GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<קטרין אלימי: קורה.
<קטרין אלימי: עושים שחזור ואז אני באמת נתמכת במה שכתוב לי במחשב, אבל אני בודקת, כי כמו שאמרתי, בכל רובריקה שאני נכנסת, אם זה בדיקת התפתחות ותזונה ועקומות גדילה, הכל אני רואה תאריך.
<קטרין אלימי: התאריך לא טועה.
<קטרין אלימי: ואז אני עושה, אני בודקת אם זה תואם לתאריכים של החיסונים ואז אני משחזרת.
<קטרין אלימי: אנחנו מנסים לעשות את זה כמה שפחות, אבל נגנז, נאבד, זה המקרה היחיד.
<מירה חונוביץ: אם אפשר לתת גם לליבי מקופת חולים לאומית.
<מירה חונוביץ: בבקשה, ליבי.
<ליבי קאהן: תודה.
<ליבי קאהן: אני גם אחות בשטח.
<ליבי קאהן: בנוסף לעבודת הניהול שלי, אני אחות טיפת חלב אחראית על טיפת חלב בטיפת חלב בבית אל.
<ליבי קאהן: אנחנו עד אוקטובר 2014 עבדנו ברשומות ידניות ומשנת 2010 את החיסונים הקלדנו למערכת רחלי, שזו מערכת רשומת חיסונים ממוחשבת של משרד הבריאות.
<ליבי קאהן: בסוף אוקטובר 2014 משרד הבריאות הסב את כל הנתונים מרחלי למערכת מחשבה בריאה, ואני חייבת לציין ולהעיד שמכל מה שאני ראיתי, הנתונים עברו ללא טעויות.
<ליבי קאהן: לא היו לנו שום שום טעויות.
<ליבי קאהן: לא נעלמו - - -
יפעת שאשא ביטון: עשיתם איזה שהוא תהליך בקרה כדי לבדוק את זה?
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת את אומרת את זה מתוך תהליך מודע, או מתוך זה שפשוט על הדרך לא נתקלת בשום תקלה?
<ליבי קאהן: אני אומרת את זה כי אני לא נתקלת ואני עושה בקרות על הרבה טיפות חלב שלנו ואני נכנסת להרבה מאד רשומות ואני עובדת מול קהל.
<ליבי קאהן: לא ראיתי תקלות שנעלמו נתונים.
יפעת שאשא ביטון: יש לכם דו"חות של בדיקות שעשיתם, או שרק עכשיו לקראת הדיונים בכנסת נעשתה איזו שהיא בדיקה?
<ליבי קאהן: לא ראיתי.
<ליבי קאהן: במשך השנה האחרונה לא ראיתי בעיה אחת של מעבר של נתונים ובכל הנתונים גם של השדרוגים שנעשו בכל המסכים, גם לא ראיתי שנעלמו נתונים.
<ליבי קאהן: והמערכת של משרד הבריאות, הם קשובים לכל הפניות שלנו ואני נודניקית, עם מלוא הראשיות, שמתריעה ומעירה והם פונים גם אלי לשמוע את דעתי ואני מברכת ומחזקת את ידיהם.
<ליבי קאהן: אנחנו מאד מאד מרוצים מהמעבר.
<ליבי קאהן: לגבי הנושא שעלה קודם בנושא התקיעות שיש, נכון, יש תקיעות של המערכת.
יפעת שאשא ביטון: מה עושים במצב כזה?
<ליבי קאהן: וזה קורה.
<ליבי קאהן: וזה קורה בגלל המערכת של הרשת של משרד הבריאות וזה קורה בגלל הנפילות ברשת של לאומית, אז יש לנו גם את זה ולפעמים אי אפשר לעבוד, למרות שמחשבה בריאה עובדת, אבל בלאומית זה לא עובד.
<ליבי קאהן: זה בעיה מרכזית שלנו.
<ליבי קאהן: ואז אני פשוט יודעת שיש לי בעיה ובתור האחות הסבירה אני לא אמשיך הלאה לפני שאני שומרת את הנתונים ומקלידה את הנתונים.
<ליבי קאהן: וזה קורה לפעמים באמצע רישום שוטף וזה קורה באמצע חיסון, אבל אני לא אמשיך הלאה בלי זה - - -
יפעת שאשא ביטון: מה, אם עכשיו נפלה המערכת ויש לי תינוק פה שאני מחסנת, כולם יחכו בחוץ עד שהמערכת תפעל?
<ליבי קאהן: אני מצליבה מידע.
<ליבי קאהן: אנחנו עדיין גם עם רשומון ידני אז אני יכולה להצליב את המידע עם הרשומון הידני.
<ליבי קאהן: אז יש לי שלושה מקומות.
<ליבי קאהן: יש לי את פנקס החיסונים, יש לי את הרשומון הידני ואת המערכת של מחשבה בריאה.
<ליבי קאהן: אני רושמת בשלושה מקומות את החיסון שהילד מקבל.
<ליבי קאהן: במקרה שיש נפילה של המערכת, יש לי טבלה ידנית על השולחן שלי ואני רושמת את כל הנתונים ואני לא אסיים את היום שלי בלי שדאגתי להשלים את המידע במחשבה הבריאה, כדי שלא יהיה חסר בנתונים.
