GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איילת נחמיאס ורבין: הם לא טובים, אבל אני רוצה להגיד לכם משהו, בלב תל אביב, אני אתן לכם את זה כדוגמה, משך 20 שנות ההתבגרות שלי הגילאים בה מאוד עלו, הסביבה מאוד הזדקנה ואז פתאום בבת אחת הסביבה נהייתה מאוד מאוד צעירה ופתאום נהיה שם בום מטורף, באמת כמו הבייבי בום, ממש, פתאום בתי הספר גדלו, הגנים גדלו.
איילת נחמיאס ורבין: וזה מה שאמרתי קודם, הגלים האלה שמאוד מאוד קשה להתאים אותם.
איילת נחמיאס ורבין: אתה רואה את זה גם במערכת החינוך.
יפעת שאשא ביטון: לכן צריך גורם מתכלל שרואה את כל המערכת ויודע לווסת ולהזיז את ה - - -
איילת נחמיאס ורבין: נכון, עכשיו צריך להבין, אנחנו לא יכולים להפריט את עצמנו לדעת.
איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת לכם את האמת, אני מתעסקת הרבה בנושא אחיות בתי הספר.
איילת נחמיאס ורבין: אני באמת באמת באמת מודאגת, עצובה, מוטרדת, מהעובדה שאין שום שירותי בריאות ציבור הגיוניים בבתי הספר.
איילת נחמיאס ורבין: אני מנסה לחשוב על איזשהו תהליך, אני בטוחה שיפעת ורחל יהיו שותפות לאיזה שהוא מהלך של יצירת מנגנון של נאמני בריאות או נאמנות בריאות בתוך מערכת הבריאות.
יפעת שאשא ביטון: תשמרי את זה לדיון שיהיה בנושא.
איילת נחמיאס ורבין: אין מנוס מהדבר הזה.
איילת נחמיאס ורבין: הנושא הזה של הפרטת עצמנו לדעת, ומי שמכיר אותי יודע שיחסי להפרטה, אני לא בדת ההפרטה ולא בדת האנטי הפרטה, איפה שצריך צריך לטפל, לא בכל מקום.
איילת נחמיאס ורבין: הנה מקום שבו לא צריך לגעת.
איילת נחמיאס ורבין: צריך להחליט מי בעל הבית, מי אבא ואמא, גם טיפת חלב, מסתבר, צריכה הורים, אז מי אבא ואמא, זה יכול להיות המדינה וזה יכול להיות הרשות המקומית וזה יכול להיות איזה שהוא שילוב ביניהם.
איילת נחמיאס ורבין: אבל אם אנחנו לא נדאג לייצר איזה שהיא ודאות, איזה שהם מנגנונים ברורים לאיך הסיסטמה הזאת עובדת, ורשת הביטחון הזאת, צריך להבין, היופי בה זה שהיא מאוד מאוד מצופפת חורים, זו רשת אמיתית מאוד מאוד חזקה לבטיחות ולביטחון ולבריאות של הילדים שלנו.
איילת נחמיאס ורבין: הוויתור על הדבר הזה זה פשוט הפסד אדיר ואנחנו לא יכולים להיות שם.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.
איילת נחמיאס ורבין: ואני נורא אוהבת את אחיות טיפת חלב, והתור הוא באמת קשה.
יפעת שאשא ביטון: פרופ' יונה אמיתי, בבקשה.
<יונה אמיתי: במשך שמונה שנים ניהלתי את המחלקה לאם, לילד ולמתבגר במשרד הבריאות, שיחד עם האחיות הפעילה את השירות והייתי בעשרות דיונים בוועדות השונות בנושאים האלה, אני לא אחזור על דברי קודמיי.
<יונה אמיתי: צריך להתייחס לנושא של טיפות חלב כתשתית לאומית, לא פחות מרכבות, כבישים וחינוך בסיסי, ולא כמשהו שנתון לתנודות רוח ותקציבים ואופנות.
<יונה אמיתי: זאת הבעיה.
<יונה אמיתי: הדיונים האלה מטלטלים את השירות כבר עשרות שנים והביטחון של האחיות והגאווה המקצועית שלהן והזהות עם העבודה, כל הדברים האלה גם לא ניתנים לכימות.
<יונה אמיתי: המטלות גדלו, השנתונים גדלו, העומסים גדלים.
<יונה אמיתי: אני אצטט רק את שוקי שמר, שבאחד הדיונים בהיותו כאן, הוא היה בשעתו גם מנכ"ל משרד הבריאות וגם מנכ"ל מכבי, ובהיותו מנכ"ל מכבי, בוועדה הזאת הוא אמר, 'אני מאוד רוצה את השירות אצלי בקופה, אבל אני מודיע לכם שברגע שיש לי עומס, מחלה עונתית, התפרצות, השירות הזה יידחק ולא יינתן'.
<יונה אמיתי: השירות הזה צריך להיות משוריין, ייעודי, צבוע, מוגן ולא נתון לתנודות.
<יונה אמיתי: אני היום רופא בקופת חולים, הם עושים עבודה מצוינת, העומסים גם ככה גדולים.
<יונה אמיתי: תינוק משתחרר היום אחרי יומיים ממחלקת תינוקות, בניגוד ללפני 30 שנה שזה היה חמישה ימים, ומקבל פי חמישה פרוצדורות ואחרי יומיים האמא הולכת ומחפשת מישהו שיעזור לה.
