GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: אז אותו פלקט שדיברנו עליו עם מספרי הטלפון והפרסום באתר והסרטון והכל, זה באמת עם כתובת של בני הנוער שהם יפנו אליהם והם בעצם יעבירו את הפניות הלאה, ואז זה הופך להיות באמת יותר- - -
<הדר אליהו: אבל הכוונה היא לפנות גם אל הציבור – קחו אחריות.
יפעת שאשא ביטון: צריך לחשוב איך משלבים את זה.
יפעת שאשא ביטון: דיברנו על זה גם בפעם הקודמת, שבכלל הציבור יידע כשהוא נותן טיפ אז למי, וכשהוא מתגמל מישהו אז מה.
יפעת שאשא ביטון: כשמגיע אליו שליח.
יפעת שאשא ביטון: צריך לחשוב אולי באמת לפעם הבאה.
יפעת שאשא ביטון: אתה רוצה להוסיף?
<אביתר משה ריבלין: אפשר להגיד על הטיפ?
<אביתר משה ריבלין: בתור אחד כזה עבדתי בכוח אדם, אמרתי את זה מקודם.
<אביתר משה ריבלין: אז זה בכל האולמות שעבדתי.
<אביתר משה ריבלין: עבדתי, בערך הגעתי ל-20 או אולי אפילו 30 אולמות, ורק פעם אחת מכל האירועים קיבלנו את הטיפ הכללי באמת, וכל פעם אני יודע, הם לוקחים את זה.
<אביתר משה ריבלין: חלק אני יודע שהבוס שלי לקח, שהביאו לו, אבל רוב הפעמים זה האולם.
<אביתר משה ריבלין: כאילו זה היה חלק חלק.
<אביתר משה ריבלין: אנחנו לא קיבלנו את זה.
יפעת שאשא ביטון: תקשיבו, אם בעלי האירועים יידעו שזה מה שקורה – הם לא יתנו את הטיפ הזה.
יפעת שאשא ביטון: הרבה פעמים זה כסף עודף שהם כאילו מוציאים כאקסטרה, כי הם באמת רוצים לצ'פר את המלצרים ואם הם יידעו את זה הם לא יתקנו את הכסף הזה, אז צריך- - -
<הדר אליהו: צריך הד רציני, שיהיה פרסום, שגוף קיבל קנס בתהליך כזה, שאנשים - - -
יפעת שאשא ביטון: הנה, אבל יש לנו פה תקשורת.
יפעת שאשא ביטון: התקשורת תעזור לנו.
<דנה ירקצי: עשינו כתבה מאד מאד גדולה שכללה את האיומים של אותו - - -
<הדר אליהו: איפה זה היה?
<דנה ירקצי: בוואלה חדשות.
<דנה ירקצי: שכללה את האיומים, הודעות SMS ואיומים ושיחות מוקלטות של אותו בעלים של חברת כוח אדם לתלמידים, שכללה מריחות כאלה ואחרות מחר מחרתיים, לא עונה לטלפון, כן עונה לטלפון, ובאמת הפרסום הזה הביא לריכוז של כל בני הנוער.
<דנה ירקצי: אני דאגתי להפנות את כולם להסתדרות, אבל מלא מצאו את עצמם פועלים כיחידים, כשהם לא יודעים מה לעשות עם עצמם והם מוצאים את עצמם מתנהלים מול אדם בן 50, שאומר להם טוב, תבואו למשרד שלי או תבואו לכאן או תתקשרו או מחר או מחרתיים.
<דנה ירקצי: אם היה באמת גוף אחד או מישהו אחד, או אני לא יודעת - - -
יפעת שאשא ביטון: יש, משרד הכלכלה מטפל.
יפעת שאשא ביטון: משרד הכלכלה בפניות ישירות למשרד, ואגב גם עוד נקודה ש - - -
<דנה ירקצי: אז אתם ידעתם להרים טלפון למישהו, איש קשר במשרד הכלכלה.
<דנה ירקצי: עזוב את זה שיש לך מישהו שאתה מכיר - - -
יפעת שאשא ביטון: בשביל זה אנחנו פה.
יפעת שאשא ביטון: כי בקיץ אנחנו רוצים שלא יהיה אחד שלא יידע שיש לו את משרד הכלכלה ואם הוא לא רוצה למשרד הכלכלה כי הוא חושש, אז יש לו את ארגון הנוער העובד או יש לו את מועצת התלמידים שגם הם יפרסמו קו חם שיהיה אפשר להפנות פניות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ננסה להקיף את זה בכל הרשתות.
יפעת שאשא ביטון: הרעיון הוא שהילדים יידעו שיש להם כתובת.
יפעת שאשא ביטון: הם יבחרו למי הם פונים.
יפעת שאשא ביטון: בסוף הכל מתנקז למשרד הכלכלה, כי בין אם זה מועצת התלמידים ובין אם זה הנוער העובד או אחרים, אנחנו בעצם מנתבים את זה לשם ואני חושבת שלכם כתקשורת יש גם, אפרופו אם אנחנו כבר מדברים על שיתופי פעולה אז אני ארשה לעצמי.
