GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מירה חונוביץ: זה חיסונים שאנחנו נותנים פר גילאים.
<מירה חונוביץ: אנחנו לא בוחרים מתוך איזה סל.
<מירה חונוביץ: תראי, בסך הכל אנחנו - - -
יפעת שאשא ביטון: אם אני רוצה להרגיע הורים היום, להגיד להם תקשיבו, יש לכם דרך "לשלוט בסיטואציה" עד שהמערכות יסתדרו והכל, אני אוכל לומר להם שאם הם מתייחסים לפנקס החיסונים שלהם זה בעצם המקור או המדד הנכון להתייחס אליו?
<מירה חונוביץ: זה אחד.
<מירה חונוביץ: זה גם וגם.
<מירה חונוביץ: תראי, אנחנו בשביל למשל לפתור את העניין הזה של יש שתי רשומות - - -
יפעת שאשא ביטון: איזו סיבה יכולה להיות לרישום לא נכון בתוך פנקס החיסונים?
<מירה חונוביץ: תראי,
<מירה חונוביץ: היום אנחנו ב-9 במרס, נכון?
<מירה חונוביץ: אז במחשב אני לא בוחרת תאריך, זה אוטומטית, אבל עכשיו באתי ובטעות במקום 9 במרס רשמתי 9 בפברואר.
<מירה חונוביץ: טעות אנוש, אין מה לעשות.
<מירה חונוביץ: אנחנו כולנו בני אדם.
יפעת שאשא ביטון: לא משנה, אבל החיסון שמופיע הוא חיסון, אז לפחות יש מושג שהילד קיבל את החיסון הזה.
<מירה חונוביץ: אוקיי, בסדר.
<מירה חונוביץ: יכולות להיות גם טעויות אחרות, זאת אומרת שזה מתוך חוסר, וזה לשמחתי מעט מאד קורה במערכת, אבל שאחות באה, לא בדקה מה הילד קיבל ועכשיו נתנה לו חיסון פעם שנייה ואחרי זה, כשהיא באה לרשום, היא אומרת וואו, הוא קיבל את החיסון הזה לפני שבועיים.
<מירה חונוביץ: גם יכול להיות מצב כזה.
<מירה חונוביץ: זאת אומרת, בגלל שאנחנו בני אדם ואנחנו עובדים עם בני אדם, יכולות להיות.
<מירה חונוביץ: אנחנו ממזערים את זה ואין לנו, לשמחתי, הרבה מאד מקרים כאלה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו בני אדם, הכל בסדר, אבל מה זה אנחנו בני אדם?
יפעת שאשא ביטון: אם מגיע אלי תינוק, אני לא אפתח את פנקס החיסונים לראות אם הוא קיבל?
יפעת שאשא ביטון: אז אני אומרת שלפחות עכשיו, במקום שבו ההורים מרגישים פחות ביטחון, אנחנו כחברה, עובדה, אנחנו יושבים כאן שבועיים אחרי.
יפעת שאשא ביטון: בכלל לא היינו אמורים לקיים את הדיון הזה אם לא הייתה עושה הסוגיה של התחקיר, שאגב, הבנתי שמי שביצע את התחקיר אמור להגיע, אז יהיה אפשר גם לעמת אותו עם הנתונים וגם לבקש ממנו בעצם את מסד הנתונים.
<קריאה: ביקשנו אתמול והוא סירב לתת.
יפעת שאשא ביטון: תיכף אנחנו נטפל בזה, בהנחה שהוא באמת יגיע.
רחל עזריה: הכניסות לירושלים מורכבות.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת, מגיע תינוק, יש פנקס חיסונים, סביר להניח שבו הדברים רשומים, כי אחות אמורה לתעד בפנקס החיסונים, לא משנה מה קורה במחשב.
יפעת שאשא ביטון: למה לא להתחיל משם?
יפעת שאשא ביטון: בלראות את הפנקס, לבדוק קיבל או לא קיבל.
< מירה חונוביץ: זה מה שאנחנו עושים.
< מירה חונוביץ: זה הסטנדרט של העבודה.
< מירה חונוביץ: הנה, אולי יעידו, אם את מוכנה לשמוע.
יפעת שאשא ביטון: לא, בסדר, אני פשוט התייחסתי לדוגמא שלך, שאמרת הגיע תינוק, חיסנו אותו, פתחנו פנקס חיסונים, ראינו שהוא קיבל לפני שבועיים.
<מירה חונוביץ: לא, לא,לא, את זה נתתי כדוגמא.
<מירה חונוביץ: סליחה, סליחה, את זה נתתי כדוגמא, כי את שאלת איך יכולות להיות טעויות, אז נתתי לך דוגמא, אבל זה טעות וזה נדיר.
<מירה חונוביץ: זה לא היום יום שלנו.
<מירה חונוביץ: אוי ואבוי אם זה מה שהיה היום יום שלנו.
יפעת שאשא ביטון: צריך לחדד את הנהלים האלה.
<מירה חונוביץ: דרך אגב, אני רוצה להגיד רק עוד משפט אחד.
<מירה חונוביץ: במסגרת החשיבה איך למזער גם טעויות, חשבנו גם על פנקס חיסונים אלקטרוני.