<יונה אמיתי: טיפות החלב לא מסוגלות לספק את השירותים, יש כשלים, האוצר מייבש, כל מה שנאמר כאן נכון, צריך לעצור את המפולת.
<יונה אמיתי: זהו.
אורי מקלב: גברתי יושבת הראש, פרופ' אמיתי, צריך לקבל את מה שהוא אומר ברצינות גדולה מאוד בגלל שהוא הרופא של הנכדים שלי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מתייחסים לכולם.
אורי מקלב: אני רוצה להגיד לך, כולם דיברו על האחיות בטיפת חלב, אני מדבר עליו, הרופא של הנכדים, יש כאלה שבאופן שוטף ויש רק כשצריך רופא מומחה.
יפעת שאשא ביטון: יופי, זה שהגברים פתאום נלחמים על המקום שלהם.
איילת נחמיאס ורבין: פרופ' אמיתי מכיר את פרופ' ורבין, נכון?
<יונה אמיתי: כן, בטח.
יפעת שאשא ביטון: קיבלנו את ההערה באהבה.
<אליעזר רחמילביץ: אני מכיר אותו.
יפעת שאשא ביטון: ד"ר חיים נחמה, בבקשה.
<חיים נחמה: אני מנהל את אגף בריאות הציבור בעיריית תל אביב-יפו.
יפעת שאשא ביטון: אצלכם בעצם הקופות הן ברשויות.
אורי מקלב: אנחנו חייבים להתנצל, בגלל שיש ועדות אחרות וישיבות סיעה.
אורי מקלב: אבל באמת חשוב לנו לעקוב אחרי זה, אנחנו נהיה בקשר.
אורי מקלב: אני מתנצל גם בפני הדוברים.
<חיים נחמה: בתל אביב-יפו מי שנותן את שירותי טיפות החלב זה הרשות המקומית, זה העירייה.
<חיים נחמה: רק רציתי, עם כל המצב שתואר כאן, המצב הכללי בטיפות החלב של משרד הבריאות, עם הנתונים שהם העבירו, אז רק כדי לסבר את האוזן, אם המצב שם גרוע בתל אביב-יפו המצב עוד יותר גרוע, כי למען האמת יש תחושה שהשירות בתל אביב-יפו הוא בן חורג של משרד הבריאות ואם על פי הנתונים שהמשרד הציג יש אחות אחת על כל 103 תינוקות בממוצע ארצי, אצלנו זה אחד ללמעלה מ-150.
<חיים נחמה: אם סך התינוקות בארץ גדל, לפי הנתונים שמשרד הבריאות הציג, בין 2007 ל-2014, בכ-18%, בתל אביב-יפו זה עלה ב-29%.
<חיים נחמה: ב-15 השנה האחרונות מספר התינוקות בעיר - - -
יפעת שאשא ביטון: ואין איזון בהתאם?
<חיים נחמה: ומספר התקנים לא גדל בהתאם.
<חיים נחמה: אחרי מאבק שנמשך כשנתיים שלוש מול מנכ"ל משרד הבריאות הקודם אושרו עוד שתי משרות שהמשרד הכיר בתל אביב-יפו וזה כמובן לא עומד במפתחות שהמשרד קבע, מעבר לכך שהמשרות האלה כבר לא נותנות מענה לצרכים של היום.
<חיים נחמה: אני חושב שפה הדוברים ציינו את זה בצורה מאוד משמעותית.
<חיים נחמה: נקודה שלא הוזכרה פה, דובר על מזכירות, שזה דבר מאוד מאוד חשוב, בוודאי, אבל זה הוזכר כבר על ידי כמה דוברים.
<חיים נחמה: רק תדעו, במפתחות של משרד הבריאות יש בכל טיפת חלב אחות אחראית, היא מנהלת את טיפת החלב.
<חיים נחמה: משרד הבריאות לא מכיר אפילו בשבריר משרה לתפקיד הניהול.
<חיים נחמה: האחות האחראית מכניסה אחיות חדשות, מוציאה דוחות, נמצאת בישיבות אחיות אחראיות, ועוד פעילויות שהיא חייבת לעשות ואין בתקינה הכרה בתפקיד הניהול.
<חיים נחמה: תראו לי יחידה ארגונית באיזה שהוא מקום בארץ שאין לה מנהל שיש לו אחוזי משרה לתפקידי הניהול.
<חיים נחמה: היא נחשבת כנותן שירות לכל דבר.
<חיים נחמה: זה דבר שהוא חסר ואני חושב שפה זה לא הוזכר.
<חיים נחמה: הוזכרו ילדי חסרי המעמד.
<חיים נחמה: אם יש עיר בארץ שבה יש את הריכוז הגבוה ביותר זה בתל אביב-יפו.
<חיים נחמה: אנחנו מטפלים בלמעלה מ-4,000 תינוקות ופעוטות בטיפות החלב.
<חיים נחמה: לא כסטטיסטיקה, כמטופלים בעין שמגיעים ומקבלים את כל השירות.
<חיים נחמה: אף אחד לא מכיר בצורך הזה כדי לתגבר את השירות.