<ליבי קאהן: אני מצפה שכל האחיות שלנו ככה יעבדו.
<ליבי קאהן: הם לא יחסנו לפני שהן נכנסות למערכת, כדי שהם גם לא יתנו חיסון בטעות, כי זה גם קורה, וזה לא עלה פה, אבל חשוב לדעת שהמערכת הזאת מונעת טעויות.
<ליבי קאהן: ברגע שאני רוצה לתת חיסון שהוא לא נכון, ברגע שאני נכנסת לחיסון עצמו ואני כותבת ניתן לפני שאני נותנת אותו, נפתחת לי חלונית אדומה שמתריעה שהמרווח הוא לא מתאים, או שהתינוק הזה לא צריך לקבל את החיסון הזה.
<ליבי קאהן: שזאת מערכת נפלאה וזה כלי בקרה מעולה למניעת טעויות, וזה לא היה כתוב בכתבה של "מקור ראשון" וזה לא עלה פה קודם.
<ליבי קאהן: אף אחד לא העלה את זה, אבל זה כלי מאד מאד חשוב.
<ליבי קאהן: האחות שעובדת בהתאם לנהלים ו - - -
יפעת שאשא ביטון: זה מטריד אותי שהמערכת צריכה להתריע בפני זה שזה ניתן.
יפעת שאשא ביטון: כאילו, לא יכול לראות רגע קודם לפני שנתת את החיסון - - -
<ליבי קאהן: לא, לא נכון.
<ליבי קאהן: ולכן אני אומרת לאחיות, את לא נותנת חיסון לפני שאת נכנסת ואת רואה שאת יכולה לתת את החיסון, כי אנחנו כולנו בני אדם.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת התהליך הוא לפני, לא אחרי.
<ליבי קאהן: נכון.
<ליבי קאהן: מתי בדרך כלל עולים על הטעויות?
<ליבי קאהן: מתי האחות מגלה שהיא עשתה טעות?
<ליבי קאהן: כשהיא רושמת.
<ליבי קאהן: אבל אם היא רק תיכנס לחיסון, תרשום ניתן בלי לשמור, ניתן, רק את הפרט ניתן, היא תדע אם היא מחסנת בחיסון הנכון או בחיסון הלא נכון, וזאת מערכת מפותחת של מחשבה בריאה ואני מאד מודה לצוות שכל הזמן חושב על האחות בשטח ומה אפשר להקל עליה ורואים שהם נכנסים לראש שלנו.
<רון רביע: חשוב להבין גם שמערכת הפיתוח, מי שיושבת בוועדת היגוי, יש גם אחיות מהשטח שיושבות בוועדת ההיגוי.
<רון רביע: זאת אומרת אנחנו תמיד מקבלים-.
<רון רביע: שמי רון רביע, אני אחראי מנהל בריאות הציבור.
<רון רביע: אנחנו תמיד מקבלים את כל ההערות מהשטח ואז.
<רון רביע: זה לא שיושבת ועדה במגדל השן - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אין שאלה שאתם מנסים לטייב את המערכות.
יפעת שאשא ביטון: אין שאלה שהרצון פה של כולם הוא לעשות את זה יותר טוב.
יפעת שאשא ביטון: על זה אנחנו בכלל לא חלוקים.
<רון רביע: כן, זה כל הזמן, זה חומר שנלעס ונלעס.
יפעת שאשא ביטון: אבל השאלה מה קורה בשטח.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך שעדיין מתוך מה שאני שומעת, אני לא יכולה להגיד לך שאני יוצאת מפה בלי כאבי בטן ואיזו שהיא תחושה שוואלה, הכל שם מתפקד ומתקתק.
<רון רביע: אני רק יכול להזמין אותך לבוא איתנו לטיפת חלב ולראות אחות.
<רון רביע: בהחלט לראות איך היא יושבת ומקבלת אמא - - -
יפעת שאשא ביטון: אני לא אינדיקציה, כי אני יכולה לראות את האחיות הנפלאות האלה שעושות את עבודתן נאמנה ואני יכולה לראות יופי של מערכת.
יפעת שאשא ביטון: מה קורה שם מאחורה בנתונים?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נצטרך לחשוב איך אנחנו לפחות נותנים איזה שהוא גיבוי כדי להרגיע קצת את השטח, עד שהדברים ייכנסו לאיזה שהוא מסלול.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה ליבי.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, מוריה.
<מוריה אשכנזי: קודם כל אני יכולה לומר על עצמי.
<מוריה אשכנזי: היה כאן כתוב שבשנת 1993, אז אני הייתי התחנה הראשונה שלמעשה יחד עם התחנה במעלה אדומים, שמחשבה בריאה יצאה לדרך.
<מוריה אשכנזי: זו קדמה שאני ממש גאה ש - - -
יפעת שאשא ביטון: אגב, לא דיברתם עליה, מוריה.
יפעת שאשא ביטון: כשישב פה יצחק קדמן ואמר לכם אתם עובדים עם מערכות ישנות.
יפעת שאשא ביטון: ועכשיו אני לא מכירה את מערכת המחשוב.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו גם דיברנו על היבטים אחרים - - -
<מוריה אשכנזי: כי הכתבה הזאת נפלה ככה כ - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, לפני הכתבה.
