יש לכם אכיפה בתחום הזה?
<שירה לב ציון: אז יש לנו אכיפה על תלונות שאנחנו מקבלים.
<שירה לב ציון: אנחנו לא יוצאים ומחפשים פניות אישיות כאלה.
יוסי יונה: אין רגולציה פרו-אקטיבית, אלא רה-אקטיבית.
<שירה לב ציון: בדיוק.
יפעת שאשא ביטון: רק תלונות שמגיעות אליכם בעצם בדיעבד.
<שירה לב ציון: ובנוסף אני רוצה להעיר שלא ברור שבאמת באנר כזה שקופץ, הוא בהכרח פנייה אישית.
תמר זנדברג: לא באנר.
תמר זנדברג: אני מדברת על פנייה אישית במסנג'ר, בצ'ט - - -
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת תמר זנדברג, שנייה רגע, כי אנחנו קופצים מדבר לדבר.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה למצות עוד.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו צללנו פנימה לפייסבוק, אבל רגע לפני אתם מדברים בעצם על אכיפה ועל תהליכים שקורים.
יפעת שאשא ביטון: את יכולה להצביע על תהליכים אחרונים, מתי בעצם נאכף פרסום גלוי או סמוי בתוך מערכת החינוך?
יפעת שאשא ביטון: האם כשחברות פרסום עומדות מחוץ לשער של בית ספר, האם עדיין זה נחשב מערכת חינוך – כן או לא?
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת איפה הסייגים?
יפעת שאשא ביטון: מה האתגרים שאתם מתמודדים איתם, כדי שאנחנו נוכל להצביע ולהגיד – כאן אנחנו מזהים שיש איזה שהוא פער בין החקיקה לבין מה שנדרש במציאות שלנו.
<שירה לב ציון: אז אנחנו נפרט בגדול על ההליכים שקיימים.
<שירה לב ציון: כיוון שמדובר על הליכי חקירה, אז מטבע הדברים לא נוכל לרדת לרזולוציות עמוקות, אבל אולי שגיא יצרה להגיד על איזה עבירות כאלה מתנהלת חקירה או הליכים מנהליים.
<שגיא תמיר: שלום.
תמר זנדברג: ועוד דבר, אם תוכלו להתייחס - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, שנייה, אחר כך.
יפעת שאשא ביטון: תני לו לענות ואז תוסיפי.
<שגיא תמיר: לגבי השאלה ששאלתם על אכיפת התקנות האלה וכל נושא אוכלוסיית הצרכנים הילדים: כן, הנושא נאכף, בעיקר מבוסס על תלונות, כמו ששירה אמרה, לעתים גם על ידי אכיפה.
יפעת שאשא ביטון: מה זה כמו ששירה אמרה?
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת פניות יזומות?
<שגיא תמיר: תלונות של צרכנים שמגיעות אלינו, לרוב זה ההורים של הצרכנים.
<שגיא תמיר: הילדים לא פונים.
<שגיא תמיר: יש מספר נושאים שאנחנו כן בודקים וסיימנו לבדוק.
<שגיא תמיר: יש מספר תיקים שהם בהליכים מאד מתקדמים.
יפעת שאשא ביטון: תפרוט לי את זה.
יפעת שאשא ביטון: אתה לא חייב לומר לי את שם החברה, אלא איפה זה קרה.
יפעת שאשא ביטון: האם בשטח בית ספר, האם באמצעות המדיה.
<שגיא תמיר: אני אפרוט, אין בעיה.
עבדאללה אבו מערוף: ואם ישנן מסקנות, למשל ללמוד משהו, לבצע מניעה למקרה הבא, ממה שקיבלתם.
<שגיא תמיר: אוקיי.
<שגיא תמיר: תיקים נוספים שנבדקים נדונו בהרחבה על ידי עמיתי אלי בוקובזה, בישיבה מיום 27 באוקטובר 2015.
<שגיא תמיר: אלה הנושאים העיקריים שבדקנו, זאת אומרת ההליכים שהחקירה לגביהם הסתיימה ברובה ועברה לאגף המנהלי, להטלת עיצום.