<חיים נחמה: אנחנו עושים את זה עם מה שיש וכולם מקבלים שירות אוניברסאלי, מהיום הראשון שהם הגיעו ארצה הם לא התבקשו להראות שום דבר, קיבלנו אותם ונתנו להם שירות מלא ותראו לי קופה אחת שמטפלת בתינוק אחד של ילדי מבקשי מקלט.
<קריאה: הם באים לטיפת חלב גם על דברים שאחרים באים לקופת חולים.
<חיים נחמה: אני חושב שצריך לראות את התמונה הכוללת עם המצב בארץ.
<חיים נחמה: בידי גברתי יש גם את הנתונים שמשרד הבריאות שלח, תראי גם את הנתונים של עיריית ירושלים.
<חיים נחמה: אפשר לראות את הפערים המאוד גדולים איך השירות שלנו מופלה לרעה לעומת שאר השירות, שגם ככה מצבו רע.
<חיים נחמה: תודה רבה.
יפעת שאשא ביטון: אני לגמרי מסכימה עם הדברים, לא ממקום של אפליה, אבל ממקום שבאמת צריכה להיות איזה שהיא אחידות ואחידות לא יכולה להיות כשחלק נמצאים כאן וחלק נמצאים במקום אחר, וזה מעצמו כבר יוצר את הדיפרנציאציה.
יפעת שאשא ביטון: פרופ' אליעזר רחמילביץ.
<אליעזר רחמילביץ: לאלה שעוד נשארו פה, אני רואה שיש פה מנהג שחבר כנסת בא, אומר את שלו והולך.
יפעת שאשא ביטון: הם ישבו יפה דווקא בדיון הזה.
יפעת שאשא ביטון: יש ישיבות סיעה, אני מתנצלת בשמם.
<אליעזר רחמילביץ: אני יודע.
<אליעזר רחמילביץ: זה קצת משאיר קצת טעם, סליחה, לא טוב כשבאים אומרים והולכים.
<אליעזר רחמילביץ: אני מייצג פה את ההסתדרות הרפואית וכל מה ששמעתי עד עכשיו, עם כל הידע העצום שיש פה, יש פה שאלה אחת פשוטה, למה זה בכלל קרה?
<אליעזר רחמילביץ: טיפות חלב הלוא היו מוסד מפואר.
<אליעזר רחמילביץ: אני חושב שנאמרו פה דברים יוצאים מן הכלל ואני מסכים עם כל מילה שנאמרה פה, מהתחלה ועד הסוף.
<אליעזר רחמילביץ: יופי של דיון ויופי של דברים.
<אליעזר רחמילביץ: לפי מה שאני הבנתי, מה שהסבירו לי הסיפור של טיפות חלב מוכנס בתוספת השלישית של חוק ביטוח בריאות ממלכתי.
<אליעזר רחמילביץ: מה היא התוספת הזאת?
<אליעזר רחמילביץ: זה טוב מאוד, אבל כמו שאני מבין, ויתקן אותי כאן עורך הדין שלנו, שם אין מנגנון לתוספת תקנים, נכון?
<חן שמילו: אין עדכון.
<אליעזר רחמילביץ: אין עדכון.
<אליעזר רחמילביץ: זה שורש הרעה.
<אליעזר רחמילביץ: זה מה שקרה פה.
<אליעזר רחמילביץ: בגלל שזו תוספת שלישית, בגלל שפה אין עדכון, אז עכשיו יופי, אפשר לחסוך כסף.
<אליעזר רחמילביץ: זה אחת.
<אליעזר רחמילביץ: שתיים, יש פה אנשי אוצר?
יפעת שאשא ביטון: כן, יש כאן, הוא ידבר בסוף.
יפעת שאשא ביטון: אני בכוונה שומרת את נציג האוצר לסוף.
<אליעזר רחמילביץ: הוא נמצא פה?
<אליעזר רחמילביץ: טוב.
<אליעזר רחמילביץ: אני שמח שיש פה לפחות נציג אוצר.
יפעת שאשא ביטון: ברשותך, רק אם יש דברים להוסיף על הדיון כדי שנוכל לעבות אותו.
<אליעזר רחמילביץ: את יודעת, לקצר אני יודע.
<אליעזר רחמילביץ: אחרי כל מה ששמעתי, שאנשים פה חזרו על עצמם 20 פעם, אז אני רוצה להגיד ככה, דבר ראשון, זה שורש הרעה.
<אליעזר רחמילביץ: דבר שני, כל מה שנאמר, אני לא מוסיף אף מילה, אני חושב שזה דיון יוצא מן הכלל והעובדות נאמרו, אין מה להוסיף, להעביר את זה ממשרד הבריאות?
<אליעזר רחמילביץ: איזה מין דבר זה?
<אליעזר רחמילביץ: איזו מחשבה זאת?
<אליעזר רחמילביץ: רוצים לחסוך כמה גרושים פה?
<אליעזר רחמילביץ: זה צריך להיות, כמו שנאמר פה, חלק מהשירות שמדינת ישראל נותנת במסגרת ממשלתית, בגלל כל מה שנאמר פה.
<אליעזר רחמילביץ: מי שרוצה לחסוך כמה גרושים, שיחפש את זה במקום אחר.
<אליעזר רחמילביץ: העמדה של הר"י כלה ונחרצת, זה חייב להישאר במסגרת הממשלה וצריך להכניס את התיקון לסיפור הזה של התיקון השלישי, שזה מסביר למה קרה המשבר הגדול הזה.
