GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דניאל פלומבו: שלום, שמי דניאל פלומבו, אני מכיתה י"א, מתיכון חדש הרצלייה.
<דניאל פלומבו: רציתי להתייחס לדברים לגבי המחויבות האישית כחלק מתכנית הלימודים, כחלק מהשגרה היומיומית של התלמידים.
<דניאל פלומבו: אני יכולה להגיד שכיום למעשה המחויבות האישית היא חלק מתעודת הבגרות שלנו, חלק אינטגראלי ממנה, ולכן - - -
<הדרה רוזנבלום: אנחנו לא קוראים לזה כבר מעורבות אישית.
<דניאל פלומבו: אז מעורבות חברתית.
<הדרה רוזנבלום: זה מעורבות אישית ומעורבות חברתית.
<דניאל פלומבו: אוקיי.
<דניאל פלומבו: המעורבות החברתית, למעשה בלעדיה לא נוכל לקבל תעודת בגרות ואני חושבת, מכל הדעות שאני שומעת בבית הספר שלי, שזה בית ספר יחסית הטרוגני, מכל השכבות בהרצלייה, תל אביב, מכל אזור השרון, אני שומעת כמה דעות.
<דניאל פלומבו: יש כאלה הגורסים שזה מעולה שבני נוער מחויבים למעשה במעורבות חברתית, אבל יש כאלה שטוענים שלמעשה שכבת י"א עמוסה בחומר לימודי, עד כדי כך שלמעשה לא ניתן לקחת באמת איזה שהוא משהו משמעותי מהמעורבות החברתית.
<דניאל פלומבו: זאת אומרת התלמידים עושים את זה כי הם חייבים, כי אחרת לא תהיה להם תעודת בגרות וזה למעשה סוג של מעמסה.
<דניאל פלומבו: אני חושבת שאם באמת ניקח את זה בפן של להוריד טיפה פחות, להוריד יותר מהפן הלימודי ויותר להעצים את המעורבות החברתית, באמת נוכל להשיג את האפקט שאנחנו רוצים, את האפקט של לגדל חברה ישראלית שהיא באמת מעורבת בחברה הישראלית.
<דניאל פלומבו: ולכן אני חושבת שזה איזה שהוא שינוי גם תדמיתי של המעורבות.
יפעת שאשא ביטון: במינונים את מתכוונת.
<דניאל פלומבו: כן, גם בתדמית של המעורבות החברתית וגם ביישום של המעורבות החברתית.
<אליאב בטיטו: אז אם יש כאן נציג של משרד החינוך שמעוניין להגיב, נראה לי שזה יהיה הכי כדאי.
<הדרה רוזנבלום: אוקיי, ברשותך, הסיפור של המאמץ של כיתות י"א - א' זה ידוע ונמצאים פה חלק מהוועדה.
<הדרה רוזנבלום: יש ועדה של כיתות י"א בראשותה של דסי בארי, שהיא המפקחת על העל יסודי, ועדה שנפגשת - - -
<קריאה: מנהלת האגף.
<הדרה רוזנבלום: ויש כאן ועדה שיושבת אחת לשבועיים בצורה מאד מאד רצינית, בהחלט עם סקרים ומיפויים ויושבים פה תהל ואלמוג וחנן.
<הדרה רוזנבלום: יש פה חבורה שלמה של אנשים שמעורבים בצורה מאד מאד רצינית, ומבין כל הנושאים שבאו בתלונות לגביהם, אולי חצי אחוז דיברו על המאמץ של המעורבות החברתית, כשלמעשה אם אתה מבין את הסיפור, אתה יכול לקחת את זה אפילו כאיזה שהוא קו המשך.
<הדרה רוזנבלום: באיזו מגמה את?
<דניאל פלומבו: אני במגמת רפואה.
<הדרה רוזנבלום: רפואה – את יכולה לקחת את זה ולעשות בשטח הזה ובתחום הזה או במסלול הזה, את המעורבות החברתית שלך.
<הדרה רוזנבלום: זה לא שאת צריכה ללכת לאיזה שהוא גוף חיצוני.
<הדרה רוזנבלום: את יכולה במסלול שבו את לומדת, בחברת התלמידים שלך, בכיתה שלך, בבית הספר, בשכונה – ליצור את הדבר.
<הדרה רוזנבלום: זה היפה שזה לא שאת צריכה ללכת וכמו שפעם אמרו – להעביר את הזקנה את הכביש שלוש פעמים, אלא ממש את יכולה ללכת וליצור משהו שהוא המשכי לנטיות הלב שלך והצורך שאת רוצה אחר כך וזה ייתן לך איזה זיק של רעיונות לעסוק בזה בעתיד.
<הדרה רוזנבלום: כך שבאמת הרעיון הוא שכל אדם יוכל גם לעשות משהו שקרוב לנפשו וגם משהו שהוא יוכל לתרום בזה.
<הדרה רוזנבלום: אם זה בידע, אם זה ברעיונות ואם זה בהתנדבות פיזית.
<אליאב בטיטו: כמו שהדרה אמרה, אני רק אגיד, כי אנחנו לוקחים באמת חלק בצוות י"א, זה צוות שהוקם בעקבות הבקשה שלנו.
<אליאב בטיטו: עשינו מיפוי, פחות מחצי אחוז הצביעו על הנקודה של הסיפור של המעורבות החברתית, אבל בדקנו גם את זה ואני יכול להגיד שכרגע יש שינוי תפיסתי מאד מאד גדול, גם של משרד החינוך בנושא הזה.
