GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: אני לא סתם גם כיוונתי בהתחלה למשרד החינוך ולצד זה אנחנו צריכים לראות איך גם הגורם המחנך העיקרי שלהם, לצורך העניין, עובר תהליך דומה, לפחות כשמדובר במשחקי ספורט.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אמיר, תודה רבה.
יפעת שאשא ביטון: עומר בוקסנבוים, בבקשה.
<עומר בוקסנבוים: שלום.
<עומר בוקסנבוים: אני מתחבר להמון דברים שגיא אמר, המון דברים שאמיר אמר.
<עומר בוקסנבוים: שוב, הבעיה העיקרית באלימות בספורט זה של מחלקות הנוער, כי בבוגרים אפשר לשים את זה בצד.
<עומר בוקסנבוים: לדעתי אין המון אלימות, יחסית למקומות אחרים.
<עומר בוקסנבוים: אני לא רואה פה הרבה אלימות בקבוצות בוגרים.
<עומר בוקסנבוים: מה שקורה במחלקות נוער, שוב, אמר את זה שמוליק, שמאמנים עוברים 140 שעות הכשרה בשביל להיות מאמנים.
<עומר בוקסנבוים: אז אני עברתי את ההכשרה הזאת בלהיות מדריך, 140 שעות בהתאחדות ואחרי זה אתה צריך לעבור עוד קורס מאמנים, עוד 140 שעות.
<עומר בוקסנבוים: מה שלמדתי ב-280 שעות האלה, אני בא להגיד, לא לימדו אותי שום דבר באיך להדריך ילדים.
<עומר בוקסנבוים: הייתי בשתי סדנאות בערכים בספורט.
<עומר בוקסנבוים: נפגשתי עם חברה מקטמון, למדתי הרבה יותר ממה שלמדתי ב-280 שעות האלה.
<עומר בוקסנבוים: ואני מקווה שאני מתחיל עכשיו.
<עומר בוקסנבוים: שוב, אני חסר ניסיון, בניגוד לגיא, בניגוד לשמוליק.
<עומר בוקסנבוים: אני חסר ניסיון.
<עומר בוקסנבוים: אני בשנה הראשונה שלי מנהל מחלקת נוער.
<עומר בוקסנבוים: אני עדיין בחור צעיר.
<עומר בוקסנבוים: מה שאני מנסה לעשות זה להנחיל דברים אחרים בהפועל רמת גן.
<עומר בוקסנבוים: אין לי המון אמצעים.
<עומר בוקסנבוים: אני עושה הרבה פגישות עם הורים.
<עומר בוקסנבוים: בתחילת שנה, לכל קבוצת גיל, אני נפגשתי עם כל ההורים, עשיתי להם שיחות.
<עומר בוקסנבוים: הסברתי להם בדיוק מה המטרות שלי מהם, מה המטרות של המועדון.
<עומר בוקסנבוים: דיברנו על זה יחד, דיברתי עם הילדים, עשיתי אסיפות עם אותם שחקנים.
<עומר בוקסנבוים: כל קבוצת גיל – עשיתי איתם שיחות.
<עומר בוקסנבוים: חשוב מאד לזכור, הוא אמר, יש 500,000 בני נוער באגודות ספורט.
<עומר בוקסנבוים: הם נתנו נתון – השבוע הייתה כתבה בעיתון הארץ שערן דיבר שם – הבחור מערכים בספורט דיבר ואמר שרק 0.02 נהיים שחקנים כדורגל, כדורסל, טניס, לא משנה מה, באגודות ספורט.
<עומר בוקסנבוים: זאת אומרת ש-99.
<עומר בוקסנבוים: 8% לא יוצאים שחקנים מקצוענים בכל תחום בספורט.
<עומר בוקסנבוים: זאת אומרת שבאמת, כמו שגיא אמר – אני חזור אחורה – ההתאחדות צריכה להפסיק עם העניין של התחרותיות.
<עומר בוקסנבוים: השבת הזאת גורמת ללחצים ומתחים.
<עומר בוקסנבוים: בקבוצת ילדים א', החברה פה שמתעסקים בספורט יודעים מה זה, זה גילאי 13, מותר לרשום רק 18 שחקנים.
<עומר בוקסנבוים: זה דבר נורא.
<עומר בוקסנבוים: זה דבר עצוב.
<עומר בוקסנבוים: בליגה הראשונה באיטליה - - -
יפעת שאשא ביטון: מתוך ה-24 שנמצאים בקבוצה?
<עומר בוקסנבוים: נמצאים בקבוצת כדורגל לפחות 23-34 ילדים, כי אני מדבר על גיל 13.
<עומר בוקסנבוים: בליגה הראשונה באיטליה אנחנו מדברים על בוגרים – יובנטוס מארחים את מילאן, 22 רשומים.
<עומר בוקסנבוים: המאמן יכול לרשום 22 שחקנים.
<עומר בוקסנבוים: אנחנו מדברים על גיל 13 בישראל, שהוא יכול לרשום - - -
יפעת שאשא ביטון: למה באמת?
יפעת שאשא ביטון: מי יודע לענות על זה?
<עומר בוקסנבוים: אולי ההתאחדות.
<עומר בוקסנבוים: אני מצטער, אני לא - - -
יפעת שאשא ביטון: למה מתוך 24 ילדים צריך לבחור 18?