<מירה חונוביץ: זאת אומרת שמה שמתעדים במחשב, זה יהיה מתועד באופן אוטומטי ושההורים יוכלו, אפילו און ליין, או באיזה מקום שיהיה להם את פנקס החיסונים הזה.
<מירה חונוביץ: או לתת להם תדפיס, אפילו כדי לחסוך את העניין.
<מירה חונוביץ: ואז אני יודעת שאני רושמת רק במקום אחד, אני לא צריכה לרשום בכמה מקומות, אני מדפיסה את - - -
יפעת שאשא ביטון: להיפך, במציאות של היום זה דווקא טוב שרושמים בשני מקומות ואז יש לך את היכולת לבקר את הרישום.
<מירה חונוביץ: לא, אם אני מדברת על - - - של החיסון שהיה.
<מירה חונוביץ: בסדר, אבל צריך לראות איך אנחנו מוצאים עוד ועוד פתרונות בטכנולוגיות הקיימות.
יפעת שאשא ביטון: עוד שאלה ואז אני אתן לחברת הכנסת רחל עזריה שהצטרפה אלינו וגם היא ככה מאד בוער בה כל הנושא של טיפות החלב.
יפעת שאשא ביטון: האם נעשו בחמש השנים האחרונות בדיקות יזומות על ידיכם, כדי לאתר תקלות?
יפעת שאשא ביטון: את אומרת דרך סוגית הפוליו אתם בעצם מצאתם רשומות כפולות וכו', והאם יש לכם דו"חות של תקלות.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אם עכשיו אנחנו נבקש לראות דו"חות של בדיקות יזומות שעשיתם, אם אנחנו נוכל לראות אותן.
<מירה חונוביץ: שירה, על זה את תעני.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה שירה.
יפעת שאשא ביטון: אז הנה, מחזירים אליך את הכדור ואחר כך תוכלי להציג את המצגת, רק לפני כן ניתן לחברת הכנסת עזריה.
<מרים יוספין: אני יכולה?
<מרים יוספין: שלום, שמי מרים יוסיפין, אני מנהלת תחום פיתוח מערכת ליבה.
<מרים יוספין: אתמול לקחתי את כל התקלות שדווחו לנו על ידי האחיות במערכת של תמיכות שיש לנו כלול, ובדקנו את כל שנת 2015.
<מרים יוספין: גם הוועדה של אתמול ביקשה את זה.
<מרים יוספין: היו כ-10,000 פניות, מחציתן היו בתחום טיוב נתונים, כאשר האחיות מצאו תיקים כפולים או רצו לעשות איחוד משפחות, בערך 5,100 פניות כאלה, כלומר כמחצית.
<מרים יוספין: היו כ-800 - - -
יפעת שאשא ביטון: כשאת אומרת 5,000, זה 5,000 מקרים שבהם מצאתם שיש תקלה.
<מרים יוספין: תביני שבמהלך שנת 2015 בוצעו מעל מיליון חיסונים.
רחל עזריה: הם רוצים לאחד משפחה.
רחל עזריה: לשים את כולם באותו תיק, איחוד תיקים, או ממקומות שונים ממשפחה שיש להם זה, ולאחד.
<מרים יוספין: אז התהליכים האלה קצת מורכבים טכנולוגית ובדרך כלל אנחנו מעדיפים שלא אחות תתעסק בזה, אלא אנשי מחשוב.
<מרים יוספין: הם פותחים קריאה, זה לא תקלה, זה קריאה, לטיוב נתונים וזה נעשה על ידינו, על ידי הצוות הטכני, בתמיכה אפליקטיבית, שיש לנו צוות מיוחד שעוסק בזה.
<מרים יוספין: אני צריכה להגיד ש-5,000 פניות לשנה, כאשר יש לנו 2 מיליון מגעים.
<מרים יוספין: אני לא יודעת, זה לא אחוז גבוה, אבל כל דבר שאחות רואה נתון לא נכון, היא פונה מיד למרכז תמיכה ואנחנו מבצעים את זה.
יפעת שאשא ביטון: אז שוב אני שואלת, ה-5,000, וזה בסדר שזה אחוז נמוך והכל, למרות ש-5,000 זה מספר גדול, אבל ה-5,000 – הבנתי את האיחוד של המשפחות והרשומות הכפולות – בתוכם היו תקלות?
יפעת שאשא ביטון: אם אני מבקשת לדעת בדו"ח תקלות שלכם כמה מתוך כל ה-5,000 האלה היו תקלה של רישום לא נכון, רישום כפול, רישום בעייתי – יש לכם לתת לנו?
<מרים יוספין: חלק מזה שהוא רשום פעמיים והמשפחה רשומה פעמיים, זאת התקלה.
<מרים יוספין: היא צריכה להיות רשומה פעם אחת עם הילדים שלה.
<מרים יוספין: זה לא תקלה, זה רישום כפול ולא נגרם שום נזק קליני, לא בוצע חיסון פעמיים.
<מרים יוספין: זה טיוב נתונים בכל מערכת מחשוב גדולה.
<מרים יוספין: התהליך של טיוב נתונים הוא תהליך קבוע, כי אי אפשר לעלות על כל הוריאציות.
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת רחל עזריה ואחר כך שירה לב עמי.
