GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: לגבי סוגיית הקיצבה של 100% אל מול 180%, אנחנו נוציא פנייה לבטוח הלאומי אבל, אני גם אקדם חקיקה בנושא.
יפעת שאשא ביטון: אני אקדם חקיקה גם לגבי חולי דיאליזה וגם לגבי חולים אונקולוגים.
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לדעת, יש לי את המספר של מטופלי דיאליזה ואני אשמח לדעת את המספר של הילדים האונקולוגיים כדי שאנחנו נוכל לעשות - - -
<לימור לוריא: אם אנחנו כבר עושים צדק אז נצטרך לתת לעוד כמה - - - נסתכל על כל הקבוצות אולי אחר כך תעדפו - - - אבל צריך - - -
יפעת שאשא ביטון: אני מוכנה לעשות את זה בשיתוף אתכם, תעבירו לי את הנתונים, אני אחכה, אנחנו נעשה את זה כמו שצריך.
יפעת שאשא ביטון: הבטוח הלאומי יעביר אליי את הנתונים עם הפילוחים של מטופלי דיאליזה, אונקולוגיים וקבוצות נוספות שאתם חושבים שצריך לעשות אתן צדק.
יפעת שאשא ביטון: תגישו לי את המסמך, אנחנו נבחן את ההיבט התקציבי של כל אחת מהקבוצות ושל כולן ביחד.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נפנה למשרדים ונראה מה בהיתכנות אפשר לקדם.
יפעת שאשא ביטון: אם צריך לקחת רק חלק מהן אז אנחנו ביחד נחליט מה אנחנו לוקחים ונגיש חקיקה בעניין.
יפעת שאשא ביטון: שזה לא יהיה עוד הרבה זמן, אני אשמח עם תוך חודש תגישו לי את הנתונים, האם זה בסדר?
<לימור לוריא: כן, כן.
יפעת שאשא ביטון: מספיק לכם חודש להיערך עם הפילוח של הנתונים, אז בטוח לאומי, בעצם - - -
<אורלי מיכה: אנחנו מדברים על 63, באונקולוגיה זה מאות - - -
יפעת שאשא ביטון: חברים, אני הייתי מאוד ברורה, הייתי מאוד ברורה, אנחנו לא נקבל סל שלם, אנחנו נקבל את זה לפי פילוח, נבחן את ההיתכנות התקציבית של כל דבר ואם צריך, אנחנו נפצל - - - את הקבוצות.
יפעת שאשא ביטון: מאוד פשוט.
יפעת שאשא ביטון: אם עוד אחרים ירוויחו מתוך זה שאנחנו מטפלים בחולים מטופלי הכליות אז עשינו מצווה כפולה.
יפעת שאשא ביטון: בטוח לאומי יגיש מסמך עם פילוח של נתונים של ילדים מטופלי דיאליזה, אונקולוגים וקבוצות אחרות לשיקול דעתו, כדי שנוכל לקדם חקיקה להגדלת הקיצבה מ-100% ל-188%.
יפעת שאשא ביטון: לגבי הגדלת ההשתתפות בהסעות לקבלת טיפול, אני מבקשת לפנות למשרד הבריאות ולשר הבריאות, שבעצם התחייב לבחון את הסוגיה ולתת תכנית בהקדם.
יפעת שאשא ביטון: חשוב להדגיש בפנייה לשר, שבפריפריה אין תחבורה ציבורית ולכן מימון של 50% מהמוניות פוגע פגיעה ישירה במרבית – אם לא ברוב המוחלט של צבור החולים הספציפי.
יפעת שאשא ביטון: מושתלי חולי כליה וכבד לא מתוקצבים בכלל להסעות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבקשים מהשר לבחון גם את התיקצוב של אותם ילדים לאחר השתלה.
<קריאה: השנה הראשונה היא שנה מאוד קשה.
<רות דיין מדר: שאלה, האם ילדים שהם מטופלי דיאליזה האם נמצאים במעונות יום שיקומיים?
<קריאה: לא בהכרח, לא כולם.
<רות דיין מדר: כי אם כן אז לבקש ממשרד הרווחה, הרי במעונות יום שיקומיים יש את הטיפול הרגשי ויש את כל המענים האלה, במסגרת מעון יום שיקומי, אולי לבקש שאם יש ילד שנמצא בטיפולים שלש פעמים בשבוע אז שיתנו מענה בתוך - - -
<קריאה: יש טיפולים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו תיכף נדבר על המענה הרגשי, חברים.
<רות דיין מדר: זה מה שאני אומרת, לקחת מהתקציב של מעונות יום שיקומיים לתוך בתי החולים.
יפעת שאשא ביטון: ברשותך אני רוצה להמשיך, בואו לא נערבב מין בשאינו מינו, כי אם הילדים לא נמצאים במעון שיקומי אני לא יודעת איך אפשר להעביר ולתת לאותם ילדים.
יפעת שאשא ביטון: צריך לתת לילדים חולי כליות טיפול רגשי, נקודה.
יפעת שאשא ביטון: איך יעשו את זה?
יפעת שאשא ביטון: משרד הבריאות צריך לחשוב בעצם על פתרון סוציאלי בתוך המערכת כדי להגדיל את התקנים ואני מבינה, אני מבינה לאן את מכוונת אבל אם הילדים לא נמצאים שם אז זה כביכול לא רלבנטי.