<אליעזר רחמילביץ: הייתי קצר ותודה רבה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך, פרופ' אליעזר רחמילביץ.
יפעת שאשא ביטון: רבקה לרנר, נציגת הורים.
<רבקה לרנר: שומעים כאן דברים נפלאים, אני רוצה לתת קצת את הפן האישי, קצת את הצבע בשטח כמי שאמור לקבל את הטיפול.
<רבקה לרנר: אני אמא לשלושה ילדים מגילאי הליווי של טיפת חלב, בין שנה וחצי לשש.
<רבקה לרנר: החוויה הראשונה שלי בטיפת חלב, לפני כשש שנים, הייתה כשהתקשרתי כשהבת שלי הייתה בת שלושה שבועות, לקבוע תור.
<רבקה לרנר: קיבלתי יחס מאוד מאוד לא נעים ולא מקבל.
<רבקה לרנר: כל הדברים היפים שנשמעו כאן נשארו על הספר, לא היו, קיבלתי צעקות למה אני מתקשרת עכשיו לקבוע תור כשהתור צריך להינתן בגיל חודש.
<רבקה לרנר: היה עליי להתקשר בהתחלה, כאשר התינוקת נולדה או אפילו קצת לפני.
<קריאה: בהיריון.
<רבקה לרנר: נקבע לי תור לעוד חודשיים.
<רבקה לרנר: זאת הייתה החוויה הראשונה והיא לא הייתה הקשה ביותר.
<רבקה לרנר: כמה חודשים לאחר מכן בתחנה שלנו, בירושלים, נפלה תינוקת מהמשטח של הטיפול לרצפה, התחנה נסגרה, עברה איזה שהיא רפורמה, קיווינו שהמצב ישתפר, הוא לא השתפר.
<רבקה לרנר: לפני כמה שבועות התחנה נסגרה למשך שישה שבועות מכיוון שהאחות האחראית הייתה חולה.
<רבקה לרנר: תראו לי עוד גוף אחד במדינת ישראל שהגוף נסגר, נעלם, מכיוון שאחות אחת, האחראית, פשוט חולה.
<רבקה לרנר: אלה הן החוויות האישיות שלי.
<רבקה לרנר: לאחר שדחו לי את התורים פעם אחר פעם ואני הבהרתי לאחות האחראית בצורה חד משמעית שאני לא אתן לזה לקרות ואני אפנה עד למבקר המדינה, אני מקבלת יחס של וי.
<רבקה לרנר: איי.
<רבקה לרנר: פי, יש לי את הטלפון האישי של האחות האחראית ואני מתקשרת איתה, אבל זה כמובן לא פתרון מערכתי.
<רבקה לרנר: התבקשתי גם להיות שופר לכ-100 הורים נוספים שחתמו, אנחנו עשינו עצומה יחד עם האחיות בירושלים, יש לנו למעלה מ-1,000 חתימות.
<רבקה לרנר: קיבלתי כמה פניות שחשבתי להציג אותן כאן.
<רבקה לרנר: פנייה ראשונה הייתה של אמא שפשוט לא האריכה בדיבור, היא שלחה לי תמונה של ילד שלה שמכף רגל ועד ראש מלא באבעבועות רוח, היא כתבה לי 'זה מה שקרה לאחר שהתור נדחה שלוש פעמים, עכשיו נקבע לי תור לעוד חודשיים, נראה אם הוא לא יידחה גם'.
<רבקה לרנר: זאת פנייה אחת.
<רבקה לרנר: פנייה נוספת התקבלה מאמא לתאומים, עכשיו בחורף, לפני חודש נולדו.
<רבקה לרנר: כאשר היא השתחררה מבית החולים, מהפגייה, היא נדרשה להביא אותם לשקילה.
<רבקה לרנר: התחנה שוב הייתה סגורה אצלנו, על כל המשמעות של לזוז ולנייד את התאומים האלה בקור הירושלמי הגדול, להוציא אותם, אם אין ברשותה כלי רכב אז בתחבורה הציבורית.
<רבקה לרנר: הורים פשוט לא עושים את זה.
<רבקה לרנר: סיפרה לי עוד מישהי שהיא פשוט ביטלה את התור.
<רבקה לרנר: הורים לא עושים את זה, ילדים לא מתחסנים, זה מה שקורה בשטח.
<רבקה לרנר: גם אני, את הליווי השוטף לילדים, את הבדיקות השוטפות, אני כבר לא עושה בטיפות החלב, אני לא ממתינה חודשיים ויותר לתורים.
<רבקה לרנר: אמא נוספת שביקשה ממני להעלות עוד נקודה מאוד מאוד חשובה, זה הזמינות של התחנות אך ורק בשעות הבוקר, לפחות אצלנו.
<רבקה לרנר: מה שקורה בפועל, וגם אני, עוד כשהייתי שכירה עשיתי את זה, זה פשוט לחפש ממלא מקום לליווי הילד לתחנת טיפת החלב.
<רבקה לרנר: כל הדברים היפים שנאמרו כאן על הקשר בין האחות להורים, שיתוף הפעולה - - -
יפעת שאשא ביטון: מתפוגג במגבלה של השעות.
<רבקה לרנר: אז מה קורה כשאני שולחת ממלאת מקום, את הסבתא, או את הדודה או את השכנה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, רבקה.