רחל עזריה: א' אני מתנצלת כי אני צריכה להגיע לדיון בוועדת פנים, דיון חשוב, אבל אני חושבת, יפעת, שהדיון הזה הוא המשך לכמה וכמה דיונים שקיימת פה, כשהנושא המרכזי בעיני הוא מערך השירות במובן הרחב ובצורה יותר מדויקת – כמה תינוקות יש על כל אחות.
יפעת שאשא ביטון: לא, כי אני אמרתי מלכתחילה שאני לא לוקחת את הדיון לשם.
רחל עזריה: רגע, אני אגיד לך למה.
רחל עזריה: כי בסוף, טעויות תמיד יקרו.
רחל עזריה: איך ממזערים טעויות?
רחל עזריה: כשיש לאחות זמן להסתכל עוד פעם על מה שהיא הקלידה.
רחל עזריה: ואם היא בלחץ כי יש עוד תינוק בחוץ והאמא פותחת סוגרת את הדלת – מה קורה, מה קורה, לדעתי זה הרגע שבו לא עושים Save ואז המידע נעלם או מקלידים ומגלים ש - - -
יפעת שאשא ביטון: אני מנסה לחשוב אחרת.
יפעת שאשא ביטון: את מסבירה למה יכול להיות שיהיו טעויות וזה בסדר, אנחנו צריכים לקבל את זה כי יש את זה בתוך המערכת וכו'.
רחל עזריה: לא, לא, לא, מה פתאום, בדיוק להיפך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבינים שיש עומס, אנחנו - - - אנחנו רוצות שיתקנו את זה.
רחל עזריה: בדיוק להיפך.
רחל עזריה: יפעת, אבל זה בדיוק להיפך.
רחל עזריה: אני אומרת שהדרך לתקן את זה לדעתי, זו דעתי ואפשר לא לקבל אותה, הדרך לתקן אותה זה לדאוג.
רחל עזריה: את יודעת, אני גם רואה, כשאני מנסה לעשות שבעה דברים בבת אחת, אז נכון, אני יודעת לעשות שניים.
רחל עזריה: כשאני מנסה לעשות יותר, כשאני עושה דברים בלחץ, הסיכוי שאני אעשה טעויות עולה.
רחל עזריה: ולכן בעיני הטיפול העמוק, יש טיפול קצר טווח, נקודתי, אבל בעיני הטיפול העמוק זה הסיפור הזה של איך אנחנו דואגים לזה שמספר התינוקות פר אחות יהיה מספר סביר.
רחל עזריה: ובעבר הוא היה, רק שאין טייס אוטומטי ולא מאפשרים ובעצם יש יותר לידות ומספר האחיות נשאר אותו מספר, מספר עדכני.
רחל עזריה: או שיש תקנים שלא מצליחים לאייש.
יפעת שאשא ביטון: כן, קיימנו את הדיון הזה.
רחל עזריה: ובעיני, לכן אני אומרת שאת צודקת כשאת עושה את הדיון הזה, כי זה בעצם המשך לשאר הדיונים.
רחל עזריה: עכשיו אנחנו כאילו רואים מה קורה.
רחל עזריה: עד עכשיו אמרנו זה לא נעים לאמא, זה לא נעים לאחות - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל הם מבחינתם זה לא קורה.
יפעת שאשא ביטון: מבחינתם אין שום סיבה בעצם שדבר כזה יקרה.
יפעת שאשא ביטון: המערכת היא מצוינת, הכל בסדר.
יפעת שאשא ביטון: ואני אומרת חברים אין, יש פה איזה שהוא כשל שאנחנו חייבים להתמודד איתו.
יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה איתך שנושא העומס הוא רלבנטי מהמקום של עד כמה באמת אנחנו יכולים לפקח על העבודה ואני מבינה שזה יכול לשבש את התהליכים.
יפעת שאשא ביטון: בסדר גמור, אבל אני אומרת זה לא הדיון כרגע.
יפעת שאשא ביטון: הדיון הוא כרגע מהמקום שיש פה מערכת שעובדת, כנראה שבתוך המערכת הזו יש כשלים.
יפעת שאשא ביטון: אני חייבת להגיד שכל השיח שהיה עד עכשיו הוא שיח של לנסות להגיד לא, הכל טוב.
יפעת שאשא ביטון: ואני אומרת לך, לא הכל טוב ואנחנו תיכף ננסה לראות.
יפעת שאשא ביטון: מה הסיבות לזה?
יפעת שאשא ביטון: גם שווה לנתח.
יפעת שאשא ביטון: שווה לפתוח ולראות מה הסיבות ולראות איך אנחנו מטפלים בהן, אבל אי אפשר לצאת מנקודת הנחה שהיום הכל טוב, כי לא הכל טוב.
רחל עזריה: למרות שאני חייבת לומר שהכשלים שדווח עליהם בכתבה, הם מלפני כמה שנים כשעברו ממערכת למערכת.
רחל עזריה: אבל בסדר.
רחל עזריה: בעיני זה הפתרון, אבל את - - -
יפעת שאשא ביטון: בסדר גמור.
יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה איתך שזה חלק מהפתרון, לגמרי.
רחל עזריה: בסדר גמור.
יפעת שאשא ביטון: תודה רחל.
<מירה חונוביץ: ברשותך רחל, רק אם את יכולה לחכות עוד רגע.
