GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יגאל גואטה: אז אם אפשר לשים שם דגש על הנושא הזה.
יגאל גואטה: אין ספק שיש קשר לתעסוקה של נוער, תעסוקה של כל אדם – לנושא אלימות.
יגאל גואטה: הרי חכמים אמרו - בטלה מביאה לידי שעמום ושעמום בסופו של דבר מביא לידי חטא.
יפעת שאשא ביטון: איך רואים שלא היית פה לפני כמה חודשים, אבל בסדר.
יגאל גואטה: אבל אמרת לי את זה.
יגאל גואטה: את צריכה להגיד לי את זה 15 פעם?
יפעת שאשא ביטון: שהיה מישהו שיחזק אותנו קצת.
יגאל גואטה: אני מחזק אותך תמיד, את יודעת.
יפעת שאשא ביטון: אתה יודע מה עשה המשפט הזה כשאמרתי אותו במליאה?
יגאל גואטה: מה עשה?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נראה לך את זה אחר כך.
יפעת שאשא ביטון: יגאל, נראה לי שיהיה לנו לילה ארוך תודות לחברינו שם באופוזיציה, אז יהיה לי מספיק זמן לספר לך.
יגאל גואטה: טוב.
יגאל גואטה: בכל אופן, אז זה דבר שהוא ברור שבסופו של יום הבטלה מביאה לידי חטא ובחלק מהחטאים זו אלימות.
יגאל גואטה: באמת ברכות לכולם.
יגאל גואטה: אני באופן אישי באמת לא תרמתי כלום לנושא הזה, אבל אני ממש שמח וזו באמת דוגמא איך אפשר לעשות דברים בלי לעשות חוקים גדולים ובלי להסתובב בכל מיני ועדות עם הצעת חוק וקצת כותרות.
יגאל גואטה: אז הנה הכותרת הגיעה גם בלי כותרת ויישר כוח לכולם.
יגאל גואטה: בהזדמנות זו אני מאחל בהצלחה רבה לכל בני הנוער בבחינות הבגרות היום ושיהיה בהצלחה לכולם.
יגאל גואטה: אני מתנצל.
יגאל גואטה: אנחנו היינו כבר בשעות של הבוקר, אז אני הולך כי יש לי עוד ועדה.
יגאל גואטה: תודה רבה לכולם.
יפעת שאשא ביטון: את שלך עשית, אני מבטיחה לך.
יפעת שאשא ביטון: תקבל הסבר גם כשנישאר במליאה היום.
יגאל גואטה: בשמחה.
יפעת שאשא ביטון: תימור, מהמועצה לשלום הילד, בבקשה.
<תימור שילו: אז טוב, לגבי עניין הפיקוח והאכיפה, באמת אנחנו עוסקים בזה רבות.
<תימור שילו: ציינו כאן את העניין של החוק, אז החוק כבר קיים מבחינת שינויי החקיקה והכל.
<תימור שילו: מה שנותר זה שזה לא יהיה לאות מתה ושלא ייתרו את הסעיפים.
<תימור שילו: פה יש לנו את ההגבלה של השעות, הפסקות, איסור העבודה.
<תימור שילו: אז זה לעניין האכיפה והפיקוח.
<תימור שילו: מהצד השני יש את העניין גם של תמרוץ המעסיקים.
<תימור שילו: אז דיברתם על תו תקן הוגנות, יום מעסיקים, שכל זה צעדים נורא חשובים וראויים, ומבחינת המועצה, יש גם את העניין של תמרוץ כלכלי בדמות אולי פטור ממס מעסיקים, כי צריך לזכור שהיצע המקומות הוא מאד מוגבל מבחינת מעסיקים והביקוש לעבוד הוא אדיר מבחינת ילדים, בעיקר בחודשי הקיץ.
<תימור שילו: אפרופו מה שהזכרת בעיר ללא אלימות, איך להעסיק אותם מעבר רק לתכניות שהן חברתיות.
<תימור שילו: הרבה ילדים בגיל הזה רוצים לעבוד ואולי גם כדאי לתגמל מעסיקים שרוצים להעסיק וכמובן שגם באופן הוגן ולפי החוק, אבל בכלל עצם ההעסקה עצמה היא חשובה ואולי במובן הזה כדאי לתמרץ אותם גם כלכלית.
<תימור שילו: זו הוצאה כלכלית כמובן, אבל צריך לזכור ש - - -
<אורי מתוקי: אני יודע שבחוק יש תמרוץ כלכלי מעצם זה שמשלמים שכר נמוך יותר.
יפעת שאשא ביטון: נמוך, נכון, זה מה שרציתי לומר.
<אורי מתוקי: זו מין מערכת גומלין שאומרת אתה צריך לתת יותר תנאים, ומצד שני מותר לך לשלם פחות.
<אורי מתוקי: התמריץ קיים.
<תימור שילו: נכון, ועדיין הביקוש הוא אדיר מבחינת תלמידים לעבוד.
<תימור שילו: צריך לזכור שתלמידים שלא עובדים, בסופו של דבר, אפרופו העניין הכלכלי והקצאת משאבים, זה ילדים שהרבה מהם פונים אחר כך לפעילויות שליליות שגם דורשות הקצאת משאבים כלכליים.
<תימור שילו: וזה בהיבט הזה.
<תימור שילו: זה הכל.
