GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: כן, באמת.
יפעת שאשא ביטון: אני מבטאת לך את התחושה כדי גם לחזק את השינויים ואת המשמעות של השינויים שאתם עושים וגם שתבינו שהכיוון החדש הזה חייב לעבור תהליך של הסברה, אם זה בקהילת המחנכים ואם זה בכלל, כדי שיבינו שיש כאן משהו אחר.
יפעת שאשא ביטון: ההנגשה של המקום על רבדיו החדשים והשונים, דרך טכנולוגיות או דרך אמצעים אחרים, יכול לחבר ולהגיד 'חבר'ה, כדאי לכם לבוא, כי יש פה משהו חדש'.
יפעת שאשא ביטון: אני כן מסכימה שהייתי שמה את כל יהבי שם כדי להמציא את זה או ללדת את המקום הזה ממקום אחר.
<דן תדמור: אני מסכים לגמרי.
<דן תדמור: בעצם מה שאת אומרת, וזה נכון, שהאתגר כאן הוא לשנות את דעתם של אנשים על מקום קיים, שזה הרבה יותר קשה מאשר ליצור רושם ראשוני.
<דן תדמור: זה אתגר עצום.
<דן תדמור: בעצם המסר 'זה לא מה שחשבתם' הוא מסר מאוד קשה.
<דן תדמור: לצערי אין לנו תקציב פרסום ענק, אבל החדשות הטובות זה שדרך יחסי ציבור אנחנו כבר מתחילים ליהנות מהשינוי הזה ואנחנו עובדים מאוד קשה כדי להמשיך.
<דן תדמור: וזה לא קורה ביום אחד.
יפעת שאשא ביטון: כן, זה ברור, אבל יש היום טכנולוגיות, יש רשתות חברתיות, יש הרבה דרכים להעביר אינפורמציות ולגרות את הציבור להבין שכדאי - - -
<חן סער כהן: גם באמצעות הפעולות שלנו.
<חן סער כהן: אנחנו פוגשים בני נוער - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אנחנו מגיעים ואופס - - -
<חן סער כהן: בואו תראו מה הולך כאן.
<דן תדמור: זה על קצה המזלג השינויים שיש כאן.
<דן תדמור: מתי אנחנו יוצאים לסיבוב?
<חן סער כהן: בואו נצא לסיבוב.
<חן סער כהן: אני חושבת שהשיחה אחרי זה תהיה הרבה יותר אפקטיבית כשתראו בעיניים מה אנחנו עושים פה.
<חן סער כהן: (בסיור)
<דן תדמור: זה עדיין אתר בנייה, שימו לב איך שהוא סיבובי.
<דן תדמור: שתיים, תאמינו לנו שזה יהיה מוכן ביום שלישי.
<דן תדמור: באגף החדש יהיו ארבע תערוכות שייפתחו סימולטנית באותו יום.
<דן תדמור: הראשונה שנראה היא גלריית ילדים, מיועדת לילדים מגיל 6 עד 12 והוריהם ומתמקדת ב-148 גיבורי על יהודים.
<דן תדמור: גיבורי על זה ממשה ועד מארק צוקרברג וכל הנשים והגברים מכל המינים וכל הסוגים שהיו בדרך מחולקים לשמונה קטגוריות, מדענים, ספורטאים, מצביאים, פילוסופים, מהפכנים, אנשי תרבות, אנשי ספר וכדומה.
<דן תדמור: דמייני לך איזה אתגר זה היה שהגלריה הזו תהיה מאוזנת מכל הבחינות, אללה יוסטור.
<קריאה: ספורטאים יש?
<חן סער כהן: בוודאי שיש.
<דן תדמור: חלק מההפעלות הן הפעלות היפר אקטיביות, היי טק וחלק הן low tech, לא הכול חייב להיות טכנולוגיה, ובכל אחת מהתכניות הילדים יפגשו גיבורים ויעשו פעילות כלשהי שממחישה מה זה להיות גיבור.
<דן תדמור: להיות גיבור זה לא בהכרח כוח פיזי, בדרך כלל זה לא כוח פיזי, זאת חוכמה, זאת התמדה, זאת היכולת לעמוד על שלך גם כשכולם אומרים לך ההיפך.
<דן תדמור: נגיד אחת הגיבורות שלנו פה זאת עדה יונת.
<דן תדמור: עדה יונת, מי שמכיר את הסיפור שלה, היא 20 שנה הלכה כל יום לעבודה מתוך שכנוע פנימי שהיא תצליח לעשות את מה שכולם אמרו לה שאי אפשר לעשות.
<דן תדמור: איך מלמדים ילד מה זה ריבוזום זה כבר אתגר אחר, אבל כל דבר כזה פוצח עם הפעלה שמצליחה גם להמחיש מה הופך את האדם הזה לגיבור וגם מביאה עיקרון של גבורה.
<חן סער כהן: הפעילות החינוכית שתלווה את הסיור תבקש מהילד באמת לנסות לחשוב איזה ערכים נדרשים ומי הוא גיבור בעיניו.
<חן סער כהן: גיבור יכול להיות גם סבא שלו.
<דן תדמור: הפעילות המסכמת כשהילדים יוצאים כשהם בוחרים את הגיבור שלהם והגיבור יכול להיות מהגלריה וגם יכול להיות דנה אינטרנשיונל.
