GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איילת נחמיאס ורבין: הוא עבריין תזונה.
<מיכל מנקס: מי שמחלק את האוכל.
<קריאה: ולא מתריע - - -
איילת נחמיאס ורבין: נכון, ולא מתריע.
<מיכל מנקס: אבל יש אנשים בשטח, חברות לא עובדות לבד.
רחל עזריה: נכון, נכון.
רחל עזריה: זה לא רק הקייטרינג.
<מיכל מנקס: בדיוק.
איילת נחמיאס ורבין: ואני אומרת לכם, הם פשוט עברייני תזונה וזה דבר שצריך להבין אותו, להפנים אותו ו - - - עכשיו, התהליך של יצירת מטבחים עירוניים, עירית, הוא תהליך ממושך, הוא לא תהליך שיקרה מחר בבוקר, אבל הוא תהליך שצריך להתחיל לתת לו את הדעת באמת ולהשקיע בו אנרגיה, כי הוא יכול להיות הפתרון הנכון.
יפעת שאשא ביטון: זו אכן נקודה שאנחנו העלינו ויש חלק מהרשויות שגם הן בחרו בדרך הזו.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהיא דרך מצוינת ואם אנחנו נוכל להתקדם לשם, אז זה בהחלט הישג משמעותי.
יפעת שאשא ביטון: אני חייבת אבל לומר משהו באמירת סוגריים כאן.
יפעת שאשא ביטון: באמת, אני מבינה את השיח סביב אוכל בריא ואוכל כזה ואוכל אחר.
יפעת שאשא ביטון: אני בתור יושבת ראש הוועדה אומרת, אני נגד שיח של התנזרות.
יפעת שאשא ביטון: אי אפשר שהילדים שלנו יתנזרו מהכל.
יפעת שאשא ביטון: חשוב שהדברים האלה ייאמרו.
יפעת שאשא ביטון: יש פה את העניין של מידתיות.
יפעת שאשא ביטון: הילדים שלנו צריכים לדעת וגם בבית אני כל הזמן אומרת את זה – הם יכולים לאכול הכל, כל עוד שהם אוכלים את זה במידה.
יפעת שאשא ביטון: וכן, גם הג'אנק הוא טעים לפעמים וזה בסדר אם אוכלים אותו במידה וגם המתוק הוא טעים ואם עושים את במידה וגם שתייה מתוקה, אם פעם ב- שותים ועושים את זה במידה, זה בסדר.
איילת נחמיאס ורבין: אבל לא במכונות ממכר בבתי ספר.
יפעת שאשא ביטון: בסדר, אני מבינה.
יפעת שאשא ביטון: יש פה עניין של איזה מסר אנחנו מעבירים במסגרת החינוכית.
יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו נשאיר את השליטה על מה אוכלים ושותים ומתי בידיים של ההורים זה גם בסדר, אבל חשוב גם בבית הספר שהשיח יהיה כזה שיהיה שיח של איזון.
יפעת שאשא ביטון: כי בסוף אתם יודעים, הילדים תופסים שזה קיצוני מדי והעולם מלא בשפע.
יפעת שאשא ביטון: אתם יכולים להסתיר את זה בבית הספר, תסתירו את זה בבית, אז הם יוצאים החוצה לחברים ופוגשים את זה והם יוצאים לסופר והם פוגשים את זה, ולכן חשוב שגם העניין החינוכי הזה יהיה על השולחן וגם בבית הספר, העניין הזה של מידתיות.
יפעת שאשא ביטון: אפשר לצרוך הכל, כל עוד שעושים את זה באיזונים נכונים ואני אשמח שהשיח הזה יישמר.
יפעת שאשא ביטון: מיכל, את רצית להוסיף לפני שנתקדם, בבקשה.
<מיכל מנקס: כן, אני רוצה להציע הצעה ולפני זה הערה בסוגריים.
<מיכל מנקס: בהרצלייה החליפו את חברת הקייטרינג לנוכח התלונות וחשובה המעורבות וחשוב שיהיה קשב ואסור לנו לשכוח, יש אדם מבוגר מול כל קבוצת ילדים שמקבלת לאכול.
<מיכל מנקס: וגם הוא צריך לפקוח עיניים.
<מיכל מנקס: אני רוצה להציע הצעה.
<מיכל מנקס: מרכז השלטון המקומי מוכן להרים את הכפפה שהצעתם כאן ולבחון יחד עם משרדי החינוך והבריאות וההורים, ונציגים שנמצא לנכון, ויבחן על הקמה, ממש להתחיל לבדוק, הקמה של מטבחים עירוניים מרכזיים, שיהיה בהם הכל, שיהיו מותאמים לתקן, שאפשר יהיה לעשות את זה כמו שצריך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ממש בעד ואני יותר ממברכת על כך שזה מגיע מהשלטון המקומי.
רחל עזריה: נעשה את הפיילוט בירושלים.
<עופר ברקוביץ: ירושלים מתנדבת לפיילוט.
רחל עזריה: ירושלים.
רחל עזריה: כמו תמיד ירושלים מתנדבת לפיילוט.
<עופר ברקוביץ: עוד שנייה הורגים אותי פה.
יפעת שאשא ביטון: משרד הכלכלה.
יפעת שאשא ביטון: איטה.