יפעת שאשא ביטון: טוב שאמרת.
יפעת שאשא ביטון: אני ממש שמחה על החיזוקים ברעיון.
<אורי מתוקי: אני אשמח להתייחס, רק כי זה עלה כמה פעמים.
<אורי מתוקי: חשוב להגיד פה את עמדתי בעניין הזה.
<אורי מתוקי: אני חושב שעבודה היא לא האמצעי הכי טוב להעביר את הזמן בגילאי נעורים.
<אורי מתוקי: זאת אומרת יש ערך חיובי בעבודה, בוודאי בנוער העובד והלומד אנחנו רואים ערך בללכת לעבודה, אבל צריך להודות על האמת.
<אורי מתוקי: מרבית העבודות שבני נוער היום הולכים אליהן הן עבודות – לא רוצה להגיד - - -
<תימור שילו: לשטוף כלים במקדונלדס.
<אורי מתוקי: אני לא רוצה להגיד סווצ'הופ, אבל כבר לא רחוק מזה.
<אורי מתוקי: זאת אומרת אם ההיגיון הזה, שהיה פעם בחוק החניכות, של מערכת שבה אתה לומד מקצוע תוך כדי לימודים - - -
איילת נחמיאס ורבין: או לעודד חינוך טכנולוגי - - -
יפעת שאשא ביטון: ערבות המקצוע.
יפעת שאשא ביטון: יפה, חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.
יפעת שאשא ביטון: לבוא מתחילת הדיון, ל - - -
<אורי מתוקי: פשוט חשוב לי להדגיש את העניין הזה.
<אורי מתוקי: בסופו של דבר, גם אם זה מסייע קצת להעביר זמן וגם אם יש בזה גם ערבים חיוביים, גם בלשטוף כלים בבורגר ראנץ' יש בזה ערכים חיוביים שאתה למד, שאני לא נגד זה, אבל צריך רגע להבין - - -
יפעת שאשא ביטון: יש פה עניין של התמדה.
יפעת שאשא ביטון: חברה, היום הנוער שלנו קצת, באמת, הוא נוער טוב ומי כמוכם יודע כמה אני מפרגנת והכל, אבל בתוך העניין של כל המתירנות וקצת פרצנו גבולות והכל כביכול נורא קל ונורא באינסטנט, אין לכולם את ערך ההתמדה והאחריות, וזה דברים שגם צריך לשים אותם פה על השולחן.
איילת נחמיאס ורבין: ערך לכסף.
יפעת שאשא ביטון: ערך לכסף, בכלל אין על מה לדבר.
<אורי מתוקי: אני מסכים מאד.
<אורי מתוקי: אני רק צריך להזכיר שבסופו של דבר בני הנוער הולכים לשוק עבודה מאד, לצערנו ועל כך דיברנו כל כך הרבה פעמים, מאד פרוץ, שבו בסופו של דבר הצד הערכי-חינוכי שלו מאד מאד יורד לטובת נקודות אחרות.
יפעת שאשא ביטון: ופה האחריות שלנו.
יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו לא מתמודדים, זה לא אומר שאנחנו מוותרים, להיפך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעשה הכל כדי שאת הילדים שלנו לא ינצלו הקיץ.
<אורי מתוקי: חד משמעית ולא רק במובן של זה.
<אורי מתוקי: חשוב לי רק להגיד, אני רואה בזה בסופו של דבר כמדינה - זה לא תחומה של הוועדה הספציפית הזאת - צריכים למצוא עוד כלים להעביר את הזמן מעבר לעבודה, ובעיקר צריך שמערכת שוק העבודה, באמת תעשה עבודה משמעותית בעניין הזה ויהיה באמת מקום שהעבודה מהווה מקום יותר טוב, כי אני מתקשה קצת עם האמירה הזאת שאומרת כאילו זה דרך להעביר זמן.
יפעת שאשא ביטון: נכון, זה לא רק בשביל להעביר זמן, אבל יש לזה משמעות וכן אנחנו יודעים מה לעשות כשיש גילאים, ואתה יודע – אם כבר פותחים את זה, דווקא בגילאים הצעירים, דווקא גיל הביניים הזה, שבין היסודי לבין התיכון - בחטיבת הביניים - שזה בדיוק השלב שהם לא ילכו לקייטנה והם לא ישתלבו בשום פעילות.
יפעת שאשא ביטון: זה הקטע שהם רגע רוצים להשתחרר.
יפעת שאשא ביטון: זה מזכיר לי קצת את פורים.
יפעת שאשא ביטון: יש שלב שאנחנו מתלהבים, מתחפשים, שלב שאנחנו מתביישים, זה כאילו לא בשבילנו כי גדלנו, ופתאום כשאנחנו גדלים עוד, אז זה כבר אִין לחזור להתחפש.
יפעת שאשא ביטון: אותו עניין של להשתתף בפעילויות המאורגנות, אל מול רגע לשחרר לחץ וללכת הצידה.
יפעת שאשא ביטון: והשאלה איפה אנחנו פה מגייסים אותם נכון, אולי לא רק לעבודה, אבל גם לעבודה.
יפעת שאשא ביטון: זה שבעולם התעסוקה ניצלו אותם עד היום, זה לא אומר שאנחנו מוותרים על זה.