<מירה חונוביץ: מאד חשוב לי שקטי, שהיא אחות אחראית בבית שמש, קצת תדבר על התהליך, כי גם כשיש לחץ, עדיין אנחנו אנשי מקצוע, וברשותך אני מבקשת רק שתשמעי אותה.
רחל עזריה: ברור שאתם אנשי מקצוע.
רחל עזריה: אבל אני חייבת, יש דיון על הבאת כלי נשק הביתה של שומרים ויש רצון לאפשר וזה גרם ל-30 נשים להירצח בשנים האחרונות ואני חייבת להכניס את התיקון הזה, כדי שמי שיש לו - - -
יפעת שאשא ביטון: זה לא בגלל ששומרים, זה לא כל השומרים עם פוטנציאל לרצוח.
רחל עזריה: לא כל השומרים, אבל מי שיש לו עבירות אלימות במשפחה לא יכול לקחת את הנשק הביתה.
רחל עזריה: זה מה שאני רוצה להכניס.
יפעת שאשא ביטון: לא יכול לקחת, זה נכון.
יפעת שאשא ביטון: לא צריך לקבל רישיון בכלל.
רחל עזריה: אז סליחה, אני מתנצלת.
רחל עזריה: מה לעשות, ככה זה עובד.
רחל עזריה: סליחה, אני מתנצלת.
יפעת שאשא ביטון: שירה, בואי, קחי את הבמה, היא שלך.
<שירה לב-עמי: אוקיי.
<שירה לב-עמי: אני אדבר מאד בקצרה, כי אני חושבת שבהרבה מהנקודות נגענו, אבל זה יעזור לנו טיפה לעשות סדר.
<שירה לב-עמי: מערך טיפות החלב, אנחנו מדברים על 525 תחנות ממשלתיות עירוניות ולאומית.
<שירה לב-עמי: זו אחת המערכות היותר גדולות שקיימות מבחינת מערכות מידע בארץ, גם מבחינת היקף המשתמשים, מבחינת היקף המטופלים, המקרים, והפרישה הגיאוגרפית, שהופך את זה ללא פשוט ומורכב.
<שירה לב-עמי: זו החלוקה של התחנות כולן.
<שירה לב-עמי: קופות החולים עושות שימוש במערכות עצמאיות משלהן.
<שירה לב-עמי: המערכת הזאת אמורה לתת לנו כמה דברים, היא אמורה להיות הבסיס לניהול השירות הקליני במרפאה, היא אמורה לתת לנו בסיס למאגר מרכזי של חיסונים ולתת לנו תמיכה בכל מיני מצבים מיוחדים, כמו מבצע החיסונים סביב הפוליו.
<שירה לב-עמי: כשהתחלנו את התהליך הייתה לנו מערכת כאמור מבוזרת, חלק מהתחנות עוד עבדו בנייר.
<שירה לב-עמי: המערכת המיושנת הזאת, בטכנולוגיה שכבר אינה נתמכת של חברת מג'יק, יצרה לנו גם סיכונים של אבטחת מידע, סיכונים של פרטיות, עלויות מאד גבוהות וקושי לעדכן.
<שירה לב-עמי: למשל היה לנו אתגר בזמנו לעדכן את עקומות הגדילה.
<שירה לב-עמי: אנחנו היינו הרבה מאד שנים עם עקומות גדילה פחות מעודכנת, בגלל החסם הזה של המערכת.
<שירה לב-עמי: ברגע שהכנסנו את המערכת החדשה, הדבר הזה נפתר.
<שירה לב-עמי: אז מה שרצינו להשיג זה את הבסיס למידע המרכזי הלאומי, את היכולת לתת מענים לאתגרים, לפרטיות, לעדכונים שקורים כל הזמן.
<שירה לב-עמי: צריך להגיד שהיום כל העולם עובר ממצב מבוזר למצב מרכזי.
<שירה לב-עמי: כמו דוגמאות של איך המערכת נראתה.
<שירה לב-עמי: אגב, גם המערכת הישנה הייתה מאד מתקדמת לתקופתה, אבל היה צריך לעשות לה את קפיצת המדרגה הזאת ואפשר לראות פה את ההבדל בין מערכת משנת 1993 למערכת של 2013 עד 2015.
<שירה לב-עמי: היא נותנת תמונה מאד ברורה של תכנית החיסונים, אפשר לראות מה בוצע, מה לא בוצע.
<שירה לב-עמי: אפשר לראות איפה לא ניתן, בגלל שהייתה הוראת נגד למתן החיסון.
<שירה לב-עמי: זה דוגמא- - -
<מרים יוספין: זה פנקס חיסון של הנכד שלי.
<מרים יוספין: אם אתם רואים שמות, אל תיבהלו.
<שירה לב-עמי: ואחד הדברים שאנחנו השקענו בהם הרבה מאד מחשבה, זה איך אנחנו מאפשרים, דרך המערכת היותר נוחה למשתמשים, לשפר את איכות המידע, לשפר גם את האיכות של הטיפול וגם את איכות המידע, כאשר אנחנו מבינים שזה אף פעם לא ייתן מענה של 100 אחוז.
<שירה לב-עמי: היום נרשמתי לוועדה ודיברתי אתמול עם רכזת הוועדה והיא אומרת לי רגע, אבל את לא רשומה.
