GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: ואם ברשותך אפשר להוסיף על הדברים ולא לחזור חזרה על הדברים שדיברנו בהם.
<ד"ת: טוב, יש פה חומר שאני הכנתי לדיון.
<ד"ת: אני אבקש לחלק אותו.
יפעת שאשא ביטון: אני לא בדקתי, לא קראתי את החומר.
<ד"ת: לא, זה חומר ש - - -
יפעת שאשא ביטון: בוא, תרשה לי לנהל את הוועדה.
<ד"ת: בבקשה.
<ד"ת: כי אני אתייחס אליו.
יפעת שאשא ביטון: אז בבקשה, תציג את הדברים, אנחנו נשמע, הכל בסדר.
<ד"ת: בסדר.
<ד"ת: אז ככה, אני אבא לילד שמשותק ומונשם משנת 2004.
<ד"ת: לא קל לנו.
<ד"ת: אנחנו היינו 3.5 שנים בבית החולים תל השומר.
<ד"ת: אם מישהו בונה אשליה שמישהו בבית החולים תל השומר ירוץ אחרי מי מההורים להגיד להם מה זכויותיו, אין שום סיכוי.
<ד"ת: אנשים שם עושים עבודה ברוכה יום ולילה להשאיר את הילדים בחיים.
<ד"ת: חינוך זה לא המשימה של הרופא, אין גם רופאים מספיק.
יפעת שאשא ביטון: ד', באמת, דיברנו על הנקודה הזאת.
<ד"ת: אוקיי, סליחה.
יפעת שאשא ביטון: סגרנו את נושא ההנגשה.
יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך צריך לקחת אחריות, ניקח את זה.
<ד"ת: אז על העניין הזה אם אפשר משפט אחד רק להוסיף.
<ד"ת: הייתי מצפה - - -
יפעת שאשא ביטון: אז בוא, פשוט זה על חשבון זמן של אחרים.
<ד"ת: הייתי מצפה לקבל חוברת כמו שהביטוח הלאומי נותן בניידות, בנכות.
<ד"ת: יש שם חוברת פשוטה, בשפת עמך פשוטה.
<ד"ת: לא חוברת של 40 עמוד עם תיקונים פה ותיקונים שם ובסעיף 8 ובסעיף 19.
<ד"ת: אתה לא יוצא מזה.
יפעת שאשא ביטון: סגרנו את זה.
יפעת שאשא ביטון: הלאה.
<ד"ת: גמרנו.
<ד"ת: עכשיו אני חוזר לעניין של הבן שלי.
<ד"ת: אני אספר לכם מה קרה לי עם "קדימה מדע".
<ד"ת: הבנתי מאדון גנון, דבר ראשון שהוא אומר שאנשים שבאים פה לטעון, הם אנשים שיש להם נגד.
<ד"ת: אני לא שייך לארגון הקודם.
<ד"ת: מראש אני רוצה להגיד - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מדברים עכשיו ספקולטיבית.
יפעת שאשא ביטון: אתה אומר את הדברים שלך כמו שאתה מרגיש אותם, זה לא משנה עכשיו מה אחרים - - -
<ד"ת: בדיוק, אבל אני רוצה להסיר כל ספק.
יפעת שאשא ביטון: אבל אני רוצה לחדד, כי אתה חידדת את זה לפני כן.
יפעת שאשא ביטון: אתה מדבר על תהליך מתמשך של 10 שנים בכל מה שקשור להתנהלות.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שזה לא משהו שקשור לגוף כזה או אחר, אלה נקודות שאנחנו צריכים להתייחס אליהן ברמת המקרו ולראות איך אנחנו מטפלים בהן.
<קריאה: לא, לא, זה כל 10 שנים - - -
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, לא חשוב לי.
יפעת שאשא ביטון: חשוב לי שהדברים ייאמרו.
<ד"ת: נכון, כל 10 שנים.
<ד"ת: עכשיו אנחנו, לומר בכנות, שמחנו ש"קדימה מדע" זכו במכרז.
<ד"ת: אמרנו סוף סוף אולי יבוא ארגון שיוציא את העגלה מהבוץ.
יפעת שאשא ביטון: איפה הלקונות, איפה החוזקות.
<ד"ת: אוקיי, אז כזה בינואר, כשהם זכו במכרז, התחילה סאגה.
<ד"ת: אף אחד לא אמר, התחלנו להתקשר אליהם.
<ד"ת: שלחו לנו טפסים.
<ד"ת: שולחים טפסים, אף אחד לא עונה לך.
<ד"ת: אתה מתקשר אחרי שבועיים, מה קורה?
<ד"ת: אז אשתי מתקשרת, לא, אין לנו שום טפסים, לא קיבלנו.
<ד"ת: מה לא קיבלתם?
<ד"ת: שלחנו לכם בדואר רשום.
<ד"ת: חתמתם שקיבלתם, כבר פעם שנייה או שלישית.
<ד"ת: שלושה חודשים עד שהתייצב מורה.
<ד"ת: כשאיימתי שאני הולך להביא מורים פרטיים - והתכתבתי עם מישהי שניהלה את הפרויקט לפני שחר - אני הולך להביא מורים פרטיים ולשלוח את החשבונית לחברה האלה, פתאום אז מצאנו לי את המורה, אז לא.