<אליאב בטיטו: הבעייתיות, לפחות ממה שראינו מהמיפויים שעשינו, שיש בתי ספר נקודתיים שלא יודעים איך לכוון את התלמידים לנושאים האלה, או שמחייבים אותם לבחור משהו מסוים.
<אליאב בטיטו: אם יש בעיה ספציפית, אני באמת אשמח שתפני אלינו ונוכל לסייע בשמחה.
<אליאב בטיטו: עומר, על תקנות ההסעות של בתי ספר ואחרי זה חנן יזדי יציג נושא אחר.
<עומר בר: אז אני אתחיל ואומר כמה עובדות.
<עומר בר: עד שנת 2007 חוק חינוך חובה חינם היה עד לכיתה י', הוא הורחב עד כיתה י"ב, אך לצערנו תקנת ההסעות לא הורחבה ביחד איתו, כך שנוצרת סתירה עמוקה בין שתי התקנות.
<עומר בר: זאת אומרת שאם תלמיד בישראל לא יכול להגיע לבית הספר, כשהוא יותר מ-2 קילומטרים מבית הספר שלו ואין לו החזרי נסיעות, זו קצת בעיה להגיע לבית הספר ובעצם להתחנך וללמוד.
<עומר בר: אז אנחנו בעצם מבקשים לתקן את התקנה, כדי שכולנו נוכל להגיע לשוויון הזדמנויות מלא.
<אליאב בטיטו: בעצם להאריך את חוק חינוך חובה, שהוארך עד כיתה י"ב, אבל התקנה הזאת לא הוארכה בטענה שאין תקציב לנושא הזה, ואז תלמידי כיתות י"א-י"ב יש להם קשיים להגיע לבית הספר, כי אין להם החזר נסיעות.
יפעת שאשא ביטון: זה נושא שעלה, אגב, בוועדה לזכויות הילד ואנחנו פנינו וקיבלנו תשובה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו העברנו אותה אליכם.
יפעת שאשא ביטון: לצערנו לא תשובה חיובית, כי יש כאן היבטים תקציביים מאד מאד גדולים ומשמעותיים, אבל אנחנו מנסים למצוא פתרונות יצירתיים בביניים, ואני מקווה שעד יום זכויות הילד הבא, אולי נבוא עם איזו שהיא בשורה.
יפעת שאשא ביטון: גם אם לא הכל, אז לפחות משהו.
<אליאב בטיטו: חנן יזדי, יו"ר מחוז חיפה.
<חנן יזדי: שלום לכולם.
<חנן יזדי: אני רציתי לדבר על שיתוף של בני נוער בוועדות חינוך רשותיות ובוועדות לקידום מעמד הילד.
<חנן יזדי: היום כל רשות מחויבת להקים ועדה לקידום מעמד הילד וועדת חינוך, שבין היתר יושבים נציגי עירייה ונציגי מוסדות החינוך – אם זה בוועדת החינוך, ונציגים שאחראים לקידום נוער – בוועדה לקידום נוער בוועדה לקידום מעמד הילד.
<חנן יזדי: בנוסף, בשנת 2011 נחקק חוק הרשויות המקומיות, שמדבר על הקמת מועצת נוער בכל יישוב ועל כך שכל עירייה בעצם מחויבת להזמין נציג או שניים ממועצת הנוער, לשבת בוועדות האלה ולהשמיע את קול הנוער.
<חנן יזדי: לצערנו, מבדיקות שאנחנו ערכנו בנושא, לא יושבים נציגי נוער בוועדות האלה, הם לא מוזמנים.
<חנן יזדי: הרבה פעמים מועצת הנוער ממש מוחה על זה שיזמינו אותה לשם.
יפעת שאשא ביטון: חמור מזה, יש רשויות שבכלל לא מקימות את הוועדה.
<אליאב בטיטו: שלא מקיימות את זה.
<חנן יזדי: ברור.
<חנן יזדי: שזו בכלל בעיה.
<חנן יזדי: אבל יש כן רשויות שזה קיים בהן ואם זה ממניעים פוליטיים או ממניעים חברתיים לא רוצים להזמין את הנציגים של מועצת הנוער.
<חנן יזדי: אנחנו פונים לוועדה לזכויות הילד בבקשה לטפל בזה ולראות איך אנחנו יכולים לפתור ולהגיע.
<אליאב בטיטו: לגבי הנושא של שעות האפס, אלמוג, את רוצה להציג את הנושא?
<אלמוג בן משה: כן.
<אלמוג בן משה: בעצם על פי חוזר מנכ"ל אסור לחייב תלמיד להגיע לפני השעה 8 בבוקר.
<אלמוג בן משה: כמו שגם בוועדה, גם בוועדת החינוך, אנחנו בעצם ערכנו בתחילת השנה, ממש לאחר החופש הגדול, מיפוי של כל בתי הספר בארץ, שבעצם עוברים על חוזר המנכ"ל ואין להם אישור של הנהלת המחוז לקיים את שעת האפס, יש כאלה שיש להם.
<אלמוג בן משה: בעצם אמנם כן חל שיפור בנושא, גם מבחינת המועדות של התלמידים, התחלנו לקבל יותר פניות בנושא.
<אלמוג בן משה: יותר תלמידים באים ומדברים לפעמים גם על כך שאין בהכרח מודעות של בית הספר, ובעצם עדיין אנחנו מקבלים פניות בנושא הזה.