יפעת שאשא ביטון: זה אומר שאנחנו נלחמים על זה, כי התפקיד שלנו הוא באמת לוודא שהנוער שלנו לא ינוצל, וככל שאנחנו נקפיד – אתה יודע מה – אפילו על 80% מכל מה שעלה כאן – אני חושבת שאנחנו נצליח לשנות את התמונה ממה שהיה אז.
יפעת שאשא ביטון: אבל בואו נראה, העבודה האמיתית עוד לפנינו.
<שירה קוה: חייבים להגיד שיש גם דברים חיוביים בשינוי.
<שירה קוה: א', בני הנוער הרבה יותר מודעים והיכולת להגיע אליהם בשנים האחרונות הרבה יותר גבוהה ממה שהיה פעם והמודעות שלהם הרבה יותר גדולה להמון דברים, לא רק לסוגיה הזאת.
<שירה קוה: דבר שני, חוקי העבודה היום הם הרבה יותר טובים ממה שהיה פעם, וגם האכיפה של הרשויות.
<שירה קוה: שוב, כשאני עבדתי מגיל 15, אני לא בטוחה שמישהו אמר לי מה הזכויות שלי, אם היו לי, ודאג לאכוף אותם.
איילת נחמיאס ורבין: לא היו לך.
איילת נחמיאס ורבין: לא רק שלא היו לך, אלא גם לעובדים אחרים, בואי נאמר למבוגרים יותר, לא בהכרח היו זכויות.
<שירה קוה: זה נכון, אבל דווקא בחוקי העבודה יש שינויים בייחוד מאז שנת 2012, עם חוק הגברת האכיפה, אז אנחנו במקום יותר טוב מהבחינה הזו.
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת איילת נחמיאס-ורבין, בבקשה.
איילת נחמיאס ורבין: סליחה, אבל החיים שלנו פה, אתם יודעים.
איילת נחמיאס ורבין: מי שמגיע לפה הרבה יודע שאנחנו נודדים בין ועדה לוועדה.
יפעת שאשא ביטון: "ואצלנו במפלגת העבודה בכלל".
יפעת שאשא ביטון: סתם.
איילת נחמיאס ורבין: אני לא נודדת ממפלגה למפלגה, אני נודדת מוועדה לוועדה.
איילת נחמיאס ורבין: אני 25 שנה בפוליטיקה, יקירה, באותה מפלגה.
איילת נחמיאס ורבין: אני רק רוצה לומר משהו בנושא הנוער בסיכון, כי אני נורא מוטרדת מהעניין הזה.
איילת נחמיאס ורבין: אני יודעת שאת גם במהלך הפגרה ביקרת בכמה מוסדות ואני הייתי בכמה מפתנים.
יפעת שאשא ביטון: כן, שמעתי בביקורים שלי במפתנים מסוימים על הביקורים שלך במפתנים אחרים.
איילת נחמיאס ורבין: יש לנו מקום גדול למוסדות האלה בבטן וצריך להגיד משהו.
איילת נחמיאס ורבין: רוב המפתנים, מעבר לזה שהם מצויים בסכנת סגירה כל הזמן - - -
<קריאה: זה ספורט לאומי.
איילת נחמיאס ורבין: פשוט ספורט לאומי, זה בדיוק ההגדרה הנכונה.
איילת נחמיאס ורבין: פשוט ספורט לאומי.
איילת נחמיאס ורבין: אני מאד מאד מוטרדת מזה שברוב המפתנים אין פתרונות לחודשי הקיץ.
איילת נחמיאס ורבין: וכשהם באו, המפתנים בעצמם ויצרו פתרונות מטעם עצמם, אז באו וסגרו להם את השאלטר, אגב מסיבות מוצדקות כאלה ואחרות, כי יש שם כל מיני עניינים סיבוביים של איך מעסיקים אותם לא כדי לפגוע בבני נוער, אלא כל מיני סידורים בגלל שלא מקבלים משאבים מהמדינה כדי לוודא שהנערים והנערות האלה מאורגנים בצורה טובה לחודשי הקיץ.
איילת נחמיאס ורבין: זה פשוט תקציבים מינימאליים ואני חושבת שאת ואני אולי נצליח לעשות אפילו משהו בחודש הקרוב בעניין הזה.
איילת נחמיאס ורבין: אני מדברת איתך על תקציבים של כל נוער המפתנים – 3 מיליון שקלים.
איילת נחמיאס ורבין: זה פשוט נשמע לי הזוי.
איילת נחמיאס ורבין: אז אני יודעת שאת ואני מסתובבות בוועדות וכל דבר פה זה שלושה מיליון שקלים ופה זה ארבעה מיליון שקלים.
איילת נחמיאס ורבין: מה, זה רק מיליון וחצי שקלים, זה כלום.
איילת נחמיאס ורבין: והבוקר שמעתי אותך בעניין הקשה ההוא שאת מתעסקת בו.
איילת נחמיאס ורבין: כל דבר זה כאילו טוב, אז הציבור.
איילת נחמיאס ורבין: אני מכבדת, באמת, יש לי הערכה, כבוד וערך לכל שקל ושקל.
איילת נחמיאס ורבין: גם עבדתי תמיד, גם כנערה, אנחנו מוכרחות למצוא איזה שהוא פתרון לעניין הזה.
איילת נחמיאס ורבין: ופה זה לא רק העניין של הפיקוח.