יפעת שאשא ביטון: יש לכם פה תפקיד מאד משמעותי, כי לצורך העניין עם ציבור רחב יותר, ויש הרבה אירועים, זה לא משהו שהוא ארעי, אם ציבור רחב יותר יידע שהטיפ שהוא נותן בסוף הערב למלצרים והם מוציאים אקסטרה מהכיס, הולך לא למי שהם התכוונו, למישהו שהם כבר שילמו לו שכר אחר, לא בטוח שהם יתנו את זה, או שהם יוודאו שבאמת הם שמים, ואני למשל שמה את זה תמיד בכיס של האנשים שאליהם אני רוצה שזה יגיע ולא כי אני קוץ כזה.
יפעת שאשא ביטון: הרבה פעמים מסתלבטים עלינו, אנשים גם לא מספיק אמיצים.
יפעת שאשא ביטון: צריך באמת לתת כוח לאנשים להבין שיש להם אחריות לאן הכסף שלהם הולך.
יפעת שאשא ביטון: שיידעו.
יפעת שאשא ביטון: וככל שהם יהיו יותר מודעים אז אולי אנחנו נצליח למנוע גם את זה.
יפעת שאשא ביטון: ושוב, לכם יש כוח עצום להביא את זה לכמה שיותר אוכלוסייה.
<אביתר משה ריבלין: היה גם, אני יודע על זה במקרה, לא הייתי באירוע הזה אבל סיפרו לי.
<אביתר משה ריבלין: יש כזה לפעמים באולמות אירועים באמת אנשים שנותנים את הטיפ למלצרים כאילו, כשבעל האירוע קורא למלצרים ונותן להם.
<אביתר משה ריבלין: אז גם סיפרו לי שלפעמים לא מציעים להם.
<אביתר משה ריבלין: היה איזה אירוע, הוא הביא לכולם 100 שקלים, אז לכל אחד לקחו את ה-100 שקלים והביאו לו 50 שקלים במקום.
<אביתר משה ריבלין: זה אני יודע שיש כאלה שגם לוקחים הכל כאילו.
יפעת שאשא ביטון: אז התפקיד שלנו זה לחזק אתכם, שאתם לא נותנים מהכסף שלכם לאף אחד והוא צריך לתת לכם את מה שמגיע לכם, ואם לא אז יש לכם כתובת.
יפעת שאשא ביטון: זה מה שצריך לקרות.
<קריאה: סיפור כזה צריך לצאת בראש חוצות.
<תמי ברנע: וטיפ שמתקבל מהאורחים, לא מבעל השמחה?
<אביתר משה ריבלין: לאורחים בדרך כלל הם לא נוגעים, כי אמרו לי שגם קשה להם לעקוב והם לא יכולים לדעת.
יפעת שאשא ביטון: כן, הם נותנים להם את זה בכוס, בכיס וזאת בדיוק השיטה, גם לגבי הטיפ הגדול יותר.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז באמת שוב תודה רבה לכולכם.
יפעת שאשא ביטון: אני רק רוצה לסכם כמה נקודות בהתקדמות שלנו.
יפעת שאשא ביטון: מעבר לכל מה שעלה, סיכמנו שלדיון הבא גם משרד הכלכלה יעביר את העדכון את המידע לשלטון המקומי, כדי שהשלטון המקומי יוכל להפיץ את זה בעצם לרשויות.
יפעת שאשא ביטון: במפגש הבא משרד החינוך, הבטחתם פירוט של התכנית, כל ההתקדמות ואיך אנחנו הולכים ליישם את זה.
יפעת שאשא ביטון: הגברה של האכיפה – אני עדיין רוצה שכן ננסה לחשוב יצירתית, איך יבינו לפחות בשטח שאנחנו שם וכל הכוח, צריך לראות.
יפעת שאשא ביטון: ואם צריך לזה תקציב נוסף או תגבור של כוח אדם או משהו, תנסו לחשוב על המסגרת, אני כבר אדע לעשות את המלחמה בעניין.
יפעת שאשא ביטון: לפעם הבאה נשמח גם לקבל פירוט של תכנית הפרסום.
יפעת שאשא ביטון: אמרת שזה עכשיו ברמה של רעיון ואתם מגבשים את זה, אז אני מקווה שעד המפגש הבא כבר יהיה הפרסום.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רוצים את יחידות הנוער בוועדה הבאה וסיירות נוער פלוס מועצות נוער רשותיות, אם זה נציבות תלמידים שדיברנו עליה, נציבות בית ספרית – לראות איך אנחנו מתקדמים גם עם זה שלב אחד קדימה, כי איך אמר אליאב – אנחנו יוצאים לפגרה פה, מגיעים מהפגרה, אנחנו רוצים לראות שהדברים כבר קורים.
יפעת שאשא ביטון: אז תודה רבה וניפגש בחתימה על האמנה ביום חמישי.
יפעת שאשא ביטון: כם אני פותחת את הדיון בנושא של טיפות החלב.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו למעשה מקיימים כאן שני דיונים משולבים, דיון שתוכנן מראש בעקבות פגישה עם אחיות טיפות חלב ועם הנציגויות השונות שבו למדנו על האתגרים והקשיים שאיתם אחיות טיפות חלב בעצם מתמודדות בשטח, ולדיון הזה מתווסף דיון מהיר שביקשו חבר הכנסת דב חנין, חברת הכנסת עליזה לביא, חברת הכנסת נורית קורן, חבר הכנסת מנואל טרכטנברג וחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס בנושא של עומס על תחנות טיפות חלב ומצוקת כוח אדם.