<ד"ת: אז דבר ראשון מצאו מורה שהוא מרפא בשיאצו, שהוא מאד נחמד, בא אלי הביתה, יש עדות, המטפל של הילד – יש לי מטפל שהוא רופא במקצועו שמטפל בילד – שאלנו אותו מה אתה הולך ללמד, מה כישוריך, הוא לי אומר תראה, אני מורה לשיאצו ואני מורה.
<ד"ת: עכשיו אני נקרא מורה, לכן אני מורה ואני יכול ללמד אנגלית ומתמטיקה וכל מיני דברים.
<ד"ת: אני אשב עם הילד.
יפעת שאשא ביטון: בן כמה הילד?
<ד"ת: הילד היום בגיל 15.5 שנים, הוא בכיתה י', אז הוא היה בכיתה ט'.
<ד"ת: אז זה אחד.
<ד"ת: אז אמרנו לו עם כל הכבוד - - -
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, את סוגית המורים העלית.
<ד"ת: אז זה מוביל לשאלה ששאלתי.
<ד"ת: אחרי זה הגיע מורה מבורך, הוא יושב פה בקהל, דוד, שעשה עבודה מבורכת תשעה חודשים כמעט או שמונה, משהו כזה.
<ד"ת: אחרי זה פרץ סכסוך בינו ל"קדימה מדע" על התשלום.
<ד"ת: הבנתי ממנו ויש לי פה את הניירות, שלא משלמים לו כמה שהמכרז מבקש – זה 65 שקלים לשעה הוראה.
יפעת שאשא ביטון: סליחה, משרד החינוך, בוא נעשה נקודה נקודה.
יפעת שאשא ביטון: לא נשמע את כל הסיפור, כי יש פה עוד שרוצים לדבר.
יפעת שאשא ביטון: פעם אחת דיברת על הנושא של ההנגשה, אנחנו מטפלים.
יפעת שאשא ביטון: הנושא של הפיקוח על סגל ההוראה עלה פה, אנחנו נחדד את זה גם בדברי הסיכום.
<ד"ת: יש עוד דוגמאות.
<ד"ת: יש מורה להתעמלות שהגיע, מורה לתפירה - --
יפעת שאשא ביטון: שנייה רגע, חברים, גם מורה להתעמלות, אגב, בהכשרה, לפחות אני באה מהכשרת מורים, הרבה פעמים הם לומדים מקצוע נוסף או הם מתמחים בחינוך היסודי - - -
<ד"ת: נכון, אבל הוא מספר לך - - -
יפעת שאשא ביטון: אז בוא לא נכליל.
<ד"ת: אבל הוא מספר לך - - -
יפעת שאשא ביטון: אני לא מעניין אותי מה הוא מספר לך בשיחת סלון, בוא.
<ד"ת: לא, מילה אחת שאני אתן לך.
<ד"ת: הוא אמר לי שהוא יודע היסטוריה, אז הוא מספר - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל חברים.
<ד"ת: לא, שנייה, אני חייב לתת את הדוגמא הזאת.
<ד"ת: הוא אומר לי – בהיסטוריה, שבהצהרת כורש בנו את בית המקדש השני.
<ד"ת: אני קמתי ככה עם שתי האוזניים - - -
יפעת שאשא ביטון: סוגית המורים תטופל.
יפעת שאשא ביטון: תטופל.
<ד"ת: כן, זה חוסר מקצוע לחלוטין.
<ד"ת: תטופל, נקודה.
<ד"ת: תטופל.
<מוטי דותן: אני אביא לך מורים שהם מומחים בהיסטוריה והם לא יודעים - - -
<ד"ת: סליחה, אז אל תביא אותם.
יפעת שאשא ביטון: חברה', שנייה.
יפעת שאשא ביטון: בוא, אתה רוצה להיכנס למשרד החינוך לראות מה קורה שם?
יפעת שאשא ביטון: גם שם אנחנו צריכים לטפל נקודתית - - -
<ד"ת: יש לי ילד - - -
יפעת שאשא ביטון: סליחה, נו, ד'.
יפעת שאשא ביטון: אני לא אתן לך את רשות הדיבור.
יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה איתך שאנחנו חייבים להסתכל בציציות.
יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה איתך שאנחנו צריכים לבקר את הסגל המקצועי שנכנס ללמד בתכנית.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו בכל מקום שאנחנו – אני, אתם, בכל מקום – יחד עם משרד החינוך, כשתמצאו כשלים – אני מצפה לטפל באמת במלוא החומרה וכמו שצריך לטפל בזה.
<ד"ת: עכשיו, עוד משהו אחד.
יפעת שאשא ביטון: שנייה, אבל אתה העלית משהו נוסף, הנושא של השכר.
יפעת שאשא ביטון: השכר מפוקח על ידי המשרד, לוודא שבאמת הוא משולם על פי דין?
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אם אנחנו נצטרך לפתוח ולראות - - -
<ל"ת: פנינו לגברת אברמזון - - -
יפעת שאשא ביטון: אתם משרד החינוך כולכם?
יפעת שאשא ביטון: אבל אני פניתי אליה עכשיו.
יפעת שאשא ביטון: אני פונה אליה עכשיו, היא בשידור והיא בפרוטוקול.
יפעת שאשא ביטון: תנו לה להשיב.