<דן תדמור: יש קצת בלגן בדמויות, אבל אלי כהן נמצא שם, הוא לא אמור להיות באזור של התרבות, אבל כן עפרה חזה ודנה אינטרנשיונל ואנריקו מסיאס.
<דן תדמור: זה יהיה סימולטור טיסה.
<דן תדמור: במלחמת העולם השנייה הייתה טייסת סובייטית בשם לידיה ליבק, יהודייה, שהורידה 12 או 13 מטוסים של הנאצים לפני שהיא בעצמה הופלה.
<דן תדמור: קראו לה הוורד הלבן, כל פעם שהיא הורידה מטוס היא ציירה ורד לבן על המטוס שלה ובסוף היא בעצמה נהרגה.
<דן תדמור: הילדים יוכלו לטוס ולהוריד נאצים.
<דן תדמור: (בישיבת סיכום)
<חן סער כהן: בית הספר הבינלאומי ללימודי העם היהודי הוקם לפני עשר שנים ומה שאנחנו עושים אנחנו באמת מדברים על חזון שלנו.
<חן סער כהן: החזון שלנו הוא לחנך לשייכות מושכלת ופעילה ולהיות בית גם לקהילות בארץ אבל גם לקהילות בחו"ל ואנחנו עושים את זה בכל מיני דרכים.
<חן סער כהן: הייעוד שלנו, אנחנו, כמו שאמרתי, האגף החינוכי, כל תלמיד, סטודנט, חייל, מבקר, בודד, עצמאי, שמגיע לבית התפוצות מקבל את התכנים שאנחנו יוצרים אצלנו בבית הספר.
<חן סער כהן: יש לנו תכניות שמיועדות לאנשי חינוך מקצועיים ואנחנו במסגרת זו פוגשים אנשים מארגונים מקבילים כמו הסוכנות, ההסתדרות הציונית, בינה, אלול וכו', לא רק דרך מערכי שיעור וכיתות, אלא גם באמצעות חוויות משותפות לכל המשפחה, אנחנו תיכף נתייחס לזה.
<חן סער כהן: אנחנו עושים הבחנה בין זיקה שנרכשת דרך ידע באופן מושכל לבין איזה שהיא חוויה רגשית ואינטואיטיבית ולשרת כמצע להגדרתו וקידומו של החינוך לעמיות יהודית בארץ ובעולם.
<חן סער כהן: חברים, עמיות יהודית זה מושג שאנחנו מדברים אותו וגם בעולם, בישראל יש לנו עוד דרך לעשות.
<חן סער כהן: המבנה הארגוני שלנו הוא כזה, טליה אבנון בנבנישטי עומדת בראש בית הספר, אני חושבת שחלקכם מכירים אותה, ובית הספר בנוי משלוש מחלקות.
<חן סער כהן: המחלקה לפיתוח מנהיגות חינוכית, שכמו שאמרתי, עוסקת בהקניית הידע למחנכים ואנשי מקצוע.
<חן סער כהן: יש לנו מחלקה לחינוך פורמלי ובלתי פורמלי, שם נכתבות התכניות עבור תלמידי בית ספר, תלמידי גנים, חיילים, סטודנטים, חבר'ה שמגיעים ממסע, תגלית וכן הלאה, תכניות שמתקיימות הן כאן והן מחוץ לבית התפוצות, ומחלקת קהל וקהילה, שזו המחלקה שלי, שאנחנו מייצרים פעילויות ותוכן לקהל הרחב, מה שנקרא למבקר העצמאי.
<חן סער כהן: אנחנו מדברים פה על ממשפחות וילדים ועד שוחרי תרבות, באמצע יש לנו סטודנטים, צעירים, ישראלים ולא ישראלים.
<חן סער כהן: אז מה היא עמיות יהודית, שימו לב לחוטים האלה, שכל חוט הוא בצבע אחר והחזון שלנו הוא איך אנחנו אורגים מתוך כל החוטים האלה שמייצגים כל מיני שונויות קהילה אחת.
יפעת שאשא ביטון: קהילה אחת, אבל ששומרת על הייחודיות של כל אחת.
<תמי ברנע: יש פה איזה סתירה, אם אנחנו יוצרים קהילה אחת אז איפה אני משמרת את המורשת שאני - - -
<חן סער כהן: למה את חושבת שזאת סתירה?
<חן סער כהן: הנה, ראינו דוגמה.
יפעת שאשא ביטון: זו קהילה אחת, בואי נגיד במיוחד אחרי השיח על כור ההיתוך, שכולנו יודעים מה היה גורלו וגם למה הוא נועד, דווקא אני בציור הזה לא רואה כור היתוך, אני רואה את היכולת של הקצוות שיכולים להתחבר ולהיות ביחד - - -
<חן סער כהן: לכל אחד יש ביטוי עצמאי.
יפעת שאשא ביטון: עם שמירה מאוד ברורה של הייחודיות.
<חן סער כהן: ואיך בעצם אנחנו משיגים את תחושת ההשתייכות הזאת, דיבר דן קודם על ששת הנכסים - - -
יפעת שאשא ביטון: קהילה אחת עם הרבה גוונים.
<חן סער כהן: ערכים שדרכם אפשר להשתייך לשיח הזה.
<חן סער כהן: כל אחד זה בעוצמה משתנה אצלו, לדוגמה זיכרון משותף או יצירת ספרות ותרבות יהודית.