יפעת שאשא ביטון: ברשותכם, אני אשלב את הדיון כי כל היבט שאנחנו ניגע בו אנחנו נראה שהוא גורר היבט נוסף והתייחסות נוספת ובכלל צריך לפתוח ולחשוב על ארגון מחדש של כל מערך השירות בטיפות החלב, בין אם זה עניין התקנים וסוגיית כוח האדם, בין אם זה הגדרת התפקיד שלא עודכנה מזה מספר שנים, בין אם זה שאין מערך מתכלל.
יפעת שאשא ביטון: יש טיפות חלב ששייכות לקופות החולים ואחרות שייכות לרשויות מקומיות ואחרות שייכות למשרד הבריאות וגם זה יוצר מצב של חוסר אחידות, חוסר תיאום וסנכרון של מידע וכו', שלא לדבר על כך שמבחינת מערכת מחשוב היכולת של אחיות טיפות חלב לקבל עדכון און ליין לגבי חיסונים של ילדים במסגרות אחרות כמו בריאות התלמיד, או רופא ילדים וכו', שגם כאן אנחנו מזהים או כפל חיסונים, שהרבה פעמים יכול להיות מיותר וגם ככה עמוס לנו מאוד, במקרים אחרים זה יכול להיות אפילו מסוכן.
יפעת שאשא ביטון: ולכן אנחנו ננסה כך להתייחס לכל המכלול ונתחיל ברשות
יפעת שאשא ביטון: כם עם חברי הכנסת שביקשו את הדיון המהיר.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.
דב חנין: תודה רבה לך, גברתי יושבת הראש, תודה על כינוס הדיון הזה ותודה וברכה לכל האורחות הרבות והאורחים שנמצאים איתנו.
דב חנין: גברתי יושבת הראש, אנחנו מדברים על אחת הסוגיות החשובות ביותר, גם ברמה של התייחסות למערכת בריאות וגם ברמה של התייחסות לחברה.
דב חנין: רפואה מונעת היא הדבר החשוב ביותר, המועיל ביותר, הכלכלי ביותר, החברתי ביותר שאפשר להעלות על הדעת וכשאנחנו מדברים על רפואה מונעת שמתייחסת לתינוקות, ילדים והורים, אנחנו מדברים על החוליה החשובה ביותר אולי של הרפואה המונעת.
דב חנין: ואכן לאורך השנים נוצרה בישראל מערכת לתפארת, המערכת הזאת של טיפות החלב היא באמת מערכת שאנחנו יכולים להתגאות בה, היא זכתה להרבה מאוד הערכה והוקרה בעולם ובצדק רב.
דב חנין: אלא מאי?
דב חנין: שכמו הרבה דברים טובים, במדינת ישראל אם יש משהו טוב מייבשים אותו.
דב חנין: הייבוש הזה בדרך כלל נעשה כדי לייצר לחצים בתוך המערכת ואז לבוא ולהגיד אוקיי, יש מערכת שיש בה לחצים אז בוא נפרק אותה, בוא נפריט אותה, בוא נשנה אותה, בוא נעשה בה רפורמה ונתקן את מה שהוא לגמרי לגמרי לא מקולקל אלמלא היינו מייבשים אותו.
דב חנין: המציאות שאנחנו נמצאים בה היום בטיפות החלב היא מציאות בלתי אפשרית.
דב חנין: אני מקבל תלונות ציבור, אבל יש פה כל כך הרבה חברי כנסת, אז אני מניח שהקול הזה מגיע לכולנו, של באמת המצוקות שקיימות ואני רוצה מאוד מאוד בקיצור, כדי לאפשר גם לחבריי לדבר, לדבר על כמה נקודות עיקריות.
דב חנין: הדבר הראשון הוא שהמערכת הזאת סובלת ממצוקת כוח אדם מאוד מאוד ממשית, עומס העבודה והתפקידים שיש על התחנות הוא מאוד גדול.
דב חנין: צריך להוסיף מזכירות כדי שיבצעו את הפעילות המנהלית ולא להטיל את זה על האחיות.
דב חנין: צריך לקבוע מחדש את מספר התקנים הדרושים, צריך בכלל לתת לתחנות טיפות החלב מקום בתוך המערכת הכללית של הרפואה בישראל בצורה הרבה יותר רצינית.
דב חנין: אני רוצה רק לנצל את הדקה שיש לי להזהיר מפני מגמות שמסתמנות וכבר ראינו בסיבוב הקודם, נדמה לי שזה היה ב-2006, כשהיה רעיון להוציא את טיפות החלב מהמדינה.
דב חנין: אז הייתה מערכה מאוד קשה והצלחנו בסופו של דבר לשכנע את ראש הממשלה דאז אהוד אולמרט להימנע מהצעד הזה.
דב חנין: הסיפור הזה חוזר גם עכשיו ואני רוצה להזהיר מפני המהלכים האלה.
דב חנין: המהלכים האלה מאוד מסוכנים, ההוצאה של טיפות החלב מהמדינה ומהמערכת הציבורית למערכות שהן חצי ציבוריות, ציבוריות למחצה, כולל אפילו קופות החולים, זה מהלך מסוכן ומזיק ויהיו לו השלכות מאוד מאוד גדולות.