<שגיא תמיר: ההליך המנהלי בשתי מילים: חקירה ולאחר מכן הסקת המסקנות והטלת העיצום על פי הכלים החוקיים שיש בארגז הכלים.
<שגיא תמיר: הנושאים העיקריים שבדקנו הם פגיעה בילדים גם על פי התקנות האלה, שזה נושא הפרסום, פרסום מטעה וגם הטעייה באופן כללי לגבי מהות השירות שהם יקבלו.
<שגיא תמיר: אני לא אוכל לפרט, מכיוון שאנחנו באמצע ההליך המנהלי ויש פה עניין - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל איפה איתרתם את הפרסום הזה?
יפעת שאשא ביטון: שוב אני אומרת, זה פרסום שאותר בניו-מדיה, פרסום שאותר במערכת החינוך?
<שגיא תמיר: את מדברת על הפרסומים עצמם?
<שגיא תמיר: בניו-מדיה.
<שגיא תמיר: הרבה מגיעים בניו-מדיה ולפעמים גם בתצורות אחרות, שונות ומשונות.
<שגיא תמיר: בואו נקרא לזה סוג של פלייר, אבל זה לא באמת פלייר רגיל, אבל הרוב המוחלט של התלונות בתיק מסוים הגיעו בניו-מדיה ובתיקים אחרים הם הגיעו בשטחי בית ספר.
<שגיא תמיר: זו התקהלות של ילדים.
<שגיא תמיר: כשאני אומר התקהלות של ילדים זה גם יכול להיות שבט צופים, קבוצת כדורגל, כאלה דברים.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה רגע לשאול עניינית.
יפעת שאשא ביטון: העיצומים הכספיים, בהתחשב בזה שאנחנו מדברים על חברות מאד מאד גדולות עם היקפי מחזור מאד גדולים, הם בקנה מידה שהוא מרתיע?
עבדאללה אבו מערוף: מזיזים משהו?
יפעת שאשא ביטון: כן, הם בקנה מידה מרתיע?
<שגיא תמיר: הפרה של הטעייה בפרסום בקטינים זה במדרג הגבוה יותר, וההטלה היא 45,000 שקלים להפרה, ובנסיבות מחמירות 67,500 שקלים.
יפעת שאשא ביטון: זה נשמע - - -
תמר זנדברג: כמה כאלה הטלתם בשנה האחרונה?
<שגיא תמיר: שנייה, אני ארחיב משהו קטן שאולי יהיה קצת יותר קל להבין.
<שגיא תמיר: אני מבין ש-45,000 שקלים זה נשמע סכום לא גבוה, השאלה כמה פעמים פרסמת.
<שגיא תמיר: אז אם פרסמת 2,000 פעם אז תעשו את המתמטיקה.
תמר זנדברג: השאלה אם זה תיאורטי או שזה קורה בפועל?
יפעת שאשא ביטון: אתם עושים את זה?
יפעת שאשא ביטון: אתם מכפילים באמת במספר הפרסומים?
<שגיא תמיר: אנחנו מבצעים איזה שהוא הליך נוסחתי ומצמצמים את זה בתצורה אחרת.
<שגיא תמיר: העקרונות המנחים אותנו זה אופן השיווק שבחרו לחדור לקהילה.
<שגיא תמיר: כלומר, אם בחרו בנתיב מדיה מסוים ובנתיב פליירים, זה יכול להיות שני נתיבים שונים שמבחינת הרשות אנחנו מפרשים את זה כפרסומות שונות.
יפעת שאשא ביטון: מחמירים כשמדובר בפרסום כלפי בני נוער?
<שגיא תמיר: בפרסום בתקשורת אנחנו מטילים בנסיבות מחמירות, כי פרסום בתקשורת זה אמצעי הגעה להמונים.
<שגיא תמיר: בנסיבות מחמירות זה הפרה שנוגעת להמוני צרכנים.
<שגיא תמיר: כלומר, ההפרה בפרסום או הטעייה בפרסום – לרוב – אני לא מתחייב על זה – לרוב – תהיה 67,500 שקלים להפרה.