<חן סער כהן: יש מי שמתחבר לזהות היהודית דרך עגנון, דרך העברית, דרך אורחות חיים, יש מי שאצלו זה בעצימות כזו, בעצימות נמוכה יותר - - -
יפעת שאשא ביטון: ביצירות, בספרות, בתרבות, בשירה, נכנסים משוררים מזרחיים?
<חן סער כהן: איזה שאלה.
<חן סער כהן: תיכף אני אגיע למה אנחנו עושים בסדרה, השנה הייתה לנו סדרה שנקראה 'הספרדים', מפגשים של פעמיים בחודש שעוקבים אחרי כל אוצרות התרבות הספרדית מזמן גירוש ספרד ונדדנו דרך המקומות שאותה גלות ספרד הגיעה אליהם.
<חן סער כהן: אז בוודאי.
<חן סער כהן: לעומת זאת יש לנו גם על תרבות האידיש.
יפעת שאשא ביטון: צריך הכול מהכול.
<חן סער כהן: זאת אומרת אין פה איזה נרטיב מרכזי ונרטיב משני.
<חן סער כהן: הריבוי, המגוון, הדברים חיים זה לצד זה.
<חן סער כהן: ראיתם למעלה, יש את בתי הכנסת הספרדים והאשכנזים, יש את האורתודוקסים מול הליברלים, יש את החדש ויש את הישן.
<חן סער כהן: זה הכוח של הדבר ואת זה אנחנו רוצים להעביר למבקרים שלנו.
<חן סער כהן: אפשרות נוספת להתחבר למרחב הזה זה דרך השפה.
<חן סער כהן: כשאנחנו מדברים על עברית אנחנו מדברים על אידיש ועל לדינו.
<חן סער כהן: זיקה קבועה לישראל, כמו שאמר דן, יש מי שחי פה ויש מי שלא חי פה, אבל עדיין מרגיש מחויב וקשור, ועולם ערכים.
<חן סער כהן: עולם ערכים יהודי אנחנו מדברים תמיד על תיקון עולם, אנחנו מדברים אפילו על השליטה, יש לנו ערכים שהם אוניברסאליים אבל ערכים שהם פרטיקולריים עם תפיסת הזהות היהודית.
<חן סער כהן: אנחנו לא נעים על ציר של למעלה למטה, שהוא מניח איזה שהיא היררכיה, אנחנו מדברים על רוחב, ואיך אנחנו עושים את זה?
<חן סער כהן: יש לנו פה תנועה מתמדת בין שני מוקדים, היחיד והסיפור האישי והאופן שבו הסיפור האישי מצליח להשתלב בסיפור הקולקטיבי.
<חן סער כהן: זאת הנחיית העבודה שלנו.
<חן סער כהן: באופן כללי מה שאנחנו מבקשים לעשות זה מצד אחד לפרק את הסיפור לגורמים, כמו שראינו את החוטים האלה, שלכל אחד מהם יש צבע משלו, אבל מטרת העל היא למצוא דרך לחבר את כל החלקים האלה של אותו פאזל לכדי פסיפס שכולנו מצליחים להרגיש שאנחנו חלק ממנו.
<חן סער כהן: המוטו שלנו הוא 'אתם חלק מהסיפור', אבל זה לא סלוגן בלבד, זאת לא סיסמה, זאת הנחת עבודה.
<חן סער כהן: לדוגמה, כשמגיעים לפה תלמידים, וכאן אני מתייחסת לתכנית השורשים שלנו, מופנית לתלמידים בכיתה ז' שמגיעים לבקר כאן בבית התפוצות, הם עושים סיור בתערוכת הקבע ומגיעים לכיתה לסדנה.
<חן סער כהן: כאן אנחנו נותנים להם כלים של איך באמת אני עושה עבודת שורשים, מתוך ההבנה שככל אני מכיר את הסיפור שלי יותר טוב גם אני מחזק את תחושת הגאווה וגם אני מחזק את תחושת ההשתייכות שלי, להכיר את הסיפור שלי זה נכס עצום.
<חן סער כהן: אבל זה לא מספיק.
<חן סער כהן: כדי להרגיש חלק מהכלל אני צריך להכיר ברבגוניות של הסיפורים שנמצאים לצדי.
<חן סער כהן: כשאנחנו שואלים ילדים שמגיעים לסיור מה הן ארצות המוצא שלכם, מה הם המנהגים המיוחדים למשפחה שלכם, איך אתם חוגגים את החגים, איזה מאכלים יש לכם, והלוח מתמלא ב-20 ומשהו ארצות מוצא ובעשרות מנהגים ייחודיים לכל משפחה ומשפחה הכוח של זה מול הילד שפתאום רואה ביטוי לסיפור שלו, אבל הוא משתלב באיזה שהוא מארג שהופך את תחושת השייכות שלו למאוד מאוד מוחשית.
<תמי ברנע: הסדנה, למרות שאחר כך הם באים לכיתה ויש סדנה - - -
<חן סער כהן: בכיתה שלנו פה.
<תמי ברנע: לא בכיתה בבית הספר על ידי המחנכת?
<חן סער כהן: לא, ממש לא, על ידי מדריכים שלנו, בהמשך לסיור.
<חן סער כהן: יש לנו פה מערך מאוד משוכלל.
<תמי ברנע: לא הייתי מכיתה ד'.
<חן סער כהן: אז הגיע הזמן.
<חן סער כהן: זו דוגמה אחת.