<אלמוג בן משה: הנושא הזה לא נאכף במלואו ואנחנו מאד נשמח אם הוועדה לזכויות הילד, כמובן תשמח לעזור לנו, אני בטוחה.
<אליאב בטיטו: אני גם אוסיף שהייתה התחייבות בוועדה הקודמת, אם אתם זוכרים, של משרד החינוך, לפרסם את רשימת בתי הספר שבהם יש אישור.
<אלמוג בן משה: וזה לא קרה, וזה משהו שהוא מאד מאד בעייתי, מאד פוגע בתלמידים, בהורים.
<אלמוג בן משה: בעצם אני בתור תלמידה, בית הספר יכול להגיד לי יש לנו אישור לשעת אפס, אנחנו מקיימים שעת אפס, הכל כרגיל.
<אלמוג בן משה: לי אין את היכולת לבדוק את זה.
<אלמוג בן משה: יש כאן גם את העניין של חופש המידע.
<אליאב בטיטו: בדיוק, ועברה כבר כמעט שנת לימודים, או לפחות מחצית משנת הלימודים עברה ועדיין אין גישה לדבר הזה, ו - - -
<טובה בן ארי: אני אשמח אם בראשית שנת הלימודים הבאה תפנה אלי.
<טובה בן ארי: אני מקבלת את זה מכל מחוז.
<אליאב בטיטו: אני כבר לא אהיה כאן.
יפעת שאשא ביטון: לא, אנחנו פונים מעכשיו, כדי שזה יקרה בתחילת שנת הלימודים.
<אליאב בטיטו: מעכשיו.
<אלמוג בן משה: עשינו את ההבחנה.
<אלמוג בן משה: גם זה התחלה.
<אליאב בטיטו: אוקיי, תודה.
יפעת שאשא ביטון: בסדר, נכניס את זה בסיכום.
<אליאב בטיטו: שם בבקשה.
<כרמן צוקרמן: ראשית אני רוצה לברך אתכם על הפעילות שלכם במועצת התלמידים.
<כרמן צוקרמן: שמי כרמן צוקרמן, אני מהאגף לחינוך על יסודי, משרד החינוך.
<כרמן צוקרמן: ראשית, אמרתי שאני רוצה לברך אתכם במועצת התלמידים, כל הכבוד.
<כרמן צוקרמן: תמשיכו ככה.
<כרמן צוקרמן: לגבי שעות אפס, כמו שהתלמידה אמרה, אכן חוזר מנכ"ל מציין שאין לקיים שעות אפס, למעט מקרים בודדים וייחודיים שבהם מנהל בית הספר מוצא לנכון שיש לו סיבה מאד מוצדקת ואז הוא צריך לפנות למנהל המחוז במשרד החינוך, ואם מנהל/מנהלת המחוז מוצאים לנכון שאכן הסיבה היא מוצדקת, בית הספר יקבל אישור.
<כרמן צוקרמן: גם במקרים האלה, בית הספר מחויב להודיע להורים.
<כרמן צוקרמן: האישור ניתן לשנת לימודים אחת בלבד, לאותה שנה שבית הספר ביקש והוא ניתן ספציפית לכיתה, לשכבה, או בהתאם לדרישות מנהל בית הספר, זה לא איזה שהוא אישור גורף.
<כרמן צוקרמן: אני ממליצה שאם יש בעיות בנושא, אפשר לפנות גם לטובה, אבל אפשר לפנות למפקחת בית הספר.
<כרמן צוקרמן: היא אמונה - המפקחת הכוללת - על כל תכלול המהלכים בבית ספר והיא תיקח בחשבון.
<כרמן צוקרמן: תודה.
<אליאב בטיטו: השאלה אם יש לך תשובות לגבי ההתחייבות.
<טובה בן ארי: לגבי מה?
<כרמן צוקרמן: מי שנותן את האישור זה מנהלת המחוז.
<כרמן צוקרמן: לכל בית ספר יש מפקח כולל שהוא עובד המחוז, הוא ת"פ מנהלת המחוז, והקשר הוא בדרך כלל בין בית הספר למפקחת הכוללת.
<טובה בן ארי: למעט בתי ספר שיש בהם תפילת בוקר.
<טובה בן ארי: חשוב לנו שזה - - -
<אלמוג בן משה: את הפניות שמגיעות אלינו אנחנו מעבירים לטיפול מול מפקחת על בית הספר.
<אלמוג בן משה: אלה דברים שקורים.
<אלמוג בן משה: העניין העיקרי שאנחנו מדברים עליו הוא א', בתי ספר שמקיימים בלי סיבה הגיונית והנושא השני - - -
<כרמן צוקרמן: או שמתחילים בשבע ועשרה, כי זה לא שבע.
<אלמוג בן משה: העניין השני הוא חוסר מודעות גם של התלמידים וגם של – אני מקווה שלא – אבל של מנהלי בתי הספר; והנושא השלישי זה באמת העניין הזה של חופש המידע.
<אלמוג בן משה: אנחנו לא יכולים לדעת אם בית הספר שלנו באמת קיבל או לא קיבל, וזה עניין מאד מאד בעייתי.
<אלמוג בן משה: לא התלמידים, לא ההורים וזה לא כתוב בשום מקום.