יפעת שאשא ביטון: סוגיית התיקצוב, משרד הבריאות, סוגיית "התיקצוב הצבוע", אני מבקשת שיהיה פיקוח, או שלפחות תהיה אמירה מאוד מאוד ברורה לקופות, לפיה, תקציב שמועבר לחולי הכליות ינוצל לטובת חולי הכליה במלואו.
יפעת שאשא ביטון: בהקשר הזה אני פונה למשפחות, לעמותה, לכל מי שמעורב, לא קיבלתם את מה שנדרש – תדפקו בדלת, לא נדע אם אתם לא תבואו ותגידו שבעצם לא קיבלתם את מה שמגיע לכם על פי הסל.
יפעת שאשא ביטון: משרד הבריאות, להגדיל את התקן.
יפעת שאשא ביטון: תשקלו את הגדלת התקן להרחבת הטיפול הרגשי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על מענה רגשי שהוא באמת - - - גם המשפחות וגם הילדים, לא משנה באיזה גיל הם, שיהיה מענה כולל לצוות, כי אנחנו צריכים צוות חזק שיהיה מסוגל לתת מענה.
<קריאה: משרד החינוך - - -
יפעת שאשא ביטון: כן אני יודעת אבל משרד החינוך נותנים תקן ואילו אנחנו רוצים לכסות את מי שלא תחת משרד החינוך, אנחנו גם רוצים לתת כיסוי למשפחה, אני מדברת על כל המעטפת.
יפעת שאשא ביטון: לגבי הנושא של "מחיר למשתכן", אני אפנה למי שאחראי לכך במשרד האוצר והשיכון, על מנת לאפשר זכאות ב"מחיר משתכן" גם למשפחות שיש להן מאה אחוז.
יפעת שאשא ביטון: איך הם מגדירים את זה?
<קריאה: צריכים להיות 125% עבודה, משרה.
יפעת שאשא ביטון: גם מי שיש מאה אחוז משרה, בעקבות ילד עם מאה אחוז, למי שיש 100%, רק 100%.
יפעת שאשא ביטון: זכאות ל- 100% משרה במקרים בהם יש ילד שמקבל 100% זכאות.
יפעת שאשא ביטון: לא פיספסתי כלום, נכון?
יפעת שאשא ביטון: מכל מה שדיברנו עליו – פריפריה, השתתפות בהסעות.
יפעת שאשא ביטון: חברים, דיון לא פשוט, אני מודה.
יפעת שאשא ביטון: יוצאים קצת עם מועקה.
יפעת שאשא ביטון: אני מודה לכולכם על ההשתתפות ועל שבאתם ועל שאכפת לכם ושכולכם עם רצון טוב, אני מקווה שאנחנו באמת, לפחות בנקודות שרשמנו, נצליח לשנות משהו, אני יודעת שהבאתם איזושהי מעטפת הרבה יותר גדולה אבל אם נתחיל בזה ונצליח אז 'דיינו' בתור התחלה, תודה רבה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו למעשה נמצאים בדיון שלישי בנושא של פיקוח ואכיפה על עבודת נוער בחודשי הקיץ ובכלל, אבל אנחנו שמים את הפוקוס כרגע על חופשת הקיץ.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו למעשה כבר קיימנו שני דיונים בנושא, כשבראשון אנחנו בעצם התכווננו לאיזו שהיא מטרה, הגדרנו פחות או יותר מה אנחנו רוצים להשיג.
יפעת שאשא ביטון: בדיון הקודם, בדיון השני, כבר התחלנו לגעת מבחינה פרקטית בדברים ויצאנו בעצם עם משימות מאד מוגדרות לדיון הזה, כשהשאיפה היא שפעם הבאה שאנחנו נפגשים כבר אנחנו מציגים תכנית מוגמרת.
יפעת שאשא ביטון: אני אתחיל עם נציגי משרד הכלכלה.
יפעת שאשא ביטון: בדיון הקודם בעצם דווח לנו על אתר חדש שיעלה ובו בעצם תהיה אינפורמציה לגבי זכויות של בני נוער עובדים.
יפעת שאשא ביטון: דיברנו על שיתופי הפעולה והמשימה שהייתה לדיון הזה זה בעצם לגבש תכנית מוגברת לאכיפה, ואם יש בצידה עלות כלכלית – אז לומר בעצם מה העלות הכלכלית, כשהרעיון הוא שנכון, ואתם לא הייתם בדיון הקודם, נכון?
<מאיר דוד: הוא ביקש להתנצל לפרוטוקול.
<מאיר דוד: הוא היה אמור - - -
יפעת שאשא ביטון: זהו, אני מרגישה כאילו נטושה, הוא נטש אותנו.
<מאיר דוד: לא, ממש לא.
<מאיר דוד: הוא ממש התנצל, אבל הטילו עליו משימה.
<מאיר דוד: אמרתי לך, החלטת הממשלה עכשיו היא 400,000 - - -
יפעת שאשא ביטון: אז אתם תצטרכו להיות אקסטרה נחמדים ולהסכים לכל מה שקורה פה.
<מאיר דוד: הבן שלי רצה לבוא, אבל אמרתי לו לא, היום יש לימודים, אני לא יכול להביא אותך לדיון.
<מאיר דוד: בפעם הקודמת הוא העביר את התקנות.
<מאיר דוד: אולי כן כדאי להקל גם על העניין הזה, על קידום התקנות.