<איטה עטייא: כן, בעיקרון משרד הכלכלה, הצהרונים שלנו נותנים להם הכרה, זאת אומרת אין לנו - - -
יפעת שאשא ביטון: לא שומעים אותך.
<איטה עטייא: אני אומרת שבמשרד הכלכלה אנחנו נותנים רישיון להפעלת צהרונים בכל שנה והצהרונים שלנו מפוזרים בכל הארץ.
<איטה עטייא: אין לנו מוקדים של צהרונים.
יפעת שאשא ביטון: זה מסביר למה אין פיקוח?
<איטה עטייא: לא, לא, למה אין פיקוח?
יפעת שאשא ביטון: לא, אני פשוט מנסה להבין.
יפעת שאשא ביטון: מערכת החינוך והילדים שלנו כעיקרון מפוזרים בכל הארץ.
<איטה עטייא: ההיפך, אני רוצה להסביר למה יש כן פיקוח.
<איטה עטייא: והקייטרינג שהצהרונים משתמשים בהם זה בעיקרון אותם קייטרינג שכולם משתמשים בהם – משרד החינוך וכולם – אין הבדל.
<איטה עטייא: לפני שנתיים או שלוש שנים הוספנו לנוהל הצהרונים שלנו, שאנחנו מבקשים שהתפריט יהיה מאושר על ידי תזונאית מוסמכת, מאחר שבשום מקום לא כתוב מה זה בעצם.
<איטה עטייא: אנחנו ממתינים לחוק, לתקנות.
<איטה עטייא: בינתיים אנחנו משתמשים בלגדול בריא והמצאנו כל מיני תפריטים משלנו וביקשנו, על מנת שיהיה עוד סוג של פיקוח, כי אנחנו כמובן לא יכולים להגיע לכל צהרון בכל זמן, אני אומרת בכל מקרה, בכל צהרון צריך להיות אישור של תזונאית מוסמכת לתפריט שנותנים לילד לאכול באותו יום.
<איטה עטייא: וככה אנחנו מנסים שזרוענו הארוכה תגיע גם לשם.
<איטה עטייא: זה מה שניסינו לעשות באמצעים שיש לנו ואני בינתיים רואה שזה די עובד, נכון לעכשיו.
<איטה עטייא: זהו.
יפעת שאשא ביטון: שמענו פה ממשרד החינוך שבעצם הם מסיירים בין הקייטרינגים השונים וכו' מדי שבוע.
יפעת שאשא ביטון: מה רמת הפיקוח אצלכם?
<איטה עטייא: אנחנו בכל אופן לא מפקחים על הקייטרינג.
<איטה עטייא: אנחנו מקבלים אישור ממשרד הבריאות ו - - -
יפעת שאשא ביטון: וזהו?
יפעת שאשא ביטון: ומה שקורה בשטח – עד שמישהו מתריע?
<איטה עטייא: לא, למה?
<איטה עטייא: יש לנו פיקוח שוטף על הצהרון.
<איטה עטייא: חלק מהפיקוח על הצהרון זה הפיקוח על המזון והאישור.
יפעת שאשא ביטון: כל כמה זמן בעצם מגיע פיקוח?
<איטה עטייא: לא מספיק, אבל אנחנו משתדלים מאד לפקח כמה שיותר.
<איטה עטייא: היה לנו סוג של מיקור חוץ של פיקוח בצהרונים שנבדקים.
<איטה עטייא: השעה זה הופסק לצערי ואני מקווה שהמלחמה שלי תחזיר את זה ואז הפיקוח יוגבר.
<איטה עטייא: זה לא פשוט.
<איטה עטייא: יש לנו 2,500 צהרונים ובערך 16 מפקחים שאמורים לפקח גם על המעונות, אז המספרים ברורים.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת אבל שפה, לצורך העניין וזה עלה גם כאן, יש צוות מבוגר בתוך הגן ולכל אחד מהם זוג עיניים אני מקווה בריאות ורואות ואני חושבת שיש גם להם אחריות לראות את איכות המזון ולדווח ככל שהם רואים משהו שהוא לא סביר, או ככל שהם רואים שבעצם הילדים לא אוכלים את האוכל הזה.
יפעת שאשא ביטון: אי אפשר להשאיר את זה למפקח שמגיע פעם בכמה זמן.
<איטה עטייא: אלף, ההורים הם המפקחים הכי טובים שלנו, זה תמיד.
<איטה עטייא: ההורים - - -
<ישראל אליסף: זה מדהים - - -
יפעת שאשא ביטון: חברים, קודם כל ההורים הם פקטור מאד משמעותי.
יפעת שאשא ביטון: אף אחד לא בונה רק על ההורים, אבל בסופו של דבר אם יש לי פיקוח ויש לי גננת וסייעת שרואות וגם עליהן אני חושבת שמוטלת האחריות לדווח, ויש הורים ששומעים מהילדים שלהם.
יפעת שאשא ביטון: אני מוזנת הרבה פעמים מאינפורמציה שאני מקבלת מהילדים שלי, ולפיכך אני יודעת לבוא ולשאול מה קורה, איך קורה, מה לא בסדר.
יפעת שאשא ביטון: אז חברים, אנחנו חייבים בסופו של דבר לשלב ידיים ולא בכדי אתם נמצאים פה כקבוצת הורים, שותפים לשיח הזה, שותפים למהלך הזה וביחד נעשה את זה.