<שגיא תמיר: מספר ההפרות משתנה מתיק לתיק.
תמר זנדברג: כמה כאלה הטלתם?
תמר זנדברג: כמה גביתם בשנה האחרונה?
תמר זנדברג: כמה הפרות ובאיזה סכום?
<שגיא תמיר: כמה גביתם זו שאלה בעייתית, מכיוון שההליך נמשך על פני תקופה ויש ערעורים?
תמר זנדברג: כמה הטלתם?
<שגיא תמיר: מיליונים.
יפעת שאשא ביטון: מיליונים של מה?
<שגיא תמיר: של שקלים.
<שגיא תמיר: וכשאני אומרת מיליונים זה לא אחד ושניים.
תמר זנדברג: אוקיי, וכמה נגבו נגיד בשנת 2015?
תמר זנדברג: כי מן הסתם יש תהליכים, אז מה שהטלתם השנה אנחנו נראה עוד - - -
<שגיא תמיר: אין לי מספר מדויק, אבל אני רק יכול להגיד לך שחלק מההליכים הסתיימו, ההליך המנהלי וזה בשלבי ערעור.
<שגיא תמיר: ויש מפירים זכויות, שאחת מהזכויות זה לעכב את התשלום.
<שירה לב ציון: זה בבית משפט.
תמר זנדברג: משהו כבר נגבה מזה?
<שגיא תמיר: גבינו סכומים על הפרות הטעייה בפרסום, ואני רק מזכיר שלגבי התיקים האלה שאנחנו מדברים עכשיו - - -
תמר זנדברג: בקיצור, עדיין על הקרח בשלב זה.
<שגיא תמיר: אני לא מסכים עם העניין שזה עדיין על הקרח.
יפעת שאשא ביטון: לא, זה עדיין בתהליך.
<שגיא תמיר: כי נערכו חקירות וזה בשלבים מתקדמים במנהלי.
<שגיא תמיר: אמנם אולי ההטלה לא בוצעה בפועל אבל היא תבוצע בזמן הקרוב מאד.
<שגיא תמיר: יש איזה סדר מסוים שהמחוקק קבע, שאנחנו חייבים לעמוד בו בכל התחנות, אחרת כל ההליך המנהלי יקרוס.
<שגיא תמיר: כנ"ל לגבי רמת ההוכחות שאנחנו דורשים במנהלי, כדי שלא ניפול אחר כך בהמשך.
תמר זנדברג: אין בעיה, אבל - - -
יפעת שאשא ביטון: רגע, חברת הכנסת תמר זנדברג, נוציא אתכם החוצה, תנהלו שיחה, אין שום בעיה.
יפעת שאשא ביטון: כשמדובר בבני נוער, יש בעצם החרפה?
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת יש תהליך שמחמיר עם המפרסמים?
<שגיא תמיר: אולי שירה תענה.
<שירה לב ציון: החוק עצמו רואה את ההפרה הזאת, את ההפרה דרך פרסום דרך בני נוער, כהפרה מהמדרג הגבוה.
<שירה לב ציון: זאת אומרת אם הפרות רגילות של אי סימון מוצרים בסופר או בחנויות הוא על דרג עיצום כספי של 22,000 שקלים, אז כאן מדובר על הפרות - - -
יפעת שאשא ביטון: אז בבני נוער זה בעצם העיצום הגבוה ביותר שניתן.
<שירה לב ציון: נכון.
<שירה לב ציון: זאת לכאורה הפרה חמורה יותר או עבירה חמורה יותר.
תמר זנדברג: איזה סוג של הפרות נמצאות אצלכם עכשיו בתוך ההליך הזה, שהן בתקווה – אתה אומר מיליונים – אז נגיד תוך שנה שנתיים קופת המדינה אמורה לראות את אותם מיליונים?
תמר זנדברג: על איזה סוג של הפרות מדובר?
יפעת שאשא ביטון: על פרסום שהוא לא נכון.
יפעת שאשא ביטון: הוא ציין מקודם.