יפעת שאשא ביטון: נשמח תמיד.
<הדר אליהו: למרות, אולי בגלל שהייתי חלק ממערכת החינוך הרבה שנים, זה בית ספר לא פחות חשוב, תאמין לי, אפילו ממתמטיקה.
יפעת שאשא ביטון: אז זהו, אז לפרוטוקול אני אומרת שתלמידים תמיד מוזמנים ואני חושבת שזו הלמידה בה' הידיעה.
<מאיר דוד: כן, המורה שלו כעסה שהוא בא לדיון שבוע שעבר, כי הוצאתי אותו חצי שעה לפני.
<מאיר דוד: היא ביקשה שהדיונים בבקשה לא יהיו בימי שני, אמרתי לה טוב, אני אבקש מהכנסת שלא יהיו דיונים ביום שני.
יפעת שאשא ביטון: נכון, אנחנו נשנה בשביל המורה.
<הדר אליהו: למה, מה יש ביום שני, מתמטיקה?
<מאיר דוד: אם אני יודע שהדיונים בימי שני, אפילו המורות, אז הן לא צריכות ללמוד גם.
יפעת שאשא ביטון: אז אני אומר בעצם מה הייתה המשימה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שיש 200 פקחים שהם פקחים כוללים, הם לא מוגדרים לנוער או לדברים אחרים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו סיכמנו שבחודשי הקיץ אנחנו נשתדל לתת את הפוקוס באמצעות כוח האדם הזה על עבודת הקיץ ובנוסף, במידה ומשרד הכלכלה מרגיש שהוא צריך תגבור כדי שבאמת ניתן יהיה לקיים אכיפה אמיתית בקיץ הקרוב, הוא יבנה תכנית שאומרת בעצם מה התוספת שנדרשות, אם זה מבחינת הפיקוח או אם זה באמצעים אחרים, כולל עלות תקציבית, במידה ויש לצד התכנית גם עלות תקציבית ואנחנו ננסה לקדם אותה.
יפעת שאשא ביטון: מהמבטים שלכם אני מבינה שאילון לא צייד אתכם בתכנית.
<מאיר דוד: לא, לא, אנחנו מקשיבים.
יפעת שאשא ביטון: אה, יש?
יפעת שאשא ביטון: אז הנה, אז אני סיימתי את שלי ועכשיו אתם את שלכם.
יפעת שאשא ביטון: מה אתם מביאים, עם מה אתם מגיעים בעצם.
<מאיר דוד: אז אני אתחיל עם תכנית הפיקוח.
<מאיר דוד: היסטורית עד לפני כמה שנים היו מפקחים חד תכליתיים, שכל מפקח עסק בתחום מסוים בלבד והיו מפקחים שעסקו בחוק עבודת נוער.
<מאיר דוד: היו שלושה-ארבעה כאלה בכל הארץ, וכשהוא הגיע לשטח והוא נתקל בתופעות נוספות, אז הוא היה צריך לקרוא לחבר שלו שיגיע ולחבר השלישי.
<מאיר דוד: אז אנחנו החלטנו שאנחנו מכשירים את העובדים שלנו רב תכליתיים, תהליך הכשרה שלוקח חצי שנה.
<מאיר דוד: חצי שנה עם קורס מאד אינטנסיבי ועם הכשרה בשטח, כדי שמפקח יוכל להסתכל על כלל ההפרות שיש אצל המעסיק או על כלל התופעות.
<מאיר דוד: כל שנה אנחנו ממקדים את העובדים בחודשים יוני-יולי-אוגוסט, ממקדים אותם לאכיפה של בני הנוער.
<מאיר דוד: אנחנו לא מזניחים את האכיפה הרגילה, זה נעשה בנוסף.
<מאיר דוד: זאת אומרת יש לנו כרגע בערך 200 מפקחים בכל האגף.
<מאיר דוד: אנחנו עכשיו בתקפות האלה כבר עובדים גם עם הנוער העובד והלומד וגם לאסוף את כל המידעים הרלבנטיים לביצוע האכיפה ואנחנו נגיע באופן מפתיע, מבלי להגיד למעסיקים ולשלוח הודעות מראש, לכל מעסיק שיהיה לנו מידע לגביו שהוא מעסיק בני נוער.
<מאיר דוד: בסדר?
יפעת שאשא ביטון: מה יהיה שונה השנה בעקבות התכנית שאנחנו בעצם מתארגנים לקראתה, כי אנחנו רוצים להביא איזו שהיא בשורה.
<מאיר דוד: יהיה לנו הרבה יותר מידע ממוקד מבעבר.
<מאיר דוד: בעבר לא היה לנו יחידת מודיעין ולא היה לנו מספיק מידע, אז הלכנו על סמך היסטוריה שלנו ועל סמך היכרות שלנו את השוק משנים קודמות.
<מאיר דוד: השנה זה יהיה שונה,כי אנחנו מקבלים מידע מכמה גופים, בין היתר גם מהנוער העובד והלומד, ביטוח לאומי וישנם גופים, ויש לנו גם גוף מודיעין שעובד ומתכונן לנושא הזה.
יפעת שאשא ביטון: היום יש גוף מודיעין שמתכונן בעצם?
<מאיר דוד: כן, יש גוף מודיעין במינהל שעוסק ולכן- - -
<הדר אליהו: סליחה, מול מי הוא עובד?
