GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יצחק קדמן: לכן כל מה שאמרת הוא נכון וצריך להדליק אצלנו הרבה נורות אדומות מעצם העבודה- - -
יפעת שאשא ביטון: רגע, אני חייבת להתייחס להערה הזאת, סלח לי.
יפעת שאשא ביטון: מה זאת אומרת 'אסור לקבל ילדים צעירים'?
יפעת שאשא ביטון: אם לא מקבלים ילדים צעירים - - - <קריאה:> ילדים בני שלושה חודשים - - -
יפעת שאשא ביטון: כאילו מה, במקום להגיד: 'חבר'ה אנחנו יוצאים מפה באמירה שאנחנו מוקעים את הדבר הזה מכל וכל ואנחנו מנסים למצוא פתרונות', אז להזיז את הבעיה.
יפעת שאשא ביטון: <קריאה:> יש סיבות אחרות לא להגיע - - -
יפעת שאשא ביטון: סליחה דוקטור קדמן, אבל - - -
<יצחק קדמן: אני לא אמרתי את ההערה הזאת.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת, היא אמרה את זה.
<יצחק קדמן: לכן אני חושב שאנחנו צריכים להשקיע יותר ולא פחות באיתור, בהעמדה לדין, בענישה חמורה, אבל יותר מכל במניעה.
<יצחק קדמן: אני רוצה להגיד מילה על מניעה.
<יצחק קדמן: אנחנו נכנסנו בשעתו למעונות כדי להדריך אותם באיתור ילדים בסיכון בגיל הרך.
<יצחק קדמן: הייתה תכנית נהדרת עם משרד הכלכלה.
<יצחק קדמן: משום מה משרד הכלכלה הפסיק את זה, אני לא יודע למה.
<יצחק קדמן: יש לנו תכנית מוכנה ואני פונה אליך גברתי יושבת הראש כמו למשרד הכלכלה.
<יצחק קדמן: יש לנו תכנית מוכנה למניעת טלטול תינוקות, גם זה אחד הדברים הכי קשים שיש בגילאים האלה.
<יצחק קדמן: אנחנו הצלחנו להיכנס יוצא מן הכלל למחלקות יולדות וילודים בבתי חולים, לטיפות חלב - - -
יפעת שאשא ביטון: תסביר לי מה המהות.
יפעת שאשא ביטון: מה זאת אומרת תכנית למניעת טלטול תינוקות?
<יצחק קדמן: חלק מהפגיעות בילדים נעשה לא בכוונת מכוון לפצוע את הילד, אלא כתוצאה מאובדן עשתונות.
<יצחק קדמן: הרבה פעמים בגלל בכי בלתי פוסק שכתוצאה ממנו, ואובדן העשתונות, לוקחת האימא או האבא או המטפלת או שמישהו אחר לוקח את הילד ופשוט מנער אותו כדי להפסיק.
<יצחק קדמן: הוא לא מודע לזה או שהיא לא מודעת שזה גורם נזקים לפעמים בלתי הפיכים, לפעמים גם נגמר במוות.
<יצחק קדמן: יש לנו תכנית מה לעשות, איך להתמודד עם הבכי, איך להבין מה אסור ומה לא אסור כאשר מדובר באחזקה של ילד, בזריקה של ילד וכדומה.
<יצחק קדמן: במקומות בהם עבדנו הגענו למצב שבו 92% מאלה שעברו את ההשתלמות ידעו בדיוק לזהות מה זה טלטול תינוקות ומה הנזקים שהוא גורם.
<יצחק קדמן: לדעתי, מנענו הרבה מאוד מקרים.
<יצחק קדמן: אנחנו הצענו את התכנית הזאת למשרד הכלכלה.
<יצחק קדמן: אפשר לעשות את זה, אפשר למנוע מאות מקרים של נזקים, ולפעמים בלתי הפיכים.
<יצחק קדמן: אני קורא למשרד הכלכלה לחזור ולפתוח את השערים.
<יצחק קדמן: מה שעשינו בהצלחה במחלקת יולדות ובתי חולים שהיום הן לא עוזבות את בתי החולים אחרי לידה לפני שהן קיבלו השתלמות קצרה בנושא מניעת טלטול – אפשר לעשות גם במעונות, זה רלוונטי.
<יצחק קדמן: הצעה נוספת.
<יצחק קדמן: אני פונה למשרד המשפטים ומשטרת ישראל, בואו נפסיק להשתמש במושג 'סגירת תיק מחוסר עניין לציבור' כאשר מדובר בקטין.
<קריאה: שינו את המונח.
<יצחק קדמן: אנחנו שומעים שעדיין ממשיכים להשתמש בזה.
<קריאה: כן, אבל המונח שונה.
<יצחק קדמן: אני מציע להפסיק להשתמש בזה כי זה בעצמו יוצר רושם שמודבר בדבר לא רציני.
<יצחק קדמן: הצעה שלישית שאני מציע לגברתי היושבת הראש, עד שיעבור החוק לפיקוח ורישוי של מסגרות לגיל הרך, אני מציע לתקן את החוק הקיים שהוא לא טוב.