תמר זנדברג: לא, זה הטעייה וכו'.
תמר זנדברג: אבל למשל הנושא הזה של פרסום התכתבויות אישיות מקבוצות וכו', פרסום תמורת קבלת לייקים, תמורת קבלת פרסים, זה דבר שאתם שמעתם עליו?
תמר זנדברג: נמצא על שולחנכם?
תמר זנדברג: הנושא של הגרלות לבני נוער, בניגוד לאותן תקנות שציינה היועצת המשפטית?
<שגיא תמיר: הנושא של הגרלות זה דבר שאנחנו כן מטפלים.
<שגיא תמיר: זה אחד מהנושאים שהתיקים שקיימים כרגע עובדים עליהם.
<שגיא תמיר: לגבי אותו פרסום שדיברת, על השליחות עם הלייקים, אני כרגע לא מכיר הליך חקירה שמתנהל.
<שגיא תמיר: אני לא יודע אם יש לנו תלונות על זה, אני צריך לבדוק.
<שגיא תמיר: אני רק רוצה שתדעו שמסגרת החוק, סמכויות המחשב שלנו הן לא רחבות כמו של רשויות אחרות, שזה יכול להשפיע על יכולת איסוף הנתונים שלנו כרגע.
תמר זנדברג: אבל אלה דברים שמפורסמים בציבור.
תמר זנדברג: כלומר הקריאה לפרסם צילום מסך מתוך התכתבות ווטסאפ כיתתית או משפחתית - - -
<שגיא תמיר: במידה ויגיעו כאלה דברים, אני מניח - - -
תמר זנדברג: קודם כל היו.
תמר זנדברג: זה פורסם עיתון, אז אתם יכולים לקחת את החומר, אלא אם כן מישהו טוען שזה לא נכון.
תמר זנדברג: אני מניחה שיתבעו דיבה, אם יש מישהו שטוען שזה לא נכון.
<שירה לב ציון: לא, אבל מה ששגיא מדבר זה על הליכי חקירה שכרוכים בתפיסת הראיות.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אני רוצה שנייה להתקדם עם הדיון ולפני שאני מעבירה את רשות הדיבור לחבר הכנסת פרופסור יוני יונה, לשאול איזה לקונות אתם מזהים בחוק, או איזה תיקונים אתם חושבים שנדרשים בחוק על מנת לסגור או לאפשר לכם לעשות את עבודת האכיפה בצורה שהיא טובה יותר, לנוכח המציאות שמשתנה, אם יש כאלה.
יפעת שאשא ביטון: אם לא, אז אנחנו נסכם ונבקש שאתם תעבירו אלינו לוועדה, אבל אם הכנתם איזה שהוא מסמך עמדות אז אני אשמח לשמוע.
<שירה לב ציון: לא הכנו מסמך עמדות על כך, אבל מאחר שהתעוררה שאלה בנוגע לפייסבוק, הפנייה האישית דרך הפייסבוק, הנושא הזה באמת הוא עמום ויתכן שיש מקום לבחון אותו ולהכיר גם יותר מקרוב את צורות הפרסום השונות שיש בפייסבוק.
<שירה לב ציון: כי כמו שאמרנו, יש דרכים שונות, החל מלייק, פנייה אישית בצ'ט, באנר, איסוף חומרים דרך הגוגל והתוכנות השונות, איסוף מידע אישי והתאמת הפנייה בהתאם לחומר שנצבר.
<שירה לב ציון: כך שצריך לבחון את זה.
<שמרית שקד: אבל שוב, זה תקנות של משרד הכלכלה ולכן זה בעצם תיקון שיצטרך להיעשות על ידם בתקנות, לא בחקיקה ראשית, כי כל העניין הזה בעצם מוסדר בתקנות.
יפעת שאשא ביטון: כן, לא משנה, אבל אנחנו נקבל נייר עמדה ואנחנו נדע על איזה נקודות צריך להצביע, אז אנחנו גם נדע מה לדרוש, אבל צריך שזה ייעשה בעבודה משפטית מסודרת.