איילת נחמיאס ורבין: אלמנט הפיקוח הוא מאד מאד חשוב.
איילת נחמיאס ורבין: חשוב שבני הנוער יידעו את הזכויות שלהם.
איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מוכרחים לראות איך, ובגלל זה אני ניסיתי להתעקש על הנוער בסיכון ועל מה אתם יודעים על הנוער בסיכון, כי אני מנסה להבין מה היקף הבעיה כדי לראות איך אנחנו בכל זאת מייצרים מסגרות רלבנטיות.
איילת נחמיאס ורבין: ואנחנו יודעים שלא כל הנוער בסיכון יכול לעבוד במסגרות רגילות.
איילת נחמיאס ורבין: ועל כן צריך לדאוג לו למסגרות רלבנטיות - - -
<הדר אליהו: אני חושבת שיש לנו אפשרות לחשוב להתחבר לתעשייה.
יפעת שאשא ביטון: אגב, ולא רק.
יפעת שאשא ביטון: אני פגשתי ילדים נפלאים במפתנים.
יפעת שאשא ביטון: יש לנו איזו שהיא תפיסה לגבי מה זה נוער בסיכון ואני רוצה להגיד לכם שזה לא בתוך התפיסה הזאת, וראינו ילדים שיכולים להשתלב ברדיו ובתקשורת, ובכל מיני עבודות והם לא - - -
איילת נחמיאס ורבין: אבל אני רוצה להגיד לך משהו.
<הדר אליהו: בתעשייה.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לפרק את הסטיגמה.
איילת נחמיאס ורבין: את צריכה להבין משהו.
איילת נחמיאס ורבין: בבית שלי אני פרקתי מוצרים מגיל אפס כי אבא שלי בנה מפעל מכלום.
איילת נחמיאס ורבין: אז אני יודעת מה זה להיות בן אדם כזה.
איילת נחמיאס ורבין: נכון שזה היה בית מלאכה קטן, לאט לאט הוא צמח להיות מפעל.
איילת נחמיאס ורבין: אני יודעת מה עושה תעשייה לילד.
איילת נחמיאס ורבין: אני רק היום, לקח לי שנים להרגיש שיש לי זכות בכלל לקרוא לעצמי תעשיינית.
איילת נחמיאס ורבין: את צודקת בעניין הזה שיש משהו בלייצר מוצר, לעבוד עם האדמה, לעבוד בקטיף, לא משנה במה.
איילת נחמיאס ורבין: יש משהו - - -
<הדר אליהו: להוציא את התלמידים לקטיף.
<הדר אליהו: זה היה לא מזמן.
איילת נחמיאס ורבין: זה בדיוק העניין.
איילת נחמיאס ורבין: יש בזה משהו.
איילת נחמיאס ורבין: אנחנו נכין אותם ללקט.
איילת נחמיאס ורבין: אפרופו נוער עובד, זה בדיוק הדברים שאתה מחפש.
איילת נחמיאס ורבין: זה מצד אחד ההתמדה שאת מחפשת ומצד שני איזה שהוא ערך לעבודה, שהוא יותר מאשר לעשות בייבי סיטר או שטיפת כלים, מבלי לזלזל בכלל במשימות האלה.
יפעת שאשא ביטון: כל עבודה שהם יוכלו להתמיד ולגלות בה אחריות, היא בסדר.
איילת נחמיאס ורבין: אבל יש משהו בתעשיית החקלאות שהוא באמת מייצר אצלך באמת.
איילת נחמיאס ורבין: היכולת לראות עגבנייה גדלה - ואני לא צוחקת - הוא משהו בכל זאת אחר.
<הדר אליהו: המוצר - - - את הנראות.
איילת נחמיאס ורבין: ולכן אני אומרת שזה נכון גם מה שאנחנו אומרות על המשתנים, כאשר אנחנו רואות את הקונדיטוריה שיודעים לעשות שם.
<הדר אליהו: קמח לעוגה.
יפעת שאשא ביטון: אבל זה לדיון מחר.
איילת נחמיאס ורבין: אבל זה לא רק בחינוך הטכנולוגי, זה בדיוק העניין.
איילת נחמיאס ורבין: זה לא רק בעולמות של החינוך הטכנולוגי, זה בעולמות שבהם אנחנו מחליטים שאנחנו לא מוותרים על הציבור שבאופן טבעי לא בהכרח ימצא את עצמו בבורגר ראנץ' או באחת מהחברות האלה, ואיך אנחנו מייצרים להם פתרונות שהם רלבנטיים להם.
איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שאנחנו צריכות לראות אם אנחנו יכולות לעשות עם זה משהו בזמן שנותר לנו עד הקיץ.
<אורי מתוקי: חשוב לי להעיר ורק להדגיש בעניין הזה.
<אורי מתוקי: אני לא דיברתי רק על הפנים של הניצול, הדברים הברורים שהם העבירה על החוק וכל הדברים האלה.
<אורי מתוקי: אני אומר שיש גם עניין של אווירה.
<אורי מתוקי: אני מאד מתחבר למה שאמרת ואני יכול להגיד שזה לא חייב להיות תעשייה או חקלאות, שזה באמת מקומות שבהם גם היסטורית יש יותר קשר לעבודת נוער.
<אורי מתוקי: את חוק החניכות הזכרתי.