יפעת שאשא ביטון: לא יעזור כלום.
יפעת שאשא ביטון: אתם חלק מהסיפור.
<יצחק מנחם: יש אבל בעיה בעניין הזה.
יפעת שאשא ביטון: מי כבודו?
<יצחק מנחם: יצחק מנחם מפורום וועדי ההורים היישוביים.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, רק בקצרה כי אתה לא ברשות דיבור עכשיו.
<יצחק מנחם: קצר מאד.
<יצחק מנחם: הוזכר פה כמה המקום של ההורים חשוב.
<יצחק מנחם: חשוב שהמקום של ההורים יהיה גם בבחירת הקייטרינג, במעקב אחרי הקייטרינג, וההורים יכולים לעשות את זה הכי טוב, כמו שציינו פה.
<יצחק מנחם: פשוט, כל רשות מקומית עושה בדיקה לפני שהיא בוחרת קייטרינג.
<יצחק מנחם: נציג הורים צריך להיות בתוך הבדיקה הזאת, וגם צוות.
<יצחק מנחם: רשות מקומית בוחרת לה צוות שעושה בדיקה באופן שוטף ו - - -
<מיכל מנקס: לא.
<מיכל מנקס: אז זהו, שלא.
<יצחק מנחם: אז היא צריכה לעשות את זה.
<מיכל מנקס: זה לא כל רשות מקומית עושה, אז - - -
<יצחק מנחם: אז לא, אז שתצא מפה קריאה שזה צוות שיכלול נציג הורים ואז אני בטוח שכמו שעשינו בגדרה, פה לא הזכירו את גדרה, אבל גדרה אוכלת בריא ואנחנו עושים מעקב, גם נמצאים בבחירה וגם נמצאים במעקב והדברים נשמרים וכדאי שזה ייכנס לפרוטוקול.
יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה שההורים הם חלק מהתהליך, אמרתי את זה אני חושבת בצורה ברורה.
יפעת שאשא ביטון: אי אפשר לומר את זה ברור יותר.
יפעת שאשא ביטון: אתה יודע, אבל - - -
<יצחק מנחם: אז שיתנו להם גם סמכות.
יפעת שאשא ביטון: להורים - - - סמכות - - -מערכת החינוך.
יפעת שאשא ביטון: אני מכירה מקומות שההורים מובילים את כל המהלכים וטוב שכך לפעמים.
יפעת שאשא ביטון: יואב זימרן, סגן ראש מינהל חינוך, בבקשה.
<יואב זימרן: עיריית לירושלים.
<יואב זימרן: בעיר ירושלים יוצאות כל יום 20,000 מנות דרך משרד החינוך, זה לא גדרה, ולהערכתי עוד 20,000 מנות יוצאות אם אני לוקח את המגזר החרדי, שמה שלא דרך המשרד, כי חלק דרך המשרד ובמגזר הערבי, במוכר שאינו רשמי, שגם כן עובד באופן עצמאי.
<יואב זימרן: זה סדר גודל של 40,000 מנות ביום.
<יואב זימרן: תכפילו ב-180 ומשהו ימים של מזון ותבינו את ההיקפים.
<יואב זימרן: אני חושב שאנחנו לפחות כרשות, בחרנו לעשות את העבודה יחד עם משרד החינוך.
<יואב זימרן: זאת אומרת אני לא מכיר, אני לא עושה מכרזים לספקים.
<יואב זימרן: אנחנו בעצם באיזה הוא תהליך, בעבודה משותפת למול משרד החינוך ואני חייב לומר שדווקא כשעובדים ביחד, אני חושב שהחיבור של הורים, לא במסגרת מי צריך ללכת ולהסתכל על המנה, אלא איך עושים את התהליך ביחד של הבחירה, למשל העניין של מזון בריא.
<יואב זימרן: שנה שעברה התחלנו מהלך של כניסה למזון בריא.
<יואב זימרן: עשינו צוות.
<יואב זימרן: הובילו אותו הורים מוועד ההורים המרכזי ומקבוצת ארוחה 10, ובעצם בנינו איזה שהוא תפריט שהתחיל וזה לא היה פשוט.
<יואב זימרן: צריך להבין, העניין של תיווך אוכל הוא מאד משמעותי וההתחלה לא הייתה פשוטה.
<יואב זימרן: ואני כן יכול לומר שהשנה, בגנים ששנה שעברה היה לא פשוט, השנה זה עובד מצוין.
<יואב זימרן: לעומת זה בבתי הספר, שהתחלנו השנה, אז השנה לא פשוט.
<יואב זימרן: יש משמעות גם אם זה בתפזורת ולא בתפזורת.
<יואב זימרן: הצעתם מטבחים, לנו חסרים עוד 2,000 כיתות לימוד, עוד לפני שאנחנו מתחילים לבנות מטבחים, אז אני אומר, צריך להבין שאלה האילוצים ובאמת השולחן שכותב הוא גם השולחן שאוכל וזו המציאות של מערכת החינוך הישראלית ברוב המקומות.
<יואב זימרן: יכול להיות שיש מקומות שלא, אבל אני אומר, בתוך כל זה אני חושב שיש משמעות גדולה לעניין של מזון בריא.