דב חנין: בואו נדבר רק על התוצאות העיקריות של מהלך כזה.
דב חנין: קודם כל זו שבירה של אוניברסאליות כי בטיפות החלב היום כל אחד יכול להגיע, להתקבל, אין שאלות ואין בעיות.
דב חנין: בקופות החולים צריך להיות חבר בקופת החולים כדי לקבל שירות.
דב חנין: אמנם רוב הציבור כן חבר בקופות החולים, אבל לא כולם.
דב חנין: הבעיה השנייה, שאלת הפיזור.
דב חנין: טיפות החלב היום מפוזרות בארץ בצורה מאוד מאוד רחבה, קופות החולים לא.
דב חנין: קופות חולים נפתחות/נסגרות לפי השיקולים של הנהלת הקופה, טיפות החלב, אם אנחנו נשמור על המערכת הזו, זו מערכת קבועה שקיימת ונותנת ביטחון לאנשים שהם באמת יכולים לקבל את השירות.
דב חנין: קבוצות מוחלשות באוכלוסייה, מגזר ערבי, עובדים זרים, מהגרי עבודה, פליטים, מבקשי מקלט, כל אלה לא מקבלים תשובות טובות בקופות החולים מהרבה סיבות, אני לא אפרט כאן, כי אני רוצה באמת לאפשר לנוספים לדבר בדיון, אבל בטיפות החלב השירות האוניברסאלי הזה כן מתבצע ומתבצע טוב.
דב חנין: ואחרון חביב, או לא חביב, היה לנו פיילוט, נדמה לי במודיעין, ב-2006, והפיילוט הזה לא הצליח.
דב חנין: הפיילוט הזה הראה שכשמוציאים את המערכת הזאת מהמדינה אנחנו מגיעים למצב שהמענה פחות, אנשים רחוקים לא מקבלים שירות, נשים בהיריון, לא היריון ראשון, לא מקבלות את התשובות המתאימות.
דב חנין: בקיצור, עשינו ניסיון, הניסיון הראה שלא צריך ללכת בכיוון הזה ולכן אני מציע שלפני שהרכבת הזאת יוצאת מהתחנה לכיוון של תהום אנחנו נעצור אותה כבר עכשיו ונקבע שלפחות עמדת הוועדה הזו היא שהמערכת הזו צריכה להישאר בידי המדינה, המדינה צריכה לתקצב אותה כמו שצריך, כל שקל שניתן למערכת הזאת יחסוך לנו לפחות עשרה שקלים בטיפול אחר כך בבעיות בריאות נוספות.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חבר הכנסת דב חנין.
עליזה לביא: תודה, גברתי.
עליזה לביא: אחרי הדברים של חברי חבר הכנסת ושל הדברים שלך, אני רוצה לעלות קומה, ברשותכם.
עליזה לביא: אנחנו נמצאים בין יום המשפחה, שכזכור היה יום האם, לבין ה-8 במרץ, שזה יום האישה.
עליזה לביא: אני חושבת שלא במקרה הדיון הוא בין שני הימים הללו.
עליזה לביא: 1913 הנרייטה סולד חוזרת לישראל, מביאה איתה שתי אחיות ומרימה פה את הדבר המשמעותי הזה, את העשייה הברוכה הזאת, את העצים שהיא נוטעת בדמות טיפות החלב, יוזמה פורצת דרך ראשונית, קבלת פנים נהדרת לאחינו ואחיותינו שמגיעים, קיבוץ גלויות ממש.
עליזה לביא: אין שפה משותפת, העברית לא ידועה, אני זוכרת את סבתא שלי שעלתה ב-1920 מאפגניסטן והולכת ברגל לבית החולים הדסה והיא לא יודעת עברית והיא לא יודעת לספר מה יש לילד, ולימים היא תגיד לי שאחד העלבונות הקשים ביותר שהיו לה זה שזלזלו ביכולת שלה לטפל בילד שלה, רק היא לא ידעה עברית.
עליזה לביא: ועל טיפת החלב, ועל המשמעות ועל הנתינה ועל הסיוע ועל העזרה, גם לסבתא שלי, אבל גם לי.
עליזה לביא: אני אמא לארבעה ילדים, הרבה למדתי בעזרת טיפת חלב.
עליזה לביא: פעם זה תפוזים עם בננה, פעם זה רק תפוזים ובננה לחוד ופעם זה ככה ופעם אחרת, אבל היה לי את מי לשאול.
עליזה לביא: המדינה שלנו, כמו כל חברה מערבית, הרבה מאיתנו מגדלות ילדים לבד.
עליזה לביא: היחד, האנשים, משפחתי, קהילתי, שעטף נשים, לרוב היום הוא לא קיים.
עליזה לביא: זה חלק מהמחירים של חברה מודרנית.
עליזה לביא: טיפות החלב זה הקהילה, טיפות החלב זאת ההבנה שיש לאן ללכת גם כשאני במשבר, גם כשאני קצת עצובה, גם כשהילד לא ישן כל הלילה וגם אם אין לי אמא, דודה, אחות מסייעת, מה שלאמהות שלנו היה, או מה שלי היה עם הדודות שלי, היה להן זמן בשבילי.