יפעת שאשא ביטון: מול משרד הכלכלה.
<מאיר דוד: הוא עובד מול רשויות, הוא עובד מול ביטוח לאומי, מול הנוער העובד והלומד.
<מאיר דוד: גם ארגונים פנים ממשלתיים וגם חוץ ממשלתיים והוא מרכז את כל המידעים הרלבנטיים.
<מאיר דוד: הוא יגיש לנו את מאגר המידע שיש לו לאכיפה לקראת הקיץ, ואנחנו נקצה את כל כוח האדם הזה.
<מאיר דוד: המטרה שלי הפעם להגיע למקומות לא רק שמועסקים בני נוער, אלא מקומות שיש גם חשדות שיש שם הפרות.
<מאיר דוד: אני רוצה לומר שהיסטורית, כשהיינו מגיעים לאותו מעסיק פעם שנייה ושלישית, לרובגם לא תמיד היו הפרות אצל אותו מעסיק.
<מאיר דוד: יש מעסיקים נורמטיביים שמעסיקים בני נוער בצורה טובה, אבל בכל זאת היינו צריכים להגיע לשם, כי לא היו לנו מקורות אחרות והיום זה יהיה שונה.
<מאיר דוד: השנה זה יהיה שונה בעניין הזה.
<מאיר דוד: גם נשים לב שבשנתיים האחרונות, מאז שנכנס החוק להגברת אכיפה, הסנקציות המנהליות הן הרבה יותר מהירות ומשמעותיות, אז למעסיקים היום לא משתלם להפר כמו שהיה משתלם להם בעבר.
<מאיר דוד: בעבר מעסיק אמר אני לוקח את הסיכון.
<מאיר דוד: יתפסו אותי היום, לא שילמתי שעה נוספת, העסקתי אותו עד שתים עשרה בלילה, אני אשלם 2,000 שקלים קנס.
<מאיר דוד: היום הוא יחטוף 35,000 שקלים.
<מאיר דוד: זה לא שווה לו.
<מאיר דוד: לכן זה משתלם למעסיקים והם מתחילים יותר - - -
יפעת שאשא ביטון: שזה בעצם חדש?
<מאיר דוד: זה מהחוק להגברת האכיפה.
<מאיר דוד: למעשה החוק נחקק בשנת 2012.
<מאיר דוד: את הסנקציות בפועל התחלנו לעבוד איתן בשנת 2013 והסנקציות מאד משמעותיות.
<מאיר דוד: אם אתם תכנסו לראות, מעסיק שמעסיק ללא אישור רפואי יכול לחטוף 20,000 שקלים עיצום כספי.
<מאיר דוד: לא משתלם להם היום להעסיק ללא אישור רפואי.
<מאיר דוד: אז מה שיהיה מאד רציני, אנחנו נלווה את האכיפה בהסברה.
<מאיר דוד: אנחנו נפרסם את המידע הזה גם למעסיקים, גם לעובדים ואנחנו נצא באכיפה.
<מאיר דוד: בוא נגיד, בשנת 2014 היה את צוק איתן - - -
יפעת שאשא ביטון: רגע, אני רוצה להתעכב על המשפט הקודם שלך.
יפעת שאשא ביטון: אתה אמרת אתם תפרסמו את זה.
יפעת שאשא ביטון: אתם תצאו בעצם במסע הסברה גם למעסיקים וגם לעובדים.
<מאיר דוד: אנחנו נצא במסע הסברה, כן.
<מאיר דוד: תמיד המסע שלנו מוכוון גם למעסיקים וגם לעובדים.
<מאיר דוד: הוא לא חד-חד ערכי.
<מאיר דוד: הוא לא רק לעובדים ורק למעסיקים.
יפעת שאשא ביטון: בסדר גמור, מצוין.
<מאיר דוד: הוא בא ואומר מעסיקים, תשימו לב, זה מה שאתם צריכים לדאוג, עובדים שימו לב, זה מה שמגיע לכם.
<מאיר דוד: שירה תדבר תיכף על איזה קידום אנחנו נעשה בעניין של ההסברה, אבל במקביל אנחנו נצא עם האכיפה.
<מאיר דוד: כל צוות הפיקוח שלנו ייצא לשטח.
<מאיר דוד: ככל שיהיה מידע, אני כבר קורא גם בשולחן הזה, ככל שיהיה להם מידע להעביר אלינו, אנחנו נשמח לקבל אותו ואנחנו נשתמש בו לצורך האכיפה.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, עכשיו משרד הכלכלה אמור להעביר מידע לשלטון המקומי כדי שהשלטון המקומי - - -
<מאיר דוד: כן, אני שאילון מטפל בזה, במידע.
<מאיר דוד: מה שעושים עכשיו אנחנו מעדכנים ובודקים אפליקציה.
<מאיר דוד: אנחנו חיכינו עד עכשיו כי רצינו לבדוק אם יהיה שינוי בשכר המינימום ולא אמור להיות שינוי של שכר המינימום, אז האפליקציה לא הולכת להשתנות.
<מאיר דוד: אנחנו נעדכן את הפנקס, אנחנו גם נעביר לשלטון המקומי.
<מאיר דוד: משרד החינוך לא פה, אבל אני הייתי שמח שהמידע גם יעבור למשרד החינוך.
<מאיר דוד: ויכנס לאתר שלהם וירד לאתרים הבית ספריים, אם אפשר.