יפעת שאשא ביטון: הרב אהרון ליבוביץ ואחריו ד"ר יצחק קדמן.
<אהרון ליבוביץ: קודם כל סיעת ירושלים מלווה את הקבוצה הזאת של האחיות וההורים ומאמינה בעמידה ביחד בסוגיה הזאת.
<אהרון ליבוביץ: מקום שבו ההורים מייצרים לחץ על האחיות בעקבות מצוקה שהיא מצוקה מערכתית, היא לא מסייעת לנו.
<אהרון ליבוביץ: ואנחנו גם מכירים מהמאבק על שכר הסייעות בירושלים שההליכה הזו ביחד היא מאוד משמעותית ואני ממש מברך ומחזק את האחיות וההורים שהגיעו לכאן לוועדה ושמובילים ומובילות את התהליך הזה.
<אהרון ליבוביץ: אני רוצה להתייחס לנושא של האמא והאבא.
<אהרון ליבוביץ: בירושלים באמת טיפות החלב יושבות בתוך העירייה והתקצוב הוא שותפות בין משרד הבריאות לבין עיריית ירושלים וצריך גם להתמודד עם השאלה הזאת, בעצם אצל מי האחריות נמצאת.
<אהרון ליבוביץ: כרגע אנחנו בדיוני תקציב בעירייה ואני יכול להגיד לכם שאני במלחמות יום יום מול מנכ"ל העירייה שאומר שזו לא אחריות עירונית.
<אהרון ליבוביץ: אני מניח שמשרד הבריאות אומרים שזו לא אחריות של משרד הבריאות וכאן זה חוזר באמת לאותם פערים בחקיקה, בתקנות, בהבנה שצריך כאן טייס אוטומטי כדי להתמודד.
<אהרון ליבוביץ: אני רוצה גם לברך על כך שניכר שחברי הכנסת בקיאים בחומר וזה משמעותי מאוד.
<אהרון ליבוביץ: אנחנו באנו לכאן היום ושמענו שבית המחוקקים בקיאים בחומר, ובאנו לכאן ואני אומר כאן בשם - - -
יפעת שאשא ביטון: אחרי כל כך הרבה דיונים.
יפעת שאשא ביטון: אוי ואבוי אם לפחות את זה אנחנו לא נלמד.
<אהרון ליבוביץ: אנחנו מבינים שהתפקיד שלנו, ביחד עם ההורים וביחד עם האחיות, זה לא לתת לבית המחוקקים לשכוח לרגע שהנושא הזה פתוח ודורש קבלת החלטות כדי להביא פתרון לילדים שלנו.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, הרב אהרון ליבוביץ.
<יצחק קדמן: אני אקצר ואני אומר דברים שונים ממה שאמרתי בעשרות ישיבות בכנסת בנושא הזה.
<יצחק קדמן: אני מצולק יחד עם מוריה אשכנזי ויונה אמיתי ואחרים, כולי מלא צלקות מהמלחמות שעשינו על טיפות חלב.
<יצחק קדמן: אני רוצה לומר לכם שאם לא יחול שינוי דרסטי, אבל דרסטי, מיידי במצב, לא יעזור לאף אחד שום דבר, גם לכל חברי הכנסת שמצהירים שהשירות לא יופרט.
<יצחק קדמן: הוא יופרט כי הציבור יצביע ברגליים.
<יצחק קדמן: אני מאוד מודה לנציגת ההורים שדיברה פה, מפני שאי אפשר יותר להסתיר את זה.
<יצחק קדמן: טיפת חלב הייתה פאר היצירה של החברה הישראלית, היא כבר לא.
<יצחק קדמן: השירות הזה הידרדר בצורה בלתי נסבלת.
<יצחק קדמן: אני מוכן להסכים שהייתה כוונת מכוון בעניין הזה וזה לא מקרי, אבל זה לא משנה, אי אפשר יותר לדבר על טיפות חלב ולנוח על זרי הדפנה של מה שהיה לפני 50 שנה.
<יצחק קדמן: השירות הזה היום הוא בלוף, הוא לא נעים, הוא לא ידידותי למשתמש.
<יצחק קדמן: לא דיברו פה על התנאים הפיזיים של חלק גדול מטיפות החלב שזה בושה וחרפה.
<יצחק קדמן: לא נעים לבוא לשם, אין איפה להמתין, הן לא מונגשות לנכים, זה מקום לא נעים ולא נוח שכל הדברים היפים שנאמרו בזכותו, ואני שותף מלא, ואחיות טיפת חלב יודעות את זה, במשך שנים, השירות היום הוא בקריסה מוחלטת, הוא לא נעים, ההורים יצביעו ברגליים.
<יצחק קדמן: ואל תתפלאו אם אחר כך תבוא הפרטה, מפני שכך קרה בתחנות לבריאות הנפש.
<יצחק קדמן: לא היה נעים לבוא לשם, היו תורי המתנה של חודשים, התוצאה שאף אחד לא היה מוכן להגן יותר על השירות הזה כי הוא לא מתפקד.
<יצחק קדמן: נקודה שנייה.
<יצחק קדמן: הוזכר פה כל הזמן התקן שלא עומדים בו, התקן הוא ל-2007, אנחנו היום ב-2016.
<יצחק קדמן: זה כבר לא בר השוואה בכלל למה שהיה היום.