תמר זנדברג: יש שני דברים נורא נורא ברורים, האחד זה בעצם פרסום תמונה עם המוצר או משהו כזה בשביל לקבל לייקים, שמן הסתם הפנייה נעשית לאותם ילדים מקובלים או יותר פופולאריים, שזה דבר אחד; והדבר השני זה שימוש במה שאת קראת הפרטיות במידע אישי, שזה בעיני הדבר אולי החמור ביותר, שנעשתה פנייה מגורם מסחרי בשביל לפרסם התכתבות אישית של ילד או ילדה או נערה או נערה.
תמר זנדברג: הדברים ברורים.
תמר זנדברג: כלומר, אין פה מה, כל הדרכים וזה.
תמר זנדברג: הנה, זה קיים.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, זה ברור והיינו פה.
יפעת שאשא ביטון: עכשיו צריך ללכת ולראות איך אנחנו אוכפים את זה.
<שירה לב ציון: אז ייתכן שזה בר אכיפה, בהחלט.
יפעת שאשא ביטון: אני סיימתי את השיח הפרטי הזה.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת פרופסור יוסי יונה.
יוסי יונה: הוא לא היה פרטי, הוא היה דיאלוג - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, הוא חשוב, אבל אנחנו כבר העלינו את הנקודות האלה.
יפעת שאשא ביטון: הנקודות האלה הן ברורות מאד.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו עכשיו צריכים לראות איך אנחנו פותרים את זה, מה חסר לנו, איזה ארגז כלים חדש אנחנו צריכים.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת כל הדיון, גם מנקודת הפתיחה שלו – הציגה אותו יפה חברת הכנסת תמר זנדברג – אנחנו מכירים את הלקונות, מכירים את השיטות השונות, עכשיו צריך לראות איך אנחנו מתמודדים.
יוסי יונה: מה שאני רציתי, תראו, אני קשור לעניין הזה משום שהייתי אז בוועדה שעסקה בנושא של תוכן שיווקי בטלוויזיה, בזמנו, כשאני הייתי בדעת המיעוט, כשפשוט חשבתי שבגיל הרך העניין של התרת פרסום בכלל לילדים הוא לוקה והוא בעייתי ביותר.
יוסי יונה: אני חושב שהנקודות שעלו כאן, גברתי יושבת הראש וגם הדברים שחברתי כאן, תמר זנדברג אמרה, אני לא יודע מתי החוק הזאת, אתם בטח יודעים מתי הוא חוקק, ואז עולה - - -
יפעת שאשא ביטון: הם אמרו, בשנת 1991.
יוסי יונה: כן, לא הייתי.
יוסי יונה: אז עכשיו מה שאני חושב שנכון להעלות פה בדיון, ישנו את החוק וישנה את האכיפה שנכנה אותה אכיפה קצת פאסיבית, אפרופו פרו-אקטיבי רה-אקטיבי, וצריכה להיות איזו שהיא הערכה לגבי האפקטיביות של החוק במתכונתו הקיימת, ושנהיה מעודכנים באשר לעד כמה ההפעלות רווחות ומה טבען.
יוסי יונה: ואז אם אנחנו נהיה במצב כזה שיש לנו את המידע, אני חושב שנוכל לבוא ולהציע תיקונים בחוק או תיקונים בתקנות.
יוסי יונה: אז נראה לי שזה מה שחסר לנו, איזה שהוא חוק, אכיפה וחוות דעת - - -
יפעת שאשא ביטון: משפטית, נכון.
יוסי יונה: אם אנחנו עכשיו 25 לאחר חקיקתו של החוק הזה, עד כמה הוא היה אפקטיבי ואם אנחנו מגלים שישנן הפרות מאד בוטות והקנסות הם לא מרתיעים את החברות מלהמשיך ולהפיץ את הפרסומות שלהן, אז אנחנו צריכים לדון באפשרות של - - -
תמר זנדברג: תראה, אני חייבת להגיד לך, חבר הכנסת יונה, מההתרשמות שלי, אנחנו לא קרובים אפילו למיצוי האמצעים שקיימים בחקיקה הקיימת.