יפעת שאשא ביטון: נכתוב כולל הורדה לאתרים הבית ספריים.
<מאיר דוד: ברשותך, אני רוצה לומר משפט על משהו שנאמר בדיון הקודם.
<מאיר דוד: לפני שנה, שנתיים, ניסינו לעשות מהלך עם משרד החינוך במגזר הערבי, כי שם ידענו שהמודעות היא עוד יותר נמוכה.
<מאיר דוד: אנחנו נפגשנו עם מינהל החינוך במגזר הערבי ושיתפנו איתם פעולה להעביר להם את כל המידע, כשהמטרה הייתה שהמידע הזה יועבר הלאה לתוך בתי הספר בשיעורי האזרחות.
<מאיר דוד: אז אני הרציתי ל-120 רכזים ומורים במגזר הערבי, מתוך כוונה ומטרה שהחומר הזה בסופו של דבר יהפוך להיות איזה פרק מסוים של שיעור או שניים בשיעור אזרחות, לקראת הקיץ.
<מאיר דוד: אנחנו יכולים לעשות את אותו דבר גם במגזר הכללי.
<מאיר דוד: אין שום בעיה עם זה.
<מאיר דוד: אנחנו יכולים להכשיר ולהדריך את כל מי שצריך בבתי הספר, לבנות מערך של שיעור או שניים, שיעור אזרחות לכיתות תלמידי י'-י"א-י"ב.
<מאיר דוד: זה יכול להיות אני חושב הדרך הכי טובה להעביר את המידע.
<מאיר דוד: שני שיעורים לקראת הקיץ על חוק עבודת נוער ועל תנאי שכר ותנאי העסקה.
<מאיר דוד: אם משרד החינוך ירים את הכפפה - - -
יפעת שאשא ביטון: אז משרד החינוך ציין את זה בעצם בדיון הקודם, שהם באמת יקיימומערכי שיעור ויכניסו את זה לתכנית הלימודים של י' עד י"ב.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאפילו צריך בכיתה ט', כי כבר בכיתה ט' מתחילים לעבוד.
יפעת שאשא ביטון: ואז העלינו אפשרות של יום אפילו, יום של עבודת נוער, כדי שיהיה משהו מרוכז ואנחנו נדע שהוא באמת קורה בכל בתי הספר ולא וולונטרי, אבל הדרה לא נמצאת כאן כדי ל - - -
<מאיר דוד: אז אני אתרום לצורך זה את כל המפקחים שלנו, שיגיעו לבתי הספר אם צריך ויתנו את ההרצאות הרלבנטיות.
<מאיר דוד: אנחנו נחלק ומנהלים וכולם, כולנו נירתם לזה, להגיע ולסייע ביום של ההרצאות בנושא הזה.
<הדר אליהו: יש לי שאלה.
יפעת שאשא ביטון: כן, כן, בוודאי, בבקשה.
<הדר אליהו: במה זה כרוך מבחינתכם?
<הדר אליהו: מישהו מהתיכון פונה אליכם ישירות?
<הדר אליהו: יש איזו שהיא כתובת ישירה?
<מאיר דוד: כן.
<הדר אליהו: אני תיכף אסביר גם למה אני שואלת, כי - - -
<מאיר דוד: כן, אנחנו במינהל, ואני אתן את הפרטים של מי שאפשר לפנות אליה - - -
<הדר אליהו: אוקיי.
<הדר אליהו: זאת אומרת שיש גורם מסוים שמוסמך.
<מאיר דוד: כן, היום זה אילון מרכז את זה.
<מאיר דוד: אתם מכירים את אילון.
<מאיר דוד: אילון יקבל את כל הבקשות, הוא יעביר אותן אלינו ואנחנו נצא.
<מאיר דוד: מבחינתנו זה כרוך בכך שאני שולח עובד אחד על חשבון שעות עבודה, יום עבודה, שהוא בא ונותן הרצאה אחת או שתיים, כמה שצריך, לבתי ספר תיכוניים.
<מאיר דוד: דרך אגב זה קורה.
<מאיר דוד: זה קורה לא באופן מסודר, יש לא מעט בתי ספר, בעיקר באזור הדרום שהם די מכירים אותנו והם פונים באופן עצמאי, מנהלי בתי הספר ומבקשים שנגיע.
<מאיר דוד: אז לקראת הקיץ יש כמה בתי ספר באופן קבוע שמגיע לשם אחד המנהלים שלנו ונותן את ההרצאות האלה.
<מאיר דוד: מבחינתנו העלויות זה לא עלויות.
<מאיר דוד: אנחנו ניקח על חשבון יום עבודה, אנחנו נגיע וניתן את ההרצאות האלה ובעיני זו הדרך הכי טובה להעביר את המידע.
<הדר אליהו: מעולה.
<הדר אליהו: אז יש לי רעיון.
<הדר אליהו: התיכונים, מרביתם הם בבעלות של הרשויות המקומיות, אז אני אוכל להוסיף יותר מידע שיועבר, בסדר?
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, מצוין.
<הדר אליהו: אותו מסמך.
<הדר אליהו: אולי אני רגע אחבר אתכם.