<יואב זימרן: ומצד שני לזכור שיש ציבור גדול מאד של ילדים שזו הארוחה החמה שהם מקבלים ביום.
<יואב זימרן: וצריך לזכור, והייתי הרבה בדיונים האלה, שיש ילדים שזה הבשר שהם ייראו ומה שהם לא ייראו שם, הם לא יראו.
<יואב זימרן: אנחנו נמצאים במתח הזה כל הזמן, של איך מצד אחד – המזון יהיה בריא ומצד שני שיאכלו.
<יואב זימרן: זה נכון שאוכל נזרק, אבל אני אומר ואני כן לוקח אחריות על מה שאני אומר, ב-20,000 מנות ביום רוב הילדים אוכלים, גם אם הם לא אוכלים את התוספת הזאת או התוספת השנייה, הם אוכלים.
<יואב זימרן: תמיד צריך לשפר.
יפעת שאשא ביטון: אתה לא מכיר את תמונת המצב במקומות אחרים.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך את זה מידיעה ולא מעדויות של אחרים.
יפעת שאשא ביטון: אני הסתובבתי בשטח ואני אומרת לך – מאות מנות נזרקות מדי יום.
<יואב זימרן: אני לא מתווכח.
<יואב זימרן: אנחנו אחראים מהקסטל פנימה מאז המצור, אבל אנחנו - - -
יפעת שאשא ביטון: בסדר, אני שמחה שבירושלים אוכלים.
יפעת שאשא ביטון: אני יכולה רק לברך אתכם על זה שהצלחתם להביא למציאות כזו, אבל יש עוד הרבה - - -
<קריאה: גם בירושלים יש בעיות.
<יואב זימרן: ועדיין, כשמדובר על 20,000 מנות, זה 20,000 טעמים ואני מבדיל בין בעיות שיש באמת של אותה חיפושית שצריך לטפל.
<יואב זימרן: יש מצבים ורק השנה הורדנו, יחד עם משרד החינוך, לספק למעלה מ-1,000 מנות ביום כי ראינו שהוא לא עומד בקצב ושהוא מאחר בהגשת המזון וקנסנו פעמיים קבלן על בעיות שהיו לו.
<יואב זימרן: והיה לנו גם את האירוע האחרון עם החיפושית שכולם מזכירים.
<יואב זימרן: ועדיין אני אומר, אני מבדיל בין בעיות של בריאות לבין בעיות של טעם.
<יואב זימרן: והסוגיה של טעם היא סוגיה מורכבת כשמדובר על 20,000 מנות, שזה 40,000 הורים וזו סוגיה שהיא בעייתית במערכת כמערכת כזאת גדולה באמת נעה בעדינות בתוך התהליך הזה.
<יואב זימרן: כי אי אפשר לספק רצון של 40,000 טעמים ואת הפניות - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל יש דברים, אתה יודע, יש מזנונים שלמים שמוכרים ועולם שלם אוכל שם.
יפעת שאשא ביטון: יש דברים שאנחנו יכולים לקלוע, ושוב, זה מחזיר אותי לשיח שאנחנו דיברנו מקודם.
יפעת שאשא ביטון: אז בלי סוכר ובלי מלח ובלי נתרן ובלי ובלי ובלי, ובלי צבע ובלי ויש מגזרים אגב שגם הולכים בעיניים ורואים את זה והם לא נוגעים מלכתחילה.
יפעת שאשא ביטון: זה יכול להיות פנטסטי, אבל הם מלכתחילה לא נוגעים בזה והשאלה היא איך אנחנו עושים את ההתאמות גם במקום הזה, וכן, זה העניין התברואתי אל מול עניין הטעם, אני מסכימה שזה סיפור מאד מורכב וצריך לראות איך משלבים אותם.
יפעת שאשא ביטון: גולדי אורלן ואחר כך הרב אהרון לייבוביץ ואחר כך עופר מעיריית ירושלים.
<גולדי אורלן: היי.
<גולדי אורלן: אני אמא לשני ילדים.
<גולדי אורלן: אני גרה בירושלים.
<גולדי אורלן: אני מתעסקת באורח חיים בריא והעיסוק שלי, גם בפעילות שלי בארוחה 10, התחיל עוד הרבה שנים לפני זה, גם זימי יודע, בניסיון שלנו לעשות משהו אחר בירושלים, במיוחד לילדים שלי שהגיעו לגני עירייה, שבגינו הם צריכים לאכול אוכל של ספק ולא אוכל שבושל במקום.
<גולדי אורלן: לא הצלחנו לעשות כלום.
<גולדי אורלן: אמרנו נבשל בגן, אי אפשר היה לבשל בגן.
<גולדי אורלן: עשינו סקר להורים לראות מה הם רוצים, לא הייתה שום מגמה עם זה.
<גולדי אורלן: בסופו של דבר כל משפחה התנדבה פעם בשבועיים והביאה סיר, הגישה סיר והוסיפה אותו לשולחן וזה עבד כמה זמן.
<גולדי אורלן: אחר כך הצטרפתי לארוחה 10 ובארוחה 10 אנחנו עשינו מהפכה שלמה בירושלים, ברכיבי התזונה שיש, שמגיש מפעל ההזנה.
<גולדי אורלן: עשינו את זה יחד עם משרד החינוך ועם ירושלמים.