יפעת שאשא ביטון: אני בכלל התפלאתי שיש כתבה עם כשלים במחשוב, כי מהדיון יצאתי בתחושה שהם בכלל עוד לא התקדמו שם במערכת המחשוב ועוד לא קורה כלום.
יפעת שאשא ביטון: כי ישב פה ד"ר קדמן שאנחנו מעריכים מאד, את זוכרת?
יפעת שאשא ביטון: הוא אמר אתם, המערכות שלכם לא טובות ואתם לא מתקדמים ותסדרו את מערכת המחשוב.
יפעת שאשא ביטון: אמרתי טוב, נו, הם עוד עובדים בשיטה הישנה - - -
<מוריה אשכנזי: אז אולי נזמין אותי לפני שהוא פורש לאחת התחנות.
יפעת שאשא ביטון: בשיטה הישנה והכל, ואף אחד לא אמר פה חברים, יש מערכת מחשוב חדשה, אנחנו מקדמים.
<מירה חונוביץ: הדיון היה מאד סוער, הוא עסק בהרבה מאד נושאים ואי אפשר היה להגיב לכל אחד.
<מירה חונוביץ: אני הייתי, אני שמעתי אותו.
<מירה חונוביץ: אני גם התפלאתי - - -
יפעת שאשא ביטון: את זוכרת את הסיטואציה?
<מירה חונוביץ: אני זוכרת ואני לא יודעת איך בן אדם יכול להגיד, זאת אומרת לא רק על ד"ר יצחק קדמן אני אומרת, אלא על כל אחד, לדבר על משהו שהוא לא מכיר מקרוב.
יפעת שאשא ביטון: לא משנה, אבל אף אחד פה לא תיקן.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת כולנו יצאנו בתחושה מהחדר שצריך לסדר את מערכת המחשוב של - - -
<מוריה אשכנזי: התחושה שהייתה למעשה, כי דיברנו על ההון האנושי, שהוא גם האחיות וגם הילדים.
<מוריה אשכנזי: זה הנושא שהיה בדיון ולא חרגנו לתחום הזה של הנושא שקם היום, מאחר שהיום זה בעקבות הכתבה שהייתה בעיתון הזה, שאני קיבלתי אותו ב-SMS ביום שישי בבוקר, בחמש בבוקר, מאיזו אחות אחת שקיבלה את זה, והיא אומרת תראי, הייתה להם הרגשה לאחיות כאילו שבאיזה שהוא מקום הן המואשמות.
<מוריה אשכנזי: ואני אומרת עוד פעם, מדובר פה בהון האנושי שזה אחיות והמטופלים שלנו, ואני גאה, אני אומרת את האמת.
<מוריה אשכנזי: אם אני הייתי בראשית הדרך ומה שאני רואה היום, וישבנו גם, הייתי אז גם בוועדת היגוי בהתחלה, ישבנו יחד עם מירה אצלי בתחנה.
<מוריה אשכנזי: תמיד חיפשנו דרך איך לקדם את התוכנה הזאת, על מנת שבאמת נצא לדרך.
<מוריה אשכנזי: אז קודם כל הכבוד, אבל יש לי שאלה.
<מוריה אשכנזי: דיברו על תעודות הזהות.
<מוריה אשכנזי: מה קורה במגזר הבדואי?
<מוריה אשכנזי: הייתי מאד מבקשת לדעת, כי שם מה שקורה שהם נישאים שם לנשים מהשטחים וממקומות אחרים.
<מירה חונוביץ: זה לא משנה.
<מירה חונוביץ: ברגע שיש להם תעודת זהות ישראלית - - -
<רון רביע: האבא עם תעודת זהות ישראלית, הילד ישראלי.
<מוריה אשכנזי: יש להם בעיות.
<מוריה אשכנזי: אני שואלת.
<רון רביע: הילד ישראלי.
<מירה חונוביץ: לא, לא, לא.
<מוריה אשכנזי: אין כבר?
<מוריה אשכנזי: כי הבעיה הזו בזמנו עלתה, שיש להם בעיה.
<מירה חונוביץ: לא, הם זכאים לתעודת זהות.
<רון רביע: הבעיה היא תמיד שיש שמות מיוחדים.
<מוריה אשכנזי: זה מה שאני שואלת, כי זה סיקרן אותי לדעת אם הבעיה הזאת גם נפתרה.
<נסיה כהן: משרד הפנים מחייב אותך גם שם או גם תאריך לידה.
<מירה חונוביץ: אפילו העובדים הזרים בתל אביב, שעל זה גם דיבר ד"ר חיים נחמה בדיון הקודם, גם שם נתנו מענה לכל אלה שאין להם תעודת זהות ולא תמיד הדרכון הוא דרכון מסודר.
<מירה חונוביץ: גם הם טיפלו בנושא הזה של זיהוי חד-חד ערכי.
<מירה חונוביץ: זאת אומרת אי אפשר פה לעשות טעויות.
יפעת שאשא ביטון: הזיהוי הוא תמיד פר מספר ושם, זה לא יכול להיות או או.
<רון רביע: מספר שם, שם האב ולפעמים גם הולך אחורה.
<מרים יוספין: תאריך לידה מדויק.
<מוריה אשכנזי: שוב פעם, אני חושבת שמה שחברת הכנסת עזריה העלתה וזה נושא שעלה בדיון הקודם, שלמעשה כוח האדם האנושי שלנו, של האחיות, הוא למעשה לא מתמודד עם הקשיים שבאמת ישנם.