<הדר אליהו: מכתב שעתיד להיות מופץ לכל ראשי הרשויות, שבעצם מדבר גם על התהליך בוועדה הזו וכנגזרת מהתהליכים פה, על המהלכים שקורים במשרד החינוך ומה בעצם אנחנו מצפים מהם, כשמבחינתנו להיות שותפים, ככל שאני מבינה מהוועדה הזאת, באחת הבעיות המרכזיות, שבני הנוער בכלל לא מודעים לזכויותיהם, לא הם ולא הוריהם דרך אגב, ובעצם הקריאה לראשי הערים היא להציף עד כמה שניתן את המידע, אם באתר העירוני, אם באפליקציות, אם בטופס הארנונה או מה שזה לא יהיה.
<הדר אליהו: אז למסמך הזה בעצם אני יכולה להוסיף את הדבר הזה ואז זה ירוץ פנימה אל אגפי החינוך, ששוב, מי שלא יודע, רוב התיכונים הם בבעלות של הרשויות המקומיות.
<הדר אליהו: כך במדינת ישראל, לא בכל המדינות.
<הדר אליהו: אז זה בסדר.
יפעת שאשא ביטון: גם אם זה לא בבעלות של הרשות וזה בבעלות של רשת, אז בדרך כלל הם נמצאים בקשר.
<הדר אליהו: תראי, לחטיבות לדוגמא אני לא אומרת את זה, כי החטיבות הן בבעלות ישירה של משרד החינוך, אני לא יכולה לדבר בשם המשרד שלא פה.
<הדר אליהו: הם בטח בדרך, אבל אני מוכנה כמובן להגיד להדרה.
<הדר אליהו: אני יכולה להתייחס לשני דברים?
<הדר אליהו: אחד לגבי המידע, אני באמת מבקשת ש - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, שהמידע ייסגר כדי שנוכל להפיץ מכתב.
<הדר אליהו: כן, אילון ואני עובדים מעולה וזה באמת בסדר.
<הדר אליהו: אני גם נכנסתי לאתר באמת ממקום של טבולה ראסה.
<הדר אליהו: שינו אותו.
<הדר אליהו: אני מכירה עוד מהעבר.
<הדר אליהו: חידשו אותו בצורה באמת ראויה.
<הדר אליהו: סיכמנו ואני מבינה שזה גם הועבר הלאה, שהמידע לקראת פסח והקיץ יצוף יותר למעלה.
<הדר אליהו: אני גם אעלה את זה לאתר של מרכז השלטון המקומי.
<הדר אליהו: שאלה.
<הדר אליהו: אני מבינה שאותם 200 פקחים, שהם מפקחים בכלל על כל הנושא, יהיו ספציפית לעניין הנוער במהלך חודשים יוני-אוגוסט.
<מאיר דוד: כן, הדגש על הנוער, אבל אני אומר לך שהם לא יזניחו את האכיפה השוטפת כשיהיה צורך.
<הדר אליהו: כן, אז זאת אומרת שמבחינת היקף העבודה שלהם זה לא 200, זה פחות, אבל לא זה הסיפור.
<מאיר דוד: לא, לא, זה 200 ש - - -
יפעת שאשא ביטון: זה 200.
<הדר אליהו: כן, שעוסקים בהכל.
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל זה 200 שיתנו פוקוס, אני מחדדת, שיתנו פוקוס לעבודת נוער בקיץ ואכיפה מוגברת מהבחינה שאין הנחות בכל הנושא של - - -
<מאיר דוד: נכון, נכון.
<הדר אליהו: עכשיו השאלה שלי אם ניתן איזה שהוא דגש על אולמות אירועים ואני אספר לכם למה.
<הדר אליהו: תמיד זה הציק לי, עכשיו זה מציק לי יותר מעצם זה שאני חברה בוועדה הזו.
<הדר אליהו: אני הייתי בחתונה בשבוע שעבר ביום שלישי.
יפעת שאשא ביטון: קלקלתי לכם את השמחה, אה?
<הדר אליהו: אני אומרת לך, קלקלת לנו את השמחה, אבל יש קלקולים שהם טובים.
<הדר אליהו: כמו שאומרים, מעז יצא מתוק.
<הדר אליהו: בכל אופן, שוחחתי עם המלצר וקרה מה שאני שומעת פה, קורה מה שקורה.
<הדר אליהו: הטיפ שהוא מקבל מאיתנו, הסועדים, שתדעו, במקרה הטוב של מקום האירועים הספציפי, זה נשאר אצל הנער החמוד הזה ואצל העמיתים שלו.
<הדר אליהו: אבל הטיפ שנותן בעל השמחה בתחילת האירוע, שהוא ממש מדבר עם החברה, תפרגנו לאורחים שלי, שיהיה טוב, אז הוא אמר לנו – אנחנו לא מקבלים מזה שקל.
<הדר אליהו: הוא נחמד, מחצית מזה הוא נותן לעובדי המטבח, אלה שעובדים מאחורי הקלעים, שגם להם מגיע, אין ספק, אבל המחצית השנייה לכיס שלו.
<הדר אליהו: אני ממש התקוממתי.
<הדר אליהו: באמת, אני הייתי קרובה, אחותי תפסה אותי, ממש הייתי קרובה לקום.
<הדר אליהו: אז אני ממש ממש מבקשת, אם יורשה לי, אני חושבת שזה תחום שחייבים להיכנס אליו.
<הדר אליהו: עושקים אתבני הנוער.
<הדר אליהו: זה פשוט לא ראוי.