<אורי מתוקי: אני יכול להגיד תראו, בורגר ראנץ' ופיצה האט הן שתי רשתות שבהן יש הסכם קיבוצי.
<אורי מתוקי: המעסיקים, כל הסטייט אוף מיינד שלהם רואה בנערים יותר מאשר רק עובד שאמור לתת לי תפוקה מסוימת ביום מסוים.
יפעת שאשא ביטון: מה גם שגם זה בניגוד לתפיסה הרווחת בחוץ וזה משהו שצריך לקבוע.
<אורי מתוקי: אז זהו, אני בכל מקום מדגיש את המקומות האלה ויש עוד מעסיקים כאלה.
<אורי מתוקי: לא בכולם יש הסכם קיבוצי, אבל בוודאי איפה שיש הסכם קיבוצי, שם ההסתכלות על העובד היא גם, למשל איך יוצאים למסע לפולין ביחד עובדי בורגר ראנץ', עובדי פיצה האט ואיך יוצאים לפעילות חינוכית.
<אורי מתוקי: ובקיץ, בסמינרים של הנוער העובד, חלק מהחניכים שמגיעים הם חניכי התאגדויות העובדים.
<אורי מתוקי: זאת אומרת עובדי מקדונלדס מגיעים כקבוצה בנוער העובד וזה חלק מהעניין.
<אורי מתוקי: זאת אומרת לחפש את מקום העבודה ככזה שייתן איזה ערך מוסף.
יפעת שאשא ביטון: לתת ערך מוסף, נכון.
<אורי מתוקי: ועל זה דיברתי, להבדיל ממקום, ולצערי אנחנו רואים את זה.
<אורי מתוקי: גם אם בסוף הוא קיבל את כל זכויותיו על פי החוק, עדיין היחס אליו הוא מאד מאד אינסטרומנטלי וחסר את המימד הזה.
<אורי מתוקי: בגלל זה אני אומר, אני לא רואה בזה בהכרח את האקט החינוכי.
<אורי מתוקי: צריך להכיר בעובדה, הרבה בני נוער עובדים, צריך לטפל בזה קודם כל בפן של הניצול, אבל אני אומר שחלק מהסיפור זה גם להבין שזה לא קייטנה, בקיצור, או פעילות מן הסוג הזה.
<תימור שילו: אבל לא לכל אחד יש את ה - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, גם לא מחפשים את הקייטנה בגיל הזה.
<תימור שילו: זה לא אחד על חשבון השני.
<תימור שילו: זה פשוט עוד אופציה לחודשי הקיץ.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, הדר.
<הדר אליהו: שלושה דברים בקצרה.
<הדר אליהו: אחד, לעניין הסרטון שאמרת, אילון, אני אשמח לעזור להפיץ אותו, כנ"ל בכל הערוצים שעובדים לרשותי.
<הדר אליהו: הדבר השני, אני באמת לא בקיאה בכל ענייני חידוש רישיון עסק.
<הדר אליהו: דובר כאן לפני - - - שאולי אחד מהתהליכים שבעל עסק שמחדש רישיון עסק זה איזה שהוא מידע שהוא יקבל ברשות המקומית, הצהרה שהוא מתחייב ודברים קטנים.
יפעת שאשא ביטון: רעיון טוב, לא?
איילת נחמיאס ורבין: אני מתחננת בפניך, תעזו, תעשו לי טובה.
איילת נחמיאס ורבין: מבלי לפגוע לשנייה אחת חס וחלילה בבני הנוער, זה פשוט חוסר הבנה מטריאלי למה דורש חידוש רישיון עסק במדינת ישראל.
יפעת שאשא ביטון: אני אמרתי ש - - - מעלה את זה.
יפעת שאשא ביטון: בגלל זה הדיון.
איילת נחמיאס ורבין: לא, לא, זה מזעזע אותי.
איילת נחמיאס ורבין: לא רק כתעשיינית - - -
יפעת שאשא ביטון: זה עסקים קטנים ובינוניים.
יפעת שאשא ביטון: הדר, בבקשה.
<הדר אליהו: הדבר השלישי והאחרון והוא החשוב, שאני רוצה לתת פה איזו שהיא דוגמא של שיתוף פעולה בין משרדים, שלא קראו לילד בשמו, אבל זה זה.
<הדר אליהו: משרד החינוך ממש לאחרונה, להערכתי לפני שבועיים, במסגרת עבודה מאד רחבה - - - החליט להוסיף התניה בקול הקורא של בתי הספר של החופש הגדול – כיתות א'-ב', ש-20% מצוות ההדרכה מוקצה למד"סים.
<הדר אליהו: מי שלא יודע, עד שנה זו, זה היה רק - - - ברור.
<הדר אליהו: הייתה עדיפות מוחלטת לאיש חינוך מורה.
<הדר אליהו: אם לא היה כזה, בכל מקרה היה מלווה - - -
איילת נחמיאס ורבין: הילדים שלנו - - -
<הדר אליהו: האמירה הזו מבחינתי היא גם אמירה שאני אמרתי ששאלו את דעתי, אפרופו הוועדה הזאת, שבזה שנותנים ל-20% מבני נוער, שגם כך משרד החינוך משקיע בהם והוא רוצה שהם יעבדו ורוצים שיתרמו וכו' וכו', אז קודם כל תנו להם אתם מקום.