<שירה לב-עמי: ואז היא נכנסה למקום אחר ואמרה, אבל את כן רשומה, אוי המחשבים האלה, וזה נכון.
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל כשאצלה זה לא חיים ומוות.
יפעת שאשא ביטון: תקשיבו, באמת אני אומרת לך, קשה לי עם השיח, גם עם מה שרחל הביאה, ואני מסכימה עם כל מילה שלה ואני אמרתי את זה וגם כתבתי את זה.
יפעת שאשא ביטון: חייבים לעשות סדר בכל המערך של טיפות החלב וללתת לאחיות סביבה קצת יותר שפויה ממה שהם נמצאים בה.
יפעת שאשא ביטון: חייבים לסנכרן את המערכות ולהפוך את הכל לפלטפורמה אחת ולא שכל מערכת, כי גם בתוך טיפות החלב אלה שייכים לכאן ואלה שייכים לכאן ואחרים שייכים לכובע אחר.
יפעת שאשא ביטון: אבל אני, אני, לא יכולה לחיות עם שיח שאומר לי לטעות זה אנושי.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לראות שמטוסים יתפרקו לי פה כל יום ויגידו לטעות זה אנושי, או כשאנחנו מדברים על מערכות של בריאות, להגיד לי לטעות זה אנושי.
יפעת שאשא ביטון: ברור שלטעות זה אנושי, אבל בגלל שאנחנו יודעים שלטעות זה אנושי, אנחנו צריכים לראות איך אנחנו יוצרים איזו שהיא שכבת מגן כזו, שאם אנחנו נפשל פה אז אנחנו יודעים שיש לנו גיבוי כאן.
<שירה לב-עמי: למשל.
יפעת שאשא ביטון: לצורך העניין דיברנו על הרשומה הכפולה של פנקס חיסונים אל מול מחשב ואז אנחנו יודעים שאם משהו יתפקשש במחשב, לפחות יש לנו את המערך הידני, כי אנחנו נותנים איזה שהוא גיבוי.
יפעת שאשא ביטון: אז לשם אני רוצה לכוון.
יפעת שאשא ביטון: לראות איך אנחנו בסופו של דבר חושבים יצירתית ולי, אין את הפתרונות, אני לא אשת מחשבים.
יפעת שאשא ביטון: איך אנחנו חושבים יצירתית באופן כזה שמאפשר לנו מערכת שיש בה גיבוי.
יפעת שאשא ביטון: שלא יקרה שילד יקבל חיסון פעמיים או לא יקרה שילד לא יקבל חיסון בכלל, כי רשום לו שהוא קיבל והוא לא באמת קיבל.
יפעת שאשא ביטון: שם, שם אנחנו נמצאים.
<שירה לב-עמי: אני אדלג, אבל אנחנו הראינו פה גם חוות דעת ברמה הטכנולוגית.
<שירה לב-עמי: תהליכי הבקרה שנמצאים, למשל האימות של הפרטים מול מרשם האוכלוסין שמתאפשר במערכת החדשה, עוזר לזהות בעיות.
<שירה לב-עמי: כשאני אני מזין על תעודת זהות לא נכונה ויש לי שם לא נכון או גיל לא נכון, הרבה יותר קל לי לעלות על העובדה שאני בעצם עושה משהו שהוא טעות.
<שירה לב-עמי: זה עדיין לא מבטיח בצורה מלאה.
<שירה לב-עמי: משקיעים בזה הרבה.
<שירה לב-עמי: האחיות המפקחות וכל מי שמדריך משתמשים חדשים, נותן את הכלים כדי לעלות על הטעויות.
<שירה לב-עמי: למשל מה שאת מתארת, שזה תהליך של ולידציה מול הפנקס הפיזי.
<שירה לב-עמי: ומירה התייחסה אליו.
<שירה לב-עמי: אני חושבת שכרגע הוא נותן מענה ותהליכי בקרה מדגמיים שנעשים.
<שירה לב-עמי: חשוב להגיד שמבחינתנו השלב הבא בטיפול, ולא דיברנו עליו כמעט, זה איך הכלים האלה, הממוחשבים, שכמובן לא מתאפשרים כשעובדים בנייר או במערכת שהיא מנותקת, מאפשרים לנו את הרצף גם בין תחנות טיפות חלב שונות והרבה מאד מהתקלות שאנחנו ראינו בדוגמאות, הן תקלות שנובעות ממעבר בין תחנות.
<שירה לב-עמי: כשמישהו עובר תחנה והוא צריך בשביל זה להדפיס את התיק וללכת פיזית ולהקליד אותו מחדש בתחנה אחרת, אז בוודאי נוצרות רשומות כפולות ונוצרות תקלות.
<שירה לב-עמי: המטרה שלנו בסופו של דבר, וזו מטרה שאנחנו עובדים עליה אבל ייקח עוד מספר שנים להשלים אותה, היא להגיע למצב שהמידע מטיפות החלב מחובר למידע בקופות החולים, מחובר למידע שרואה הרופא המטפל, מחובר למידע שמהאשפוז של הלידה, מחובר לכל המידע במערכת הבריאות, שנדרש בשביל לטפל במטופל, והמערכות שקיימות בטיפת החלב הן שלב חיוני בדרך כדי ל - - -
יפעת שאשא ביטון: שנייה רגע, אני רוצה להתעכב על הנקודה הקודמת, כי זה משהו שגם עלה בדיון הקודם וזה העניין של סנכרון בין כל המערכות.