<הדר אליהו: זה לא ראוי לעשוק אף אדם כך ואני חושבת שזה סקשן שממש חייבים ל - - -
<מאיר דוד: אם תראו את הפרסומים שלנו - - -
יפעת שאשא ביטון: זה לא רק בני הנוער, סליחה רגע.
יפעת שאשא ביטון: גם זה שמשלם, שנותן את הטיפ ובטוח שזה הולך לצורך העניין למי שזה אמור להגיע אליו - - -
<הדר אליהו: זאת הונאה.
יפעת שאשא ביטון: לא יודע שזה בעצם מגיע גם כן לבעל האולם וזאת תקלה.
<הדר אליהו: זאת ממש הונאה.
<הדר אליהו: זאת הונאה לשמה.
<מאיר דוד: אז אני רוצה להתייחס לשתי נקודות, וכן, זה לא רק לבני נוער.
<הדר אליהו: יש גם אנשים שזה המקצוע שלהם והם עובדים שנים במלצרות.
<מאיר דוד: אם תראו את הפרסומים שלנו כל שנה, של סיכום השנה, אתם תראו שבנוער התמקדנו ותמיד אולמות האירועים מופיעים כאחד הענפים בהם אנחנו מתמקדים.
<מאיר דוד: אז כמובן שאנחנו נתמקד גם השנה.
<מאיר דוד: לעניין הטיפים, הרי יש פסיקות שונות איך להתייחס לטיפים – מתי הוא חלק משכר ומתי לא.
<מאיר דוד: מוכרת התופעה הזאת, אבל כל עוד משולם שכר מעבר לטיפים, אנחנו לא יכולים להתעסק ביחסים האלה.
<מאיר דוד: זאת תופעה לא יפה, תופעה לא נעימה.
<מאיר דוד: אני באופן אישי ואני ממליץ לכולם, נותן טיפ ישירות למלצר בשולחן, לנער הזה, מבלי לתת אותו לבעל האולם מראש ובתקווה שזה יישאר גם אצלו.
<שרית אולשביץ: אני יכולה להרחיב?
<שרית אולשביץ: זה לא עניין שהוא בחוק ספציפית, אבל ספציפית בענף אולמות האירועים יש הסכם ענפי בצו הרחבה שחל על כל אולמות האירועים, שבתוך ההסכם הענפי רשום שטיפ לא ייחשב כשכר ולא יהיה חלק משכר העבודה ונשאר אצל העובד.
<מאיר דוד: לכן אמרנו.
<מאיר דוד: ככל ש - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל פה היא לא מדברת הטיפ ששמים לו על השולחן והוא מכניס לכיס וזהו.
יפעת שאשא ביטון: מדברים על הטיפ השמן שמקבלים מבעל השמחה והוא לא מחולק.
יפעת שאשא ביטון: ושווה שבעלי השמחות יידעו שהכסף שהם נותנים לא מגיע ליעד שלו וצריך לראות איך אנחנו עושים את זה.
<הדר אליהו: האם מותר לנו להוציא איזו שהיא קריאה שלנו?
<הדר אליהו: תדעו ש - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אנחנו ננסה דרך התקשורת להוציא, כן.
<הדר אליהו: שתהיה קריאה תקשורתית – תדעו שכך וכך.
<הדר אליהו: עובדות, לא חס וחלילה.
<הדר אליהו: כשאתה נותן טיפ אז תדע ש - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, כן, ברור.
<שרית אולשביץ: אני אגיד אבל שספציפית באולמות האירועים, באמת מבחינתנו מה שאנחנו יודעים ובהיקף הפניות שיש אלינו של בני נוער, זה הענף הכי הכי מנצל שיש, גם מבחינת שעות העבודה, גם מבחינת זה שהשכר הוא הרבה פעמים גלובאלי.
<שרית אולשביץ: זה גם מאד משתנה.
<שרית אולשביץ: זאת אומרת בצפון ובדרום - - -
יפעת שאשא ביטון: אולי שווה לעשות אחר כך- - - שמשתתפים רק בסיפור הזה ולהזמין באמת בעלי אולמות ולראות איך אנחנו מנסים לפתור גם את ה - - -
<שרית אולשביץ: אנחנו ישבנו כמה פעמים עם ההתאחדות של בעלי אולמות האירועים וניסינו לראות אם יש איזו שהיא אופציה, אפשרות, אבל שוב, הם אומרים ובצדק, אנחנו משרתים את בעלי האולמות, אנחנו נותנים להם מה שאנחנו יכולים לתת, אבל אנחנו לא יכולים להכריח אותם לשלם כמו שצריך.
<שרית אולשביץ: בפריפריה המצב הוא הרבה יותר קשה.
<שרית אולשביץ: הוא תמיד גלובאלי 100 שקלים לאירוע כשמתחילים לעבוד בשעה חמש ומסיימים בשתיים-שלוש לפנות בוקר.
יפעת שאשא ביטון: ואין חקיקה בנושא.
<מאיר דוד: לא, אין חקיקה, אבל אם השכר שמשולם הוא פחות משכר מינימום לשעה, אז המעסיק מפר פה את חוק שכר המינימום וזה בדיוק האכיפה שלנו.
יפעת שאשא ביטון: אז זה כן.
<מאיר דוד: זה כן נאכף.
<שרית אולשביץ: תמיד בעל האולם אומר הם מתחילים לעבוד בשבע וחצי כשמגיעים האורחים ומסיימים בעשר בלילה.