<ל"ת: בסדר, אוקיי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו גם נבדוק את הדברים אחר כך ואנחנו נראה כך או לא כך, אוקיי?
<רחלי אברמזון: בחודש דצמבר הוגשה לאגף החינוך המיוחד פנייה בנוגע לפגיעה בשכר של מורה מסוים.
<רחלי אברמזון: הועברו כל הנתונים שאני ביקשתי, תלושי שכר וכו', יצרנו קשר גם עם הזכיין, והבדיקה הזאת נמצאת בבדיקה על ידי גורמי המקצוע בחשבות משרד החינוך.
<רחלי אברמזון: ברגע שתסתיים ואני התחייבתי ואמרתי וכולם יודעים, זה כתוב גם במיילים.
<רחלי אברמזון: ברגע שתסתיים הבדיקה וברגע שיוגשו לנו מסקנות הבדיקה, הן תועברנה גם לזכיין.
<רחלי אברמזון: במידה ויימצא שאין הלימה בין תנאי המכרז לתנאי התשלום, ידוע וברור גם לזכיין שהוא יצטרך לטפל ולתקן.
<רחלי אברמזון: הנושא מטופל - - -
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז ראשית אני מבקשת שהמסקנות של הבדיקה יעברו גם לוועדה לזכויות הילד, כי גם אני רוצה לראות את זה.
<ד"ת: אם אפשר תאריך.
<ד"ת: מבקר המדינה גם מחפש, הוא לא קיבל תשובות.
יפעת שאשא ביטון: דבר נוסף אני רוצה - - -
<ע"ע: במשך ארבעה חודשים.
יפעת שאשא ביטון: בואו, אתם רוצים לנהל את הדיון, בואו תנהלו אותו.
יפעת שאשא ביטון: אני אשב ובאחת עשרה וחצי נלך ולא נגיע למסקנות.
<ד"ת: לא, כי מסתירים פה את העובדות.
<ד"ת: מבקר המדינה פונה אליהם - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל אני עכשיו – מבחינתי סיימת את רשות הדיבור, באמת.
<רחלי אברמזון: אני רוצה בבקשה לחדד ולומר, 27 בדצמבר עד היום, ה-9 בפברואר, ארבעה חודשים.
<רחלי אברמזון: הם מדברים על ארבעה חודשים.
<רחלי אברמזון: אני מדברת על - - -
יפעת שאשא ביטון: 27 בדצמבר.
<רחלי אברמזון: בדצמבר, והיום ה-9 בפברואר.
<ד"ת: אז חודשיים, בסדר, סליחה.
<ד"ת: נו, אז מה?
<ד"ת: זה - - - תלוש משכורת?
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת, עוד הערה אחת אתה בחוץ.
יפעת שאשא ביטון: ממש כך אבל.
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת, רחלי, אני רוצה את המסקנות גם אלינו ואני רוצה לבקש דבר נוסף.
<רחלי אברמזון: אני רק רוצה לומר שאתמול, בבדיקה נוספת, אמרו תוך פחות או יותר 10 ימים עד שבועיים - - -
יפעת שאשא ביטון: יהיו לנו מסקנות.
<רחלי אברמזון: התיקים אמורים להיות סגורים.
יפעת שאשא ביטון: אני רק רוצה לבקש בקשה נוספת, שיהיה תהליך של בקרה על תשלומים למורים באופן רציף, לא רק פר פנייה.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שגם גוף מפעיל מחויב בדין וחשבון, שזה יהיה חלק מהדין וחשבון כדי לראות שאין לקונות ואין פספוסים.
יפעת שאשא ביטון: אני בטוחה שזה לא נעשה, אני לפחות רוצה להאמין שזה לא נעשה ממקום רע.
יפעת שאשא ביטון: אז כדי שיהיה פשוט עוד זוג עיניים שרואה שהדברים באמת נעשים לאשורם.
<ד"ת: אשתי תמשיך.
יפעת שאשא ביטון: אשתך ממש במשפט.
<ל"ת: אני אמשיך הלאה.
<ל"ת: אני אקצר.
<ד"ת: היא תעשה את זה קצר.
יפעת שאשא ביטון: נקודתית, תעלי בעיות שאנחנו נוכל להעלות אותן כאן ולראות איך אנחנו מטפלים.
<ל"ת: אוקיי.
<ל"ת: מורים למתמטיקה, פיזיקה, 10 שנים אין לנו.
<ל"ת: אנחנו משלמים 5,000 שקלים לחודש למורים פרטיים, שבאים אלינו בבוקר.
יפעת שאשא ביטון: פיזיקה ומתמטיקה?
<ל"ת: כן, כן.
<ל"ת: זה לא רק כשל שלהם, זה כשל מתמשך.
יפעת שאשא ביטון: כן, אוקיי.
יפעת שאשא ביטון: צריך לראות איך אנחנו בעצם - - -
<ל"ת: חמישה חודשים גברת אברזמון יודעת את זה, כי פנינו אליה.
אורי מקלב: זה חלק מהמכרז?
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל אתה צריך לגייס מורים, אתה מבין?
יפעת שאשא ביטון: לגייס מורים, אתה צריך מורים שיסכימו.
יפעת שאשא ביטון: גם בבתי ספר קשה למצוא.
<ל"ת: לא חסרים מורים, זה לא בעיה של גיוס כאן, הבעיה היא אחרת.