יפעת שאשא ביטון: תקלה.
יפעת שאשא ביטון: כולם היו בני, עכשיו אנחנו אומרים - - -
<יריב טפר: סליחה שאני מתפרץ, אבל אני רק רוצה לסבר את האוזן לגברתי ולחברים שיכולים להעיד על כך.
<יריב טפר: ההתאחדות לכדורגל ניסתה לשנות את העניין ואמרה – בואו, אנחנו נוציא את השופטים החוצה מהמשחקים ונהפוך אותם ללא תחרותיים.
<יריב טפר: התקשורת וכל הקבוצות שנמצאות ויושבות פה חלקן, יצאנו כנגד ההחלטה הזאת של ההתאחדות.
<יריב טפר: אנחנו רצינו ל - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל למה?
יפעת שאשא ביטון: תיכף אני אתייחס לעניין של - - -
<אבי לוי: אבל יתרה מזאת, אתה סותר את מה שאתה אומר, כי יושב לידך שמוליק ו - - -
יפעת שאשא ביטון: אני תיכף אתייחס.
<אבי לוי: אני גם מההתאחדות לכדורגל, אבי לוי.
<יריב טפר: אבי לוי, מנהל אגף הליגות החובבנויות והנוער.
<אבי לוי: ויושבים פה עכשיו מולך קבוצת הפועל רמת גן וקבוצת מכבי חיפה ושניהם עכשיו חלוקים.
<אבי לוי: הוא אומר תעשה תחרות, תתחיל את המשחקים - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, תיכף אנחנו נדבר על העניין של המפגש.
יפעת שאשא ביטון: חברים, כששתי קבוצות נפגשות גם בהפסקה בבית ספר - - -
<אבי לוי: וחשובים לקבוצות - - -
<שמוליק חנין: אבל זה לא נכון.
יפעת שאשא ביטון: סליחה רגע, שנייה.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לחדד פה משהו.
<מרכוס גרשקוביץ': אבל הוא לא דיבר בכלל על תחרויות, הוא דיבר על מספר ילדים.
יפעת שאשא ביטון: נכון, הוא מדבר על מספר הילדים ואתה כבר מדבר משהו על התחרות.
<עומר בוקסנבוים: אני רק רוצה להגיד מאיפה באה המתיחות, העצבים, הלחץ, מאיפה זה נוצר.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תסיים ואז אני אתייחס.
<עומר בוקסנבוים: זה נוצר מהמקומות האלה.
<עומר בוקסנבוים: אני בכל שבת רואה שלושה משחקים או ארבעה משחקים של ילדים.
<עומר בוקסנבוים: השבוע אני הולך לראות משחק של גיל 12 ואני רואה את המאמן מדבר בשפה לא נכונה, שזה דבר מאד חשוב.
<עומר בוקסנבוים: הוא אומר לכם חברה, אתם לא נלחמים, אתם לא רצים, חתיכת פרזיט.
<עומר בוקסנבוים: הוא אומר לילד בן 12 – חתיכת פרזיט, תביאו טירוף למגרש.
<עומר בוקסנבוים: פה נכשלנו.
<עומר בוקסנבוים: כי הוא לא יודע איך לדבר עם ילדים וזה מה שאני אומר על ה-280 שעות שהייתי בהתאחדות ולא לימדו אותי איך לדבר עם ילד בן 12.
<עומר בוקסנבוים: וזה מה שעשיתי בסדנאות וזה מה שנפגשתי עם חברה מקטמון וזה מה שאני עושה היום, כשאני חוקר את הענף, חוקר איך לעבוד עם ילדים, כי בסך הכל הייתי שחקן פעיל עד גיל 32, פרשתי ולהעביר אימון לקבוצת בוגרים היה בא לי בקלות.
<עומר בוקסנבוים: לא הייתה לי בעיה, כי 15 שנה הייתי שחקן בבוגרים.
<עומר בוקסנבוים: לא ידעתי לבוא להתמודד עם ילדים בני 12 וידעתי שאני לא יודע.
<עומר בוקסנבוים: בגלל זה אני אומר, והחברה פה, המאמנים, לא יודעים איך לדבר וזה יוצר לחצים ומתחרים.
<עומר בוקסנבוים: וכשהורה רואה שהמאמן צועק בצורה כזאת, קל להורה להתבטא אחרי זה מול השופט בצורה כזאת, או מול ההורים של הקבוצה היריבה או מול הילדים, וזה דבר שגורר דבר.
<עומר בוקסנבוים: אז אני חושב, שוב, שצריך להדריך את המדריכים בצורה שונה.
<עומר בוקסנבוים: התחרותיות – אני הייתי עכשיו בהשתלמות ברד בול זלצבורג.
<עומר בוקסנבוים: זה נחשב האקדמיה היום, הלא מצליחה, אבל הטובה באירופה.
<עומר בוקסנבוים: היא עם פסיליטי מדהים, היא חדשה.
<עומר בוקסנבוים: יש שם כסף בלי סוף.
<עומר בוקסנבוים: ואחד הדברים ששאלתי אותם, שוב, איך מתבצעים פה המשחקים, מי משחק, כמה משחקים.
<עומר בוקסנבוים: אז באמת זה לא דומה לארץ, כי אנחנו שוב, רוצים להרוויח כלכלית, לא כמו הפועל רמת גן.