<יצחק קדמן: הוזכרו פה כל הפונקציות שמוטלות על אחיות טיפות חלב, אני רוצה להזכיר, לא הוזכר פה, ואני יודע שזה יקר ליושבת ראש, הפונקציה של טיפות חלב במניעת תאונות, בעבודה עם הורים למניעת תאונות לילדים.
<יצחק קדמן: מניעת תאונות הוא דבר בלתי יתואר כמה הוא חשוב.
<יצחק קדמן: אנחנו בעצמנו שיתפנו פעולה עם טיפות חלב כדי להכניס את הנושא של מניעת טלטול, שגורם למוות של ילדים.
<יצחק קדמן: מעמיסים על טיפות חלב עוד ועוד והם לא יכולים לעמוד בזה יותר.
<יצחק קדמן: אני מציע שנקבל החלטה, לא רק נגד הפרטה ולא רק תגבור השירות, השירות הזה צריך לעבור מהפכה.
<יצחק קדמן: אני מציע להכריז על הקמת, במקום טיפות חלב, מוקדים לגיל הרך שיהיו בכל שכונה ובכל יישוב, במרכזו של המוקד לגיל הרך תעמוד טיפת חלב במובן הרחב של המילה.
<יצחק קדמן: הייתה התחלה של הנושא הזה לפני כמה שנים והעניין הזה שבק חיים לכל חי, להוציא מקומות ספורים שעוד נותר זכר לעניין הזה.
<יצחק קדמן: צריך להקים מוקד מודרני לגיל הרך, להורים ולילדים, שבמרכזו תעמוד טיפת חלב שתהיה קודם כל בתנאים מתקבלים על הדעת.
<יצחק קדמן: אני לא מתבייש לומר, אפילו תנאים פיזיים, נעימים, שכיף לבוא לשם, עם כוח אדם מתאים, עם תקציב מתאים, עם מחשוב שמתאים למאה ה-21 ולא למאה הקודמת.
<יצחק קדמן: רק אם יוקם מוקד כזה מודרני, חדיש, ידידותי למשתמש, יש אולי סיכוי עוד להציל את השירות הזה.
<יצחק קדמן: נקודה אחרונה, במשפט אחד, אילו היו יושבים במשרד האוצר או בממשלת ישראל כלכלנים אמיתיים, אני לא מדבר על ההיבט החברתי והאנושי ושום דבר אחר, כלכלנים אמיתיים, היו אומרים למשרד הבריאות 'רק תגידו לנו כמה ומה להוסיף לכם', מפני שמבחינה כלכלית זה רווח נקי.
יפעת שאשא ביטון: מה שלא מונעים היום יעלה ביוקר בעתיד, אני מסכימה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, ד"ר יצחק קדמן.
יפעת שאשא ביטון: נציגת משרד הרווחה ואחר כך אני ארצה לפנות למשרד האוצר.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, ורד.
<ורד כרמון: קודם כל זה דיון ממש ממש חשוב.
<ורד כרמון: אני מוכרחה להגיד שבשלב ראשון באתי לתמוך בקולגות, באחיות, כי אנחנו בעצם במשרד הרווחה, במחלקות לשירותים חברתיים ובכלל בכל השירותים, עובדים בשיתופי פעולה מאוד מאוד יפים עם האחיות, בעיקר בטיפות חלב, פחות בקופות החולים.
<ורד כרמון: גם בשותפות בעבודה הבין משרדית בתכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון זה קריטי שנושא הבריאות והמניעה בגיל הרך ובגיל הינקותי בפרט יהיה אוניברסאלי והוא יהיה ברמה לאומית ואני חושבת שלא רק בלאומית ברמת משרד, אלא אני חושבת שמה שיכול מאוד לסייע, שממשרד הבריאות יהיה גם נציג רשותי, כמו שיש במשרדי החינוך ובמשרדי הרווחה.
<ורד כרמון: אני חושבת שבדיונים הבין משרדיים, קראת לזה, ד"ר קדמן, מוקד לגיל הרך, אנחנו בנינו גם דגם של מרכזים לגיל הרך והם דגמים שהם באחריות הרשות המקומית ולא באחריות המשרד.
<ורד כרמון: ברגע שמשרד הבריאות ייקח את המודל של טיפת חלב, שאני עוד זוכרת בתור אמא, שבאו אליי הביתה מבית החולים, ואני באמת חולמת על השירות הזה, במיוחד לאוכלוסיות בסיכון גבוה, להיריון בסיכון גבוה, לאוכלוסיות שהן בעוני, ואנחנו יודעים שעוני זה לא רק משהו כלכלי, זה משהו מאוד תרבותי וחברתי, אז אני בעצם מאמינה שצריכים לשמר את המודל של טיפת חלב, אבל שתהיה לו גם נגיעה של אחריות רשותית, איש ברשות שהוא איש משרד הבריאות והוא יכול לנהל את זה.
<ורד כרמון: שזה לא יהיה בחלוקה בין הקופות, אלא שזה יהיה נציג אחד, שכל אחד יכול להגיע, שזה קריטי.
<ורד כרמון: ואני מייצגת פה בעיקר את האוכלוסייה שהיא יותר בסיכון שבשבילה זה חד משמעית מאוד מאוד חשוב.
יפעת שאשא ביטון: משרד הרווחה בתוך הסיפור הזה, איפה הוא תורם את תרומתו כדי שהתפיסה הזו תחלחל ותגיע לאן שצריך?