יפעת שאשא ביטון: כי דיברנו על סיטואציה שבה באמת - ועוד לפני שידענו מה קורה בתוך המערכת עצמה – אבל על סיטואציה שבה ילד נפצע, מגיע לקופת החולים, מקבל על ידי רופא הילדים או מישהו שם חיסון, אם זה טטנוס או משהו אחר.
יפעת שאשא ביטון: לא יודעים לצורך העניין בטיפות החלב שהוא קיבל את זה, כי אין סנכרון במערכת.
יפעת שאשא ביטון: את אומרת, אנחנו הולכים לשלב שבעצם מסנכרן ליאת המידע בכל המערכות.
יפעת שאשא ביטון: למה בעוד כמה שנים?
<שירה לב-עמי: המענה הטכנולוגי לזה מבוסס על פתרון לאומי של שיתוף מידע רפואי לאומי, שמטרתו לחבר את כל בתי החולים וקופות החולים למערכת אחת שהיא לא מערכת שבה מתעדים את המידע.
<שירה לב-עמי: כל אחד ימשיך לעבוד במערכת שלו, אבל המערכת, הרשת הזאת, בעצם תאפשר לכל גורם לראות את המידע על אותו מטופל מהמקומות האחרים.
<שירה לב-עמי: והמערכת הזאת נמצאת היום בשלב שהיא קיימת כבר בבתי חולים ובקופות חולים באופן חלקי ואנחנו עושים שדרוג טכנולוגי שם, שהיא מה שיאפשר לנו לשלב גם את טיפות החלב בפנים.
<שירה לב-עמי: אני חושבת שהרצף הזה חשוב למטרות רבות נוספות, לא רק למצב שניתן חיסון שאיננו בטיפת חלב, אלא גם אם טיפת החלב שלחה לעשות בדיקה, שלחה לרופא מומחה, בדיקות דם, הסיכום של הלידה שהוא מאד מאד חשוב.
<שירה לב-עמי: הם היום משקיעים 45 דקות בלהזין אותו בביקור הראשון, ואפשר לקבל אותו ישירות מבית החולים.
<שירה לב-עמי: כל הרצף הזה, התהליכים, אם ילד הגיע למיון את רוצה לראות את החיסונים שלו.
<שירה לב-עמי: כל המערך הטיפולי, לייצר את הרצף, זו מטרה שהיא מאד מאד חשובה והיא נמצאת בעבודה, אבל זה תהליך של פרישה - - -
יפעת שאשא ביטון: אז זאת בשורה.
יפעת שאשא ביטון: את רואה, יש גם דברים טובים.
<שירה לב-עמי: הרצף הזה, החיבור של כולם למערכת אחת, מאפשר גם לקבל תמונת מצב ברמה הלאומית.
<שירה לב-עמי: אנחנו בשלב הראשון בעצם, מה שמופיע כאן באמצע, שזה נחליאלי, מאגר החיסונים הלאומי מקבל מידע מכל טיפות החלב הממשלתיות, גם אלה ששייכות לעיריות וללאומית, ובתהליך של איחוד גם מקופות החולים, והמידע הזה עובר היום אל קופות החולים בצורה שהם יכולים לקחת ולהכניס אותה לתיק של המטופל.
יפעת שאשא ביטון: מה, כל טיפות החלב של כללית, של מכבי, לאומית, מאוחדת, הן כולן מסונכרנות?
<שירה לב-עמי: לא.
<שירה לב-עמי: הם היום מקבלים מאיתנו את המידע מהתחנות הממשלתיות ולא כולם עדיין מעבירים את המידע.
<שירה לב-עמי: זה נמצא בעבודה טכנית מול אנשי המחשוב בכל אחת מהקופות, כדי להגיע למצב שכל החיסונים מגיעים לאותו מאגר לאומי וחוזרים אחר כך לקופת החולים של המטופל, כדי להבטיח שרופא הילדים לצורך העניין יכול לראות את החיסונים של אותו ילד.
<שירה לב-עמי: יש פה כמה דוגמאות של זה, אבל אני חושבת שיש כאן אנשים שיכולים להציג בעצמם וזה הדברים שדיברנו עליהם שהולכים קדימה.
<שירה לב-עמי: אחד זה הרשת הלאומית, פרויקט שנקרא פרויקט איתן וזה הרצף הטיפולי הלאומי.
<שירה לב-עמי: המטרה שלנו לחבר את זה גם לכרטיס הבריאות האישי, שזאת יוזמה חדשה של השר ליצמן, שתאפשר לא רק לקבל את המידע בקופה, אלא גם שלכל אחד יהיה כרטיס שבו הוא יוכל לראות את המידע הזה מכל המקומות שמחוברים לזה.
<שירה לב-עמי: והדבר השני שבעינינו מאד חשוב לשיפור השירות, זה הנושא של זימון תורים ומענה לזימון תורים.
<שירה לב-עמי: אחד המקורות לעומס בטיפות החלב זה שהאחיות משמשות גם כמזכירות וקובעות תורים ועונות לטלפונים לצורך זימון תורים ושינוי תורים, והמטרה שלנו, שזה לא מעט עבודה, ואנחנו רוצים להגיע לשם.