<אלמוג בן משה: זה לא פתוח לציבור וזה נושא שבעצם עלול ליצור מצבים לא - - -
<כרמן צוקרמן: אז כאגף לחינוך על יסודי, אני יכולה לומר שאנחנו נפרסם עוד פעם אחת את ההודעה הזאת לכלל בתי הספר העל תיכוניים.
<כרמן צוקרמן: לא מדובר בחינוך היסודי.
<כרמן צוקרמן: ובאשר לידע, פשוט לשאול.
<טובה בן ארי: אבל יש בעיה שצריכים להיות ערים לה בנושא הזה של שעות אפס.
<אליאב בטיטו: אני רק רוצה להבין נכון.
<אליאב בטיטו: אם אני מבין נכון, עכשיו משרד החינוך מתכוון לפרסם באתר שלו את רשימת בתי הספר - - -
<כרמן צוקרמן: לא, לא אמרתי באתר.
<אליאב בטיטו: אז איפה?
<כרמן צוקרמן: אלא האגף לחינוך על יסודי, יש לו את התקשורת המיידית של האגף עם כל המנהלים, דרך - - -
<אליאב בטיטו: לא, לא.
<אליאב בטיטו: שוב, חשוב לי להגיד - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אבל איפה - - -
<אליאב בטיטו: התקשורת כאן - ואני באמת מתעכב על הנקודה הזאת, כי הייתה כאן התחייבות של המשרד להכניס את האתר - - -
<כרמן צוקרמן: אני לא אמונה על האתר של המשרד.
<כרמן צוקרמן: אני יכולה להעביר את הבקשה.
<כרמן צוקרמן: אני יכולה לומר שהאגף יפרסם את הידיעה או יתזכר את המנהלים פעם נוספת.
<כרמן צוקרמן: באשר לאתר, אני לא ממונה.
<אליאב בטיטו: בסדר גמור.
<אליאב בטיטו: פשוט כי אני אומר לך באופן אישי, אנחנו התחלנו לסייר בכל בתי הספר בארץ.
<אליאב בטיטו: אין כמעט בית ספר שאני לא נמצא בו והדבר הראשון שקופץ, באמצע ההרצאות, תעצרי את ההרצאה, ישר מרימים ידיים כשאני אומר שאסור לקיים לימודים לפני שעה שמונה – איך אצלנו מקיימים.
<אליאב בטיטו: וזאת תופעה שחייב להילחם בה.
<טובה בן ארי: לא, אסור ללמוד לפני השעה שמונה.
<טובה בן ארי: להגיע מותר.
<אליאב בטיטו: לפני השעה שמונה.
<אליאב בטיטו: להגיע מותר בגלל הסעות לדוגמא של המועצות האזוריות.
<טובה בן ארי: לא, גם אתה מגיע ברבע לשמונה כדי להיכנס לכיתה בשמונה.
<טובה בן ארי: מן הסתם, אתה יודע.
<אליאב בטיטו: טוב, זה תלמידים חרוצים, בסדר גמור.
<טובה בן ארי: איזה חמוד.
<אליאב בטיטו: טובה, יש לך עוד משהו להגיד?
<טובה בן ארי: כן, יש לי עוד משהו, שזה מקום לחשוב עליו.
<טובה בן ארי: יש בתי ספר שמקיימים שעת אפס, למרות שלא מאושר להם, וזה כתוצאה מלחץ של תלמידים לעשות המון המון יחידות בגרות, שהלימודים בין שמונה לארבע לא מספיקים.
<טובה בן ארי: אז השאלה איך אנחנו פותרים את הסוגיה הזאת.
<אלמוג בן משה: זאת האחריות של בית הספר לבקש את האישור.
<טובה בן ארי: כן, כן, אני רק אומרת.
יפעת שאשא ביטון: גם מן הסתם התלמידים האלה הם לא מהמתלוננים.
<טובה בן ארי: אני חושבת שזאת הסיבה, שזה יצוף, שתדעו שיש מודעות.
<טובה בן ארי: בתי ספר, ילדים שרוצים לעשות 30 יחידות בגרות, בין שמונה לארבע זה לא נכנס.
<טובה בן ארי: זו דוגמא.
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח להגיב על זה.
<אליאב בטיטו: עכשיו המשרד מגביל לעד שתי מגמות וגם על זה קיבלנו תלונות.
יפעת שאשא ביטון: מן הסתם אלה לא התלמידים שהתלוננו.
יפעת שאשא ביטון: אני לא אלשין מי עושה את זה.
<טובה בן ארי: הם לא הלשינו, הם דיווחו.
יפעת שאשא ביטון: לא, לא, אני אומרת אני אלשין.
יפעת שאשא ביטון: אני מכירה מסגרות שבהן הילדים באמת ביקשו להגיע בשבע וחצי כדי להספיק והם לא יגיעו לאלמוג, זה בטוח.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על כל אותם מקומות שבאמת צריך איזה שהוא בירור, כי הילדים מזהים שיש בעיה.
<תהל שטובר: חשוב גם לשים לב שהילדים האלה שמבקשים, בעיני זה מבורך.
<תהל שטובר: זאת אומרת, באים פה תלמידים ואומרים – אנחנו רוצים ללמוד.
<תהל שטובר: אנחנו רוצים להתפתח ואנחנו אומרים – את מבינה?
<תהל שטובר: שהם לא יהיו אלה שיבואו, ואני ממש עונה.
<תהל שטובר: כל הזמן מגיעים - - -
<תמי ברנע: תגידי מי את ומה את.