<חן סער כהן: איך אנחנו יכולים לחזק תלמידי פריפריה?
<חן סער כהן: באמת חלק מהתכניות מתקיימות כאן, אבל יש גם הרבה תכניות שאנחנו מוציאים החוצה.
<חן סער כהן: לדוגמה סיפור משפחתי, מכירים?
<חן סער כהן: זו תכנית שחגגה השנה את השנה ה-21
יפעת שאשא ביטון: השקף הקודם, שהיה כתוב 'העצמת תלמידים באזור הפריפריה, אתם חלק מהסיפור'.
יפעת שאשא ביטון: זה מה שאת מספרת לנו, נכון?
יפעת שאשא ביטון: הם לא רואים דבר כזה?
<חן סער כהן: לא, כל המצגת הזאת היא מצגת שהיא עבורכם.
יפעת שאשא ביטון: רק רציתי לוודא - - -
<חן סער כהן: לא, בוודאי שלא.
<חן סער כהן: ממש לא.
<חן סער כהן: נהפוך הוא, אני אומרת שוב פעם, אין כאן נרטיב מרכזי ונרטיב משני.
יפעת שאשא ביטון: בסדר, הם לא יודעים שהם באים לפה כילדי פריפריה.
<חן סער כהן: אנחנו גם באמת באמת, שימי לב, היינו עכשיו במוזיאון, הייתה שם פריפריה?
<חן סער כהן: יכולת להגיד שמשהו משני או שולי או לא?
יפעת שאשא ביטון: לא, מבחינת התכניות, אין בשום מקום משהו שמופיע כ - - -
<חן סער כהן: כי אנחנו באמת לא מאמינים בזה, זה לא משהו שאנחנו ממשיגים.
<חן סער כהן: הסיפור, הכוח שלו הוא בדיוק מהגיוון.
<תמי ברנע: אני חושבת שהמילה בכלל לא צריכה להיות על השולחן, פריפריה, צריך את הנושא של ההסעות, אבל זה לא - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אני מבינה, זה שיח בינינו, שאנחנו מדברים על חתכים באוכלוסייה שאנחנו רוצים לקרב למקום הזה, זה לגיטימי לחלוטין, זה - - -
<חן סער כהן: לצורך זה נפגשנו, לא?
יפעת שאשא ביטון: זה נראה כל כך יפה, שפחדתי שזה לא איזה שלט פה או משהו.
<חן סער כהן: ממש לא, המילה לא מדובררת אף פעם, אוקיי?
יפעת שאשא ביטון: זה מה שרצינו.
<חן סער כהן: בכלל השיח פה הוא מאוד לא היררכי, או מבדל, תמיד הדגש הוא על המשותף.
<חן סער כהן: סיפור משפחתי היא תכנית שחוגגת השנה 21, אם יהיו לכם כמה דקות אני מאוד אשמח שאתם תבואו לראות במה מדובר.
<חן סער כהן: זו תכנית שמתקיימת במאות בתי ספר בעולם ובארץ.
יפעת שאשא ביטון: בתי ספר יהודיים?
<חן סער כהן: כן.
<חן סער כהן: זאת תכנית שורשים, יש לה מערך קבוע, מובנה, שנלמד לאורך כל השנה, עם מורה, ובסופו של דבר, אחרי שהילדים לומדים להכין תחקיר ומכינים את הקלסר שבתוכו נמצא כל החומר, הראיונות שהם ניהלו, החומרים שהם אספו, הדוקומנטציה, הם מציגים מוצג מוזיאלי שהם מכינים בעצמם.
<חן סער כהן: מתקיימת פה תחרות, העבודות נשלחות אלינו מחו"ל ומהארץ, ועדות שיפוט.
<חן סער כהן: השנה יש לנו 48 עבודות שהגיעו לשלב התחרות, הילדים שזוכים מחו"ל מקבלים כרטיס טיסה ומגיעים לארץ עם ההורים שלהם.
יפעת שאשא ביטון: והם מגיעים לפה לבקר בבית התפוצות?
<חן סער כהן: אנחנו עושים להם פה יום שלם, מהבוקר עד הערב, יש פה שילוב של ילדים מישראל וילדים מחו"ל, הם עוברים פה תכנית לאורך כל היום, מאוד מאוד מרגשת ומעניינת.
<אירית אדמוני פרלמן: רציתי רק לציין שלעתים יש פה ילדים שזו ההזדמנות הראשונה שלהם להגיע לארץ, בהזדמנות הזו שאנחנו מטיסים אותם.
<חן סער כהן: אנחנו מדברים על ילדים שמגיעים מדרום אמריקה, צפון אמריקה וקנדה, חמ"ע, ברית המועצות לשעבר, אירופה, ויש פה באמת מגוון של שפות ושל ילדים שכולם כולם מגיעים בגלל שהם הגיעו להישגים יוצאי דופן.
<חן סער כהן: ואני מבקשת, אם יש לכם כמה דקות, אתם תבואו לראות את הדבר הזה, זה - - -
<אילת שחק: את יודעת עד מתי היא תהיה?
<חן סער כהן: התחרות מתקיימת השנה ב-8 ביוני, זו הפתיחה, העבודות ימשיכו להיות מוצגות בגלריה חודש לאחר מכן, עד אמצע יולי.
<תמי ברנע: אבל זאת בעצם התכנית שכל ילד בישראל בכיתה ז' עושה?