יפעת שאשא ביטון: גם במערכת החינוך זה לא בעיה של גיוס?
<ע"ע: לא, הבעיה היא שהתשלום שנותנים למורים, אז אף מורה לא רוצה - - -
יפעת שאשא ביטון: חברים, זה התשלום של המכרז.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא גוף פרטי.
<ל"ת: זה נכון, אבל אז אין מורים לתלמידים ואז אם אין מורים לבן שלי מתחילת השנה עד היום.
<ל"ת: יש לו מורים אחרים, אין לו מורים לבגרות.
<ל"ת: הוא צריך לסיים את הבגרות.
<ל"ת: הוא לא יצליח לעבור את הבגרות אם הוא לא יקבל מורה.
<ל"ת: אני יודעת שהם נורא מתאמצים ב"קדימה מדע", אני יודעת שהם נורא נורא נורא רוצים להשיג לו מורים.
<ל"ת: זה לא מצליח.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, יטופל נושא הסגל המקצועי, גם בהיבטים האלה.
יפעת שאשא ביטון: אני מכירה את המצוקות גם בתוך המערכת, גם בפריפריה אגב.
יפעת שאשא ביטון: אני באה משם, אז אני יודעת.
<ל"ת: אם הילד לא יקבל מורה לבגרות, הוא לא יעבור בגרות - - -
יפעת שאשא ביטון: מורים למתמטיקה, חברים, אנחנו מכירים את המצוקה, היא מצוקה קשה וכואבת של מורים מקצועיים בכלל, הם זה במתמטיקה, אם זה באנגלית.
יפעת שאשא ביטון: ש', עוד רגע את הולכת לנוח בחוץ.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ננסה לטפל גם בסוגיה הזו.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשמוע - - -
<ל"ת: רגע, יש לי עוד שני משפטים.
<ד"ת: רגע, יש לה עוד, בבקשה.
יפעת שאשא ביטון: בשני משפטים.
יפעת שאשא ביטון: גם כשהיא מדברת אתה מצטרף אליה?
<ל"ת: מורים למתמטיקה ופיזיקה, אם אני נותנת התראה ל- All teachers, אני מקבלת תוך יום מורים מתאימים.
<ל"ת: זאת אומרת שאין בעיה כנראה.
<ל"ת: אין בעיה.
יפעת שאשא ביטון: שוב, זה עניין של תשלום, את יודעת.
יפעת שאשא ביטון: גם אני אם אני אקבל פרטי - - -
<ד"ת: באותו מחיר שהם צריכים לשלם.
<ל"ת: באותו מחיר שהם צריכים לשלם.
<ל"ת: זה מה שהוא משלם, כי אני משלמת 80 שקלים - - -
יפעת שאשא ביטון: אז אוקיי, זה שווה בדיקה.
יפעת שאשא ביטון: צריך לבדוק את זה.
<קריאה: אבל הם לא יכולים לשלם 80 שקלים.
יפעת שאשא ביטון: היא אומרת שזה באותו סכום.
יפעת שאשא ביטון: אתם צריכים להחליט.
יפעת שאשא ביטון: היא אומרת באותו סכום.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אנחנו לא מנהלים את השיח ברמת השקל.
<ד"ת: רגע, רגע, בקיצור - - -
יפעת שאשא ביטון: אין קיצור.
יפעת שאשא ביטון: נגמר הקיצור.
<ד"ת: אנחנו רוצים להביא את הטובים למשרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: הטובים אצל משרד החינוך, נגמר הסיפור.
<ל"ת: רגע, חמישה חודשים פנינו לגברת אברזמון, היא לא נתנה לנו תשובה לגבי העניין הזה.
<ל"ת: היא מודעת לעניין שאין לנו מורים חצי שנה.
יפעת שאשא ביטון: הבנו.
<ד"ת: מנהלת הפרויקט - - -
יפעת שאשא ביטון: תעשה לי טובה, תוציא אותו להתאוורר בחוץ.
<ד"ת: רגע, מנהלת הפרויקט היא לא אשת חינוך.
יפעת שאשא ביטון: לא, אין, זהו.
יפעת שאשא ביטון: זהו.
יפעת שאשא ביטון: אין לי זמן לטפל בזה.
<ד"ת: אבל תדעי, מנהלת הפרויקט היא לא אשת חינוך, היא קלינאית תקשורת.
<ד"ת: זה חייב להיות - - -
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, החוצה.
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת נורית קורן, בשני משפטים את רוצה לומר, כי אני רוצה לשמוע עוד הורה ולסיים את הדיון.
<נורית קמר: אני רק רוצה להציע פה משהו.
<נורית קמר: חברים, אנחנו פה כדי לעזור לילדים וגם לעזור למורים וגם לעזור גם למשרד החינוך וגם ל"קדימה מדע", כדי שהילדים יקבלו את המיטב.
<נורית קמר: ולכן, אם יש פה הורים שיש להם רעיונות איך להשיג מורים ואם זה עניין של - - -
יפעת שאשא ביטון: אני לא צריכה להציג את הרעיונות שלהם.
יפעת שאשא ביטון: יש פה אנשי מקצוע, אנחנו צריכים לשבת ולחשוב.
<קריאה: אני רוצה להגיד משהו לגבי - - -
<נורית קמר: נכון, נכון, רק שנייה.