<גולדי אורלן: אני מוכרחה לציין שאנחנו נמצאים במקום אחר לגמרי מאשר כל המדינה הזאת.
יפעת שאשא ביטון: שאלה רק בסוגריים.
יפעת שאשא ביטון: עשית את זה כהורה מעורב במערכת, או תחת סמכות מקצועית אחרת?
<גולדי אורלן: לא, לא, לא, כאמא.
יפעת שאשא ביטון: כאמא.
<גולדי אורלן: אני רוצה שהילדים שלי יאכלו אוכל מבושל, אוכל צמחוני, את יודעת, כאילו כמה שיותר בריא.
יפעת שאשא ביטון: צמחוני זה לא בהכרח בריא, אל תערבבו.
יפעת שאשא ביטון: אתם כל פעם מערבבים פה.
<גולדי אורלן: מבחינתי זה יותר בריא.
יפעת שאשא ביטון: את יודעת, יש אלפים בתוך המערכת.
יפעת שאשא ביטון: בואי, יש אחרים שיגידו אנמיה, עניינים.
<קריאה: ויש שיגידו שזאת מנת הבשר היחידה.
<גולדי אורלן: אבל מה שעשינו בפיילוט הזה, בעצם עשינו פיילוט ביחד עם משרד החינוך ועם רחל עזריה, כשהיא הייתה סגנית ראש העירייה.
<גולדי אורלן: מה שעשינו זה במשך חודשיים תעדנו ב-38 גנים את המזון המוגש ושאלנו צהרוניות, גננות ואמהות, להגיב כל יום מאחת עד חמש על המראה של כל מנה, על הריח של כל מנה, על הטעם של כל מנה, על כמות השמן, על כמות המלח והאם יותר ממחצית מהילדים אוכלים את המנות האלה.
<גולדי אורלן: אחר כך תיעדנו עוד 15 גנים בתוך הפיילוט, שהחלפנו לגמרי את התזונה לתפריט בריא, שזה התפריט שיש היום בירושלים, במשך חודשיים.
<גולדי אורלן: במסגרת הזאת הורדנו את כל החומרים הסינטטיים, הורדנו בשר פעמיים בשבוע ושמנו קטניות כמנת חלבון.
רחל עזריה: זה היה כדי שאפשר יהיה לשים בשר אמיתי בימים אחרים ולא כאילו בשר שיש בו 20% בשר.
<גולדי אורלן: נכון, נכון, שלושה ימים בשבוע יש בשר, וזה 100% בשר.
<גולדי אורלן: הורדנו בכמויות של השמן והורדנו בכמויות של המלח.
<גולדי אורלן: אנחנו בארוחה 10 חשבנו שהילדים יאכלו את זה.
<גולדי אורלן: היו אנשים סקפטיים שחשבו שהילדים לא יאכלו גנים מלאים ולא יאכלו מנות של קטניות במקום בשר, ומה שנוכחנו לדעת זה שזה עובד ובעקבות זה כל המערכת בירושלים עברה לתפריט הבריא.
<גולדי אורלן: ומה שהכי חשוב שנוכחנו לדעת, שהתיווך הוא הגורם העיקרי בסיפור הזה.
רחל עזריה: כן, נכון, נכון.
<גולדי אורלן: אני אתן לכם שתי דוגמאות.
<גולדי אורלן: ביום הראשון שהגשנו קוסקוס מלא, הקוסקוס הוא חום, הקוסקוס הקודם היה לבן.
<גולדי אורלן: הילדים הסתכלו על הגננת ואמרו – אבל הצבע חום והיא אמרה כן, אבל זה יותר בריא, זה מה שאני עושה בבית והיא ישבה ואכלה איתם.
<גולדי אורלן: זהו.
<גולדי אורלן: 100% מהילדים בפיילוט אכלו קוסקוס מלא.
<גולדי אורלן: היום אוכלים חצי-חצי.
<גולדי אורלן: הם אכלו קוסקוס מלא בגלל שהגננת אכלה איתם.
<גולדי אורלן: וכשבית הספר של הילדים שלי עבר, הוא ביוח"א וכל בית הספר אוכל בשעות הצהריים את המזון, אז הבאנו הרצאה של מפעל ההזנה והיא עשתה להם הרצאה – מנהלת מחוז מרכז של מפעל ההזנה – עשתה הרצאה במשך שעה והסבירה להם על המעבר לתפריט הבריא, לכל צוות המחנכים בבית הספר.
<גולדי אורלן: מפעל ההזנה הביא את כל המנות וכולם אכלו בחדר המורים את כל המנות ואחרי זה הוצאנו מכתב להורים.
<גולדי אורלן: מזה שפחות משליש מהילדים בבית הספר אכלו את האוכל הזה, כמעט רוב הילדים בבית הספר אוכלים היום.
<גולדי אורלן: לא הייתה שום מחאה של הורים.
<גולדי אורלן: הסיפור העיקרי שלנו קודם כל זה לחנך את הצהרוניות, את הגננות, להכשיר אותם איך לתווך את האוכל.
<גולדי אורלן: ואני יודעת מניסיונות גם במקומות אחרים בארץ זה אותו סיפור – איך לתווך את האוכל.
<גולדי אורלן: זה דבר אחד.