<חן סער כהן: לא, ממש לא.
<חן סער כהן: יש את התכנית של משרד החינוך.
<תמי ברנע: אתם לא שותפים לתכנית של משרד החינוך?
<חן סער כהן: אנחנו ייצרנו תכנית חלופית.
<חן סער כהן: נוספת, לא חלופית.
<חן סער כהן: יש בתי ספר שבוחרים לעבוד עם התכנית הזאת, שהיתרון של התכנית הזאת - - -
<אירית אדמוני פרלמן: 300 שקלים.
<אירית אדמוני פרלמן: אומרים שזה עולה כסף - - -
<חן סער כהן: אנחנו שולחים מערך מסודר, מובנה, כולל ההזדמנות להשתתף בתחרות.
<תמי ברנע: 300 שקלים לבית ספר או לתלמיד?
<חן סער כהן: בית ספר כמובן.
<תמי ברנע: אז זה באמת לא בשמים.
<חן סער כהן: וכשעושים את עבודת השורשים, שתי הבנות שלי עשו, אחת עשתה ואחת עשתה העתק-הדבק כמובן.
<אילת שחק: אצלי זה עוד ממשיך לגדולים, היום הנכדים כבר מעתיקים.
<חן סער כהן: שמעתי שאפילו לא משנים את השמות, אמרנו שרק משנים את השם, אומרים לי שאפילו את זה כבר לא.
<חן סער כהן: זאת הזדמנות לעשות את זה בצורה אחרת, מאוד מאוד מאוד יצירתית.
<חן סער כהן: חלק מהתלמידים מכינים עבודות וידיאו, חלק מהתלמידים מצלמים את עצמם מנגנים.
<חן סער כהן: אתם לא מבינות - - -
<אילת שחק: אני מוכרחה לספר, אני שפטתי בזה של דרום אמריקה.
<אילת שחק: יש שם עבודה מדהימה, היא לקחה כוסות קידוש של יין וכל כוס קידוש כזאת ייצגה לה דמות אחרת במשפחה, היא שמה אותם בזווית כזאת של שפיכה, מתוך כל כוס יצא צינור עם היין וכל הצינורות התנקזו אליה.
<אילת שחק: מה היא קיבלה מכל אחד.
<אילת שחק: מדהים, זה מארגנטינה.
<חן סער כהן: יש עבודות שהן מדהימות.
<חן סער כהן: קודם כל נורא מרגש לשפוט, נכון?
<אילת שחק: כן.
<חן סער כהן: זו חוויה לראות ילדים, הנוער הלא איכותי, ואנחנו מקבלים פה עבודות שגם ברמה האמנותית.
<הדרה רוזנבלום: אנחנו נחשפנו למשפחה שעשתה שמיכת טלאים וכל פעם מוסיפים.
<הדרה רוזנבלום: זה ממש מדהים.
<חן סער כהן: זה מאוד מרגש וגם התהליך שהמשפחה עצמה עוברת, זה אף פעם לא רק - - -
<אילת שחק: הקריטריונים זה אסתטיות, יצירתיות, יהדות וחקר.
<הדרה רוזנבלום: ואין שיתוף של המשפחה?
<חן סער כהן: בדרך כלל כזה פרויקט ילדים לא עושים לבד.
<חן סער כהן: ראשית, כי הוא חייב לגשת למשפחה ולקבל מהם את המידע, זה הופך להיות סוג של דינמיקה משפחתית שאנחנו תמיד - - -
<תמי ברנע: כמה בתי ספר בישראל משתתפים בזה?
<חן סער כהן: אני לא יודעת להגיד לך מספר מדויק, בסביבות 150, משהו כזה.
<חן סער כהן: בעיניי זה שוליים, יש לנו עוד לאן להגיע.
<תמי ברנע: אבל 150 זה בכל אופן מספר.
<חן סער כהן: זה מספר יפה, וחלקם בתי ספר חזקים וטובים שאיתנו כבר הרבה מאוד שנים.
<חן סער כהן: הפרויקט הגנאולוגי של צה"ל ובית התפוצות זה פרויקט חדש, שוב פעם פרויקט שבו אנחנו יוצאים החוצה.
<חן סער כהן: טירונים, במסגרת סדרת חינוך, עוברים סדנה עם מפקדים ומפקדות שעברו הכשרה אצלנו, במסגרתה הם עומדים על החשיבות של השורשים שלי, איפה זה פוגש אותי כחייל, איפה זה פוגש אותי כאזרח, איפה זה פוגש אותי כישראלי וכיהודי ובסופה של הסדנה, בארבעה צעדים באמת מאוד מאוד פשוטים, נעשתה פה עבודה - - -
<דן תדמור: פיתחנו אפליקציה שמאפשרת להזין עץ משפחה, לא כחוויה של שעות, אלא מה שכל אחד יודע בשלוף.
<דן תדמור: כל אחד יודע שלושה דורות בשלוף, אז כל הטירונים הקרביים בזמן סדרת חינוך, או בהר גילה או בלטרון, ועכשיו גם צוערים בבה"ד 1, מקבלים סשן כזה, אז מרשים להם לשלוף את הסמרטפון.
<דן תדמור: אגב, הנחת עבודה של חיל חינוך שלכל חייל יש סמרטפון והיא נכונה, אני ראיתי את זה במציאות.
<דן תדמור: הם שמחים מאוד לשלוף את הסמרטפון שלהם והם ממלאים.