<מוריה אשכנזי: אפילו מישהי העריכה זמן שתיעוד במחשב, שזה 45 דקות - - -
יפעת שאשא ביטון: של מפגש הראשון.
<מוריה אשכנזי: כן, של המפגש הראשון, שבאיזה שהוא מקום הוא לא יכול לענות על הצורך, מפני שבאיזה שהוא מקום האחות הזאת לא עומדת בקריטריון ובסטנדרט של אותו פרופסור אבי ישראלי, שהיה בזמנו מנכ"ל, שיצר איזו שהיא סטיגמה של מכסה של מטופלים, כאשר קיבלנו וקראנו גם את הדו"ח של פרופסור איתמר גרוטו, שאין אף מקום בארץ, אם זה מתחיל מנתניה למטה, שמצביע על כך שהאחיות אפילו – ואני מדברת על מספר התינוקות – אף אחד מהן לא מכילה את ה-100 תינוקות.
<מוריה אשכנזי: המינימום שם זה 140-150, ואני יכולה להצביע על מקומות, גם בית שמש אני בטוחה שזה לא מה שהסטנדרט, מה שפרופסור איתמר דיווח, כי אני שואלת אותך קטי, כמה תינוקות אצלכם יש- - -
<קטרין אלימי: 200 פלוס למשרה.
<מוריה אשכנזי: בבקשה.
<מוריה אשכנזי: בבני ברק זה 230.
<קטרין אלימי: 240-250.
<מוריה אשכנזי: גם הפעוטים.
<מוריה אשכנזי: אבל אני רוצה להגיד, בדו"ח מבקר המדינה שיצא, שכתב על - - -
יפעת שאשא ביטון: אגב, גם דו"ח מבקר המדינה כתב על כשלים במערכת.
<מוריה אשכנזי: נכון והוא העלה את הנושא של גילאים 3-6, ששם אנחנו מכסים רק כ-30% ואני חושבת שזה בא לידי ביטוי כפועל יוצא מזה שלמעשה האחיות נאלצות בעל כורחן, אם מספר החיסונים היום הוא עשרה חיסונים לילד עד גיל שנתיים, זה משאב של זמן, שבאיזה שהוא מקום חייבים לתת את הדעת.
<מוריה אשכנזי: זו אוכלוסייה חשובה, שצריך לתת את היד ולדאוג לתקנים - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מסכימים, אבל זה לא קשור לסוגיית הנתונים במחשב.
יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה לגמרי ואמרתי את זה ואני אמשיך להגיד, שיש לכם עומס.
יפעת שאשא ביטון: אני לא רוצה את זה כתירוץ ללמה המערכת לא מוזנת כמו שצריך.
יפעת שאשא ביטון: כי בסוף בסוף, במי שאנחנו מטפלים אנחנו צריכים לטפל מא' ועד תו בצורה הנכונה והטובה ביותר.
יפעת שאשא ביטון: אז זה פוגע אולי בזה שאנחנו לא יכולים לקבל היקף מטופלים מאד מאד רחב, אבל מי שמטופל צריך להיות מטופל מהתחלה ועד הסוף בצורה מקצועית, כמו שצריך, ולכן אנחנו - - -
<מוריה אשכנזי: ולפי הנתונים שהוצגו גם במצגת, אז אני חושבת שכל המגמה, וגם הכתבה בעיתון הייתה.
<מוריה אשכנזי: באיזה שהוא מקום אני המומה מכל זה, מפני שכמו שאנחנו שומעים ואנחנו אחיות מהשטח, ש - - - מצביעות על מציאות אחרת לגמרי.
<מוריה אשכנזי: והוא מסרב לספר מאיפה המקורות שלו.
יפעת שאשא ביטון: מישהי רוצה להתייחס?
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז אתה הגעת ממש לפינאלה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו עוד שתי דקות כבר היינו בחוץ.
<גדעון דוקוב: מתנצל.
<גדעון דוקוב: היה גם פיגוע.
<גדעון דוקוב: אני משבע בדרכים.
יפעת שאשא ביטון: רק שמך, מחילה.
<גדעון דוקוב: שמי גדעון דוקוב.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, גדעון, יש לי כמה שאלות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ניהלנו פה דיון, ניסינו להבין בעצם מה קורה היום בתוך המערכת.
יפעת שאשא ביטון: אני אמרתי ואני אחזור ואומר את זה גם בפניך, אין פה שיח של נגד מישהו או משהו.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו בסופו של דבר כולנו יש לנו את אותו אינטרס שהילדים שמטופלים במערכת בעצם יטופלו כהלכה, לא רק מבחינת השירות הרפואי אלא גם מבחינת התיעוד שנעשה לגבי הטיפול שהם מקבלים והרעיון של הדיון הוא לראות באמת מה המצב היום ואם צריך לתקן, אז איך אנחנו מתקנים ותוך כמה זמן אנחנו עושים את זה.
יפעת שאשא ביטון: תוך כדי דיון ,כמובן שהתחקיר הוא הטריגר, כי לפני שבועיים אנחנו ישבנו פה פחות או יותר באותו פורום ועוד רחב יותר, ודיברנו על כל ההיבטים האחרים של כוח אדם ועומסים וכו'.