<עומר בוקסנבוים: חשוב לי שיהיו 23 בסגל ושם רק 16 יכולים להיות בסגל, אבל עד גיל 14 הוא אמר לי – אין לנו קבוצות שמשחקות כל שבת, יש לנו טורנירים פעם בחודש.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה עומר.
יפעת שאשא ביטון: במקום לשכפל פה קבוצות, וקטמון – תסלחו לי – אבל הייתי משכפלת אותך לפחות במסרים פה למאמנים השונים, אז היינו מרוויחים אותו גם בקטמון וגם במקומות אחרים.
<מרכוס גרשקוביץ': אנחנו נשמח לקלוט אותו.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, עומר, על הדברים החשובים.
יפעת שאשא ביטון: אני חותמת על כל מילה שלך.
יפעת שאשא ביטון: אני אתייחס אליהן גם בסיכום.
יפעת שאשא ביטון: אני רק רוצה להעלות שתי נקודות מהדברים שעלו כאן.
יפעת שאשא ביטון: זה באמת סוגית מספר התלמידים שניתן לרשום.
יפעת שאשא ביטון: אני פחות מבינה בתוך הסיפור הזה, אבל כשאומרים לי שצריך לבחור ילדים מתוך קבוצה שלמה - - -
<שמוליק חנין: צריך להתייחס לזה.
יפעת שאשא ביטון: שנייה, אני רק אסיים - - -
<שמוליק חנין: לא, אבל זה לא נכון - - -
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לא.
יפעת שאשא ביטון: אני אסכים שתתייחס, רק תן לי לציין את שתי הנקודות.
יפעת שאשא ביטון: אחת זה באמת סוגית מספר הילדים ו-.
יפעת שאשא ביטון: חתכת לי את קו המחשבה.
יפעת שאשא ביטון: טוב, תתייחס לזה, אני אזכר תיכף.
<עומר בוקסנבוים: לגבי ההכשרות בקורסים.
יפעת שאשא ביטון: לא ההכשרות, רציתי לשאול משהו אחר.
<שמוליק חנין: לגבי המאמנים?
יפעת שאשא ביטון: דבר, נו.
<שמוליק חנין: לגבי מספר המשתתפים בקבוצת כדורגל.
<שמוליק חנין: אף אחד לא אמר שצריכים להיות 24, זה לא נכון שיהיו 24 מקצועית.
<עומר בוקסנבוים: זה נכון.
<שמוליק חנין: זה לא נכון.
<עומר בוקסנבוים: לא, אני מסכים איתך.
<שמוליק חנין: מקצועית צריכים להיות 16 עד 18 שחקנים בקבוצה.
<שמוליק חנין: אי אפשר לאמן.
<שמוליק חנין: זה כמו 40 תלמידים בכיתה.
<עומר בוקסנבוים: כן, אבל כמו שאמרתי, זה נוח למכבי חיפה - - -
<שמוליק חנין: סליחה, זה לא נוח לאף אחד.
<עומר בוקסנבוים: אנחנו לא יכולים להתקיים בני 22 שחקנים.
<עומר בוקסנבוים: הפועל רמת גן לא יכולה להתקיים בלי 22 שחקנים.
יפעת שאשא ביטון: אז אוקיי, זה שיקול כלכלי?
<שמוליק חנין: לא, לא, ממש לא.
<שמוליק חנין: באף מועדון בעולם לא יהיו מספר משתתפים בניגוד למה שההתאחדות תקבע.
יפעת שאשא ביטון: מכבי חיפה, שאלה אליכם.
יפעת שאשא ביטון: אצלכם רשומים 16-18, זאת אומרת אתם במשחקי שבת לא צריכים לבחור מתוכם?
<שמוליק חנין: לא בוחרים, אבל - - -
<שמוליק חנין: יכולים להיות בכיתה יותר מ-40 תלמידים?
יפעת שאשא ביטון: לא, לא, הבנתי את הנקודה.
יפעת שאשא ביטון: ואגב, יכולים.
<שמוליק חנין: לא יכולים.
<קריאה: מה הם יקבלו, זאת השאלה.
יפעת שאשא ביטון: הנקודה השנייה שרציתי לציין אותה, היא לגבי העניין של התחרותיות.
יפעת שאשא ביטון: חברים, כששתי קבוצות נפגשות והן משחקות ביניהן, תמיד יש מנצח ויש מפסיד.
יפעת שאשא ביטון: יש תוצאה בסוף וזה בסדר וזה קורה גם במשחקי ידידות.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור הוא לא להכניס לטורנירים ולמכבש הזה של הלחץ שהם נמצאים בתחרותיות של היום.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת זה לא אומר שלא משחקים ואין תחרות ואין מספרים בסוף והכל, אבל אנחנו צריכים לראות איך אנחנו עושים את זה נכון.
<יריב טפר: איך מורידים את זה, וזה במסגרת תכנית שאנחנו עובדים עליה וזה יהיה בעונה הבאה.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אבל היה חשוב לי לחדד.
<אבי לוי: לא, אבל אתם מטעים אותם.
יפעת שאשא ביטון: לא, זה ממש לא "מטעים אותם".
יפעת שאשא ביטון: זה לא מטעים אותם, כי ילד בגיל 13 שנפגש עם קבוצה אחרת ומשחק ומנצח או מפסיד ולומד גם להתנהל בתוך המסגרת הזו, אני חושבת שזה לא פחות חשוב מהטורניר.