<דן תדמור: זה קטע מדהים.
<דן תדמור: הלכתי לראות את זה בפעולה ואחת הקבוצות שאני ראיתי, קרביים, מג"בניקים.
<דן תדמור: עמדתי להיכנס, שעה עשר בבוקר, אמרתי אללה יוסטור מה אני הולך לראות פה, בין הניקורים לבין זה ש - - - מג"בניקים.
<דן תדמור: אני באמת נכנס לחדר, באופן מאוד טיפוסי - - -
יפעת שאשא ביטון: דבר בעדינות על המג"בניקים.
<דן תדמור: להיפך, תיכף תשמעי משהו על המג"בניקים.
<דן תדמור: קודם כל יש לנו גם פתרונות לדרוזים, נוצרים ומוסלמים.
<דן תדמור: קודם כל, שייאמר מיד.
יפעת שאשא ביטון: מג"ב היום זה כבר לא מג"ב של פעם.
<דן תדמור: אני נכנס לחדר ואני רואה חבר'ה, עדיין 90% פריפריה, והם נכנסו לעסק הזה עם כל הלב וכל הנשמה, במעורבות מדהימה.
<דן תדמור: אני חשבתי בעשר בבוקר לראות אותם מנקרים, שום דבר, יש מערך אימון נורא טוב שחיל החינוך פיתח יחד איתנו, הם היו באטרף.
<דן תדמור: והם נתקעו, אז הם קראו לעזרה 'ולא, אני חייב להזין גם את זה', 'רגע, הסבתא שלי מהצד הזה והדודה שלי מהצד ההוא', זה תופס אותם בשלב בחיים שלהם שהזהות הלאומית והעמית שלהם, יש לה משמעות.
<דן תדמור: בן אדם הולך מחר אולי להיהרג ואולי להרוג עבור משהו, הוא רוצה להבין מה.
<דן תדמור: זו הייתה פשוט חוויה שחיממה את הלב, זה היה מדהים.
<דן תדמור: יצאתי בסדר?
יפעת שאשא ביטון: לא, אבל אנחנו נעשה לך תיקון אחר כך.
יפעת שאשא ביטון: כמו שחידשת את בית התפוצות, אז מג"ב מאוד חידשו את עצמם והם עשו תהליך מאוד יפה.
יפעת שאשא ביטון: היום על כל עשרה שמבקשים נבחרים ארבעה, זאת אומרת תהליך הבחינות שם הוא כואב, אנחנו נלחמים על חיילים שרוצים להיכנס למג"ב.
<דן תדמור: הקבוצה שאני ראיתי הייתה כמעט על טהרת הפריפריה.
יפעת שאשא ביטון: כן, בדרך כלל אלה חיילים שעומדים בנקודות מעבר.
<הדרה רוזנבלום: או מסורת משפחתית.
<חן סער כהן: כשתרד התערוכה של תחרות סיפור משפחתי תעלה התערוכה של תחרות העדשה היהודית.
<חן סער כהן: ציון עוזרי, צלם בקנה מידה בינלאומי, חי בניו יורק ומצלם קהילות יהודיות בכל העולם כבר הרבה מאוד שנים, בנה תכנית עבור בני נוער.
<חן סער כהן: אנחנו מיישמים אותה השנה, לשמחתנו, גם בארץ.
<חן סער כהן: אנחנו פתחנו את התחרות לבני נוער מגיל 12 עד 17 והם בדיוק בתהליך שליחת הצילומים אלינו, אנחנו שוב פעם עובדים על סינון בעזרת שיפוט מאוד מכובד והתערוכה הזאת, כ-20 עד 25 ייכנסו לגלריה ויהיו מוצגים לפחות חודש.
<חן סער כהן: שוב פעם, איך אנחנו יוצאים החוצה, ומחזקים, היום לצלם זה מאוד מאוד פשוט.
<חן סער כהן: את הקשר הרב דורי אני צריכה להציג?
<חן סער כהן: כולם מכירים את התכנית הנפלאה הזאת?
<חן סער כהן: הזכרת קודם את מאגר הסיפורים, נדמה לי שעברנו את ה-5,000 סיפורים.
<חן סער כהן: תכנית שמיועדת לתלמידים ולאזרחים ותיקים, אלה מלמדים את המבוגרים מיומנויות מחשב והאזרחים הוותיקים חולקים איתם את הסיפור שלהם ומעלים אותו ביחד לרשת.
<חן סער כהן: היה לנו לא מזמן כנס בהשתתפות השרה גמליאל, זה היה מהמם.
<חן סער כהן: בית התפוצות לכל המשפחה.
<חן סער כהן: אנחנו דיברנו כיצד אנחנו מעבירים את התחושה, את המושג עמיות באופן - - - ככה נראים אנשים שמגיעים לבית התפוצות בקיץ, לפרויקטים של אמנות שיתופית.
<חן סער כהן: אנחנו יכולים לדבר הרבה על עמיות, יש מי שאומר בואו נרגיש עמיות, בואו נעשה עמיות, איך אנחנו עושים עמיות כשאנחנו לוקחים בפעילות רבת משתתפים שבה הסיפור שלנו הופך להיות חלק מהסיפור המשותף, אנחנו יוצרים פה יצירה סינרגטית.
<חן סער כהן: אז לפני ארבע שנים חנוך פיבן - - -
<קריאה: זה היה מדהים.