יפעת שאשא ביטון: על פי התחקיר בעצם אנחנו מבינים שנמצאו כשלים במערכת של רישומים של ילדים שקיבלו חיסון כפול כי לא נרשם שהם כבר קיבלו את החיסון, או ילדים שלא קיבלו חיסון בכלל, כי נרשם שהם קיבלו והם לא באמת קיבלו.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשאול ככה בתור התחלה שתי שאלות.
יפעת שאשא ביטון: אחת – מתי נערך התחקיר, זאת אומרת על איזו תקופת זמן הוא מדבר.
יפעת שאשא ביטון: ודבר שני, איך אני לצורך העניין, כיושב ראש הוועדה לזכויות הילד, שחשוב לי שהילדים, גם אלה שנמצאו פה בתחקיר, יטופלו כמו שצריך ושלפחות דרכם נוכל ללמוד אם באמת היה כשל, אז מה סיבת הכשל ולתקן את זה באופן מערכתי.
יפעת שאשא ביטון: איך אנחנו יכולים לקבל את הנתונים שמית, כדי לבדוק את זה באמת לאשורם מה שנקרא.
<גדעון דוקוב: לשאלתך הראשונה, התחקיר נערך בשבועות האחרונים.
<גדעון דוקוב: כמו שצוין שם, שוחחתי עם עובדים לשעבר, אבל הנתונים גם נבדקו לגבי דברים קיימים ומאז שהדברים פורסמו - - -
יפעת שאשא ביטון: מה זה עובדים לשעבר?
יפעת שאשא ביטון: כאילו שעבדו במערכת מתי?
יפעת שאשא ביטון: כי אנחנו מדברים על מערכת חדשה שלצורך העניין נבנתה בתהליך של שלוש שנים פלוס מינוס ובשנתיים האחרונות היא מאופסת.
<גדעון דוקוב: הם עבדו והם הכירו את המערכת.
<גדעון דוקוב: ושוב אני אומר, הדברים גם וודאו בעוד אופנים.
<גדעון דוקוב: שוב, יש לי פה עניין גם של חיסיון מקורות, לא הכל אני יכול - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אין חיסיון מקורות, כי זה היה בתחקיר.
יפעת שאשא ביטון: יש פה הצלה של נפשות.
יפעת שאשא ביטון: כלומר, אם יש לי ילדים בתוך המערכת שיש עליהם רישומים לא נכונים, איך נתקן אותם?
<גדעון דוקוב: שוב, לגבי התיקון, וזו השאלה השנייה, הבנתי מהתקציר פה שהוצגה מצגת.
<גדעון דוקוב: אני אשמח אגב גם לקבל אותה.
<גדעון דוקוב: אני מבין שהמצגת הזאת לפחות הייתה אמורה להיות מלווה בקובץ אקסל שמפרט את מספר הבעיות.
<גדעון דוקוב: ראיתי שהגברת יוסיפון עזבה.
<גדעון דוקוב: אתמול היא דיברה על 2,500 תקלות בשנת 2015 - - -
<מירה חונוביץ: קריאות.
<גדעון דוקוב: קריאות בשנת 2015.
<גדעון דוקוב: היום עלה מספר אחר, יותר קרוב ל-10,000.
<גדעון דוקוב: יכול להיות?
יפעת שאשא ביטון: לא, אבל זה לא-.
יפעת שאשא ביטון: אני אגיד לך למה זה לא רלבנטי.
<גדעון דוקוב: מה שהדרך שלך לעשות, וזה גם הדרך שלדעתי צריך לעשות גם המשרד, זה לעבור על הדו"ח הזה, לעבור על אותו סדר גודל של 10,000 תקלות, לבחון אותן ולראות מה קורה אין.
יפעת שאשא ביטון: לא, זה לא תקלות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נכנסנו לעומק פה במה שנאמר, ולא דובר על 10,000, דובר על 5,000 - - -
<גדעון דוקוב: אוקיי, קריאות.
<גדעון דוקוב: 10,000 קריאות ולראות מה היה בתוך אותן קריאות, מה היו התלונות של האחיות.
יפעת שאשא ביטון: גדעון, שנייה רגע, באמת.
יפעת שאשא ביטון: אני אומר לך בכנות, מה שמעניין אותי בתוך כל הסיפור הזה, ואני אומרת את זה וזה גם מתועד, זה הילדים בקצה וזה מה שמעניין אותי.
יפעת שאשא ביטון: פחות מעניין אותי מה שמסביב.
יפעת שאשא ביטון: דיברו פה על 5,000 קריאות לצורך העניין, שכשנכנסו לעומק לבדוק מה זה הקריאות האלה, דיברו על רשומות כפולות שנובעות מזה שילד לצורך העניין טופל בטיפת חלב אחת, עבר לטיפת חלב אחרת, או שהוא רשום.
יפעת שאשא ביטון: עשו איזה שהוא איחוד משפחות, כי נניח אם יש אבא ואמא שמטפלים ולכן זה נרשם בשני מקומות שונים, לקחו, עשו את ההשוואה ובדקו.
יפעת שאשא ביטון: אין שם תוצאה של חיסון כפול לצורך העניין או אי מתן חיסון בגלל רשומה כוזבת, לפחות לא מתוך מה שעלה כאן.