עליזה לביא: אני גם סבתא, גם אמא, גם דודה, לצערי הרב אין לי מספיק זמן.
עליזה לביא: יש לי בת שמגדלת שתי בנות בטכניון, היא סטודנטית, היא עובדת, היא מגדלת שתי ילדות, אני יודעת שיש לידה תחנת טיפת חלב, אני יותר רגועה.
עליזה לביא: המהלך הנוראי הזה של לבוא ולהעביר את טיפות החלב לקופות החולים הוא מהלך רע, לא טוב, מקולקל, צריך לעצור אותו.
עליזה לביא: לא בכדי מי שהובילו אותו זה שני גברים, גם ראש ממשלה לשעבר שיושב היום בכלא, אולמרט, וגם ראש הממשלה העכשווי שתמך ברעיון.
עליזה לביא: אני מבקשת, גברתי, לחשוב מחדש על המקום הזה של - - -
אורי מקלב: אני לא חושב שאת מדייקת, אולמרט היה נגד.
<יצחק קדמן: אולמרט הציל את טיפות החלב.
עליזה לביא: סליחה רגע, את אמרת לי הפוך.
יפעת שאשא ביטון: לא נורא, אנחנו מדברים ברמת הרעיון ולא ברמת האיש.
עליזה לביא: סליחה, אני לא מזכירה שמות, בסדר.
עליזה לביא: סליחה, לוקחת חזרה, לא לפרוטוקול, עשיתי קצת שיעורי בית כי עניינה אותי ההיסטוריה.
עליזה לביא: כמו שראיתם, פתחתי בהנרייטה סולד, חשוב לי להדגיש את העשייה של האישה היקרה הזאת, גם במקום הזה של ההנחיה, ההדרכה וההבנה והראייה הכוללת, בטח מי שהגיע מדור השואה והקימו פה מדינה והמקום הזה של רפואה מונעת הוא בכלל של כלים והנגשה.
עליזה לביא: אבל כל הרעיון הזה, אנחנו היום נמצאים בחתך של 70-30, הפער בין המקום הזה של קופות החולים, שהן לא מאפשרות לכל האוכלוסייה, כלומר רק מי שחבר בקופת חולים הולך לטיפת חלב של קופת החולים וטיפות החלב של המדינה נותנות סיוע ושירות לכולם.
עליזה לביא: הקדשנו לזה לא מעט דיונים, גם בכנסת הקודמת.
עליזה לביא: הרי יש פער בין הערים וההשתתפות ועוד ועוד, אבל אני רוצה לחזור על הבקשה שלי, והזכיר ופירט חברי, חבר הכנסת דב חנין, את הדרישות, אבל אנחנו צריכים הרבה יותר תקציבים וצריך להחזיר את האחריות למדינה על כל מה שמשתמע, כמו שהיה.
עליזה לביא: אם אנחנו מדברים על הנרייטה סולד במלים שלה, ציונות מעשית, בתחום הרפואה המונעת, אחריות על הכלל.
עליזה לביא: אז הייתי רוצה לחזור ולקרוא את הרציו שבשמו הובילה הנרייטה סולד את טיפות החלב ולהזכיר לעצמנו, לפעמים צריך להסתכל אחורה, להבין מה עמד בבסיס הרעיון, וזה לא בושה ללמוד מההיסטוריה וליישם בדיוק, אבל בדיוק את הסיבות שהביאו לטיפות החלב.
עליזה לביא: אז לא תמיד, ואני לא אומרת שמות, לקדם או לגלגל אחריות, אם זה על הקופות או על העיריות, המודל הזה לא מוכיח את עצמו והמדינה צריכה לחזור ולקחת אחריות, בטח ובטח בישראל 2013, שזאת מדינה ברוך ה' שקולטת עלייה ומבקשת להביא לרפואה מונעת.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חברת הכנסת עליזה לביא.
יפעת שאשא ביטון: אני רק אוסיף ברשותכם, מחילה לחבר הכנסת אורי מקלב, שהוא גם אחד מיוזמי הדיון המהיר, פספסתי אותך בתוך הרשימה.
יפעת שאשא ביטון: הצטרפו אלינו חבר הכנסת חיליק בר וחברת הכנסת רחל עזריה, שהנושא של טיפות החלב בוער גם בה.
יפעת שאשא ביטון: אז נמשיך.
מנואל טרכטנברג: כן, תודה, גברתי היושבת ראש.
מנואל טרכטנברג: אני חייב להגיד שאני מאוד שמח על כך שנושא הגיל הרך, על כל גווניו, עולה לאחרונה לעתים קרובות על שולחן הכנסת ואכן זה משקף את ההכרה הגוברת שמה שהמדינה עושה ולא עושה בגילאים האלה זה קריטי לעתיד של כל ילדינו ועל כן של מדינת ישראל.
מנואל טרכטנברג: בהקשר הזה טיפות החלב הן מוסד שממלאים פונקציה מרכזית במגוון הפונקציות שדרושות בהקשר הזה, הפן החינוכי, ההתפתחותי, פן הרווחה והפן של טיפות החלב, שהוא לא רק בריאות במובן של רפואה מונעת, זה גם לפני זה מול הנשים ההרות, זה גם הורות, ייעוץ, זה גם מעקב, זה גם, כפי שאמרה חברת הכנסת עליזה לביא, מקום לבוא אליו, כתובת ועצה טובה וכדומה.