<יריב טפר: גברתי, מה שאבי אומר, אנחנו מבחינתנו כהתאחדות לכדורגל לא מפרסמים טבלאות.
יפעת שאשא ביטון: שנייה, חברים.
יפעת שאשא ביטון: אבי.
<יריב טפר: אנחנו לא מפרסמים טבלאות ואין טבלאות שלנו.
<יריב טפר: יש כל מיני אתרים של ליגות של נוער - - -
יפעת שאשא ביטון: עזוב, יש טורנירים, נו.
<יריב טפר: לא, לא, לא.
<יריב טפר: אנחנו מבחינתנו אין לנו טבלאות.
<יריב טפר: אנחנו לא מכתירים אלופות מגיל מסוים.
<יריב טפר: מי שמכתיר את הזוכים ואת זה, זה המאמנים של הקבוצות.
<יריב טפר: זה לא בא מההתאחדות לכדורגל.
<יריב טפר: אנחנו לא מוסרים מסר מי האלופה של ילדים טרום ג'.
יפעת שאשא ביטון: יש טורנירים בקרב הילדים?
<יריב טפר: לא, אבל אחת לחודש.
<יריב טפר: וגם שם שמים את הילד שהוא הכי גדול כדי שהוא יעמוד בשער.
<יריב טפר: אומרים אין שוער, אבל המאמן שם מישהו כדי שהוא לא יפסיד בטורניר, כשזה אחת לחודש.
<יריב טפר: אנחנו מכירים את העובדות.
<גיא צוקרמן: אבל יש פחות אלימות שם.
יפעת שאשא ביטון: נציג המשטרה.
יפעת שאשא ביטון: שמעת פה את השיח.
יפעת שאשא ביטון: אחר כך לילי הלפרין.
<בני סלומון: אני בני סלומון, אני ראש תחום רישוי ואבטחה של אירועי ספורט בחטיבת האבטחה.
<בני סלומון: איפה אנחנו?
<בני סלומון: להזכיר שהחוק שחוקק בבית הזה, שהוא חוק למניעת אלימות בספורט, הוא ניסה להוציא אותנו מהמגרשים ולהכניס את מגרש התרבות והספורט, את כוחות הסדרנות, למנות מנהל אירוע שיהיה אחראי כשאנחנו נותנים לו את הגיבוי.
<בני סלומון: יש 60,000 סדרנים בשנה ב - - -
יפעת שאשא ביטון: יש סדרנים ואין מאבטחים?
יפעת שאשא ביטון: או יש חברת אבטחה בעצם ב - - -
<בני סלומון: יש חברות אבטחה.
<בני סלומון: אני יכול להיכנס לתחום של הבוגרים, אבל - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל במשחקים יש חובת אבטחה?
<מרכוס גרשקוביץ': עד 200 צופים אין חובה.
<בני סלומון: תראי, ההתייחסות לנוער היא שונה.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה התייחסות נוער.
<בני סלומון: התייחסות נוער: לא נכון מבחינת המשטרה להיכנס עם כוחות שיטור לתוך אירועי נוער, במשחקים של נוער.
<בני סלומון: זו תפיסה גם בעבודת המשטרה השוטפת וגם במגרשי ספורט.
<בני סלומון: מה שכן, במקומות מסוימים מיסדנו בשיתוף ההתאחדות כוחות כוננות, שיושבים במגרשים ומגיעים בכל אירוע, אם יש אירוע אנחנו מגיעים.
<בני סלומון: בנוסף, יש הנחיה של המפכ"ל שכל תלונה בנושא של אלימות, קללות וזה, תקבל תעדוף בטיפול.
<בני סלומון: את זה גם מיסדנו במסגרת היישום של דו"ח מבקר המדינה.
<בני סלומון: עברנו סעיף-סעיף, את רוב הליקויים כבר תיקנו, חלקם הם בתהליכי תיקון כי זה לוקח.
<בני סלומון: חלקם זה מערכות טכנולוגיות וכאלה.
<בני סלומון: רובם לא נוגעים לנושא הנוער.
<בני סלומון: כל תלונה פלילית שתוגש, תטופל פלילית.
<בני סלומון: בנוסף, הוצאנו הנחיה בחולית הספורט שבמידה ובית הדין ירצה עדויות של שוטרים וכאלה, הם יתייצבו וימסרו עדויות בכל התחומים, גם בליגות העל, גם בגבוהות וגם במשחקי נוער אם צריך ואם רוצים להרחיק מישהו ממגרש והם צריכים סיוע של השוטר.
<בני סלומון: י שלנו גם את המערכות הטכנולוגיות שלנו, אבל זה לא נמצא בנוער, אז זה לא משנה – שאנחנו מזינים את כל המהלך של האירוע ואז אפשר להוציא דו"חות.
<בני סלומון: אבל אם יש שוטרים שהגיעו למגרש והם רוצים לתת אירוע או אם הוגשה תלונה וההתאחדות רוצה לדעת שהוגשה תלונה נגד כך וכך וכך, וצריך להעיד בפני בית הדין של ההתאחדות, ההנחיה שלנו – ואנחנו נוודה שהשוטר יגיע – וייתן עדות בהתאחדות.
יפעת שאשא ביטון: אתם יודעים בעצם איפה מתקיימים משחקים, נכון?