יפעת שאשא ביטון: ולכן אני אומרת, באופן סביר, בלי שאני אשת מחשבים דגולה, נורא קשה עכשיו ונניח נכנס למערכת, סתם, נניח נפתח את המערכת, נכנס אקראית, נתחיל לעבור על השמות, יש לנו מספרים, יש לנו שמות, יש לנו נתונים של משפחה, נתונים של חיסונים, אין לנו שום דרך לדעת, לצורך העניין, אם באמת היה או לא היה.
יפעת שאשא ביטון: אחר כך נצא באיזו שהיא המלצה להורים כדי למנוע לצורך העניין, או לתת איזו שהיא תחושה של ביטחון – מה כן נכון לעשות, כשכבר מגיעים לקופה כדי שלא יקרה מצב שדומה למצבים שמתוארים כאן.
יפעת שאשא ביטון: אבל אתה או המערכת של מקור ראשון, כמי שבטובה הביאה בפנינו את המציאות הזאת ויש לה נתונים על ילדים כאלה ואחרים, שכנראה נמצאים בסיכון כי הרישומים לגביהם לא נכונים, אני חושבת שמן הראוי שהנתונים של הילדים האלה יעברו למישהו.
יפעת שאשא ביטון: לא למערכת פה, אלינו ואנחנו נעביר, אבל שבאמת יהיה אפשר לבדוק וללמוד מתוך הכשל שנעשה כאן, על מקרים אחרים שלא יקרו.
<רון רביע: חשוב מאד לראות גם ממתי הנתונים האלה.
יפעת שאשא ביטון: אתה מבין מה אני אומרת?
יפעת שאשא ביטון: ממקום של בדיקה.
<גדעון דוקוב: בימים האחרונים אין בעיות ניתוקים?
<גדעון דוקוב: אין בעיות נתונים?
<רון רביע: מה הקשר בין זה לניתוקים?
<מרים יוספין: מה הקשר?
יפעת שאשא ביטון: לא, רגע, שנייה.
<גדעון דוקוב: אין בעיות של נתונים?
<רון רביע: מה הקשר?
יפעת שאשא ביטון: רגע, סליחה, אנחנו לא במאבק פה, זה לא בית משפט.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מנסים ללמוד את הנושא.
יפעת שאשא ביטון: גדעון, ומה שאמרתי לטיפות החלב אני אומרת גם לך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא נגד אף אחד וזה לא בית משפט.
יפעת שאשא ביטון: זה ממקום של ללמוד באמת מה קורה כאן.
<גדעון דוקוב: אני מבין.
יפעת שאשא ביטון: וגם אתה לא הבאת את זה, אני מניחה, בשביל לדפוק פה בראש של מישהו אלא אחרת.
יפעת שאשא ביטון: אז אני אומרת, אם באמת הכוונות הן טובות והפנים שלנו הן לתקן מציאות, אנחנו חייבים את הנתונים.
יפעת שאשא ביטון: אני יכולה לבוא ולהגיד לך תקשיב, משהו לא בסדר אצלך, אבל אם אני לא אגיד לך מה לא בסדר אצלך, אתה לא תוכל לדעת ולא תוכל לתקן, נכון?
יפעת שאשא ביטון: או שאתה תתקן דברים שהם טובים ודווקא את מה שצריך אתה לא תתקן.
<גדעון דוקוב: אבל בוודאי שאת מבינה שמה שאני יכול לפרסם אני מפרסם, ומה שאני לא יכול, אני - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אבל אתה לא מפרסם מקור מידע, אתה מפרסם כשל.
יפעת שאשא ביטון: יש הבדל.
יפעת שאשא ביטון: אני לא אומרת לך תגיד לי מי אמר לך, כי זה לא מעניין אותי מי אמר לך ואני לא אומרת לך תגיד לי מי האחיות שדיברו איתך, כי זה לא מעניין אותי.
<גדעון דוקוב: העיתונות מפרסמת כשלים.
<גדעון דוקוב: אחרי זה הרשויות או המערכות, לצורך העניין יש גם מבקר פנים למשרד, יש את מבקר המדינה, הם התפקיד שלהם זה להחליט אם הנושא הוא דבר שראוי לבדיקה.
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל אם אנחנו בודקים לצורך העניין היום, נניח שמרגע ששמת את התחקיר הזה כאן, אנחנו כולנו עם היד על הדופק, אוקיי?
יפעת שאשא ביטון: כולנו עם היד על הדופק.
יפעת שאשא ביטון: כל ילד שמגיע היום לטיפת החלב, לצורך העניין, אנחנו בודקים.
יפעת שאשא ביטון: בודקים בפנקס חיסונים, בודקים במחשב, רואים שיש הלימה, רואים שהנתונים הם אותם נתונים, מדברים עם האמא כדי לוודא שהיא באמת הייתה פה לפני X זמן, עושים את כל הבדיקה הזו.
יפעת שאשא ביטון: עברנו כמה – שבוע, שבועיים, נניח חודש מהתחקיר, על פניו הכל בסדר, אבל אנחנו יודעים שמשהו בכל זאת לא בסדר.
יפעת שאשא ביטון: אין לנו שום דרך לדעת, אם לא יהיו לנו את הדוגמאות הקונקרטיות של אם עם הילד שמוליק הייתה בעיה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ניכנס לרשומה שלו וננסה לזהות בפנים ממה נובע הכשל.