<גולדי אורלן: דבר שני, בירושלים בגלל שאנחנו נמצאים כבר במקום אחר - - -
יפעת שאשא ביטון: רק במשפט סיכום, כדי שנאפשר לעוד לדבר.
<גולדי אורלן: אני חושבת שמאד מאד חשוב הפיקוח והאכיפה ולפתוח את המכרז.
<גולדי אורלן: יש לנו רק שלושה ספקים בירושלים, זה לא מספיק.
<גולדי אורלן: לגנים ולבתי הספר אין נקודות יציאה.
<גולדי אורלן: זאת אומרת הם יכולים להחליף ספק אם הם רוצים, אבל זה בסך הכל עוד פעם שלושת הספקים היחידים.
<גולדי אורלן: אנחנו רוצים לפתוח את זה ושאפשר יהיה להכניס אין סוף ספקים שיעמדו בפיקוח של משרד החינוך, שיהיה פיקוח מהתחלה.
<גולדי אורלן: עד היום אין פיקוח.
<גולדי אורלן: מפעל ההזנה לא מפקח על האוכל עד היום.
<גולדי אורלן: אנחנו באמצע השנה.
<גולדי אורלן: שיהיה פיקוח מתחילת השנה עד סוף החודש ה-11 ואנחנו רוצים לראות בדיקות מעבדה.
יפעת שאשא ביטון: את מדברת על הצהרונים.
<גולדי אורלן: על צהרונים ו - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, כי ממה שאני שומעת, אלא אם כן אני שומעת פה סתירה.
יפעת שאשא ביטון: אמר פה משרד החינוך אנחנו מפקחים כל שבוע.
יפעת שאשא ביטון: את אומרת אין פיקוח.
<גולדי אורלן: עדיין לא.
<חיים הלפרין: אני אעשה את החידוד.
<חיים הלפרין: ירושלים הפעילה את הצהרונים מיזמתה ורק השבוע זה עובר להנחיות משרד החינוך ורק אז - - -
<גולדי אורלן: אבל אנחנו באמצע השנה.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אבל זה על הצהרונים.
יפעת שאשא ביטון: בגלל זה שאלתי וחידדתי.
<חיים הלפרין: במפעלים אנחנו כל שבוע.
<חיים הלפרין: לא, לא, שנייה, אני רוצה לדייק.
<חיים הלפרין: במפעלים אנחנו מבקרים גם היום כיוון שהם מספקים, אבל ביחידות הקצה אנחנו עד היום לא - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, שאת זה הבנו מלכתחילה וזה משהו שאנחנו ביקשנו להרחיב.
<חיים הלפרין: את זה אנחנו - - -
יפעת שאשא ביטון: הרב ליבוביץ ואחר כך עופר ואחר כך זאב פיש.
<אהרון ליבוביץ: אני מדבר כחבר מועצה בירושלים שמעסיק בתיק חינוך וגם בתיק הגיל הרך וגם יושב ראש הוועדה למעמד הילד בעיריית ירושלים.
<אהרון ליבוביץ: הנושא הזה הוא נושא שמעסיק אותנו משלושה כיוונים.
<אהרון ליבוביץ: אני רוצה לומר קודם כל שימו לב, גם גולדי וגם רחל וגם לחיים וגם לזימי, זה פשוט מדהים איך דבר שהיה חידוש שלא האמנו שיכול לקרות בירושלים לפני שנה וחצי, היום חברת כנסת יושבת ואומרת – מי שלא מביא אוכל בריא לבית הספר הוא עבריין מזון.
<אהרון ליבוביץ: עבריין הזנה.
<אהרון ליבוביץ: ויש כאן מהפכה ואני עסוק כל הזמן בלוודא שהמהפכה הזאת עושה שם טוב למעמד של להביא את האוכל הבריא.
<אהרון ליבוביץ: מאז שנכנסתי למועצה, בעצם ביום שרחל עזריה עברה לכנסת, מהיום שנכנסתי למועצה אני ביקרתי בכל שלושת המפעלים בירושלים.
<אהרון ליבוביץ: אני מוכרח לומר שיש דברים שהטרידו אותי מאד בעקבות הביקורים.
<אהרון ליבוביץ: הייתי בגנים ואכלתי מהאוכל ובדרך כלל האוכל היה טעים.
<אהרון ליבוביץ: היה בית ספר אחד שהאוכל איחר מאד באותו יום ומהרגע שהתחלתי להיכנס לעומק העניין, קודם כל דבר אחד ברור.
<אהרון ליבוביץ: זה מורכב.
<אהרון ליבוביץ: זה מורכב וזה עיסוק לאנשי מקצוע, כי אם אתה נכנס דרך חלון צר ואתה רואה רק מציאות של בן אדם אחד, מקום אחד, אתה לא יכול להבין את הסיפור.
<אהרון ליבוביץ: בנוסף לזה אני צריך לומר שאפשר לזהות בהחלט את הכפתורים שצריך ללחוץ עליהם ודיברו עליהם פה.
<אהרון ליבוביץ: הנושא של הפיקוח הוא קריטי, דווקא בגלל המורכבות.
<אהרון ליבוביץ: אם אין פיקוח אחיד מההתחלה ועד הסוף והכרחי שזה יהיה מגובה בחקיקה ואני שמח לשמוע שזה השיח כאן בוועדה, שבית המחוקקים הבין שפיקוח שמגובה בחקיקה הוא הכרחי.