תמר זנדברג: יש לנו אמצעים נגד הגרלות, יש אמצעים בנושא פרטיות - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו תיכף נשמע את האוצר בעניין הזה.
תמר זנדברג: בוא נסגור את הפער הזה קודם.
תמר זנדברג: זה שאנחנו נשב פה ונחוקק, אתה יודע, נגד האינטרנט - - -
יוסי יונה: יפה, בסדר, נכון.
יוסי יונה: אין בעיה, לכן אני - - -
תמר זנדברג: אנחנו לא רוצים לסגור את האינטרנט.
יוסי יונה: לא, אני לא רוצה, לכן יכול מאד להיות, שוב, שהחוק הקיים הוא חוק די טוב והבעיה היא של רגולציה ואכיפה.
יוסי יונה: אחת מהבעיות שהן באמת חולה רעה, שהיא משתקפת בפעילותה של המדינה בתחומים רבים, זה הדה-רגולציה האפקטיבית, שהיא באה לביטוי בהעדר רגולציה שהיא פרו-אקטיבית, שמחכים ש - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אם לא מצליחים ליצור הרתעה בעצם, אז אנחנו לא מצליחים למנוע את זה.
יוסי יונה: כן, בדיוק, שאין גם את המנגנונים.
יוסי יונה: יכול להיות שאת צודקת, תמר, אז בואו נחשוב קונסטרוקטיבית שלהגיד מה יש לנו להציע במובן הזה על אופני הרגולציה, שהם אכן יהיו אפקטיביים או אולי הקנסות, שצריכים להעלות אותם כדי שהם יהיו מרתיעים.
יוסי יונה: יכול להיות ואנחנו מכירים את העובדה הזאת, הם אומרים נשלם את הקנס, אפשר לחשוב.
יוסי יונה: זה קטן עלי.
יוסי יונה: נשלם את הקנס ומחר אני אעשה את אותה עבירה.
יפעת שאשא ביטון: נכון, כי הרווח שלו בעצם מעצם הפרסום הלא תקין עולה בכמה מונים.
תמר זנדברג: קודם שישלם, אחר כך - - -
יוסי יונה: ואני רק אומר ומציע דבר אחרון.
יוסי יונה: נניח אם את רוצה לתת פיצוי לעצם העובדה שהרגולציה היא לא פרו-אקטיבית והיא רק רה-אקטיבית, אז לפחות תפצי אותה על ידי קנסות הרבה יותר מוגדלים.
יוסי יונה: זה מעין איזה שהוא טרייד-אוף.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ננסה לבחון את זה בדו"ח שאנחנו נבקש.
יפעת שאשא ביטון: אתה רוצה להתייחס?
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, תמיר.
<שגיא תמיר: משהו אחד קטן.
<שגיא תמיר: נכון, החוק תוקן בשנת 1991, אבל הכלי המנהלי נכנס לתוקף רק בשנת 2015.
יפעת שאשא ביטון: כשאתה אומר כלי מנהלי אתה מתכוון למה?
<שגיא תמיר: היכולת להטיל עיצומים כספיים בגובה של 22,000 שקלים, 44,000 שקלים, 67,500 שקלים.
<שגיא תמיר: עד אז היו קנסות, נכון.
<שגיא תמיר: זה היה נתיב פלילי והיו קנסות ויכול להיות שבעבר זה לא הרתיע.
<שגיא תמיר: כרגע אני מדבר על לשנות את הכלים, אני לא נכנס ל - - -
יפעת שאשא ביטון: יש דוגמא קונקרטית לעיצום כספי בסדר גודל שהוא באמת יוצר הרתעה, שכבר הסתיים ההליך לגביו?
<שגיא תמיר: כן.
<שגיא תמיר: אנחנו מפרסמים באתר שלנו את העיצומים בהתאם לנהלים ולהוראות של משרד המשפטים.
<שגיא תמיר: יש מספר חברות גדולות מאד, אולי לא בתחום הפרסום לילדים - - -
יפעת שאשא ביטון: אז אם אתם מפרסמים, אתה יכול בעצם לומר את זה גם כאן.