<חן סער כהן: זו הייתה באמת חוויה מאוד מאוד גדולה.
<חן סער כהן: 2,500 משפחות, 12,000 משתתפים הגיעו לפה ויצרו את הסיפור המשפחתי שלהם באמצעות המתודה של חנוך פיבן.
<חן סער כהן: חנוך פיבן עובד עם חפצים, המשפחות יצרו את הסיפור שלהן כפרופיל, כדיוקן, ואז זה הודפס וחנוך יצר מכל הדיוקנאות האלה קולז' ענק שסיפר את הסיפור המשותף של כולנו.
<חן סער כהן: שנתיים אחר כך אירחנו פה את מקס לוי פרידר, אמן קהילתי, שביחד עם 9,000 איש צייר פה במשך שלושה שבועות, ציירנו כולנו את העתיד שלנו.
<חן סער כהן: אנחנו מוציאים איזה שהיא שאלה משמעותית ואז נותנים להם להשתולל בפעילות מאוד מאוד כיפית.
<אילת שחק: מה מתוכנן לקיץ?
<חן סער כהן: בקיץ אנחנו פותחים את הגלריות החדשות.
<דן תדמור: גלריית המשפחה החדשה, אנחנו חונכים אותה בקיץ, זה יהיה מוקד משיכה חזק מאוד.
<דן תדמור: אנחנו עושים פעילות משלימה לגלם את הגיבורים.
<הדרה רוזנבלום: יש לי הצעה, כי מנכ"לית משרד החינוך, במסגרת כל הסיפור של קייטנות קיץ וכו', אז הם השקיעו די הרבה כסף ברשויות, זה נקרא ערי ערים ונוער ויצאה חוברת ואפליקציה, נדמה לי שהשיקו אותה אתמול או היום.
<גידי זאגא: את מדברת על הקייטנות של א'-ב'?
<הדרה רוזנבלום: לא, א'-ב' זה א'-ב', מדריכים אותם ומנחים אותם נציגים שלנו, מד"צים וכמובן מורים, שתהיה להם הזדמנות לעשות קצת השלמת הכנסה למה שהם מרוויחים במהלך השנה.
<הדרה רוזנבלום: בכל אופן יש המון פעילויות שהכניסו וזה גם הצעה למשפחה וגם לילדים, אני פשוט מציעה שאולי אפשר להכניס את זה, אם זה יהיה פתוח, למסגרת הפעילויות, זו דרך טובה מאוד לחשיפה.
<הדרה רוזנבלום: בשנה שעברה נכנסו 160,000 איש לאפליקציה הזאת.
<הדרה רוזנבלום: אני חושבת שזה יכול להתחבר טוב, אני סתם מוכרת לכם איזה שהוא טיפ שיכול לסייע.
<חן סער כהן: אני אשמח להבין קצת יותר במה מדובר, בוודאי.
<הדרה רוזנבלום: אוקיי.
<חן סער כהן: שוב פעם, חוויה משפחתית משותפת.
<חן סער כהן: הילדים לא משאירים את הילדים והולכים לארומה, אנחנו באמת תובעים איזה שהוא שיתוף פעולה ואנחנו מגיעים פה לחוויות מאוד מאוד מרגשות, שאנשים לוקחים חלק במשהו שהוא המוני ועדיין מצליחים להרגיש מה זאת עמיות ברגליים.
<חן סער כהן: בלי לדבר על זה הרבה, אנחנו לא אומרים עמיות בחוויות האלה, אנחנו פשוט נותנים להם להרגיש שהם חלק ממשהו יותר גדול סינרגטית.
<חן סער כהן: משהו די חדש, עניין של כמה חודשים, אנחנו מפעילים תכנית עם מחנכים ומורים בחמ"ע, בברית המועצות לשעבר, מורים להיסטוריה והתלמידים שלהם שמתחקים, חוקרים ומתעדים את הקהילות שלהם.
<חן סער כהן: אנחנו מדברים על אוכלוסייה שבמשך שנים לא יכלה לחקור את ההיסטוריה היהודית שלה, ועכשיו יש איזה שהיא פריחה, ואנחנו נדהמים משיתוף הפעולה ומהרעב שיש להם והצורך העצום.
<חן סער כהן: עמיתי בית התפוצות, הזכרתי קודם את המחלקה לפיתוח מנהיגות חינוכית.
<חן סער כהן: אנחנו פוגשים פה חבר'ה ממיטב המוסדות והארגונים שעוסקים בזהות יהודית, חבר'ה מקבילים לנו, אם זה הסוכנות, ההסתדרות הציונית, בינה, אלול, הלל והם מגיעים אלינו לסדנאות וסמינרים מרוכזים שבהם אנחנו מנחילים את הפרקטיקה, את הידע, את התוכן והמתודולוגיה של מה זה עמיות, איך אני מעביר את זה הלאה, מה אני עושה עם זה.
<חן סער כהן: מרכז קהילתי לצעירים וסטודנטים.
<חן סער כהן: זה דבר שאנחנו עובדים עליו.
<חן סער כהן: החבר'ה האלה, אתם יודעים, בין 20 ל-35, זה קהל שאנחנו צריכים להבין איך אנחנו מפצחים אותו ויש להם צרכים מאוד מאוד ברורים.
<חן סער כהן: אנחנו פה מארגנים ערבים, הן לעולים והן לישראלים.