<נורית קמר: רק רגע, חברים, קצת סבלנות.
<נורית קמר: תנו לנו רק רגע לנהל את הדיון.
<נורית קמר: כל אחד צועק פה, קשה נורא לנהל ככה דיון.
<נורית קמר: אני חושבת שמשרד החינוך, אם אתם באמת יודעים שיש בעיה, נכון, יש גם בעיה עם מורים של מתמטיקה ופיזיקה ויכול להיות שצריך לחשוב שדווקא מורה מהסוג הזה, צריך למצוא מימון קצת יותר גבוה, אבל ברגע ש"קדימה מדע" יבואו, יידעו שיש להם נתון מסוים – חסר מורה כזה וכזה, המחיר פה צריך טיפה יותר גבוה, אז שווה לשקול, למרות שזו בעיה - - -
יפעת שאשא ביטון: אולי פנסיונרים.
יפעת שאשא ביטון: צריך לחשוב.
יפעת שאשא ביטון: צריך לשבת ולטפל בזה.
<נורית קמר: נכון, אז צריך לחשוב איך לטפל בבעיה הזאת.
<נורית קמר: חברים, אני חושבת ש"קדימה מדע" הם בסך הכל עוד רק התחילו השנה.
<נורית קמר: צריך לתת להם את הצ'אנס, צריך לסייע להם.
<נורית קמר: הדבר החשוב ביותר - אני לא הייתי פה בדיון אבל אני מעריכה לפי מה שאני שומעת פה - זה שברגע שיש ילד בבית חולים, כשצריך לדעת שהוא עומד לצאת הביתה, לקבל את כל המידע.
<נורית קמר: המורים, גם ככה הראש שלהם עסוק איך לרפא את הילד.
<נורית קמר: צריך לסייע להם, שמשרד החינוך יבוא, יגדיל ראש פעם אחת ולתמיד.
<נורית קמר: לא יודעת מי הגורם שיהיה בבית החולים, אפילו העובדת הסוציאלית, שיהיה לה - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, צריך להיות בקשר עם בית החולים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נטפל - - -
<נורית קמר: לא יודעת מי, כן, מישהו שייתן את זה.
<נורית קמר: זה הדבר הכי חשוב שהם יודעים והדבר החשוב ביותר - - -
<א"ב: אולי תגבילו בזמן שיטפלו בזה.
<נורית קמר: אנחנו לא רוצים להגביל, בואו נבנה תכנית יחד איתם ונראה מה אפשר לעשות ואני סומכת פה על יושבת ראש הוועדה, שהיא תעשה את הדברים כמו שצריך.
<נורית קמר: פשוט בלבלת אותי, הוצאת אותי מקו המחשבה.
<נורית קמר: מה שחשוב זה שהילדים יקבלו טיפול והדבר החשוב ביותר זה שהמנהלת של בית הספר, המורים של בית הספר, אותו בית ספר שהילד שייך לשם - - -
<נורית קמר: שיהיו בקשר רציף.
<נורית קמר: זו המחויבות של משרד החינוך ופה אין דבר כזה לא ידעתי, כן ידעתי.
<נורית קמר: זה אני לא רוצה לראות.
<נורית קמר: זה הדבר הכי חשוב, ואם הילד יכול לקבל ביקורים, לאלץ את הילדים להגיע.
<נורית קמר: לאלץ את הילדים להגיע, כי החברה, הדבר הנפשי של הילד הוא הדבר הכי חשוב, ולהביא אותו כל הזמן שיהיה בחברה של הילדים, זה הדבר החשוב.
<נורית קמר: תודה רבה, ואני מתנצלת, אני צריכה לצאת.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך חברת הכנסת נורית קורן.
<אבי גנון: יפעת, רק הערה קטנה בנושא מה שעלה פה, הנושא של השכר והתנאים וכו'.
<אבי גנון: יש לנו בתחילת מרס סיכום של הפעילות מול מנכ"לית משרד החינוך, אבל כשאנחנו ציינו במצגת לגבי הנושא של דיאלוג עם משרד החינוך, זה על מנת לבוא ולשפר את השירות ממקום של לקחים, ממקום של אוקיי, זה מה שאנחנו חשובים שצריכים לעשות – לבוא מול המשרד ולראות איך מול המשרד לפתוח את כל הסיפור לדיון מחדש.
יפעת שאשא ביטון: איך בונים את זה נכון.
<אבי גנון: אוקיי, אז יהיה שם את זה ואני אעדכן אותך אחרי הפגישה עם המנכ"לית.
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח מאד, אז בבקשה באמת גם לרשום כאן בוועדה שאני אשמח לקבל עדכון לאחר הפגישה.
יפעת שאשא ביטון: יש לי פה הורה נוסף.
<א"ד: כן, אני אעשה את זה קצר.
יפעת שאשא ביטון: אין לך ברירה.
<א"ד: תודה.
<א"ד: טוב, יש לי ילדה שהיא חולת אפילפסיה בת 17 כמעט.
<א"ד: קשה מאד, כל יום נפילות והיא מקבלת גם מורה פעמיים בשבוע בשם אריאלה.
<א"ד: היא מחכה למפגשים האלה מאד, זה מצד אחד.