מנואל טרכטנברג: זה תפקיד קהילתי שעוטף את כל מה שנוגע אל התינוקות.
מנואל טרכטנברג: כפי שצוין קודם, משרד האוצר הוביל מהלך ב-2006 לסגירת טיפות החלב, בלי כחל וסרק.
מנואל טרכטנברג: שר האוצר היה הירשזון, אבל לא הוא הוביל, זה הובל על ידי - - - אני לא רוצה שמות, זו לא הנקודה, מתוך תפיסת האוצר, אני הייתי אז יושב ראש המועצה הלאומית לכלכלה והיינו צריכים חזית מאבק קשה ביותר כדי למנוע את הסגירה.
מנואל טרכטנברג: אבל זה נבנה וזה נבנה בזכות אנשים כמו ראש הממשלה של אז אולמרט, כמו רענן דינור, המנכ"ל, ואחרים, אבל המגמה של ייבוש נמשכת, זה מה שצריך להבין, ולכן הגענו לאן שהגענו.
מנואל טרכטנברג: עכשיו אני רוצה להגיד את זה בצורה מאוד ברורה, אני לא חושב שכרגע האוצר או מישהו יחזור על התרגיל הזה של להעביר את זה הלאה לסגור ולקופת חולים, לא, אבל אם אנחנו לא נעשה פעולה מאוד נחרצת כדי שטיפות החלב יוכלו לתפקד על פי המנדט שלהם, העסק הזה יקרוס.
מנואל טרכטנברג: הוא נמצא במורד, הוא נמצא בתהליך כזה, צריך להבין את זה.
מנואל טרכטנברג: אני מציע שנתמקד בכמה נושאים מאוד ספציפיים, הראשון איוש של התקנים שישנם.
מנואל טרכטנברג: אין איוש, קשה נורא לגייס אחיות, יש סיבות רבות לכך, אבל מה לעשות, תנאי ההעסקה והשכר, זה משחק תפקיד מרכזי, בפרט שכיום יש תחרות קשה ממקומות אחרים, כמו גנים 3-4 וכו'.
מנואל טרכטנברג: כלומר המערכת הזאת מתפתחת, התנאים לא השתפרו, התחרות גוברת ונשארות שם אחיות מסורות עם ניסיון אדיר שקורסות תחת הנטל.
מנואל טרכטנברג: אז הדבר הראשון זה לאפיין בדיוק את המחסורים על פי התקן הקיים בכוח האדם, תנאי העבודה, תנאי ההעסקה ושכר.
מנואל טרכטנברג: הדבר הבא זה להגדיר מחדש את התקן, כי גם אם יהיה איוש מלא טיפות החלב לא יכולות למלא נאמנה את תפקידן אם לא יהיה עדכון של מה שנצרך.
מנואל טרכטנברג: והדבר השלישי, שנראה פעוט וטריוויאלי, אבל הוא חשוב, זה העניין של שירותי מזכירות.
מנואל טרכטנברג: אם אתה רוצה שהאחות תהיה איתך ולא תענה לטלפון ולא תמלא טופס כזה ולא תדאג למדפסת שלא מדפיסה, רבותיי, מה אתם חושבים?
מנואל טרכטנברג: אפשר לעבוד בתנאים כאלה?
מנואל טרכטנברג: איזה מין שירות אפשר לקבל?
מנואל טרכטנברג: או המשקל לא עובד טוב וצריך להתקשר לטכנאי.
מנואל טרכטנברג: מה זה הדבר הזה?
מנואל טרכטנברג: זה חלם.
מנואל טרכטנברג: אני מציע לידידיי במשרד הבריאות, שבאמת עושים עבודה כנגד כל הסיכויים, כי זה לא מהנושאים הכי חשובים במשרד הבריאות.
מנואל טרכטנברג: MRI זה יותר חשוב, בית חולים קדמי זה יותר - - - הכול יותר חשוב.
מנואל טרכטנברג: זה עוד אחות, פחות או יותר, זה לא ישנה.
מנואל טרכטנברג: רבותיי, צריך להכיר בזה, אני מבקש מכם, תביאו לנו, לחברי הכנסת, לוועדה הזאת שבאמת מובלת על ידי יו"ר מסורה, את מה שביקשתי, נתונים כאלה.
מנואל טרכטנברג: תקצוב, לעשות חישוב כמה צריך.
מנואל טרכטנברג: אני בטוח שאנחנו נגיע לסכומים שהם בהישג יד.
מנואל טרכטנברג: זה לא מיליארדים, זה לא מאות מיליונים, אלה סכומים שאפשר לשים אותם על השולחן.
מנואל טרכטנברג: אנחנו מתקרבים לאזור המסוכן של הכנת תקציב מדינה, עוד חודש-חודשיים.
מנואל טרכטנברג: אם לא יהיה בידינו הדבר הזה, שנוכל לבוא ולדרוש בצורה מפורשת, קואליציה ואופוזיציה ביחד הדבר הזה לא יקרה.
מנואל טרכטנברג: ועכשיו מילה אחרונה.