יפעת שאשא ביטון: מגיעים?
<חן סער כהן: העולים מגיעים בצורה מעוררת השתאות.
<חן סער כהן: כמה אנשים שעשו את הצעד והגיעו לפה מחפשים מקום שבו אפשר לדבר על זה.
<חן סער כהן: כבר עשיתי את זה, עכשיו תנו לי למשמע את זה, תנו לי להבין מה ההשלכות של זה, תנו לי לראות את השווים לי, תנו לי לראות את הישראלים.
<חן סער כהן: אנחנו עושים את זה תמיד בהשראת תערוכות שיש לנו, משלבים את זה עם התכנים של בית התפוצות ומגיעים לערבים מאוד מאוד משמעותיים.
<חן סער כהן: אני אסבר את האוזן, ב-5 ביוני, יום ירושלים, אנחנו עושים פה בשיתוף עם אדמס ערב זיכרון לעולים מאתיופיה, מנהלים ומובילים את זה הסטודנטים בני הקהילה האתיופית שלומדים באוניברסיטת תל אביב.
<חן סער כהן: יש 74 כאלה בשני התארים.
<חן סער כהן: הם מארגנים ערב יפהפה שאנחנו מנחים אותו יחד איתם ומאפשרים להם אותו.
<חן סער כהן: זו קהילה אחת.
<חן סער כהן: לפני חצי שנה עשינו ערב לבני הקהילה הרוסית, שהגיעו לפה ויצרו לעצמם תכנים, הן אמנותיים והן פאנלים של שיחות שבמהלכן הם יכלו באמת להציף דברים שמעניינים אותם.
<חן סער כהן: יש לנו מתמחים שמגיעים מחו"ל, ממגוון מוסדות ובתי ספר, חמישה חודשים שהם משתלבים בעבודה שלנו, יוצרים פרויקטים משל עצמם.
<חן סער כהן: כמו שאנחנו מגדירים אותם, הם שגרירים של בית התפוצות בהמשך.
<חן סער כהן: כבר בנובמבר אנחנו ככל הנראה נצא בכנס בנושא עמיות, שיהיו לו מספר מסלולים במספר תחומים.
<חן סער כהן: הסדרות, הזכרתי את סדרת 'הספרדים', סדרת האידיש, תרבות ישראלית ויהודית מקולנוע ועד ספרות.
<חן סער כהן: נגיע תיכף למספרים.
<חן סער כהן: המספרים מדברים בעד עצמם, יש לנו 35,000 תלמידים ישראלים, אנחנו היינו שמחים לראות פה יותר.
<חן סער כהן: בתכנית סיפור משפחתי יש לנו כ-20,000 משתתפים בשנה, 10,000 בישראל, משתתפים בקשר הרב דורי, 500, ואני חייבת להגיד שזה עולה בזמן שאנחנו מדברים, זו הצלחה לא נורמלית.
<חן סער כהן: 9,000 חיילים וקצינים, 2,000 אנשי חינוך, 5,000 צעירים מחו"ל דרך מגוון תכניות, 15,000 משפחות שמגיעות לפה בחגים ובחופשות ו-2,000 מנויים בשדרות התרבות, שדרות שמתקיימות פה על בסיס שבועי במשך השנה.
יפעת שאשא ביטון: אלה מספרים יפים, זה היקף יפה.
יפעת שאשא ביטון: אם את מחברת את הכול, אני מניחה שהחפיפה שם מעטה, אבל אם את מחברת את המספרים אני חושבת שההיקף הוא מרשים מאוד.
<חן סער כהן: ואנחנו בפירוש מרגישים שיש לנו עוד הרבה מאוד מה לעשות, אנחנו רחוקים ממיצוי ובמיוחד כשאנחנו מדברים על ילדי פריפריה.
<חן סער כהן: אני חושבת שהמשמעות של להגיע לפה ובאמת לראות איך הסיפור שלך משתלב בפאזל הזה, האפשרות של זה להעניק תחושה של השתייכות וגאווה, אני מיוצג, אני נמצא כאן - - -
<קריאה: אני גם מכיר את החבר שלי.
<גידי זאגא: זה בדיוק מה שאמר דן, כשפרסמו את המפה של מי מגיע לבית התפוצות, אז יש כתם אחד גדול במרכז ומהפריפריה בקושי מגיעים, אז השאלה היא איך אנחנו יכולים לחשוף את בית התפוצות והתכנים שלו יותר לפריפריה, דרום וצפון.
<דן תדמור: והפתרון הוא לא לצאת, אפשר גם לצאת אל, אבל זה לא הפתרון.
<דן תדמור: להיפך, אנשים צריכים להבין שהם כאן, הם צריכים לקבל את החוויה במלואה.
<דן תדמור: היו לאורך השנים הרבה ניסיונות לצאת החוצה, זה לא משיג את האפקט הזה.
<דן תדמור: אתה מגיע לכיתה של אנשים מסכנים וחבוטים, אתה לא נותן להם חוויה טרנספורמטיבית.
יפעת שאשא ביטון: למה מסכנים וחבוטים?
<דן תדמור: כי השעה שתיים וחצי אחר הצהריים וחם.
<דן תדמור: אל תחפשי אותי איפה שאני לא.
<חן סער כהן: כי יש לנו תנאים, יש לנו פסיליטיז, את ראית אותם ואנחנו שמחים להביא כיתה - - -