<בני סלומון: יש מעל 600 משחקים.
יפעת שאשא ביטון: כן, נכון, אבל אתם גם פזורים.
<בני סלומון: כמעט - - -
יפעת שאשא ביטון: לא משנה, אבל המשטרה גם פזורה בצורה כזו שהיא נמצאת בפרישה ארצית לצורך העניין.
יפעת שאשא ביטון: עושים סיורים בשבת, נכון?
יפעת שאשא ביטון: כל שבת עושים.
יפעת שאשא ביטון: אני רואה אתכם.
<בני סלומון: לא, לא.
יפעת שאשא ביטון: לא במגרשים.
יפעת שאשא ביטון: שוטרים עושים סיורים.
<בני סלומון: אכן.
יפעת שאשא ביטון: בכלל, בקהילה.
יפעת שאשא ביטון: נוכחות משטרה באזורים של מגרשים, אתה יודע, רק לשם הנוכחות, שיראו אתכם מדי פעם, לא חובה, אבל היא יכולה מאד מאד לסייע.
<מרכוס גרשקוביץ': שיבנו מנגנון פשוט יותר.
<מרכוס גרשקוביץ': היום בשיטת הפלאפון, שכל אחד יכול לצלם כל הורה שמקלל וללכת להגיש תלונה.
<מרכוס גרשקוביץ': בדרך כלל אתה לא רוצה להסתבך ואתה לא רוצה לרשום ואתה לא רוצה לעשות את זה שמי, וזה דבר מסורבל ואחרי זה ללכת לתת עדות, והאבא אומר לא – בשביל האבא הזה שמקלל.
<מרכוס גרשקוביץ': ישנו מנגנון שאני מצלם מישהו מקלל במגרש, יכול לשלוח את זה לתיבה.
<מרכוס גרשקוביץ': היום הטכנולוגיה מאד פשוטה, שהמשטרה תאתר - - -
יפעת שאשא ביטון: בזה יש בעיות משפטיות.
<בני סלומון: אי אפשר להחזיק במקל משני הצדדים.
<בני סלומון: גם להגיד אנחנו רוצים תלונות וגם אנחנו לא רוצים תלונות.
יפעת שאשא ביטון: יש בעיות משפטיות, נכון, כי זה כסף.
<בני סלומון: תוגש תלונה, או יגיע אלינו חומר שהיה אירוע פלילי במגרש, אנחנו נטפל.
יפעת שאשא ביטון: חגי פלק.
<לילי הלפרין: רגע, אמרת שאני עכשיו, לילי הלפרין.
<לילי הלפרין: דילגת עליו.
יפעת שאשא ביטון: נכון, אבל אני פסחתי עליו בטעות.
יפעת שאשא ביטון: חגי, לילי, דוד הראל וכפר ורדים.
יפעת שאשא ביטון: מחילה.
<חגי פלק: תודה רבה.
<חגי פלק: שלום לכולם.
<חגי פלק: אחרי ששמעתי את כל נציגי הכדורגל, אני גם נציג הכדורסל, גם נציג תקשורת וגם חבר הנהלת ארגון מאמני הכדורסל.
<חגי פלק: ממש בקצרה אני אחשוף שלושה דברים טובים שנעשים לפחות בכדורסל, במקום שאני נמצא בו, שזה באזור העמקים.
<חגי פלק: יש שם שלושה מועדונים גדולים, אנחנו קצת פחות – בעפולה, שחלק מתכנית הפעולה השנתית שלהם, אני לא מדבר על תכנית מקצועית, היא ביקור בבתי הספר והרצאות חינוכיות על פעילות למיגור אלימות, למיגור גזענות – בגלבוע ובעמק יזרעאל.
<חגי פלק: בעפולה פחות, כי בכל זאת אנחנו עיר.
<חגי פלק: נעשים גם שיתופי פעולה של דו קיום, פעילויות של יהודים וערבים, כן, גם בכדורסל, גם עם בנים וגם עם בנות, וגם השחקנים של הקבוצות הבוגרות משתתפים בזה.
<חגי פלק: דיברתם פה על עניין של מאמנים.
<חגי פלק: אני חבר בארגון המאמנים, אני יכול לגלות לכם שיש לנו ועדת אתיקה למאמנים, שמטפלת.
<חגי פלק: אם יש תלונות על מאמנים שמגיעות אלינו, אנחנו מטפלים בהן, בניגוד לבית הדין המשמעתי של איגוד הכדורסל, שלצערי לא מצליח להגן על המאמנים.
<חגי פלק: הוא מגן על השופטים, על המאמנים הוא לא מגן.
<חגי פלק: ודבר אחרון שאני רוצה באמת לחשוף, שאני מבקר במגרשי כדורסל אני רואה המון המון שופטים בכירים – דווקא בכירים ופחות זוטרים – שלכל משחק מקריאים, וזה קורה המון – את אמנת ההגינות.
<חגי פלק: יריב, אתה מכיר אותי לא מעט זמן.
<חגי פלק: אצלכם לא ראיתי שזה קורה.
<חגי פלק: יכול להיות שזה קורה, אני לא ראיתי.
<חגי פלק: אמנת ההגינות – לפני כל משחק של ילדים ונוער, אני חושב שזה דבר דרוש.
<אבי לוי: אין לנו גם את האמצעים כמו באולם ספורט.