<א"ד: אנחנו מלמדים אותה בעיקר עצמאות, כי היא לא בקטע של חשבון ולא בקטע של - - -
יפעת שאשא ביטון: באיזה גיל היא?
<א"ד: היא בת 17.
יפעת שאשא ביטון: אתם מקבלים בעצם סיוע לאורך איזה תקופה כבר?
יפעת שאשא ביטון: ממתי אתם בעצם מקבלים את הליווי הלימודי?
<א"ד: כמה חודשים - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל אני מדברת בכלל, אני לא מדבר ספציפית רק על "קדימה מדע".
יפעת שאשא ביטון: כמה זמן אתם בתכנית?
<א"ד: נראה לי כבר 5 שנים אם אני לא טועה, משהו כזה.
<א"ד: והיא מקבלת גם מורה למוסיקה בשם דפנה.
<א"ד: היא גם מחכה למפגשים האלה מאד.
<קריאה: מטפלת במוסיקה.
<א"ד: כן, תרפיה במוסיקה.
<א"ד: עכשיו יש לה גם מטפלת, מוניקה, כדי שאני ובת הזוג שלי נעבוד, אבל המטפלת הזאת מגיעה פעמיים בשבוע.
<א"ד: נכון שצריך להגדיל את זה עוד יותר, זה מצד אחד.
<א"ד: העניין הוא של' היא כאילו כבר גדולה פיזית.
<א"ד: נכון שהמטפלת אמנם נקשרה אליה והכל טוב ויפה, אבל היא מבוגרת.
<א"ד: כאילו, היא מבוגרת ואנחנו גרים בקומה שנייה, אז שוב פעם, צריך להעלות אותה במדרגות וזה קשה.
<א"ד: חס וחלילה תהיה נפילה במדרגות, היא תיפול יחד איתה.
יפעת שאשא ביטון: אתם ניהלתם שיח?
יפעת שאשא ביטון: אתם יודעים, כי אני בכוונה לא נכנסת לנושא של הגילאים.
יפעת שאשא ביטון: יש צעירים וחלשים ויש מבוגרים וחזקים ויש להיפך.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לדבר פר המטפלת, היא מרגישה שהיא מסוגלת לטפל בה?
<א"ד: המטפלת היא טובה, היא נקשרה אליה - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, זה בסדר, אבל פיזית, היה לך שיח עם המטפלת לראות פיזית אם היא יכולה לטפל בה?
יפעת שאשא ביטון: אם היא מרגישה שהיא מסוגלת ככה לעמוד בעומס?
<א"ד: היא אומרת שכן, בבית.
<א"ד: אבל פיזית צריך פשוט, היא כאילו, ל'י היא אפילו כבר יותר גבוהה ממני בקצת.
<א"ד: פיזית צריך כאילו להחזיק אותה.
יפעת שאשא ביטון: מה אתה רוצה?
יפעת שאשא ביטון: אתה מרגיש שאתה לא רגוע מבחינת היכולת לעזור לה?
יפעת שאשא ביטון: אני מנסה להבין, כאילו בתחושה שלך, איפה אתה מרגיש שאולי משהו צריך להיות אחרת.
<א"ד: אולי שפה בקטע של ה – היא יושבת איתה בבית, היא אוהבת אותה גם, ל' - - -
יפעת שאשא ביטון: איפה הבעיה?
יפעת שאשא ביטון: זה שאתם מעריכים אותה אני הבנתי.
<א"ד: הבעיה זה בעניין רק במדרגות.
<א"ד: אנחנו גרים בקומה שנייה וכרגע אין באפשרותנו לעבור דירה.
<א"ד: ל' מתניידת בעיקר בכסא גלגלים, למרות שהיא הולכת, אבל אחרי שתי דקות היא מתעייפת.
<א"ד: אני רק רוצה את הפיזי הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שנוכל לשמוע עוד מישהו ואנחנו רוצים לסכם.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נדבר אחר כך כי אני רוצה להבין קצת יותר לעומק איפה באמת אפשר לעזור, כי בסך הכל אתם מאד מרוצים מהטיפול והכל.
יפעת שאשא ביטון: צריך לראות פיזית איך אפשר לעזור לכם, בסדר?
<שחר בר חן: אני אבדוק את העניין.
<שחר בר חן: זו פעם ראשונה שאני שומעת, אני אבדוק את העניין.
יפעת שאשא ביטון: תקבל התייחסות.
<נורית קמר: שמי נורית קמר, אני מייצגת את הקליניקה המשפטית לזכויות אנשים בעלי צרכים מיוחדים מהמרכז האקדמי שערי משפט.
<נורית קמר: אני כאן בעצם בעקבות פניות של הורים לילדים חולים ומרותקים לבתיהם, פניות שהגיעו גם לקליניקה שלנו, שאני מייצגת, וגם לקליניקה למשפט ומדיניות חינוך של אוניברסיטת חיפה.
<נורית קמר: אמנם מדובר כאן בסדרה של כשלים, אבל אנחנו לא נכנסים לזה.
<נורית קמר: אנחנו מבחינתנו שורש הבעיה הוא עצם קיום ההפרטה.
<נורית קמר: זה דבר שבניגוד לחוק, הפרטה של שירותי חינוך במדינת ישראל, ממתי?
<נורית קמר: ממתי מותר להפריט?
<נורית קמר: מחר משרד החינוך יחליט שלא מתחשק לו יותר חינוך ממלכתי, אז הוא יפריט?