<הדר אליהו: אבל מעבר לזה, יש פה בעצם הנפקה של משרד במדינת ישראל, של מקום עבודה בטוח מכבד, שלא יפגע בזכויות של הילדים.
יפעת שאשא ביטון: - - - החונכות שדיברנו עליו.
<הדר אליהו: למה אני נותנת אז כדוגמא?
<הדר אליהו: קודם כל שאפו למשרד, בהחלט מגיע.
<הדר אליהו: זה ראוי, זה נכון וזה בעצם ממקסם את העשייה החינוכית.
<הדר אליהו: אבל מעבר לזה, אנחנו רואים פה דוגמא שבא משרד שבעצם משרת סוג של תפיסה שלנו בוועדה הזו, ומקצה מקומות עבודה.
<הדר אליהו: כשאני אמרתי תעשייה, בעצם התכוונתי למשהו קצת יותר רחב.
יפעת שאשא ביטון: לא, לא, בסדר.
יפעת שאשא ביטון: התעשייה באמת זה משהו הרבה יותר רחב ממה שאנחנו - - -
<הדר אליהו: בשיתוף פעולה של משרדים שונים, ואני איד יותר מזה.
<הדר אליהו: זה יכול להיות אפילו בני נוער שהם חברים במועצת התלמידים, שיכולים לעזור למשרד הכלכלה לעשות הרצאות.
<הדר אליהו: יש לנו כוח אדם.
<הדר אליהו: יש את המקומות שאפשר ואני לא יודעת איך הדברים עובדים, אני בסך הכל איש חינוך, אבל החיבורים האלה - - -
יפעת שאשא ביטון: בסך הכל איש חינוך?
איילת נחמיאס ורבין: לא הייתי אומרת דבר - - -
<ורד בכר: שמי ורד בכר, אני נציגה של ארגון מעורבות, זה פעילות חדשה של ארגון בסוג הפעילות של המשמר האזרחי – ייצוג של חרדים, התמקדות של נשים חרדיות בוועדות הכנסת.
<ורד בכר: אני הייתי גם בדיון הקודם כאן, ואני חושבת שכל העניין של המגזר החרדי זה דיון בפני עצמו, אז זה סוגיות אחרות לגמרי.
<ורד בכר: הדבר שהכי בלט לי זה כשנכנסתי, אמרתי בכלל אנחנו מדברים על מגזר שלא מדבר על שיח של זכויות.
<ורד בכר: זאת אומרת המושג הזה בכלל לא קיים כלפי בני נוער.
<ורד בכר: מזה הכל מתחיל.
<ורד בכר: מזה הכל נגזר.
<ורד בכר: אני חושבת שצריך לתת את הדעת בכלל אולי אוכלוסיות גם מהמגזר הערבי שבדיון הקודם הוזכר בצורה מאד מינורית.
<ורד בכר: המגזר החרדי בכלל, אין אף נציגים.
<ורד בכר: גם חבר הכנסת גואטה שדיבר על זה באופן - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל יש שיח מאחורי הקלעים לגבי שילוב והנוער העובד והלומד נכנס לעובי הקורה, כי זה באמת דורש התייחסות ייחודית.
יפעת שאשא ביטון: גם לא שכיח שיוצאים לעבוד במגזר החרדי.
<ורד בכר: כן, אז א' זה מאד שכיח, אבל מסיבות אחרות.
<ורד בכר: זאת אומרת אנחנו לא מדברים על דמי כיס.
<ורד בכר: אנחנו מדברים לפעמים על ממש כסף קיומו, של מימון לימודים בסמינרים.
<ורד בכר: אנחנו מדברים על זמנים שונים בין בנים ובנות.
<ורד בכר: בנות יוצאות לחופשת קיץ של חודשיים, בנים יוצאים לשלושה שבועות.
<ורד בכר: אנחנו מדברים על סוגי עבודה שונים.
<ורד בכר: אנחנו לא מדברים כמעט על מלצרות, אבל כן על המון קייטנות, ארגוני חסד.
<ורד בכר: זאת אומרת כל דבר הוא שונה לגמרי ואני חושבת שזה מבקש ממש התייחסות נפרדת, וכל שכן פיקוח, שזה בכלל אין על מה לדבר.
יפעת שאשא ביטון: אז ראשית אני מסכימה איתך ואני מברכת על כך שהעלית את זה.
יפעת שאשא ביטון: זה נכון שזה שיח שהוא כביכול נעדר מהשולחן, אבל הוא לא נעדר מהשיח הכולל.
יפעת שאשא ביטון: הנוער העובד והלומד נמצא בתוך זה גם, מתוך אפילו איזו שהיא חשיבה ארוכת טווח, שבני נוער שהתנסו בעבודה וכו', יהיה להם יותר קל גם להשתלב אחר כך בשוק העבודה.
יפעת שאשא ביטון: יש פה חשיבה באמת לטווח ארוך.
יפעת שאשא ביטון: אם הנוער העובד והלומד רוצה להתייחס, אז בבקשה.
<שרית אולשביץ: אני אתייחס קצת למה שאת אמרת.
<שרית אולשביץ: באמת נניח מבחינת בתי ספר במגזר החרדי, לא מכניסים אותנו לצערנו הרב.
<שרית אולשביץ: אני גם מאד מבינה את זה.
<שרית אולשביץ: זאת אומרת כל מנהל או מנהלת של בית ספר אומרים לנו שהחברה שלהם לא עובדים.