<ורד כרמון: אני קיבלתי את הזימון לדיון הזה הבוקר, אבל תפיסתי נידונה גם בצוותים בין משרדיים ואני אעביר את רוח הדברים.
יפעת שאשא ביטון: כי היבט המניעה והטיפול הוא מאוד משמעותי כשזה בא ממשרד הרווחה שמטפל בצורה שהיא קצת יותר רחבה ורואה את כל המכלול, גם של המשפחה.
<ורד כרמון: אז אני אגיד עוד משפט אחד.
<ורד כרמון: בחוק פעוטות בסיכון, למשל, כשקבע המחוקק, אז גם במשרד הרווחה לא התקבלו תקנים למשל לקיים את הוועדות וגם נדרשות חוות דעת ממשרד הבריאות, היום של רופא, ואנחנו עסוקים בתיקונים שזו תהיה גם חוות דעת של אחות משרד הבריאות.
<ורד כרמון: אני חושבת שאני לא יכולה להגיע לראייה של מכלול של תמונה של משפחה בלי חוות הדעת של האחות, אבל הרבה פעמים אם לא תהיה לה בעצם תקינה מתאימה וזה לא יהיה באחריות של גוף רשותי אנחנו לא נוכל להיעזר ולעבוד ברמה בין מקצועית.
<ורד כרמון: בעיניי זה מאוד קריטי.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, ורד.
יפעת שאשא ביטון: נציג משרד האוצר, אורן גבע.
יפעת שאשא ביטון: הייתם כוכב הדיון, תעשה לנו קצת בסדר בעניין הזה ומשם נצא למה אנחנו רוצים ממשרד האוצר.
<אורן גבע: אני אשתדל.
<אורן גבע: אני אתחיל ואומר שאני, כמו שנאמר פה, גם מאמין ברפואת קהילה ורפואה מונעת, גם ככלי הרפואי הנכון ביותר אבל גם ככלי כלכלית היעיל ביותר שקיים בעולם הבריאות ואנחנו כן מנסים תמיד לקדם את התחום הזה.
<אורן גבע: אני אתייחס לכמה נקודות שעלו פה.
<אורן גבע: יש את כל הנושא של המחסור באחיות.
<אורן גבע: המחסור באחיות הוא בעיה ארצית, לאומית, וזה לא סוד.
<אורן גבע: מהסיבה הזאת משרדי הבריאות והאוצר הכפילו את כמות לומדי הסיעוד ומעמיקים מלגות בגובה של 80%, 50% משכר הלימוד להסבת אקדמאים, לתכניות במסלולים אחרים, מתוך כוונה באמת לטפל באופן מאוד מאוד - - - הוקצבו לצורך זה עשרות מיליונים מתוך כוונה לטפל בנושא הזה ולטפל במחסור.
<אורן גבע: עם זאת זה תהליך שלוקח זמן, מן הסתם, עד שהאחיות מסיימות את הלימודים, מוכשרות ומגיעות לזה.
רחל עזריה: מתי התחלתם עם זה?
<אורן גבע: התחילו עם זה לפני כמה שנים, לפני שנתיים, אני חושב.
<אורן גבע: לא זוכר בדיוק את התאריך.
יפעת שאשא ביטון: יש בתהליך של תמרוץ, בתוך כל הסיפור הזה של התמרוץ של אחיות וסיעוד, גם מסלול לתמרץ לאחיות טיפות חלב?
יפעת שאשא ביטון: כי שם אנחנו יודעים שהעניין הוא עוד יותר במצוקה.
<אורן גבע: תצטרכי לשאול את משרד הבריאות, אני לא מכיר את הפרטים ספציפית.
<מירה חנוביץ: יש תמריץ מסוים, אני מוכנה ל - - -
יפעת שאשא ביטון: יש תמריץ במקומות שבהם יש מחסור ורוצים לקדם ואנחנו רוצים שזה יורחב בכלל.
<מירה חנוביץ: אנחנו רוצים שזה יחול על כלל האחיות, כן.
<אורן גבע: זה דבר ראשון.
<אורן גבע: אני מניח שאם היה מתנהל פה דיון על בתי חולים או על קופות חולים או על כל נושא אחר - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אנחנו טיפות חלב.
<מוריה אשכנזי: תתמקד בטיפות חלב, בבקשה.
יפעת שאשא ביטון: מוריה, בבקשה.
<מוריה אשכנזי: הוא מרגיז אותי.
יפעת שאשא ביטון: אז תנשמי עמוק.
<אורן גבע: אני חושב שבכל נושא כזה גם היו מעלים את הנושא של המחסור באחיות, כי זו באמת בעיה ברמה הלאומית, כי בסוף זו אותה שמיכה שמזיזים ממקום למקום וזה באמת נושא שהוא בראש סדר העדיפויות של המשרדים ומטפלים בו, אבל זה דבר שלוקח זמן.
<אורן גבע: לגבי נושא התקצוב.
<אורן גבע: תקציב משרד הבריאות גדל בתקציב האחרון בכ-25% בתקציב 2015-16 לעומת 2014.
<אורן גבע: הרבה יותר מכל משרדי הממשלה האחרים.
<אורן גבע: בהשוואה סך תקציב המדינה גדל בתקופה הזאת ב-10%.