<תהל שטובר: אמרתי בהתחלה.
<תמי ברנע: מבחינת התפקיד.
<תהל שטובר: כחלק מהתפקיד שלי במועצה, אז אני לוקחת חלק בצוות י"א, שהוא צוות שהוקם בשיתוף פעולה של מועצת התלמידים והנוער הארצית, יחד עם משרד החינוך, שאמת המטרה שלו היא לרכז את כל התלונות בנושא הרפורמה.
<תהל שטובר: לנסות לפתור אותה פרקטית לשנה הקרובה ובהמשך לשנים הבאות.
<תהל שטובר: מה שעשינו בעצם עד עכשיו בעבודה שלנו, עשינו כל מיני דברים, ביניהם ערכנו סקר וניסינו להבין ממה נובע העומס הגדול ומה הן התלונות העיקריות, כשהגענו לכל מיני מסקנות מעניינות, שהן בעיקר מנטאליות וידע וחוסר הגעת הידע לשטח.
<תהל שטובר: אבל תלונה שאני באמת לא מפסיקה לענות עליה, אנשים שמגיעים מכל רחבי הארץ, שמבקשים ללמוד, שרוצים ללמוד עוד יחידות ויש עניין ברפורמה של הגבלת היחידות.
<תהל שטובר: אני חושבת שדווקא בעניין הזה שווה לנסות להטות את המחשבה, כי דווקא יש כאן תלמידים שמגיעים עם רצון אמיתי ללמוד ולהתקדם ולהתפתח בכל כך הרבה תחומים ובכל כך הרבה גוונים ומה שאנחנו עושים – אנחנו סוגרים בפניהם את הדלת, שזה בדיוק ההיפך הגמור מהתהליך החינוכי שאנחנו רוצים להוביל.
<תהל שטובר: ואני לא חושבת שהתלמידים האלה יתלוננו, להיפך.
<תהל שטובר: תתני להם עוד שעות, הם ייקחו את זה בשתי ידיים.
<טובה בן ארי: גם אני, אגב.
<אסנת עוזרד: שמי אסנת עוזרד.
<אסנת עוזרד: אני רוצה לחזק את מה שתהל אמרה, שיש בתי ספר - - -
<אליאב בטיטו: אחד הבוגרים שלנו הוא היום היועץ האישי של ראש הממשלה.
יפעת שאשא ביטון: והוא היה יושב הראש.
<אליאב בטיטו: כן, הוא היה יושב ראש מועצת התלמידים הארצית.
<אסנת עוזרד: אז אני רוצה לחזק את מה שתהל אמרה, שהיום, בעקבות הדבר הזה, ישנם בתי ספר שעובדים אחר הצהריים כדי לאפשר לתלמידים לעשות בגרויות באופן נרחב יותר.
<תהל שטובר: אין יום שאני לא מסיימת ללמוד לפני חמש.
<אלמוג בן משה: שוב, הבעיה היא שבעצם אם זאת סיבה כל כך לגיטימית והתלמידים רוצים והכל בסדר והכל כל כך מקסים, מנהלי בתי הספר יכולים לבקש אישור מהנהלת המחוז, לקבל אישור ואני בטוחה שלא יבואו תלונות מאף אחד.
יפעת שאשא ביטון: אלמוג מתעקשת על הסדרים.
<אליאב בטיטו: יהיה בסדר, אני בטוחה.
<אליאב בטיטו: אני יודע שיש כאן נציגים של בית הספר אורט סינגלובסקי.
<אליאב בטיטו: יש כאן מישהו מבית הספר שרוצה לדבר?
<תמי פלד-חיון: אני רוצה להעיר הערה.
<תמי פלד-חיון: אני חושבת, ואתה פתחת את זה - - -
<אליאב בטיטו: תשבי רק מסביב לשולחן.
<תמי פלד-חיון: אני אשמח לשבת ביניכם.
<תמי פלד-חיון: שמי תמי פלד-חיון, מורה לחינוך גופני, תקשורת ויהדות.
<תמי פלד-חיון: אני חושבת שאתה פתחת בנושא שיכול לפתור את כל הנושא הזה – כל ההתייחסות אל התלמידים.
<תמי פלד-חיון: ברגע שגיל הבחירה ירד ל-16 - - -
יפעת שאשא ביטון: 17.
<תמי פלד-חיון: 17, לא יהיו תלונות.
<תמי פלד-חיון: אני חושבת שלא יהיו תלונות כאלה, כי יתייחסו אליכם יותר ברצינות, מן הסתם.
<אליאב בטיטו: בבקשה, התלמידה מבית הספר.
<שיר בלס: שמי שיר בלס מבית הספר אורט סינגלובסקי, כיתה י"ב.
<שיר בלס: בקשר למה שהוא אמר על הקפיטריות, המחירים.
<שיר בלס: אני ועוד שלושה ילדים מהכיתה שלי עושים עבודה באזרחות על קפיטריות, והייתי רוצה להגיד שהוא ממש צודק.
<שיר בלס: אנחנו חקרנו את הנושא על קפיטריות, גם בחוזר מנכ"ל וגם אני חושבת שעבר חוק על זה ואמרו בחוק שיעבירו ואפילו ההורים יידעו מה מוכרים בקפיטריות וזה ממש לא קורה.
<שיר בלס: ואפילו אנחנו כתבנו מכתב לשר החינוך ושלחנו לו את זה ואמרו שהם קיבלו, אבל אני לא רואה בזה אכיפה.