<שירה לב-עמי: הכוונה היא שיהיה בעצם, זה כמעט מובן מאליו להגיד את זה בשנת 2016, אבל זה עוד לא קיים בתחנות הממשלתיות, לאפשר זימון תורים בכל אחד מהערוצים שאנחנו רגילים לעבוד בהם – באינטרנט, במובייל, בטלפון, במוקד קול הבריאות.
<שירה לב-עמי: היום זה עוד לא קיים, כי התחנות עוד לא מחוברות למערכת מרכזית של זימון תורים, ולכן גם אם אני נותנת טלפון של מוקד, המוקד לא רואה את התורים בתחנה.
<שירה לב-עמי: את זה אנחנו מתכננים לפתור וזה פרויקט שנמצא בשלבי פרישה באופן מדורג בתחנות.
<שירה לב-עמי: גם זה אני מקווה שיסתיים בשנה-שנה וחצי הקרובות, עד שכל התחנות ישתלבו בו.
יפעת שאשא ביטון: הרמת לי להנחתה, שזה משהו שגם העלינו בפעם הקודמת.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שמשרד הבריאות מודע לצורך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כבר לא צריכים לשכנע את משרד הבריאות שהאחיות צריכות תגבור אדמיניסטרטיבי בכל הנושא של קביעת תורים וכאלה.
יפעת שאשא ביטון: אז במקום לחכות עוד שנה-שנה וחצי עד שזה יקרה, ואני רוצה שזה ייכתב כאחת ההמלצות של הדיון, אני מבקשת ממשרד הבריאות שימצא פתרון אדמיניסטרטיבי בינתיים, בתוך הקופות, מענה אנושי, אם המערכת הממוחשבת עדיין לא פעילה והיא בתהליך עבודה, כדי לשחרר קצת לחץ מהאחיות ולפנות אותן באמת לעשות את הדברים און-ליין בעת הטיפולים בתינוק.
יפעת שאשא ביטון: אז אני אשמח אם אתם תעבירו גם את המסר, בנוסף למכתב שאנחנו נוציא לשר הבריאות, וננסה לפחות במקום הזה קצת להקל על העבודה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה שירה.
<מירה חונוביץ: אני בכל זאת מבקשת שתשמעי, כי למרות הכל - - -
יפעת שאשא ביטון: בוודאי, אני סיימתי רק עם שירה, אני אתן למי שרוצה.
<מירה חונוביץ: אז אני מאד מבקשת שקטי, שהיא אחות אחראית בבית שמש, שהיא אחד האזורים העמוסים בארץ, בכל זאת תספר קצת על חווית המשתמש שלה.
<מירה חונוביץ: גם ליבי.
<מירה חונוביץ: רגע, אני מתחילה עם קטי ואחר כך ליבי, בוודאי.
<מירה חונוביץ: יש פה שתיים, יש פה נציגה של לאומית וקטי.
<קטרין אלימי: קטי אלימי, אני אחות אחראית בטיפת חלב בבית שמש.
<קטרין אלימי: אני גם אחראית לתכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון.
<קטרין אלימי: אני אחראית לתכניות שמתקיימות בטיפת החלב בעיר.
<קטרין אלימי: אני אחות 25 שנה ואנחנו עובדים עם המחשוב בערך 12 שנים ומה שאני רוצה לומר, שאני אישית לא נתקלתי במקרים כאלה של העלמת מידע וטעויות או דברים כאלה.
<קטרין אלימי: כן נתקלתי לפני כמה שנים, ובעיקר כשהיינו עם המערכת הישנה, באפשרות של להזין מספר תעודת זהות שגוי, אם המטופל לא הביא מספר תעודת זהות אמיתי שלו.
<קטרין אלימי: היום אני רק רוצה לתת כמה דוגמאות שיראו כמה התקדמנו מבחינת אבטחת מידע.
<קטרין אלימי: לא הייתי אומרת יותר מדי אפילו, אבל האחריות בשטח צריכות לעבוד מאד מאד קשה והקבלה דווקא מתארכת, מכל האמצעים האלה של אבטחת מידע.
<קטרין אלימי: למשל מגיע מטופל, אם אין לו את תעודת הזהות האמיתית שלו ואת תאריך הלידה שלו, אני לא יכול להזין ולהמשיך לפתוח את התיק שלו.
<קטרין אלימי: אני פשוט נתקעת.
<קטרין אלימי: כשאנחנו נותנים תורים, אנחנו מבקשים לבוא עם תעודת זהות, גם של הבעל, גם שלה ואנחנו מחוברים למשרד הפנים ואין אפשרות היום לרשום איזו שהיא תעודת זהות שגויה.
<קטרין אלימי: אם אני הזמנתי תיק מתחנה במקום אחר בעיר אחרת, אין לי אפשרות, אני חייבת שטיפת החלב הקודמת תסגור את התיק, תסיים, תרשום תהליך סיום טיפול ורק אחרי שהיא סגרה אני יכולה לשלוף את זה במערכת.
<קטרין אלימי: אין מצב שאני אפתח תיק נוסף.
<קטרין אלימי: אני חייבת שהיא תסיים ואז ברגע שאני שלחתי את המשפחה, היא לא רואה אותה אפילו במערכת.