<אבי לוי: אין לנו את האמצעים.
<אבי לוי: אתה רואה במגרשים, אתה מסתובב במגרשי כדורגל.
<אבי לוי: איפה אתה רוצה?
<אבי לוי: אפילו אין מערכת - - -
<חגי פלק: אני יכול להגיד לך שאני הייתי בהמון אולמות.
<חגי פלק: גם כשיש קהל מועט וגם כשיש קהל רב, מקריאים והשופטים הבכירים – אני מדבר איתך על שופטי ליגת על, ליגה לאומית – שמתעקשים להקריא את האמנה.
<חגי פלק: ואני אתן לך עוד דוגמא למשחק.
<שמוליק חנין: יש שיטות אחרות.
<שמוליק חנין: אפשר להוציא כרזות או דברים מהסוג הזה.
<שמוליק חנין: זו לא השיטה היחידה.
<שמוליק חנין: הרעיון הוא - - -
יפעת שאשא ביטון: הרעיון יפה.
<חגי פלק: אני אתן לכם עוד דוגמא טובה ממשחק כדורסל שנערך בשבוע שעבר בעמק יזרעאל – מקום ראשון, מקום שני כיתות ט'.
<חגי פלק: לא בא השופט, בא המאמן של הקבוצה המארחת להורים של הקבוצה שלו ואמר, אם אתם לא מתנהגים בצורה הולמת של המועדון שלנו, שגם כתוב אותו בתקנות של המועדון, אני מפסיק את המשחק.
<חגי פלק: לא השופט, אני – המאמן.
<אבי לוי: גם בכדורגל יש את זה.
<אבי לוי: יש הרבה אנשים טובים בקטמון ש - - -
<חגי פלק: לא אמרתי שלא.
<חגי פלק: חס וחלילה.
<חגי פלק: אני רק חושף את הענף.
<חגי פלק: אני רק באתי לחשוף את הענף שלי ולתת את הדוגמאות הטובות.
יפעת שאשא ביטון: לא, הנקודה היא חשובה.
יפעת שאשא ביטון: למה אתה מתנגד כל הזמן?
יפעת שאשא ביטון: הוא אמר דברים שמתאימים גם למה שהם אמרו.
<חגי פלק: רק דבר אחרון.
<חגי פלק: מנגד, אני באמת רוצה לחשוף וחבל שזוהר לא פה, אבל הוא כבר קיבל את האינפורמציה.
<חגי פלק: ממש במשפט.
<חגי פלק: חבל מאד שאני היום על הבוקר מקבל אינפורמציה על משחק בוגרים בליגה ארצית, לצערי, שהוא גם מודל לחיקוי של שני מקומות פריפריאליים יחסית, שזה עכו וכפר יונה.
<חגי פלק: משחק.
<חגי פלק: שחקן מגיע לבית חולים עם איבוד הכרה, לאחר ששחקן אחר פוגע בו בראש.
<חגי פלק: השחקן עצור במשטרה.
<חגי פלק: אני מקווה שהמקרה הזה יעלה לדיון בוועדה אחרת כאן בכנסת.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך, חגי.
יפעת שאשא ביטון: לילי הלפרין, בבקשה.
<לילי הלפרין: טוב, מהעבודה שלי עם קבוצות בני נוער מאמנים, מדריכים, מורים וכדומה על אלימות בכלל, מאמר שלי יצא היום בבוקר בוואלה אגב, על אלימות, אבל לגבי הכדורגל: ארבעה גורמים לאלימות.
<לילי הלפרין: אני בקצרה אומרת: בני הנוער עצמם, חלק מהתפיסה שלהם זה קונצרט, זה לא קונצרט.
<לילי הלפרין: מותר להיות אלימים בכדורגל וזאת נקודה שחייבים לעבוד עליה.
יפעת שאשא ביטון: למדו את זה ממישהו.
<לילי הלפרין: אבל הם כל הזמן חוזרים על זה, מה את רוצה, זה לא קונצרט.
<לילי הלפרין: יש איזה מיתוס שנכנס, שיש להם מידה של צדק הרי גם.
<לילי הלפרין: על הקתרזיס וכדומה כולם גם כתבו ודיברו.
<לילי הלפרין: אז הם חושבים שיש כאן אי צדק שמבקשים מהם לנהוג אחרת.
<לילי הלפרין: צריך לעבוד גם על החלק הזה.
<לילי הלפרין: הסיבות לאלימות בין בני נוער הן רבות, וחלק מבני הנוער לפחות, שאני עובדת, שמגלים אלימות, להבדיל מקטמון, אבל אני רוצה להיות ממש מדויקת ולא להעליב אף קבוצה.
<לילי הלפרין: הקבוצות יותר מועדות לאלימות במגרשים מאלה שמרגישות תחושות קיפוח והדרה בכלל.
<לילי הלפרין: אלה הקהלים שאני עובדת איתם.
<לילי הלפרין: השנאה היא נגד הממסד, נגד השופט.
<לילי הלפרין: ההורים שלהם הם נגד הביטוח הלאומי ומס הכנסה וכדומה.
<לילי הלפרין: מיקוד השליטה הוא חיצוני אצלם.
<לילי הלפרין: אני חייב לומר - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל זה קורה גם במגרשים של אוכלוסיות אחרות.
<לילי הלפרין: לא.
<לילי הלפרין: לא ככה.