<שיר בלס: לא כרגע, אבל בשנים שהיו.
<שיר בלס: אין אכיפה וזה ממש - - -
<טובה בן ארי: ואצלכם בבית הספר מה קוה?
<שיר בלס: אצלנו בבית הספר גם יש מוקדים, שזה גם לצערי, ואנחנו מתכננים להיפגש עם סמדר, המנהלת שלנו, ולדבר איתה על הנושא הזה.
<שיר בלס: אמנם אנחנו לא נהיה כיתה י"ב, אבל בשנים הבאות, לתלמידים שיבואו.
<טובה בן ארי: לדורות הבאים.
<קריאה: זכיין בדרך כלל הוא זכיין עירוני.
<שיר בלס: כן, אני יודעת.
<שיר בלס: שמעתי על זה.
<אליאב בטיטו: אסנת, בבקשה.
<אסנת עוזרד: אני רוצה להתייחס לנושא הקפיטריות ולחזק את מה שטובה אמרה.
<אסנת עוזרד: הרשויות הן אלה שברוב בתי הספר נותנים את הזיכיונות.
<אסנת עוזרד: הזיכיונות הם זיכיונות לאנשים פרטיים והם רוצים להרוויח.
<אסנת עוזרד: אני יכולה לומר לכם שבהרבה בתי ספר, כדי לאכוף כביכול, הם מוכרים גם אוכל בריא אבל גם מכניסים אוכל מאד לא בריא.
<אסנת עוזרד: זאת אומרת שעד שלא תהיה אכיפה בתוך הרשויות המקומיות, הסיכוי לאכוף את זה הוא בעייתי ביותר.
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל בסוף זה קורה בתוך שטח בית הספר.
<אסנת עוזרד: ברור, אבל מנהל בית הספר הוא ת"פ של הרשות המקומית, הוא פונה, הוא הרבה פעמים נתקל בקושי.
<אליאב בטיטו: לגבי הקפיטריות, אני באמת חושב שאנחנו צריכים לצאת כאן בקריאה.
יפעת שאשא ביטון: כן, אני אתייחס לזה בסיכום.
<אליאב בטיטו: אני בטוח שאת תסכמי על זה.
<אליאב בטיטו: יש כאן איזה שהוא נציג שמעוניין להעלות איזה שהוא נושא שעדיין לא עלה?
<אליאב בטיטו: עדן?
<אליאב בטיטו: רצית להעלות את נושא ההסברה הישראלית ואחריה יהונתן חדד.
<עדן סניור: שלום.
<עדן סניור: צהריים טובים.
<עדן סניור: אני עדן סניור מכיתה י"ב בקריית חינוך דרור מהמחוז ההתיישבותי.
<עדן סניור: אני לומדת ערבית ותקשורת כהרחבה.
<עדן סניור: מדברים כאן על זכויות ועל חובות ואני חושבת שיש זכויות שיש לנו זכות שיכירו אותנו, שיכירו את הנוער הישראלי כלפי חוץ.
<עדן סניור: זאת אומרת, אני מדברת כמובן על עניין של הסברה ישראלית.
<עדן סניור: הזכות הזו לא ממומשת כל כך וחובתנו המוסרית והלאומית, אני חושבת, לעזור במאבק הזה.
<עדן סניור: יושב איתי כאן דביר, הוא עוד מעט יציג את עצמו.
<עדן סניור: רצינו באמת להעלות את הנושא הזה, כי לפני חצי שנה הוקם במועצה הארצית צוות הסברה ישראלי, שהמטרה שלנו היא בעצם לשפר את התדמית של המדינה שלנו כלפי חוץ, בעקבות ההסלמה ובעצם ההחרפה באיך שהמדינה שלנו מוצגת במדיה העולמית.
<עדן סניור: חשוב לציין שאנחנו רוצים, קודם כל, לפני שאנחנו פונים כלפי חוץ, אנחנו פונים כלפי פנים.
<עדן סניור: זאת הסיבה שאנחנו בעצם-.
<עדן סניור: טוב, אתה רוצה להמשיך?
<דביר שפירא: כן.
<דביר שפירא: אז אני דביר שפירא, המזכ"ל של המועצה של מחוז תל אביב וחבר במועצה הארצית.
<דביר שפירא: אני רוצה להוסיף שכבר בתחילת השנה בעצם אנחנו עשינו כנס הסברה שבו עברו כ-40 בני נוער מכל הערץ הכשרה, כדי להיות בעצם השגרירים הצעירים שלנו, של המדינה; וגם עכשיו אנחנו עובדים על כל מיני שיתופי פעולה, כל מיני מסגרות שבהן אנחנו נפעל.
<דביר שפירא: אני יכול לתת ככה מזווית אישית, אני גרתי מספר שנים בחו"ל והייתי עד לאיך שהמדינה מוצגת בעצם בתקשורת הבינלאומית ואני חייב לציין שלפי דעתי בני נוער הם הגוף היחידי שבעצם יכול לעשות הסברה בצורה הכי טובה למדינה.
<דביר שפירא: כמובן, בין נוער לבין נוער אחר במדינה אחרת, זה הדבר שעובד הכי טוב מבחינת הסברה, לפי דעתי.
<דביר שפירא: ואני בטוח שרובכם גם תסכימו איתי.