<שרית אולשביץ: כולנו היינו באולמות.
יפעת שאשא ביטון: אף אחד לא מסיים בעשר בלילה.
<מאיר דוד: שרית, אנחנו יודעים גם להגיע בחמש ולבדוק מתי הם הגיעו ואנחנו יודעים לבדוק את יומן האירועים שלהם ולבדוק עד מתי הם נשארו גם בלילה.
<מאיר דוד: אנחנו נשארים גם לפעמים עד שתיים בלילה כדי להסתכל.
<מאיר דוד: אנחנו יודעים להגיד שאם הוא שולם שכר פחות משכר מינימום לשעה, גם אם זה גלובאלי או גם אם זה שכר כולל, זאת הפרה של שכר המינימום.
<מאיר דוד: אני רוצה לפנות פה אל בני הנוער בבקשה, בני הנוער שעובדים.
<מאיר דוד: תשתפו איתנו פעולה כשאנחנו מגיעים אליכם לעסק.
<מאיר דוד: אחת הבעיות הגדולות שלנו זה לקבל את שיתוף הפעולה.
<מאיר דוד: אני מבין את החשש, אבל אם לא נקבל את העדות של הנער, שבו הוא יפרט לנו בדיוק איך מתייחסים אליו או איך משלמים לו את השכר, יהיה לנו מאד קשה להוכיח מול המעסיק אחר כך.
<מאיר דוד: כי אם הנער לא יגיד איך הוא מקבל את הכסף וכמה בדיוק הוא משלם, העדות תתבסס רק על סמך גרסה אחת של מעסיק ואנחנו לא רוצים את זה.
<הדר אליהו: את השיחה הזאת אתה מנהל איתו בין כותלי מקום עבודתו?
<מאיר דוד: לא.
<מאיר דוד: גם אם זה בין כותלי, זה בצד.
<מאיר דוד: גם אם כן זה בצד.
<מאיר דוד: אנחנו מגיעים לעסקים, אנחנו לוקחים נערים הצידה, מבודדים אותם מהמעסיק.
<מאיר דוד: אנחנו לא עומדים מול המעסיק ומדברים איתם.
<מאיר דוד: ישנם נערים שאנחנו נותנים להם את האופציה, אם הם לא רוצים לדבר באותו מקום עבודה, שייפגשו איתנו במועד אחר במקום אחר.
<מאיר דוד: אנחנו תמיד נהיה נגישים.
<מאיר דוד: נגיע לפגוש אותם אם הם רוצים במקום אחר, מחוץ למקום העבודה, בשמחה.
<מאיר דוד: כשאנחנו מגיעים לבית העסק ואנחנו מתשאלים אותם, אנחנו מבודדים איתם.
יפעת שאשא ביטון: צריך לשלוח נער סמוי, כי עם בני נוער הם ידברו.
<מאיר דוד: אני לא יכול.
<מאיר דוד: אסור לי להעסיק נערים.
<הדר אליהו: אני אשאל שאלה.
<הדר אליהו: אני הגעתי לעבודה בשעה חמש, הפקח שלך תצפת וראה אותי.
<הדר אליהו: ממש תצפת.
<מאיר דוד: נכון, בסדר.
<הדר אליהו: עבדתי, עבדתי, יצאתי.
<הדר אליהו: הוא ראה שיצאתי בשעה שתיים, הוא רואה שאני במצבת העובדים, כי הוא ניגש, עשה ביקורת.
<הדר אליהו: הוא לא החליף איתי מילה.
<הדר אליהו: אני שואלת שאלה: האם העדות שלו לא תופסת?
<הדר אליהו: למה הוא צריך לדבר איתי?
<מאיר דוד: לא, רגע.
<מאיר דוד: אני לא אכנס לאיזה ראיות אנחנו אוספים ומה אוספים, אבל יש מגוון ראיות שאוספים.
<הדר אליהו: אני שואלת האם יש הכרח לניהול השיח בין הנוער - --
<מאיר דוד: לא, שנייה.
<מאיר דוד: לא תמיד.
<מאיר דוד: לא בכל מקרה העדות של העובד היא ההכרח, היא חלק ממכלול ראיות שאוספים.
<מאיר דוד: כדאי מאד תמיד שתהיה גם העדות הזאת שתסייע, כי יכול להיות שאני ראיתי אותך בחמש ואחר כך אני לא ראיתי אותך, אני יצאתי ועזבתי למקום אחר וחזרתי אחרי שעתיים ולא הייתי שבע שעות ברצף בתצפית.
<מאיר דוד: ויכול להיות שבשעתיים האלה אולי באמת הייתה לך הפסקה ולא היית במקום העבודה.
<מאיר דוד: לכן חשוב מאד השיח הזה.
<מאיר דוד: ככל שיהיו לנו ראיות יותר טובות, מגובות, יהיה לנו הרבה יותר טוב אחר כך להוכיח את ההפרות.
<הדר אליהו: אני מסכימה לחלוטין.
<הדר אליהו: איפה הבעיה?
<מאיר דוד: לכן אנחנו משתדלים לעשות את זה.
<מאיר דוד: הבעיה היא כללית דרך אגב לא רק לבני הנוער.
<מאיר דוד: בכלל, עדויות זה משהו שקשה למסור.
<הדר אליהו: אני מסכימה.