<נורית קמר: זה מבחינתנו-.
<נורית קמר: עובדה נוספת שאני רוצה להעלות פה, שאנחנו שלחנו בשיתוף אוניברסיטת חיפה, שתי הקליניקות, כתבנו ושלחנו מספר מכתבי התרעה יותר מפעם אחת, ומכתבי ההתרעה לא נענים על ידי משרד החינוך.
<נורית קמר: לא מבחינת זה שהם לא עונים לנו תשובה שהיא לא מספקת אותנו, אלא פשוט יש שתיקה רועמת, שהמטרה לדעתנו היא ברורה - - -
יפעת שאשא ביטון: השאלה אם מותר להם להעביר לכם אינפורמציה, כי אני - - -
<נורית קמר: מטרה אחת – שנפסיק לשאול.
יפעת שאשא ביטון: לא, אני שואלת, בואי, תצאי רגע מהדף.
יפעת שאשא ביטון: בואי שנייה ננהל דו שיח.
<נורית קמר: פשוט הייתה צריכה להגיע מישהי אחרת ואני למדתי את זה.
יפעת שאשא ביטון: לא משנה, אנחנו שמענו את הדברים.
<נורית קמר: אני רק רוצה להגיד שאנחנו מבחינתנו - - -
יפעת שאשא ביטון: רגע, אני רוצה לשאול שאלה.
<נורית קמר: לא, רק לסיים.
<נורית קמר: אנחנו היינו מגישים עתירה בשנת 2015.
<נורית קמר: בגלל שיש לנו חוסר תקציב אנחנו לא מגישים את העתירה.
<נורית קמר: מה יקרה אם מחר משרד הבריאות יחליט להפריט את בתי החולים וייתן את כולם לאסותא?
יפעת שאשא ביטון: הבנתי את הנקודה.
<נורית קמר: זה שורש הרעה.
<נורית קמר: את כל בתי החולים - - -
יפעת שאשא ביטון: סיימת?
<נורית קמר: אני רק רוצה להדגיש שמדובר פה על שירותי חינוך שזה לא משהו שולי.
<נורית קמר: זה לא שהמשרד לקח משהו שולי.
<נורית קמר: זה שירות - - -
יפעת שאשא ביטון: נורית תודה, הבנתי.
<נורית קמר: זה בניגוד לשני החוקים - - -
יפעת שאשא ביטון: הבנתי, שימי נקודה.
<נורית קמר: לא, אני רק רוצה להגיד - - -
יפעת שאשא ביטון: הבנתי, הבנתי.
<נורית קמר: אוקיי.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לברר סוגיה באחורה של מה שאמרת.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להתייחס לדברים שלך.
יפעת שאשא ביטון: יש אפשרות, זה בכלל מותר להעביר מידע לגופים כאלה שמבקשים את המידע הזה?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על חיסיון - - -
<נורית קמר: מה זאת אומרת?
<נורית קמר: זה גוף משפטי.
יפעת שאשא ביטון: אתם גוף משפטי?
<נורית קמר: בוודאי, זה קליניקה משפטית לכל דבר.
יפעת שאשא ביטון: מותר להעביר?
יפעת שאשא ביטון: רגע, חברה, יש הרבה גופים שחובת העברת-.
יפעת שאשא ביטון: מדובר פה על ילדים עם מקרים בעייתיים.
<קריאה: היא לא צריכה להעביר, היא יכולה - - -
<קריאה: הם עומדים להוציא עתירה.
איילת נחמיאס ורבין: חופש המידע - - -
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להבין את זה, סליחה שאני לא מבינה בזה, רוצה לדעת, אוקיי?
<רחלי אברמזון: קודם כל, כל פנייה של הקליניקה המשפטית וכו', מטופלת על ידי הלשכה המשפטית במשרד.
<נורית קמר: היא מטופלת, אבל שנתיים לא קיבלנו תשובה.
<רחלי אברמזון: אבל אני רוצה לומר, והיה וישנן פניות לגבי ילדים מסוימים עם פרטי ילד והם מגיעים מנציגות כזו או אחרת - - -
יפעת שאשא ביטון: אסור לכם להעביר מידע.
<רחלי אברמזון: דורשים ויתור סודיות.
<רחלי אברמזון: לא יעבור מידע בשום אופן לאף אחד ולאף גוף ולאף גורם, אם זה לא מגובה בוויתור סודיות שנחתם על ידי ההורים וההורים פונים ואומרים – אלה הם המייצגים שלי.
<רחלי אברמזון: ככה זה.
<נורית קמר: אלף כמובן שנחתמים ויתורי סודיות.
<נורית קמר: ברור מאליו שזה - - -
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהנושא ברור.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה ברשותכם לסכם, כי אנחנו ממש לקראת סיום ותיכף צריכים לפנות פה את החדר.
יפעת שאשא ביטון: ראשית תודה לכל הנוכחים.
יפעת שאשא ביטון: באמת, גם אלה שלא דיברו, אני ממש מתנצלת, אבל אני חושבת שהדברים הועלו והוצגו בצורה מאד ברורה.