יפעת שאשא ביטון: לתת דוגמא לחברה.
<שגיא תמיר: אני יכול להגיד לך הכל, פרט לשם שלה.
<שגיא תמיר: מספר רשתות שיווק מזון שילמו סכומים של מאות אלפים.
<שגיא תמיר: שילמו.
<שגיא תמיר: ההליך הסתיים.
<שגיא תמיר: ערעורים בבתי המשפט - - -
תמר זנדברג: על מה?
תמר זנדברג: מה היו ההפרות?
<שגיא תמיר: הפרות שלא קשורות, אולי גם קשורות לילדים, כי הם גם קונים, אבל בעיקר על אי הצגת מחיר והטעיות במחיר בקופה ויידוע הצרכן על מוצרים בפיקוח.
<שגיא תמיר: זאת אומרת אנחנו נוגעים גם בהמון המון פנים בעולם הצרכני שהוא אין סופי.
<שגיא תמיר: יש לנו 64 הפרות ברות עיצום כספי.
<שירה לב ציון: נכון, והנושא של הטעייה של קטינים הוא רק אחד מהם.
<שירה לב ציון: אבל אנחנו כן מנהלים תיקים מנהליים נגד חברות הליהוק, שדובר עליהן בישיבה האחרונה או הקודמת.
תמר זנדברג: איזה חברות?
<שירה לב ציון: חברות ליהוק של ילדים.
יפעת שאשא ביטון: כן, כי שם אנחנו באמת שמנו את הפוקוס על הטעייה שהיא הייתה בוטה, שימוש גם ביוזר האישי בחשבון האישי של כל אחד מהילדים וזה צעק החוצה.
<שירה לב ציון: מתקיימות גם חקירות נגד חברות שמשתמשות בדרכי שיווק שיש בהן עידוד קטינים להשתתף בהגרלות.
תמר זנדברג: יש דברים כאלה שמתנהלים כרגע?
<שירה לב ציון: כן, כן, יש חקירות, אבל אנחנו בראשית הדרך.
<שירה לב ציון: אנחנו מזכירים שאנחנו רשות חדשה וכלי מנהלי שהוא חדש יחסית.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשמוע את עמדת האוצר.
יפעת שאשא ביטון: הגברת נירית איבי.
יפעת שאשא ביטון: עלה פה גם הנושא של פרסום והגרלות ושימוש באמצעים האלה כדי לעודד בני נוער להשתתף.
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לדעת מה קורה.
<נירית איבי: נירית, יועצת למנכ"ל משרד האוצר, מרכזת את הרגולציה על משרד הפיס וגם את ההגרלות.
<נירית איבי: תראו, שם אנחנו נמצאים בסיטואציה קצת יותר מורכבת.
<נירית איבי: אין לנו כלי מנהלי כמו שלמשרד הכלכלה היום יש להטיל עיצומים כספיים.
<נירית איבי: אנחנו כן יכולים להפעיל דו"ח של לקוח סמוי ולבחון ולראות.
<נירית איבי: לבקש פיקוח מכוח ההיתר, שדרך אגב, אם כבר מדברים על ההיתר, הוא נוסח משפטי נורא נורא צר שאנחנו תולים בו הרבה מאד תקוות, שייתן לנו את האפשרות גם להגביל פרסום ודיברנו על זה גם בשבוע שעבר או לפני שבועיים פה בכנסת.
<נירית איבי: המדיניות שלנו בעיקרון, גם כלפי הגרלות וגם כלפי הימורים חוקיים באופן כללי, היא לאסור, בדיוק כמו שאסור בסיגריות ואנחנו רואים היום שההנגשה הפרסומית לסיגריות לבני נוער היא כמעט אפסית.
<נירית איבי: אז אנחנו מאד היינו רוצים לקחת את החוק ולהעתיק אותו.
<נירית איבי: כשמדברים על ארגז כלים חדש, ארגז הכלים החדש שאמור לבוא גם לממשלה, גם לכלי הממשלתי וגם לכלי החקיקתי, הוא לא נמצא אצלנו, לצערי.