מנואל טרכטנברג: כפי שאתם יודעים, עברה בקריאה טרומית הצעת החוק על הקמת המועצה לגיל הרך שאמורה לקבוע מדיניות ולתכלל את כל המהלכים האלה, כדי למנוע בין היתר מצבים כאלה שגוף זה או אחר קורס כי מישהו באוצר חושב שלא צריך אותו.
מנואל טרכטנברג: לא יכול להיות דבר כזה, צריך מדיניות לאומית על כל המגוון.
מנואל טרכטנברג: אני חייב להגיד שכל המשרדים נרתמו למהלך הזה ולא חששו מטריטוריה, להיפך, כי יש את ההבנה שצריך לחזק אותם כדי שהביחד יספק את השירות הנדרש.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חבר הכנסת מנואל טרכטנברג, על הדברים.
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס ואחר כך אנחנו ניתן לנציג משרד הבריאות ונחזור חזרה לחברי הכנסת.
יפעת שאשא ביטון: אי אפשר שישמעו רק את חברי הכנסת.
אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, גברתי היושבת ראש.
אורלי לוי אבקסיס: אני באמת שמחה שההצעה שלנו לדיון דחוף התקבלה.
אורלי לוי אבקסיס: הנושא הזה עולה חדשות לבקרים על שולחן הוועדה הזו, אבל גם בוועדות אחרות כמו בוועדת הבריאות וכדומה.
אורלי לוי אבקסיס: אני אשתדל שלא לחזור על דברים שנאמרו פה קודם, אבל ההתנהלות של האוצר מול משרד הבריאות זה משהו שמושך בחבל את משרד הבריאות, הרבה פעמים בניגוד גדול לרצונו הטבעי.
אורלי לוי אבקסיס: כל הנושא הזה של טיפות החלב זה צורך שקם כדי לפתור בעיות של הקהילה, של החברה, ולבוא ולייבש אלה שיטות עבודה של האוצר.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר הוא רוצה להוביל מהלך והמהלך הזה הרבה פעמים הוא לא בשיתוף או בהסכמה של משרד הבריאות הם פשוט מייבשים אותו.
אורלי לוי אבקסיס: בואו נראה מה עשו עם אחיות בית ספר.
אורלי לוי אבקסיס: גם שם משרד האוצר כפה על משרד הבריאות את ההחלטה שלו להפריט את אחיות בית הספר.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על תהליך של שנים.
אורלי לוי אבקסיס: כן, זו דוגמה כמעט זהה.
אורלי לוי אבקסיס: היום אנחנו נמצאים במצב קטסטרופלי שהיום אנחנו מתקנים את החטא הקדמון של משרד האוצר שלא התייעץ בכלל עם משרד הבריאות ומתחילים להלאים.
אורלי לוי אבקסיס: בחזרה לקחת, למשל את מחוז הדרום, שהוא המחוז הקשה ביותר, ואני אגלה לך משהו, הזכיינים גם לא רצו אותו, כי צריך היה להוציא שם יותר כסף כדי לספק.
אורלי לוי אבקסיס: מה קרה כשהיה החשש להתפרצות הפוליו בדרום?
אורלי לוי אבקסיס: לקחו את אחיות טיפות החלב להשלים את החיסונים, נעזרו בהם.
אורלי לוי אבקסיס: זה איזה שהוא פול של כוח אדם שמשרד הבריאות יכול גם להשתמש בו בעיתות מצוקה או במקרה חירום חלילה וחס, ולכן גם הצליחו לעצור את התפשטות הפוליו.
אורלי לוי אבקסיס: בנוסף, גם כאשר הלאימו בחזרה את הנושא של מחוז דרום היו חסרים חיסונים לילדי בית הספר, לאותו שירות שהאוצר רצה לחסוך בכמה מיליונים.
אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, החיסכון לא היה ולא נברא כי לא חסכו.
אורלי לוי אבקסיס: הם גילו אחר כך שהם צריכים לעשות התקשרות עם מד"א שבעצם אכל את החיסכון המסוים שחשבו להרוויח, אבל השירות היה - - -
<יצחק קדמן: 70 מיליון יותר.
אורלי לוי אבקסיס: הוציאו 70 מיליון יותר והשירות היה פחות.
אורלי לוי אבקסיס: הוא גרם לכך שהמקצוע הזה הפך להיות מקצוע במצוקה.
אורלי לוי אבקסיס: גם בנושא הזה אין שום היגיון, לא לייבש את הקופות - - - דרך אגב, אנחנו, חברי הכנסת, הצלחנו לעצור את החשיבה הזו של האוצר שזה יעבור ככה לסדר היום, העברה של טיפות חלב לקופות.
אורלי לוי אבקסיס: זה עלה גם בוועדת הבריאות וזה עלה גם בוועדה הזו והיינו תמימי דעים שזה אחד מהשירותים שאי אפשר להעביר אותם.
אורלי לוי אבקסיס: גם אם יגידו שזה לא בדיוק הפרטה, קופות וכדומה, אסור בתכלית האיסור להעביר את זה לקופות.
אורלי לוי אבקסיס: אל תשכחו שחלק מאותם מקבלי שירות הם תושבים אולי חסרי מעמד, הם אנשים שנמצאים במדינת ישראל, אין להם מעמד, אבל כן יש להם השפעה על הבריאות הכללית של הציבור בישראל.