<אהרון ליבוביץ: המשוב של המסגרות, כדי שלא נתבלבל מאירוע אחד ונאבד ממדים, משוב מקצועי ומתמשך, מהמסגרות – מה קורה, כמה אכלו, כמה לא אכלו, האם הסיפור הזה הוא סיפור חריג או האם הסיפור הזה הוא מאפיין את המפעל.
<אהרון ליבוביץ: וזה שהוא מתפשט בפייסבוק לא בהכרח אומר שהוא מאפיין את המפעל.
<אהרון ליבוביץ: חודש שלם צריך לייצר תחרות כדי שהשוק ייצר את הלחץ.
<אהרון ליבוביץ: כי ספק מזון, רבותי וגברותי, ספק מזון הוא איש עסקים.
<אהרון ליבוביץ: אם הוא לא מבין שהוא יאבד את העסקים, אם הוא לא מבין שהוא שגם הוא ישלם מחיר למחרת אם הוא מתעצל בטריות של הגמבה שהוא שולח למקום, אז אותו איש עסקים לא יעמוד בציפיות שלנו.
<אהרון ליבוביץ: ולכן הנושא של התחרות זה טעון פיקוח.
<אהרון ליבוביץ: אני אומר ככה, בירושלים זה לא שחור לבן.
<אהרון ליבוביץ: יש לנו הרבה מאד מה לשפר, אבל השיפורים האלה צריכים להיעשות על ידי הגורמים המקצועיים.
<אהרון ליבוביץ: בירושלים יודעים לעשות את זה ואני רוצה לומר לכם שאני בטוח שכמו שבירושלים היום כל הארץ לומדת שצריך לתת אוכל בריא, בעוד כמה שנים אני מבטיח גם לוועד ההורים, שבכל הארץ ילמדו מירושלים איך לנהל את העסק כדי שהילדים יאכלו אוכל טרי ובריא.
<אהרון ליבוביץ: תודה.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תודה רבה הרב ליבוביץ.
יפעת שאשא ביטון: יש לנו פה חבר כנסת שצריך לחזור להצבעה ברביזיה, אז אנחנו ניתן לו.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת יואב בן צור, בבקשה.
יואב בן צור: כן, האמת שההצגה הכי טובה הייתה למטה עכשיו ואני פספסתי פה כמה דברים.
יואב בן צור: יכול להיות שאני אחזור עליהם.
יואב בן צור: קודם כל אני שמח, גברתי יושבת הראש, שדווקא בוועדה שלך הדיון הזה מתבצע.
יואב בן צור: אני חושב שאין ראויה ממך לקיים דיון כזה בוועדה בהיותך דואגת באמת לזכויות הילד וזה חלק מזכויותינו.
יואב בן צור: בהצעה לסדר שדיברנו, אז דיברנו על הנושא שצריך להדק את הפיקוח, כדי שספק מזון יידע שהסיכון שלו להפסיד גדול מהסיכוי להרוויח.
יואב בן צור: אחרי הכל אנחנו פועלים במסגרת כלכלית ובכלכלה כמו בכלכלה, בעל עסק מחשב רווח מול הפסד.
יואב בן צור: יחד עם זאת, לאחרונה קיבלנו מכתב מחברת מבושלת, עם טענות רבות אבל אני אתייחס לשתיים מתוכן שלדעתי הן נכונות וזו בעיה.
יואב בן צור: הם מלינים על ההבדלים שקיימים בין משרד החינוך לדרישות משרד הבריאות, אולי דיברתם על זה.
יואב בן צור: למשל אחוז החלבון במנת שניצל על פי משרד החינוך צריך להיות 16 גרם ל-100 גרם, לעומת הנחיות משרד הבריאות שמדברות על 24 גרם.
יואב בן צור: כמו כן הם מלינים על כך שישנן דרישות שאינן יכולות להיות מיושמות, שלדבריהם מנת שניצל לא יכולה להגיע לרמות שמדוברות, ולא ניכנס עכשיו למספרים.
יואב בן צור: לכן אני חושב שדבר ראשון שצריך להיות זה הנחיות ברורות ואחידות, ולא פחות חשוב מכך – ישימות.
יואב בן צור: לא יתכן שיהיו הנחיות משני גופים שלפעמים הן הנחיות שסותרות אלה את אלה או הנחיות שאינן ישימות.
יואב בן צור: ההנחיות אמורות להתפרסם לכל הגופים והגורמים הרלבנטיים.
יואב בן צור: במקביל להגביר ולהעמיק ולהדק ככל הניתן את האכיפה והפיקוח על קיומן של ההנחיות.
יואב בן צור: רק כך נוכל להבטיח אוכל איכותי יותר לילדינו.
יואב בן צור: שני הדברים צריכים להיות שלובים מחד, הנחיות ברורות וישימות ומאידך פיקוח צמוד.
יואב בן צור: ונקודה נוספת שצריך לשקול, ויתכן שכבר היום היא קיימת, אבל אם לא אז רצוני לחשוב על זה.
יואב בן צור: במידה וספק נמצא באירוע תברואתי הנובע מרשלנות, תישלל זכותו להשתתף במכרזים מוסדיים למשך שלוש שנים לדוגמא.
יואב בן צור: לדעתי כעומק האכיפה וההתרעה תהיה איכות המזון.