<לילי הלפרין: אני עובדת עם הקבוצות האלה והאלה - - -
יפעת שאשא ביטון: שווה לעשות מחקר אגב, אם יש פה אנשי אקדמיה.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לפחות מעדויות שמגיעות - - -
<קריאה: האוכלוסייה ש- - - היא לא שונה מכל קבוצה אחרת.
<לילי הלפרין: עזוב, אני יודעת מי הגיע אליכם.
<לילי הלפרין: אני מגיעה לקבוצות האחרות, אני עובדת איתם.
<לילי הלפרין: אבל קבוצות שמרגישות תחושות קיפוח והדרה, הן מרגישות.
<לילי הלפרין: הם אלימים בכלל.
<לילי הלפרין: גם במערכת החינוך שאני עובדת, בבתי הספר המסוימים, אני רואה שקבוצות שמרגישות בשוליים הן נוטות יותר, באופן טבעי, תיאורית התסכול בפסיכולוגיה חברתית.
<לילי הלפרין: הם מרגישים יותר.
<לילי הלפרין: לגבי ההורים, אנחנו היינו בשבתון בארצות הברית.
<לילי הלפרין: הבן שלי הלך לחוג בייסבול.
<לילי הלפרין: ישר קיבלתי חוברת של 30 עמודים.
<לילי הלפרין: 30 עמודים שהייתי צריכה לקרוא אותה באמת ולחתום עליה, ואחר כך גם הילדים היו צריכים להיבחן.
<לילי הלפרין: היחידי שלא כל כך קרא כנראה את הכל, זה הבן שלי, שברגע של כעס זרק את המחבט ועל זה היה דיון מאד גדול.
<לילי הלפרין: בהוראות שם אסור גם לעשות עד כדי כך.
<לילי הלפרין: הם מגיעים באמת לרזולוציות.
<לילי הלפרין: ופה אין את זה.
<לילי הלפרין: אני תמיד מציעה לעשות את האמנה, אבל כמו שבבתי הספר אני מציעה לכתוב תקנונים ואחר כך לבחון את התלמידים חודש אחרי תחילת הלימודים, זה בית ספר בהרצלייה עשה, זה היה נפלא.
<לילי הלפרין: ממש בחן את הילדים על זה.
<לילי הלפרין: מה קורה אם יש ארבעה ימי היעדרות, וכו'.
<לילי הלפרין: אז זה אין פה מכל מיני סיבות.
<לילי הלפרין: עוד דבר אחד לגבי המאמנים עצמם.
<לילי הלפרין: הייתה לי חוויה איומה שבוע שעבר, רק כדוגמא אני נותנת.
<לילי הלפרין: המאמן של הקבוצה שאני עבדתי איתם למניעת אלימות – הנושא שלי היה דחיית סיפוקים.
<לילי הלפרין: היכולת לדחות סיפוקים והפחתת אלימות, כל מיני מחקרים וכדומה.
<לילי הלפרין: היחידי ששם לא דחה סיפוקים בהרצאה שלי, זה המאמן עצמו.
<לילי הלפרין: הוא עונה לטלפון באמצע ההרצאה.
<לילי הלפרין: הוא גם מדבר.
<לילי הלפרין: לא רק שהטלפון שלו צלצל והפריע לקשב.
<לילי הלפרין: אני מדברת על דחיית סיפוקים עם נערים בני 14 עד 16 והמאמן עונה לטלפונים.
<לילי הלפרין: אני תהיתי, אני כמובן לא רציתי לפגוע בו, כי הוא בכל זאת מהווה משהו.
<לילי הלפרין: ניסיתי ככה - - -
יפעת שאשא ביטון: לא משנה, זו הדוגמא.
יפעת שאשא ביטון: ההזדמנות לתת דוגמא.
יפעת שאשא ביטון: נאה דורש, נאה מקיים.
<לילי הלפרין: ודבר אחרון לגבי התקשורת, שגם היא באמת, לא חלילה שאני באה נגד התקשורת, אבל באמת כל מקרה, משהו שקרה, איזו תקלה, שופט שלא זה, האמירות שלהם הן כל כך מסיתות וגם איתם צריך לעבוד.
<לילי הלפרין: בקיצור, עם ארבעה קהלים צריך לעבוד.
יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה לגמרי שכולנו צריכים להיות מגויסים לעניין הזה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ממש לקראת סיום ואת קצת הרמת להנחתה.
יפעת שאשא ביטון: נמצא איתנו דוד הראל.
<דוד הראל: כן, שלום.
<דוד הראל: שמי דודי הראל, אני יועץ ארגוני.
יפעת שאשא ביטון: אתה תספר על התקנון.
<דוד הראל: כן.
<דוד הראל: פנה אלי איזה שהוא גוף ציבורי, שיש לו גם בית ספר לכדורגל.
<דוד הראל: אני עובד איתנו הרבה שנים על דברים אחרים.
<דוד הראל: הוא אמר לי שאין להם תקנון משמעת.
<דוד הראל: התחלתי לבדוק מסביב אם יש תקנונים, אם יש בהתאחדות ביחס לנוער, ואין.
<דוד הראל: בדקתי קצת בארץ, קצת בארצות הברית, אנגליה ומצאתי משהו.
<דוד הראל: מה שאני הכנתי - - -
<אברהם זוכמן: גם בארץ אתה יכול, בתקנון של בתי ספר.