יפעת שאשא ביטון: אני מודה שגם נכנסתי לחדר עם איזו שהיא תחושה ולאט לאט כשפרקנו את הדברים ולמדנו את הנושא, אנחנו יותר יודעים איפה לשים את האצבע כדי לטפל בדברים, וזה לא איזה שהוא משהו גדול ואמורפי שיש לו שם אחד והכנסנו בתוך סל אחד את כל הדברים בלי לדעת מה שייך לאן.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה כן לפתוח דווקא באמירה חיובית לפחות לגבי משרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: כל הפניות שאני העברתי ואני יודעת שאני מציקה לכם במשך חודשים רבים, על כל פנייה, לא משנה מה השם שבה ולא משנה על מתי מדובר, אני כבר באופן אוטומטי מעבירה למשרד החינוך, רוצה לקבל התייחסות ותשובה רגע לפני שאני ממשיכה הלאה את הטיפול ואני באמת זוכה לתשובות מאד מפורטות ואפילו במהירות.
יפעת שאשא ביטון: אני כן רוצה לדבר על הדברים שעלו כאן ואנחנו צריכים לחזק אותם.
יפעת שאשא ביטון: ראשית, אנחנו הבנו שהסיפור הגדול זה לא באמת המעבר מגוף אחד לגוף אחר, כי אנחנו מדברים פה על תהליכים - וגם ההורים מאשרים את זה - אנחנו מדברים על תהליכים של שנים על דברים שאנחנו צריכים לטפל לאורך שנים ואני תיכף אציג מה, כדי שאנחנו נוכל להתקדם.
יפעת שאשא ביטון: "קדימה מדע" נכנסו לפני שנה, מנסים לשחות בתוך הים הזה, חבלי לידה היו, אין מה לעשות, כמו כל גוף שמתחיל, ובדברים שעדיין צריך לטפל בהם אנחנו ניגע גם בסיכום.
יפעת שאשא ביטון: ואני רוצה להתחיל בנושא של הנגשת המידע.
יפעת שאשא ביטון: ראשית הצטרפה אלינו חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.
יפעת שאשא ביטון: תסלחי לי שאני אוותר לך על לדבר.
איילת נחמיאס ורבין: לא, לא, אני לא ביקשתי את רשות הדיבור, אני באתי לשמוע ברגע האחרון.
איילת נחמיאס ורבין: באתי מההורים של הדר כהן, זה סיפור מספיק.
איילת נחמיאס ורבין: אני מספיק נסערת עדיין.
יפעת שאשא ביטון: אויש.
יפעת שאשא ביטון: מספיק קשה.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז אנחנו נתחיל בסוגית הנגשת המידע.
יפעת שאשא ביטון: אין שאלה שהרבה מהתסכול והמרמור של ההורים זה שהם לא באמת מכירים את הזכאות שלהם.
יפעת שאשא ביטון: פגשתי את זה בעוד תחומים ואני אומרת אם אנחנו נצליח לפתור את הנקודה הזו, אנחנו נחסוך 50% מהתחושות הקשות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על הורים שבאמת מתמודדים גם ככה עם מציאות מאד מורכבת.
יפעת שאשא ביטון: מאד רגישה.
יפעת שאשא ביטון: פחות פנויים כדי להתחיל לראות מה מגיע להם, מה לא מגיע להם, לרדוף אחרי אנשים.
יפעת שאשא ביטון: אני לחלוטין מבינה את הסיטואציה הזאת ואני חושבת שזאת אחריות שלנו.
יפעת שאשא ביטון: אחריות שלנו כמערכת להביא עד אליהם את המידע, כדי שהם באמת יוכלו לראות מה מגיע להם.
יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך, מוסדות החינוך הם הכתובת.
<קריאה: אבל קדימה - - -
יפעת שאשא ביטון: שנייה, אנחנו ניגע גם בזה.
יפעת שאשא ביטון: מנהל, או נתחיל במורים – מורה שלא מגיע אליו ילד לכיתה, אני חושבת שבלי שום קשר עכשיו אם הוא זכאי ל"קדימה מדע" או לא זכאי ל"קדימה מדע", חייבים להחזיר את הנוהל של להרים טלפון הביתה לראות מה קורה.
יפעת שאשא ביטון: לנו זה ברור, גם לך רחלי וגם לי.
יפעת שאשא ביטון: בפועל זה לא תמיד קורה ואני חושבת שאנחנו חייבים לחדד את זה למערכת החינוך, גם אם נוציא מסמך.
יפעת שאשא ביטון: לא צריך חוזר גדול.
יפעת שאשא ביטון: מסמך, דף קצר של מידע – כן, חברים, אנחנו מתקתקים לכם בדלת, תחזירו חזרה את הנוהל.
יפעת שאשא ביטון: ילד שלא מגיע תבדקו מה קורה.
יפעת שאשא ביטון: כל שכן אם מדובר בילד שבאמת לא עלינו נתגלתה איזו שהיא מחלה ואנחנו יודעים שאנחנו צריכים להיערך לטיפול ארוך טווח ושם באמת המערכת צריכה להנגיש את המידע להורים.
יפעת שאשא ביטון: מערכת בית הספר, אם זה גן או כל מוסד חינוכי אחר, אני בכוונה מדגישה ואומרת את זה ברחל בתך הקטנה.
יפעת שאשא ביטון: דבר נוסף זה לעדכן את האתר.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נכנסנו, באתר מופיע באמת, אבל זה מופיע ברמת החוק מה הם זכאים.