יואב בן צור: אני רוצה גם לברך את חיים הלפרין ידידי, שאני חושב שהוא עושה בסך הכל עבודה טובה, אבל אני בטוח שכולם, כל אחד עם החברים שלו, אני בטוח שכולם רוצים את אותן מטרות ואני מקווה שבעזרת השם ילדינו יקבלו באמת אוכל יותר בריא וגם לא יזיק אם זה יהיה גם יותר טעים.
איילת נחמיאס ורבין: לא, נורא.
איילת נחמיאס ורבין: לא נורא.
יפעת שאשא ביטון: מה זה לא יזיק?
יפעת שאשא ביטון: חשוב שזה יהיה טעים.
יפעת שאשא ביטון: לא יהיה טעים הם לא יאכלו, אז זה גם לא יהיה בריא.
יואב בן צור: אמרתי, קודם כל שיהיה בריא.
יואב בן צור: בדרך כלל בריא זה לא טעים.
יפעת שאשא ביטון: לא, אז אני נגד.
יפעת שאשא ביטון: שיהיה קודם טעים ואחר כך בריא - - - שלא מאבדים את שניהם.
יואב בן צור: זה כמו שאומרים על כשר שהוא לא טעים.
יפעת שאשא ביטון: עופר ברקוביץ ואחר כך זאב פיש ואחר כך מיכל ברם.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה עופר.
<עופר ברקוביץ: שלום, עופר ברקוביץ, סגן ראש עיריית ירושלים.
<עופר ברקוביץ: קודם כל אני מודה לך חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון על כינוס הדיון.
<עופר ברקוביץ: אני חושב שהוא דיון חשוב.
<עופר ברקוביץ: גם אני מכיר ומוקיר את העבודה הקשה שעושים במשרד החינוך ובעיריית ירושלים ועם וועדי ההורים כדי לשפר את האוכל ובכל זאת עדיין יש תלונות לא קטנות, הזכרת אותן.
<עופר ברקוביץ: אותי פחות מעניין אותי הג'וקים פעם בשנה וחצי שמישהו מפיץ בפייסבוק.
<עופר ברקוביץ: מעניין אותנו שהילדים יאכלו את האוכל.
<עופר ברקוביץ: זאת מטרת ההזנה ולשם כך אנחנו כאן.
<עופר ברקוביץ: ולמרות המהלכים חיוביים ולמרות העבודה הקשה, עדיין יש תלונות רבות.
<עופר ברקוביץ: נמצאים פה נציגים מגנים שונים בירושלים, בדיוק בגלל הסוגיה הזאת, חלקם לא אוכלים כי לא טעים, חלקם כאבי בטן.
<עופר ברקוביץ: סוגיות שעדיין צריכות להטריד אותנו, ואני אומר הרגשתי שהדיון קצת נינוח מדי.
<עופר ברקוביץ: צריך להגיד את זה.
<עופר ברקוביץ: אני גם מתחבר לדברים של חבר הכנסת מאיר כהן בנוגע לארוחה חמה.
<עופר ברקוביץ: יש ילדים שזאת הארוחה החמה היחידה שהם אוכלים וצריך להתייחס לזה בכובד ראש כדי שהם יאכלו אותה בסופו של דבר.
<עופר ברקוביץ: אני רוצה להעלות כמה דברים פרקטיים בתובנה של איך אפשר לדעתי לנהל את הסיפור הזה קצת יותר טוב ולשפר עוד טיפה את איכות האוכל שאנחנו מספקים, גם כדי שהוא יהיה טעים.
<עופר ברקוביץ: הסוגיה הראשונה היא סוגית קווי האספקה.
<עופר ברקוביץ: זרקו אותה באופן-, בקטנה כאן הזכירו את הנושא הזה.
<עופר ברקוביץ: קווי האספקה מתחילים בשלב מאד מוקדם.
<עופר ברקוביץ: חלק מהמנות ממתינות מחוץ לגני הילדים, בלי שאף אחד מתייחס אליהם וחלקן גם מחמיצות עד הגעה לשעת האוכל.
יפעת שאשא ביטון: למה מחוץ לגני הילדים?
יפעת שאשא ביטון: למה לא בתוך גני הילדים?
<עופר ברקוביץ: אז אני אומר, יפעת, רק כדי לחדד.
<עופר ברקוביץ: מאיר הזכיר, יש פה גם באחת בלילה חלק מהאוכל מוכן.
<עופר ברקוביץ: אני לא הכרתי את הסוגיה הזאת, אבל אני יודע להגיד - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, זה מטריד אותי הסיפור.
יפעת שאשא ביטון: עוד יותר מטריד אותי הסיפור האחרון של מנות שממתינות מחוץ לגנים.
<עופר ברקוביץ: סוגית האספקה, הסיבוב שעושים המשאיות האלה כדי להוביל את האוכל, בחלק מהמקומות אני יודע שבשעה 10 וחצי כבר האוכל עומד ומחכה.
<עופר ברקוביץ: יכול להיות שאני פה מצטרף לקריאה אולי להרחיב את מספר הספקים.
<עופר ברקוביץ: אולי שאנחנו נותנים למישהו לספק 10,000 או 20,000 מנות, הוא לא יודע להוביל את זה בצורה מדויקת מספיק.