<שרית אולשביץ: מצד שני, יש לנו פניות של נוער חרדי שכן עובדים.
<שרית אולשביץ: בנות עובדות המון במלצרות ובנים בהרבה מאד דברים.
<שרית אולשביץ: הרבה פעמים כשאנחנו נפגשים, הרי כל נער ונערה שפונים אלינו, אנחנו נפגשים איתם.
<שרית אולשביץ: מבחינתנו זה עניין חינוכי.
<שרית אולשביץ: זה לא רק עניין טכני.
<שרית אולשביץ: והרבה פעמים מבקשים להיפגש לא במשרד, אלא במקום קצת אחר,
<שרית אולשביץ: כדי שהם לא יצטרכו להגיע ולהיכנס לתוך המשרד.
יפעת שאשא ביטון: להיחשף, כן.
<שרית אולשביץ: יש את השלט.
<שרית אולשביץ: קודם כל, לפחות בני הנוער שמגיעים אלינו, נוער מדהים, לפחות מי שמגיע אלינו בערכיות, ברצון לצדק, ומי שמגיע בעיני הוא באמת מאד אמיץ, ואנחנו הולכים איתם לבתי הדין לעבודה.
<שרית אולשביץ: הרבה פעמים זה גם נתקל בקשיים, כי רוצים לפתור את זה בבית הדין הרבני, או אצל הרב הזה או האחר, אבל שוב, זה מקרים מאד ספציפיים.
<ורד בכר: כן, צריך להכיר את הנוער העובד בשביל - - -
יפעת שאשא ביטון: וצריך לראות איך מגייסים את הקהילה לדבר על זה ולא בחדרי חדרים.
<שרית אולשביץ: כן, צריך גם חשיבה - - -
יפעת שאשא ביטון: זה אתגר, אני מסכימה.
יפעת שאשא ביטון: זה אתגר.
<שרית אולשביץ: צריך להכניס והיו לנו כל מיני מחשבות לעשות זאת כחלק מהשירות הלאומי, לנסות להכניס מדריכים שהם לא שלנו, מדריכים מהמגזר.
איילת נחמיאס ורבין: מתוך הקהילה.
<שרית אולשביץ: כן, מתוך הקהילה.
<שרית אולשביץ: ושוב, זה ניסיונות מאד מאד ראשוניים.
<שרית אולשביץ: אני מקווה שזה יצלח, כי אני יודעת שזו אוכלוסיה שעובדת, רק שלא מדברים על זה.
<שרית אולשביץ: לא בבתי הספר ולא בשום מקום אחר, וכמובן אני מאד מסכימה איתך.
יפעת שאשא ביטון: עוד מישהו רוצה להתייחס סביב השולחן?
יפעת שאשא ביטון: טוב, אז ברשותכם אני מסכמת את סדרת הדיונים הזו.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שמה שעמד פה במרכז החדר לאורך כל התקופה הזו, שאנחנו לא ניתן שבני הנוער שלנו ינוצלו.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אין מצב שמעסיקים יחשבו שהנה להם כוח עבודה זול והם יכולים לעשות איתו מה שהם רוצים.
יפעת שאשא ביטון: יש פה עניין של לחזק את בני הנוער.
יפעת שאשא ביטון: דיברו פה על העצמה של בני הנוער בזה שאנחנו נשים בידיים שלהם את הכלים ואת המידע הדרוש כדי שגם הם יוכלו לעמוד עליו, וגם ההורים שיהיו שם ברגע ויידעו למה הורים שלהם זכאים לו, וגם מעסיקים שיידעו שאנחנו נהיה שם ונדע להעריך כאשר הם יתנהגו בצורה הוגנת.
יפעת שאשא ביטון: אני לא אחזור על הכל.
יפעת שאשא ביטון: רשמתי פה את כל מה שאתם הצגתם.
יפעת שאשא ביטון: אני אומר את זה רק בראשי פרקים.
יפעת שאשא ביטון: אז באמת השלטון המקומי יעסוק בעיקר בנושא של הסברה, אם זה דרך יחידות הנוער, שהן במפגש, שהן בעצם נמצאות בקצה עם בני הנוער שלנו ויוכלו להעביר את ההסברה בצורה ישירה; ואם זה להורים, דרך מוסדות החינוך ודרך הנושא של הארנונה.
יפעת שאשא ביטון: ראשי רשויות מעורבים בסיפור הזה, אז אני רוצה להאמין שגם הם יתנו את הבנפיט שלהם.
יפעת שאשא ביטון: משרד הכלכלה, שבאמת עשה עבודה יוצאת מן הכלל גם בהירתמות, בשיחות.
יפעת שאשא ביטון: זה מעבר למה שישבנו כאן.
יפעת שאשא ביטון: היו גם הרבה שיחות ועידה מאחורי הקלעים שארגוני את הכל.
יפעת שאשא ביטון: אז באמת, אמרתם שאחרי ל"ג בעומר אתם תיכנסו בצורה מוגברת ותמקדו בעיקר את העיסוק בנושא של אולמות, שאנחנו יודעים ששם יש חולה רעה אמיתית.
יפעת שאשא ביטון: אני יכולה לומר לך שכשאני כבר נמצאת בחתונה, אני כבר לא נהנית מהחתן, מהכלה, אני תמיד תופסת אותם שם ושואלת – תגידו, אתם מקבלים כך וכך?