יפעת שאשא ביטון: אז איפה שיתוף הפעולה?
<גדעון דוקוב: הדוגמאות של הילד הזה או אחר הן לא העניין, כי זה גם לא מה שעלה שם.
<גדעון דוקוב: מה שעלה ומה שהגיע אלינו זה מידע על בעיה במערכת, יש בעיה מערכתית.
<גדעון דוקוב: שוב, הורה לצורך העניין מגיע, הוא לא בהכרח יודע אם הילד קיבל חיסון או לא קיבל חיסון ואם הוא מקבל פעמיים.
<גדעון דוקוב: זה דברים שקורים, שאנשים לא בהכרח מודעים אליהם.
יפעת שאשא ביטון: לא, אבל - - -
<גדעון דוקוב: אם אדם איבד פנקס, איך הוא יודע אם הילד שלו קיבל פעמיים?
<גדעון דוקוב: איך הוא יודע אם הוא לא קיבל?
<גדעון דוקוב: האחות אומרת כתוב לי שקרה כך וכך, הוא מאמין לה.
<גדעון דוקוב: מה הוא יעשה, במחשב כתוב - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל גם אתה לא יכול לדעת.
יפעת שאשא ביטון: אתה יכול להוכיח שאין לך אחות?
יפעת שאשא ביטון: כאילו אתה לא יכול לדעת.
יפעת שאשא ביטון: אם אני משחזרת פנקס - - -
<גדעון דוקוב: לכן שוב, לא דיברתי על זה.
<גדעון דוקוב: בכתבה לא דיברתי, והיה מקרה אחד ספציפי שמישהו סיפר לי שבאמת הוא קרא, ועכשיו שוב, זה מסוג הדברים שמתקשרים אליך מטיפת חלב, אומרים לא קיבלת חיסון, אתה אומר כן קיבלתי חיסון, וואלה, טוב, בסדר, קורה.
<גדעון דוקוב: האחות אומרת אוקיי, אופס, טעות.
<גדעון דוקוב: אתה לא מייחס לזה חשיבות.
<גדעון דוקוב: לא יודע, אני הורה לחמישה, מקבל טלפון, כתוב לנו לא קיבלת, כן קיבלת.
<גדעון דוקוב: הבלגן בטיפות החלב גדול, באמת, בלי קשר לעניין הזה, מכיוון שיש עומס מטורף ואין תקנים.
<מירה חונוביץ: סליחה, המילה בלגן בטיפות חלב, זה מאד מאד מקומם.
<מירה חונוביץ: מאד מקומם.
<גדעון דוקוב: מאד מקומם, לכן אני גם לא מצליח לתפוס תורים.
<גדעון דוקוב: אני באופן אישי.
<מירה חונוביץ: אוקיי, אבל המילה בלגן זה לא לעניין, בגלל - - -
<מוריה אשכנזי: אתה יודע מה, בתור אחות אני מבקשת ממך להתנצל.
<מירה חונוביץ: זה לא עניין של בלגן.
יפעת שאשא ביטון: התחושה היא של עומס, נכון, יש עומס.
<גדעון דוקוב: העומס בטיפות החלב מקשה על האחיות ולכן האדם הסביר מבין אותן ואומר – אז טעות.
<גדעון דוקוב: אמרו לי לא קיבלת חיסון, אני בפועל כן קיבלתי, אני לא - - -
<דקלה דהן-שריקי: אבל איך אתה יודע להגדיר מראש?
<דקלה דהן-שריקי: אתה הגדרת את זה בכתבה כטעות.
<דקלה דהן-שריקי: איך אתה מגדיר את זה כטעות?
<מירה חונוביץ: וסכנת חיים.
<גדעון דוקוב: אם למישהי רשום בפנקס שהילד קיבל - - -
<דקלה דהן-שריקי: אבל אין לך שום הוכחה שזו באמת טעות.
<גדעון דוקוב: אז לכן - - -
יפעת שאשא ביטון: רגע, זה חשוב.
<גדעון דוקוב: לכן העניין הוא המידע - - - ומה שאני אמרתי - - -
יפעת שאשא ביטון: אם בפנקס כתוב שהיא קיבלה, אגב - - -
<גדעון דוקוב: אז מה, זה לא קרה?
יפעת שאשא ביטון: קרה בהחלט.
<גדעון דוקוב: נו?
יפעת שאשא ביטון: וזה בדיוק מה שאנחנו לקחנו פה.
יפעת שאשא ביטון: חבל שאתה לא היית מראשית הדיון ואני יודעת שזה לא באשמתך, אבל אני אומרת, בדיוק על זה דיברנו, שיש פה איזה שהוא תהליך של גיבוי, כי אנחנו יודעים שיש מערכות ממוחשבות, אנחנו מבינים שיכולות להיות תקלות, אנחנו מבינים גם שיכולות להיות תקלות אנושיות שאמרנו שאנחנו לא מקבלים אותן ואנחנו צריכים לגבות אותם ולכן יש את העניין של פנקס רשום פיזית ויש את הפנקס הממוחשב לצורך העניין.
יפעת שאשא ביטון: Once יש לנו את החתימה של האחות בפנקס החיסונים – היה.