<יריב טפר: יש תקנון משמעתי.
<דוד הראל: אני לא מדבר על זה.
יפעת שאשא ביטון: לא, אנחנו מדברים על האגודות השונות.
<דוד הראל: בדיוק.
<דוד הראל: עכשיו, מה שאני בעצם בניתי, זו איזו שהיא מעטפת שכוללת ארבעה דברים.
<דוד הראל: אחד, זה מנגנון של מי מפיץ את זה, מי דואג שההורים יקראו ויחתמו.
<דוד הראל: זה אחד.
<דוד הראל: שניים, איזה שהוא חלק של ציונות, מה שנקרא, הפרק החינוכי – למה אנחנו נגד אלימות, איך עושים את זה.
<דוד הראל: מה זה עוזר.
<דוד הראל: החלק השלישי והחשוב זה החלק של עבירה ועונש, שמתחלק לשני חלקים: אחד – עבירות של ילדים.
<דוד הראל: שניים – עבירות של הורים.
<דוד הראל: אני החלטתי - וזה עבד אחרי זה - שאין אזהרות.
<דוד הראל: יש עבירה, יש עונש.
<דוד הראל: אין שתי אזהרות, אין כרטיס אדום, אין כרטיס צהוב.
<דוד הראל: יש פעם אחת עבירה, הוא בא בלי בגד, קילל שופט – אחרי עבירה ראשונה ילד נענש.
<דוד הראל: ביחס להורים: עבירה של הורה גוררת הרחקה של הילד, לא של כל הקבוצה.
<דוד הראל: הורה עשה משהו מול שופט, מול ילד, מול מאמן, הילד הולך הביתה.
יפעת שאשא ביטון: זה לא פייר כלפי הילד.
<דוד הראל: והחלק האחרון זה איזה שהוא טופס שההורה חותם עליו, שני ההורים אפילו והילד.
<דוד הראל: אם יש מצב כזה שכולם קראו, לא יכול להיות מצב שבמכבי תל אביב יש משהו, שהוא מעולה, אבל זה לא אחיד למה שיש בנס ציונה.
<דוד הראל: ואז יהיה מצב שאבא של ילד היה אצלם, קילל את השופט ולא עשו לו כלום.
<דוד הראל: נסע עד קריית שמונה, הרחיקו אותו החוצה עם כל הקבוצה ביחד.
<דוד הראל: מה שאני בעצם מציע זה ללכת על שני נתיבים.
<דוד הראל: הצד החינוכי, שהוא קשה מאד וארוך מאד ודי סיזיפי, ייקח הרבה מאד זמן, אבל צריך לעשות משהו היום, והיום הזה, וזה שיהיה משהו אחיד.
<דוד הראל: תקנון אחיד לבני נוער, לראות אם אפשר להכניס אותו גם אל תוך הקטע של ההתאחדות, שיהיה חלק מהתקנון הכללי ולהטמיע את זה - אגודה-אגודה.
יפעת שאשא ביטון: זה רעיון מצוין.
יפעת שאשא ביטון: הנה, את רואה, רק שאצלנו לא כמו בארצות הברית, לא צריך 30 עמודים, אפשר להסתפק גם במספר ריאלי, כדי שאנחנו נוכל להתמודד עם זה בכבוד.
<לילי הלפרין: אבל דווקא ה-30 הם מאד טובים, כי הדוגמאות הן מאד ספציפיות.
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל מי קורה 30 עמודים?
יפעת שאשא ביטון: זה כמו לקבל את החוברת של המשכנתא ואת מסכימה, נדבר בעוד 20 שנה.
יפעת שאשא ביטון: נראה.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תודה רבה דוד על הדברים החשובים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו גם נתייחס אליהם בסיכום.
<שמוליק חנין: אפשר להתייחס במשפט?
יפעת שאשא ביטון: אין לנו זמן.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו חרגנו מזמן מעבר להדקה ה-90.
<שמוליק חנין: משפט.
יפעת שאשא ביטון: מזמן, מזמן, מזמן.
יפעת שאשא ביטון: אבל הנושא כל כך חשוב.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לתת לנציג כפר ורדים ואז אני אתן לך ממש משפט.
יפעת שאשא ביטון: בינתיים תחשוב איך אתה אומר את זה קצר.
יפעת שאשא ביטון: נציג כפר ורדים, בבקשה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו באנו מהכדורסל בכפר ורדים, ואני יודע שלא יצא לי לחוות מקרה כזה בכדורסל, של אלימות בין השחקנים או ביציע, או עם השופט, אבל יש את זה, אם זה בליגות הגבוהות.
יפעת שאשא ביטון: אתמול היה משחק של הפועל תל אביב נגד ראשון לציון ורואים איך שקללות כלפי מאמנים, אנשי הנהלה, בעיקר הפועל תל אביב.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא נגד קבוצות.
יפעת שאשא ביטון: אתה אומר הוא בחולצה אדומה, כדי שלא יהיו טעויות, ואתה אומר פה הפועל תל אביב.
יפעת שאשא ביטון: תגיד לי באמת, איך התחושה שלכם כילדים, כשאתם מסתכלים על הליגות הבוגרות ואתם רואים את כל ההתנהגות של השחקנים, של האוהדים.
<אדיב אוריה: לא כייף לראות את זה.