<אורן גבע: כלומר תחום הבריאות בכללותו בראש סדר העדיפויות של הממשלה.
<אורן גבע: תוקצבו תכניות רבות, חלקן צוינו כאן, MRI, מיונים ו - - -
יפעת שאשא ביטון: אורן, טיפות חלב.
יפעת שאשא ביטון: אני בכוונה ממקדת.
<אורן גבע: אני אתייחס.
<אורן גבע: בסופו של דבר ישנו סדר עדיפויות שנקבע על ידי השרים לאן להקצות את התקציבים התוספתיים.
<אורן גבע: היו תקציבים תוספתיים מאוד רחבים למערכת הבריאות, אני חושב שככל שהממשלה והשרים יחליטו לתעדף את נושא טיפות חלב, להקצות לשם את התקציבים, זה במסגרת סמכותם.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, אורן.
יפעת שאשא ביטון: כנראה שיש תשובות שאנחנו נצטרך לקבל ממשרד הבריאות.
יפעת שאשא ביטון: יש עמדה למשרד האוצר לגבי ההעברה של טיפות החלב לקופות החולים?
<קריאה: בעד.
יפעת שאשא ביטון: אני תיכף אפתיע אתכם במה שאני אגיד.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יותר מדי בעד/נגד בלי שאנחנו יודעים מה יותר טוב ומה לא.
יפעת שאשא ביטון: אם אתם שואלים אותי, אני אפילו אקדים, אני רוצה שיהיו מספיק תקנים בטיפות החלב, שהתשתיות יהיו כמו שצריך, שתהיה להם הגדרת תפקיד וממש לא משנה לי תחת איזה מטרייה, העיקר שזה יעבוד כמו שצריך.
יפעת שאשא ביטון: אז קודם כל בואו נילחם על זה כדי שהתנאים יהיו מאפשרים, אחר כך נריב תחת מי הם צריכים להיות.
<אורן גבע: דבר ראשון, כל תושבי ישראל מבוטחים על ידי חוק ביטוח בריאות ממלכתי בקופות החולים, אני חושב שבסך הכול ברוב סקרי שביעות הרצון ובמדדים אחרים השירות שניתן בדרך כלל מוגדר כשירות - - -
יפעת שאשא ביטון: בקיצור התשובה היא תומכים.
<אורן גבע: שירות טוב.
<אורן גבע: לא נתנו על הנושא את הדעת ושר האוצר לא נתן עליו את הדעת באופן רשמי, אז אני לא יכול להציג עמדה של משרד האוצר בנושא הזה, אני יכול להציג את עמדתי האישית, שאני חושב שבמקרים אחרים שבהם שירותים הועברו לטיפול קופות חולים, קחי לדוגמה ברפורמה בבריאות הנפש לאחרונה - - -
יפעת שאשא ביטון: דווקא זו דוגמה לא טובה.
<יצחק קדמן: אוי ואבוי, זאת הדוגמה?
<יצחק קדמן: איזה קטסטרופה - - -
<אורן גבע: שוב, אני לא איש המקצוע בתחום הבריאות, אולי משרד הבריאות יוכל להגיד, אם תזמנו אותו.
<אורן גבע: אנחנו כן מאמינים - - - בוא נגיד את זה ככה, אני כן מאמין שקופות החולים יודעות לספק שירות טוב לאזרחים.
<אורן גבע: אבל, שוב, במידה שמשרד הבריאות או הממשלה תחליט ל - - -
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אנחנו נבדוק את הסיפור הזה מול המשרדים.
יפעת שאשא ביטון: ערן קופל, רק אם אתה מסוגל לעשות את זה בדקה, אם לא, אז תוותר מראש, ואחר כך תמר ארז, רק אם את מסוגלת לעשות את זה בדקה.
יפעת שאשא ביטון: אם לא, נוותר מראש כי אנחנו צריכים להתכנס לסיום.
<ערן קופל: אני מודה ליושבת הראש על הדקה שהוקצבה לי.
<ערן קופל: אני רוצה לדבר בשם איגוד רופאי בריאות הציבור, זה נישה ספציפית, זה איגוד של רופאים, אנחנו איגוד קטן, פעיל, בתוך ההסתדרות הרפואית.
<ערן קופל: הבאנו נייר עמדה שהוא די מסודר, אני אשאיר לכם אותו לקרוא.
יפעת שאשא ביטון: קראתי אותו.
<ערן קופל: אנחנו כן חושבים שהמסגרת בסוף יכולה להיקבע, צריך לשים את הדגש על הבסיס של היעדר מנגנון העדכון התקציבי.
<ערן קופל: זה לא בשמים לתקן אותו, גם 20 שנה אחר כך ויותר מ-20 שנה.
<ערן קופל: אפשר לעשות איזה שהיא עבודה, אולי מתוך הוועדה הזאת, גברתי היושבת ראש, תצא איזה שהיא קריאה, איזה שהיא עבודה פרלמנטרית, חוצת גבולות, חוצת מגזרים.
<ערן קופל: שמחתי מאוד לשמוע שזה אכן ככה, בתוך הוועדה פה היום, מהדברים, גם כמי שעוסק בתחום, זה מחמם את הלב.
<ערן קופל: אני רוצה להזכיר, בקצרה מאוד, את רופאי התחנות, רופאי טיפות החלב, מקצוע שהולך ונעלם.