<אליאב בטיטו: אם אני מבין נכון, הרחבת ההסברה הישראלית של בני הנוער כלפי חוץ.
<עדן סניור: בעצם העלאת המודעות בכל מה שקשור להסברה הישראלית, זה גם מתחיל מאיתנו בדברים הבסיסיים.
<עדן סניור: אם אנחנו מדברים כאן על בני נוער, אבל כמובן כל הישראלים כשטסים לחו"ל, כל מיני דברים, לדעת מה לעשות, מה לא לעשות.
<עדן סניור: דברים בסיסיים בעצם.
<אליאב בטיטו: דניאל זליקוביץ ואחרי זה נמשיך עם יהונתן.
<דניאל זליקוביץ: טוב, אני אתחיל קודם כל לדבר על תעסוקה הוגנת בקרב בני נוער.
<דניאל זליקוביץ: קודם כל אני רוצה להגיד תודה ליפעת, שממש עוזרת לנו בנושא וממש משתפת איתנו פעולה ואפילו חתמה איתנו על אמנה בנושא.
יפעת שאשא ביטון: היום בבוקר היה דיון המשך.
יפעת שאשא ביטון: זהו, אנחנו כבר לקראת תכנית שיתוף פעולה.
<דניאל זליקוביץ: רציתי לדבר על החשיבות של הנושא של זכויות נוער ואז אני אתן לאלמוג להמשיך להסביר על איזה שהוא פרויקט חשוב שלנו.
<דניאל זליקוביץ: באמת, כמו שאמרתי בהתחלה, ממש תודה שאת מקדמת את זה והחשיבות של להעלות את המודעות לזכויות נוער עובד היא מאד גדולה, כי בני נוער היום בעצם צריכים עבודה גם כדי להתחיל להקל על ההורים וגם כדי ללמוד נהיגה ולחסוך לפולין והכל, לקראת הצבא והכל, והם יעבדו כמעט בכל מחיר, מה שנקרא ומעסיקים מנצלים את זה.
<דניאל זליקוביץ: אז באמת מאד חשוב להעלות את המודעות ושתהיה יותר אכיפה בנושא.
<דניאל זליקוביץ: אני מעביר עכשיו לאלמוג, שתסביר על איזה שהוא פרויקט מאד חשוב שלנו בנושא.
<אלמוג בן משה: אני רק רוצה להוסיף בהקשר הזה, שבעצם יש המון המון תלמידים ובני נוער שיוצאים לעבוד, ואם אנחנו מסתכלים רגע על החברה העתידית, אנחנו בעצם רואים שאוקיי, היום אני יצאתי לעבוד ודפקו אותי במקום אחד, עברתי למקום עבודה אחר ואני יודע שעוד הפעם לקחו לי מהזכויות שלי.
<אלמוג בן משה: ואז עברתי למקום עבודה אחר, ועוד הפעם לקחו את הזכויות שלי.
<אלמוג בן משה: כנראה שככה זה עובד.
<אלמוג בן משה: וכשאני אהיה אזרח בעל עסק, כשאני אעסיק אנשים אחרים – כנראה שזה משהו שהוא לגיטימי לעשות.
<אלמוג בן משה: זה עוד משהו בעניין של החשיבות.
<אלמוג בן משה: בהקשר של הפרקטיקה, כמו שאת כבר יודעת, כמובן, גם בעצם המוקד שלנו – סליחה באיזו זכות – שמתרכז כרגע בזכויות התלמיד, מתרחב גם לזכויות נוער בעבודה וזה יקרה ממש בשבוע הקרוב.
<אלמוג בן משה: ועוד משהו, בהקשר של סיירת זכויות נוער עובד, שבעצם תעבור ברשויות באמצעות מועצות התלמידים והנוער הרשותיות והמחוזיות.
<אלמוג בן משה: בעצם גם הפרויקט הזה, ממש נבנתה לו תכנית פעולה מסודרת, בשיתוף עם האיגוד המקצועי של הנוער העובד והלומד, וגם בזה ממש ייצא קול קורא לרשויות לבוא ולקחת חלק בפרויקט להקים סיירות ממש בשבוע הקרוב.
יפעת שאשא ביטון: יש לי אפילו בשורה מהבוקר.
יפעת שאשא ביטון: בסיכום.
<אליאב בטיטו: אז אנחנו ניתן לעומר ואז יהונתן.
<עומר בר: אז שוב פעם שלום.
<עומר בר: אני אדבר על לבוש ועישון בקרב מורים.
<עומר בר: כמו שכולנו יודעים - - -
יפעת שאשא ביטון: ומה עם התלמידים?
<עומר בר: נדבר על זה.
<עומר בר: אני אגע בזה.
יפעת שאשא ביטון: אני במקרה כתבתי טור שבועי על הנושא הזה.
<אליאב בטיטו: בעיתון של קריית שמונה.
יפעת שאשא ביטון: ראית את זה?
<אליאב בטיטו: אני מקבל את הטורים ואני מנוי על זה.
<אליאב בטיטו: יש לנו שם נציגים.
<עומר בר: בסדר גמור.
<עומר בר: אז כמו שכולנו יודעים, כל התלמידים בכל בית ספר, חלק כן, חלק לא, לרוב הכולל יש תלבושת אחידה.
<עומר בר: לא ניגע למה ואיך ומה היתרונות ומה החסרונות, אבל ניגע בזה שיש, ולצערי הרב, בוא נגיד לפי חוזר מנכ"ל, גם על מורים מוטלת האחריות לכבד את המקום אליו הם מגיעים ולצערנו זה לא קורה ברוב המקומות.