<נירית איבי: יש ועדה במשרד המשפטים שנועדה ונוצרה למען הפרסום, צרכים וכו' וכו'.
<נירית איבי: היא דנה כמעט שנתיים בסיפור הזה.
<נירית איבי: צריך לקום רגולטור חדש, שגם לי, כרגולטור על מפעל הפיס צריך לאפיין ולהגיד לי – האם נכונה הפרסומת אחת, שתיים, שלוש.
<נירית איבי: האם אריאלה, שהולכת ומשדרת ברדיו בזמן שהילדים הולכים לבית הספר וכל הילדים שומעים על אריאלה, האם זה נכון?
<קריאה: אראלה.
<נירית איבי: אראלה, סליחה.
יפעת שאשא ביטון: היא פשוט עוד לא התקשרה אליה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים כי היא כבר התקשרה.
תמר זנדברג: אבל אראלה זה פרסומת ברורה שמפוקחת ואגב גם היו כאן בכנסת, בשבוע שעבר היה לנו יום שלם - - -
<נירית איבי: לפני שבועיים.
תמר זנדברג: לפני שבועיים, בנושא מניעת הימורים.
תמר זנדברג: אבל שוב, זה פרסומת.
תמר זנדברג: אנחנו כאן מדברים על שיווק מסוג אחר.
תמר זנדברג: על שיווק שהוא הולך לא באמצעים הפרסומיים הרגילים - - -
<נירית איבי: אז בואי אני אסביר לך.
<נירית איבי: האם השיווק שבערוץ - - -
תמר זנדברג: במחיר של מקרר מילקי משיגים מה ש-1,000 אראלות, כמה מוציאים על קניית המדיה - - -
<נירית איבי: אז בואי אני אעשה סדר.
<נירית איבי: שנייה, תתני לי לסיים ואז אני גם אתייחס.
<נירית איבי: בשאלה האם למפעל הפיס מותר לפרסם בקירוב לבתי הספר או מותר לו לשים תחנות בקירוב לבתי הספר או למוסדות – התשובה היא לא, על פי ההיתר.
יפעת שאשא ביטון: אבל מותר להם למכור לבני נוער?
<נירית איבי: לא, מה פתאום?
<נירית איבי: זה בדיוק מה שהלקוח הסמוי עושה.
<נירית איבי: הלקוח הסמוי בודק שהם לא מוכרים, ויש שני דו"חות כאלה – אחד שאנחנו עושים, אחד שמפעל הפיס עושים.
<נירית איבי: יש שילוט מאד מאד ברור שאסור למכור מתחת לגיל 18.
<נירית איבי: יש נוהל הלבנת הון שצריך לבוא ולהקליד את תעודת הזהות, כך שצריך להציג את תעודת הזהות בנקודת המכירה.
<נירית איבי: מלבד זאת, אם כבר עוסקים בפרסום ושיווק, האם נכון שיש באנר באפליקציה של ערוץ הספורט בזמן היורו בשבע בערב, באנר על וינר.
<נירית איבי: אני לא בטוחה שזה נכון.
<נירית איבי: אבל כמו ששאלתם וזו שאלה מוצדקת וזו שאלה הכי במקום שיש והכי לגיטימית, האם יש לי את הכלים – לא.
<נירית איבי: לצערי אין לי את הכלים.
<נירית איבי: התשובה נמצאת בחקיקה שמובילים במשרד המשפטים, שזו ועדה בין משרדית עם כל חתכי משרדי הממשלה, שבאים להקים רגולטור שבדיוק בזה הוא צריך לעסוק וזה המקום שלו.
תמר זנדברג: את מדברת על הנושא של שימוש במידע של קטינים או באופן כללי?
<נירית איבי: אני מדברת על פרסום באופן כללי.
<נירית איבי: זה דו"ח של 150 עמודים.
<נירית איבי: ממליצה לכל מי שנוגע בו - - -
תמר זנדברג: פרסום לקטינים, או פרסום - - -