יפעת שאשא ביטון: מתי אתם באים?
יפעת שאשא ביטון: מתי אתם הולכים ואם יש לכם בעיות תפנו לכך וכך.
יפעת שאשא ביטון: יבואו לדבר אתכם בקיץ, אל תפחדו.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אני כבר מכינה את השטח.
<הדרה רוזנבלום: גם אני.
<הדרה רוזנבלום: כבר אמרו לי שאני אקבל מכות.
יפעת שאשא ביטון: אז שתדעו, הנוער מחכה לכם שם.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת ממה שהם לפחות מספרים לי, הם מחכים לכם שם.
יפעת שאשא ביטון: הם מחכים שמישהו יבוא ויראה באמת מה קורה ואיך עוזרים להם.
יפעת שאשא ביטון: אני מחכה לסרטון המבטיח שאמרת.
יפעת שאשא ביטון: אתה משאיר אישה סקרנית, זה לא הכי בריא.
יפעת שאשא ביטון: אתה אומר שבתחילת יוני זה צפוי להיות או סביב תחילת יוני.
יפעת שאשא ביטון: גיוס התקשורת הוא באמת חשוב.
יפעת שאשא ביטון: אני מנסה כל הזמן לגרות אותם לפרסם עוד משהו, כדי שדרכם אנחנו נוכל להעביר להמונים – זה לא רק ילדים והורים – זה גם מעסיקים, זה גם אזרחים בכלל.
יפעת שאשא ביטון: אתם יודעים, הרבה פעמים ערנות של אזרחים יכולה להאיר סוגיות שונות וחשוב שכמה שיותר יהיו מעורבים ויבינו שזה נושא שהוא חם הקיץ.
יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה עם חבר הכנסת גואטה - ואמרנו את זה – יש לראות איך אנחנו מרחיבים את ההסברה למעסיקים.
יפעת שאשא ביטון: אז אתם ציינתם שנשלח להם מידע בדיוור ישיר ואני רוצה להאמין שגם העסיקו של סיירות הנוער שיסתובבו והנושא של תו תקן חברתי, גם הוא יעשה את שלו.
יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך, שהתגייס במניפה רחבה בכל מקום שבו רק אפשר לשלב מידע על נוער עובד, אז אכן זה היה, וגם בכנס של יושבי ראש מועצת התלמידים, אנחנו ראינו את זה.
יפעת שאשא ביטון: הפוסטרים שאני מקווה שייתלו בקרוב כדי שיהיו אפקטיביים לקראת הקיץ, ובכלל, כל תהליך ההסברה.
יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שתמצאו את הדרך או לפחות להשתמש בכוח האדם שמעמיד לרשותכם משרד הכלכלה, ואם לא, אז בכוחות שלכם, יחד עם מועצות התלמידים לעשות את ההסברה בתוך בתי הספר.
יפעת שאשא ביטון: מועצת התלמידים – 'סליחה באיזו זכות' – ההסברה שלכם גם אינטנסיבית.
יפעת שאשא ביטון: שוב, אני חייבת להגיד, כשאני ראיתי את הקול הקורא שלכם, מאד מאד התרגשתי, ולשמוע שיש 56 רשויות – אז זה בכלל מרגש ואני מקווה שזו רק התחלה.
<אלמוג בן משה: תודה.
יפעת שאשא ביטון: אז תמסרי לכולם תודה ענקית על ההירתמות, ותזכרו שאנחנו רק עכשיו מתחילים את העבודה.
יפעת שאשא ביטון: עד עכשיו אנחנו רק התכוננו.
יפעת שאשא ביטון: הנוער העובד והלומד, ששותף גם בהסברה, גם במסד הנתונים שהעברתם, שהוא מאד מאד חשוב, כי אני חושבת שאחד הדברים היותר בולטים במחקר שאתם ערכתם זה העניין שהנוער שלנו לא יודע מה הזכויות שלו, ולכן זה גם אפשר לנו להתמקד ככה במה שבאמת צריך, לפחות בשלב הראשון.
יפעת שאשא ביטון: אז תודה ענקית על כל שיתוף הפעולה וכמובן על הקשר שלכם עם המשרד.
יפעת שאשא ביטון: אני מכוונת אליכם בני נוער שטוענים שמעסיקים אותם ומספרת על התהליך, אז בהצלחה גדולה.
יפעת שאשא ביטון: עיר ללא אלימות – גם החלק הזה של ההעצמה, אפילו שהוא קטן והוא לא החלק הארי, הוא משמעותי.
יפעת שאשא ביטון: כי כל מקום שאנחנו נצליח לטפטף את זה, במיוחד לנוער שהוא מורגש מוחלש וצריך באמת את הכוח, אני חושבת שזה מאד משמעותי,
יפעת שאשא ביטון: אז לא לוותר על זה, אפילו שזה לא הארד קור של התכנית.
יפעת שאשא ביטון: שני נושאים שאני לוקחת איתי הלאה ואיך אנחנו מקיימים דיון, אחד זה הנושא של מסיבות בני הנוער, ההפקות למיניהן.
יפעת שאשא ביטון: זה לא מסיבות בני נוער כמסיבות, אלא הפקות שאנחנו מכירים בחלק מהיישובים.