<גדעון דוקוב: נראה לי.
יפעת שאשא ביטון: לא נראה לי, זה היה.
יפעת שאשא ביטון: כי אם היא כבר הגיעה שהיא לוקח פנקס וכותבת וחותמת, זה כבר לא טעות מחשב, זה לא טעות הקלדה, זה לא התבלבלנו בפנקס של תינוק כזה אל מול תינוק אחר, אלא מבחינתנו כרגע זה הגיבוי שאנחנו נותנים למערכת.
יפעת שאשא ביטון: עכשיו לצד זה, כי הרי אנחנו מתקדמים כל הזמן בשנים ואנחנו נשענים על מערכות טכנולוגיות - בין אם אנחנו אוהבים את זה או לא - אנחנו צריכים לראות תוך כדי תנועה איפה יש כשלים.
יפעת שאשא ביטון: ואני אומרת, אם נעשה תחקיר כל כך רציני שהביא את כולנו לפה, באמת, התחקיר הזה הביא אותנו לפה.
יפעת שאשא ביטון: אם לא היה התחקיר הזה, אז סביר להניח שלא היינו מתכנסים כאן היום.
יפעת שאשא ביטון: ואומר לנו חברים, יכול להיות שמשהו קורה שם, שלא הכל תקין, אני מצפה ממך, כמי שאיכפת לו, אנחנו יושבים במשכן הכנסת, אנחנו לא יושבים באיזה שהוא מקום אחר, להגיד לנו תקשיבו, הנה יש לי פה מקרה אחד, שניים, שלושה, אתה לא צריך להגיד מהיכן הוא הגיע, מי דיווח לך, איך זה הגיע אליך.
יפעת שאשא ביטון: יש פה מקרה של אחד, שניים, שלושה שאנחנו יודעים בוודאות ששם היה כשל, תבדקו מה עומד מאחורי זה בתוך המערכת.
<גדעון דוקוב: גברתי יושבת הראש, את הולכת לכיוון שוב של תקלות קצה.
<גדעון דוקוב: אני מדבר, ושוב, המידע שהגיע אלי הוא על תקלות מערכתיות שהן הגיעו מתוך עובד לשעבר שהיה שם וראה את התקלות וכשהוא היה בחוץ אז הוא אמר טוב, אני-.
<גדעון דוקוב: כאילו, הוא לדבריו עזב כי הוא כבר לא הצליח לשאת דברים.
<גדעון דוקוב: אבל הוא הגיע והעביר מידע ואת המידע הזה גם בדקתי, זה לא רק שהוא אמר.
יפעת שאשא ביטון: הוא העביר מידע על איזה תקלות?
יפעת שאשא ביטון: שיש ניתוקים במערכת?
יפעת שאשא ביטון: שמערכות קורסות ולצורך העניין לא מגבים את זה?
יפעת שאשא ביטון: כי מערכת קורסת ויכולות להיות גם פה תקלות, אבל אם יש דרך שנגבה אותן אחר כך - - -
<מירה חונוביץ: על איזה בסיס.
<רון רביע: ומתי הוא עזב, האם הוא עבד במערכת.
יפעת שאשא ביטון: לא, לא, זה לא מעניין.
יפעת שאשא ביטון: העובד פחות מעניין אותי, הוא גם לא רלבנטי.
<רון רביע: לא, לגבי המידע, הרי מזה הוא מגיע.
יפעת שאשא ביטון: אותי מעניין בשורה התחתונה מה הם מצאו לגבי המערכת.
<רון רביע: מתי הוא עזב?
<רון רביע: לפני חודש?
<רון רביע: לפני שנה?
<רון רביע: לפני שנתיים?
<רון רביע: לפני ארבע שנים?
<גדעון דוקוב: המידע על המערכת נמצא אצלכם.
<גדעון דוקוב: אתם גם נוקטים בכל מיני צעדים עכשיו כדי להתמודד עם המצב וחבל שהם לא בדקו לפני חברת הכנסת שאשא ביטול, אבל אתם נוקטים בצעדים, אתם עושים בדיקות.
יפעת שאשא ביטון: איזה צעדים?
<מירה חונוביץ: רגע, אז זה טוב או לא טוב, אני לא מבינה.
<גדעון דוקוב: בוודאי שזה טוב, אבל זה אומר שגם אתם מבינים שיכול להיות שהיה איזה - - -
יפעת שאשא ביטון: רגע, סליחה, סליחה.
יפעת שאשא ביטון: שירה.
<שירה לב-עמי: מה שנעשה לקראת הדיון ובעז הזכיר את זה בדברי הפתיחה שלו, אנחנו לא מכירים תקלות שמעידות על איזו שהיא בעיה מערכתית וזה הוצג כאן על ידי נציגים גם מהשטח, גם מהמחשוב, גם ממטה בריאות הציבור.
<שירה לב-עמי: אנחנו חיים את המערכת, אנחנו מכירים את הדברים שבעייתיים וכדי לוודא - - -
יפעת שאשא ביטון: עשיתם תהליכים לפני הדיון.
<שירה לב-עמי: כדי להיות רגועים מעבר לצורך, עשינו ביום ראשון השבוע בדיקה נוספת במספר תחנות מדגמיות, ולזה בעז התייחס ממש בראשית דבריו.