אורלי לוי אבקסיס: אותו תינוק שלא יקבל את התינוק, בן אם הוא של ילד זר ובן אם הוא של מי שנמצא פה תקופות כאלה ואחרות באופן זמני, אותו חיסון שהוא לא יקבל יכול מחר או מחרתיים לגרום לפרוץ איזה שהיא מגפה.
אורלי לוי אבקסיס: מה אנחנו אומרים?
אורלי לוי אבקסיס: פרט לטרגדיה הקטנה, שהיא טרגדיה גדולה, היא ענקית, של אותו ילד קטן, שהוא לא מקבל את השירות רק בגלל שהוא לא חבר בקופות החולים, בואו נחשוב, האם זה משהו שאנחנו כחברי כנסת, כאנשים שרוצים להעיד על עצמם שהם מוסריים, יכולים לאפשר זאת?
אורלי לוי אבקסיס: הרי בהלכה הזו, שאם אנחנו ניתן למשרד האוצר לעשות את מה שהוא חולם ורוצה כדי לחסוך כמה שקלים, אנחנו נוציא החוצה את כל אותם ילדים חסרי המעמד מטיפול רפואי אלמנטרי בסיסי ביותר.
אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת ממך, אל תיתני יד להפוך את הוועדה הזו לחותמת גומי של האוצר.
אורלי לוי אבקסיס: אל תיתנו אפילו לשיח הזה להתחיל ולהתגלגל, יש פה סכנה ברורה ומיידית.
אורלי לוי אבקסיס: השיח הזה צריך להיעצר עוד בטרם הוא מתחיל, כי אז אחר כך שותלים את הזרע, את הרעיון, ואחר כך גם קוצרים אותו.
אורלי לוי אבקסיס: תאמינו לי, אסור בכלל ליצור את החממות של הדיבור הזה, כי כמו שקרה עם אחיות בתי הספר, לא נוכל להחזיר את הגלגל אחורנית, וגם אם נוכל, נוצרו כל כך הרבה פערים שהיום לכי תגייסי אחיות לשירות הזה, גם אם הוא חוזר למשרד הבריאות.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדבר על עוד משהו.
אורלי לוי אבקסיס: לאורך השנים התפקידים של אחיות טיפת החלב הלכו וגדלו.
אורלי לוי אבקסיס: היום מצפים מהם לראות ולזהות אלימות במשפחה, התעללויות, דברים נוספים, הם גם עושים את הביקורת האמיתית, את הגובה, ראייה, שמיעה, משקל.
אורלי לוי אבקסיס: זו אותה אחות שכבר מכירה את הילד ואנחנו לא מעבירים אותו מיד ליד ואנחנו לא חושפים את הילדים, חלילה וחס, לאיזה שהוא חיידק או משהו שיש בקופות החולים כקופות החולים.
אורלי לוי אבקסיס: תינוקות, בבקשה, בוא נשמור את הנושא הזה.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר, מה שקורה היום זה שגוזלים מהם תקנים.
אורלי לוי אבקסיס: בוא ניקח מה שהיה בבני ברק.
אורלי לוי אבקסיס: בבני ברק למשל היו תקנים ל-50 אחיות.
אורלי לוי אבקסיס: בוא נזכור, יש גם איזה שהיא סכמה מסוימת של כמה אחיות צריכות להיות בטיפת חלב פר שירות לאוכלוסייה, שזה פר ילד כולל מספר ההריונות וכדומה.
יפעת שאשא ביטון: נשים הרות, פעוטות.
אורלי לוי אבקסיס: יש שם מפתח מסוים.
אורלי לוי אבקסיס: מה שקרה פה עכשיו, תוך כדי תהליך, כשניסו לגייס את האחיות לאיוש התקנים האלה התגלה שנעלמו תקנים, שבעה תקנים ויש עוד מאבק בנוגע לתקנים הנוספים.
אורלי לוי אבקסיס: לאן הם נלקחו?
אורלי לוי אבקסיס: למה עושים קיצוץ?
אורלי לוי אבקסיס: הרי הילודה שם היא באמת גדולה והשירות הזה הוא שירות חובה.
אורלי לוי אבקסיס: חובה לנו כחברה, זה לא משנה איפה ומי מקבל את השירות הזה.
אורלי לוי אבקסיס: כדי שלא ניצור את המקצוע הזה כמקצוע במצוקה, בדיוק כמו שאנחנו מתייחסים למקצועות מסוימים במערכת הבריאות, לנאונטולוגים למשל ואחרים, גם פה צריך להגדיר את המקצוע הזה כמקצוע מצוקה, ואם לא נבין שאנחנו נצטרך לתת תמריץ טוב יותר לאחיות וליצור להן איזה אופן תעסוקתי מתמרץ עם יכולת קידום וכדומה אנחנו נישאר בלי האחיות האלה ואחר כך נחפש איך מתקנים את המעוות.
אורלי לוי אבקסיס: אז בטרם יהיה מאוחר.
אורלי לוי אבקסיס: וכל הסיפור פה, אני יודעת שאני חוזרת על עצמי, אל תיתנו לשיח של להעביר את טיפות החלב לקופות.