<עומר בר: אז זה דבר אחד לגבי הלבוש.
<עומר בר: גם לגבי העישון נוכחנו לדעת כי עברה תקנה, אם אני לא טועה שלתלמידים אסור לעשן בקרב בית הספר, בתוך בית ספר במרחק מסוים.
<עומר בר: גם למורים אסור.
<עומר בר: זאת אומרת נאה דורש, נאה מקיים.
<עומר בר: גם לעשות איזו שהיא הבחנה כאן, כי גם בבית הספר שלי אני נוכח לדעת שיש מורים שמעשנים בקרב בית הספר.
<אליאב בטיטו: יהונתן.
<אליאב בטיטו: תציג את עצמך.
<יהונתן חדד: שלום, אני יהונתן חדד, נציג של המועצה הארצית מאופקים.
<יהונתן חדד: אני גם רוצה להתייחס, קודם כל לעניין של המגמות.
<יהונתן חדד: אני מאד מאד בעד - וככה זה גם היה בעבר – כל מי שרצה, לפי איזו מגמה שהוא הרגיש שהוא אוהב ומתחבר אליה מתוך רצון אמיתי ומתוך רצון למגמה.
<יהונתן חדד: אבל מה שגרם להרבה תלמידים – ראיתי את זה המון – זה שתלמידים לוקחים על עצמם יותר מדי ואז בסוף לא מצליחים.
<יהונתן חדד: כי עם כל הכבוד לרצון הטוב לעשות הרבה מגמות, ואני מאד מאד בעד.
<יהונתן חדד: כל תלמיד באמת צריך לעשות בירור עם עצמו - ולא תמיד הוא גם יכול לעשות את זה – האם אני מסוגל לעמוד בלחץ הלימודי שזה דורש ממני, בכמות העבודות, בכמות השיעורים, בכמות זמן פנוי, כי בכל זאת אנחנו ילדים, אנחנו גם צריכים לחיות בין לבין.
<יהונתן חדד: זה דבר ראשון.
<יהונתן חדד: דבר שני, בנוגע ללבוש, אני מוסיף על מה שעומר אמר.
<יהונתן חדד: באמת יש פה את העניין הזה, ואני גם נתקל בזה הרבה.
<יהונתן חדד: אתה לא יכול לצפות מתלמיד לא לעשן בשטח בית ספר, כשמורה בעצמו מעשן בבית ספר.
<יהונתן חדד: ואתה לא יכול לצפות מתלמידה לא לבוא עם מיני או לא לבוא עם גופיה, כשמורים – אני לא אגיד באים עם גופיות, אבל עושים לעצמם הרבה הנחות בעניין הזה ובאמת צריכה להיות פה – ועוד פעם – זה טיפשי להגיד אכיפה, כי זה מורים.
<יהונתן חדד: מן הסתם שמורה צריך לעשות בעצמו את בדק הבית הזה – האם אני מתלבש כראוי.
<יהונתן חדד: וגם מעבר לעניין של צניעות.
<יהונתן חדד: עזבו – אני מדבר בתור אדם דתי, אבל גם ברמה של לכבד את הדבר הזה שנקרא חינוך.
<יהונתן חדד: כמו שלכנסת אני בחיים לא אבוא עם כפכפים ואיזה שהוא שורטס קצר, כך גם צריך להיות בבית ספר, כמקום חינוכי וערכי.
<אליאב בטיטו: אלי חי.
<אלי חי: לגבי המגמות, עכשיו בגלל כל הרפורמה החדשה, יש הגבלה, מספר מקסימאלי של מקצועות שאפשר לעשות וכרגע זה לא כמו שבשנים שעברו, שאפשר היה להרחיב כמה שאפשר.
<אלי חי: עכשיו זה כבר לא אפשרי.
<יהונתן חדד: כי זה מה שהיה קורא, היו המון המון מגמות, ואנשים היו טובעים ושוקעים בתוך זה.
<אלי חי: בדיוק.
<אלי חי: ולגבי עישון, אני גם תומך בדעות שלכם.
<אלי חי: אצלי בבית הספר יש למורים פינת עישון, אבל אני לא יודע אם זה מותר או לא מותר, אבל זה נשמע די תמוה.
<אלי חי: זה נקרא פינת עישון, אבל איפה הדוגמא האישית שהם צריכים לתת לתלמידים?
<יהונתן חדד: נכון.
<יהונתן חדד: אז תעשו גם פינת עישון לתלמידים.
<דניאל זליקוביץ: ותזכרו שיש הוראה על זה בחוזר מנכ"ל.
<תהל שטובר: רק עוד דבר קטן לגבי המגמות.
<תהל שטובר: זה מאד מאד יפה לדבר על הרבה מגמות, בתנאי שלכל התלמידים במדינת ישראל יש את האופציה לגשת למגמות כאלה.
<תהל שטובר: אנחנו יכולים לשים לב לבעיית פערים חמורה בין הפריפריה למרכז, במיוחד בתחום החינוך, כשאני חושבת שהדבר הפרקטי שעכשיו ומיד אפשר לתקן, זה בכלל האופציות למגמות.
<תהל שטובר: בהשוואה לבתי ספר במרכז, בתי ספר בפריפריה יכולים לבחור בין מספר מגמות מאד מאד מועט.