<קטרין אלימי: היא לא יכולה לא להיכנס אליה ולא לכתוב שום דבר אחר.
<קטרין אלימי: אז יש המשכיות ויש רצף ואין אפשרות לרשום ובטח לא לחסן את התינוק.
יפעת שאשא ביטון: אין אפשרות כאילו לטפל בעת ובעונה אחת בשני מטופלים שהתיק שלהם פתוח.
<קטרין אלימי: לגמרי לא.
<קטרין אלימי: ואם אני אתאר את התיק עצמו של הילד, אז גם בתיק עצמו, קודם כל המחשבה בריאה היא מאד ידידותית, היא מאד קלה לשימוש.
<קטרין אלימי: יש את הרובריקות של תזונה, התפתחות, בדיקות סינון למיניהן, בדיקות רופא וכמובן חיסונים, ולכל רובריקה יש את ה-Save, את מערכת השמירה שלה.
<קטרין אלימי: אפילו לכתובות וטלפון.
<קטרין אלימי: לאחרונה, בשבוע שעבר נכנס ה-Save הזה.
<קטרין אלימי: זאת אומרת שכל הזמן אנחנו מתקדמים וכל הזמן אנחנו משדרגים את התכנה על מנת שרק אם אני הסתכלתי, גמרתי לכתוב ואני בטוחה בנתונים שהזנתי, אז אני עושה את השמור.
<קטרין אלימי: אין מצב לשכוח לעשות את השמור, כי שוב, אני לא יכולה לעבור הלאה.
<קטרין אלימי: אם אני לא שמרתי, אני לא יכולה לעבור הלאה.
<קטרין אלימי: יש לי שתי טבלאות - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, את יכולה לשמור, כי אם את הקלדת נתונים שאת רוצה לתקן אותם, או משהו - - -
<קטרין אלימי: אז אני צריכה לעשות עדכון, אבל אני חייבת לשמור.
<קטרין אלימי: אם אני לא שומרת, באות לי שתי טבלאות – את לא שמרת, מה הרצון שלך – לשמור או לא לשמור.
<מרים יוספין: אי אפשר לעשות את זה בלי שאחות תחווה את דעתה.
<מרים יוספין: זה לא יכול לקרות במקרה.
<מרים יוספין: היא צריכה להגיד אני כן רוצה לשמור או שאני במודע לא רוצה לשמור.
<מרים יוספין: אין מצב למשהו אחר.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת זה חייב לתפוס את תשומת ליבה לצורך העניין.
<קטרין אלימי: לגמרי.
<קטרין אלימי: ויש לה, כמו שראינו קודם במצגת של שירה, כשראינו את התיק, יש כל מיני אייקונים למעלה, למשל אם נתתי לה בלידה, האמא הטרייה ענתה לשאלון של איתור מצב נפשי אחרי הלידה, היה לה ניקוד קצת גבולי, יש לי אייקון של פרצוף בוכה.
<קטרין אלימי: יש לי אייקון של תאומים, יש לי אייקון של פג, יש לי אייקון של הורדת נגד לחיסון חי מוחלש, אי אפשר לפספס.
<קטרין אלימי: היום אי אפשר לפספס שום דבר.
<קטרין אלימי: זו דעתי.
<קטרין אלימי: רציתי לחזק את העניין של קבלת המטופלת עם הפנקס שלה.
<קטרין אלימי: אני רציתי לתאר מצב הפוך ממה שדווח קודם.
<קטרין אלימי: הרבה פעמים המטופלות מגיעות ללא הפנקס שלהם ואם פעם שוב, לפני הרבה הרבה שנים רצינו לבוא לקראת כי אנחנו עובדים לפעמים במקומות של מצוקה, במקומות של מצב סוציו אקונומי מאד נמוך והעדפנו לחסן, כי אני מכירה את המשפחה, עבדנו עם מעט תינוקות לפני הרבה שנים, אז יכולנו לתת פה חיסון בלי הפנקס, כשעשינו כמובן אנמנזה ואיסוף נתונים - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, נותנים חיסונים אם הם לא מגיעים עם פנקס חיסונים?
<קטרין אלימי: זה מה שאני רוצה לומר.
<קטרין אלימי: היום אין מצב כזה.
<קטרין אלימי: יש מצב הפוך.
<קטרין אלימי: יש מצב של מטופל שמתחנן שנחסן אותו, שכחתי, הוא בבית, אני אאחר לעבודה, לקחתי יום חופשה מהעבודה כדי לבוא לפה, אני לא יודעת מה הוא יגיד, חד וחלק את לא תמצאי אחות בשטח היום שתחסן בלי הפנקס.
<קטרין אלימי: אין מצב כזה.
<קטרין אלימי: ולהיפך, הרבה פעמים אנחנו נחשבות כרעות בגלל שאנחנו לא - --
יפעת שאשא ביטון: כן, את זה אני מכירה גם אצלנו.
יפעת שאשא ביטון: בסדר, שיהיו רעיות ומקצועיות.
<קטרין אלימי: את לא באה לקראתי, את מכירה אותי, באתי לפה.
<קטרין אלימי: בלי פנקס חיסונים לא מחסנים.
<תמי ברנע: מה קורה אם מישהו איבד את הפנקס?
<תמי ברנע: קורה.
<תמי ברנע: עושים שחזור אל המידע?