<יצחק קדמן: חוק הפיקוח על המעונות, להוסיף שם שלא יתקבל או לא תתקבל לעבודה מי שהורשעה בעבירת מין או בעבירה של אלימות כלפי ילדים.
<יצחק קדמן: אפשר לתקן את זה תוך חמש דקות, עד שיבוא החוק הגדול.
<יצחק קדמן: החוק הגדול דורש תקציבים – זה לא דורש תקציבים.
<יצחק קדמן: לפחות נמנע את המצב שמי שהוא הורשע או מי שהוגש נגדו כתב אישום בנושאים האלה לא יוכל לחזור, לא יוכל להתקבל לעבודה.
<יצחק קדמן: את זה אפשר לעשות באופן מידי.
<יצחק קדמן: באופן גדול יותר, אני חושב שמוכרחים לחוקק את החוק הזה שאת הגשת אותו.
<יצחק קדמן: אנחנו כמעט הצלחנו להעביר אותו בכנסת הקודמת ובכנסת לפני הקודמת, עמדנו כפסע לפני קריאה שנייה ושלישית.
<יצחק קדמן: הגיע הזמן שהחוק הזה יחוקק, הוא יפתור לא מעט בעיות.
<יצחק קדמן: אני גם מציע לחשוב מחדש, לחשוב אם לא צריך ענישת מינימום בנושא של התעללות בילדים קטנים וחסרי ישע.
<יצחק קדמן: היום אין חוק מינימום, את זה יש רק לגבי עבירות מין.
<יצחק קדמן: יכול להיות שעל עבירה כזאת, בגלל חומרתה, צריך לחוקק חוק מיוחד של ענישת מינימום.
<יצחק קדמן: דבר אחרון, המחקרים בקרימינולוגיה מראים - - -
יפעת שאשא ביטון: אין בעבירות מין ענישת מינימום?
<קריאה: כן, חמישית מהעונש.
יפעת שאשא ביטון: אז איך היא מגיעה, בגלל הסדרי הטיעון הם מגיעים לכל - - -
<יצחק קדמן: אי אפשר לעשות הסדר טיעון על פחות מענישת מינימום.
יפעת שאשא ביטון: איך קרה שבפגיעות מין אנשים קיבלו חצי שנת עבודת שירות וכל מיני קשקושים כאלה?
<לילך וגנר: גם עונשי מינימום לפי 355 לחוק העונשין שקובע עונש מזערי, מאפשר לסטות ממנו מנימוקים מיוחדים שירשמו.
<לילך וגנר: כשיש סטייה, אני מניחה שזה נעשה במסגרת הסעיף הזה.
<יצחק קדמן: או שיש את השילוב של עונש ממשי ועונש על תנאי.
יפעת שאשא ביטון: כאן בכנסת לכל חוק יש עוקפי חוק מכל מיני כיוונים.
<לילך וגנר: זה מראש מתכונת של עונש מינימום כדי שהוא יהיה חוקתי, שתהייה אפשרות לסטות ממנו באותם מקרים מיוחדים כי אף פעם אי אפשר לצפות איזה מקרה יכול לצוץ.
<לילך וגנר: עונשי מינימום - - -
<יצחק קדמן: עדיין זה אומר שהוא נתון כלל, זה היוצא מן הכלל כשהשופט צריך לנמק למה הוא חרג.
<יצחק קדמן: הכלל הוא ענישת מינימום.
<יצחק קדמן: הדבר האחרון שאני רוצה להזכיר.
<יצחק קדמן: הדבר הכי חשוב הוא מניעה, אבל במניעה צריך לזכור, אני אומר דברים לא כדי להקל בענישה.
<יצחק קדמן: מסתבר ממחקרים בקרימינולוגיה שמה מרתיע עבריין פונטנציאלי.
<יצחק קדמן: מה שמרתיע זה לא חומרת העונש אלא מה הוא חושב על סיכוייו להיתפס.
<יצחק קדמן: אם המחשבה תהייה שאני אוכל להיתפס, המקרים ירדו.
<יצחק קדמן: אם המחשבה תהייה: 'בין כה אף אחד לא ידע כי הילד לא יכול לדבר כי הוא קטן מדי', המקרים יעלו.
<יצחק קדמן: לכן אנחנו צריכים להגביר, בין באמצעות חובת הדיווח ובין באמצעים אחרים שאני לא שולל אותם, כמו ההצעה של חבר הכנסת שמולי, אנחנו צריכים להגיע למצב כזה שמטפלת תחשוב פעמיים מה הסיכוי שלה להיתפס.
<יצחק קדמן: אם היא תחשוב שהסיכוי גבוה, הסיכוי שהיא תמנע הוא יותר גבוה.
<יצחק קדמן: לכן אנחנו צריכים לעשות הרבה יותר כדי למנוע בהתרעה בעצם את המחשבה: 'אני לא אוכל להיתפס'.
<יצחק קדמן: אנחנו צריכים לשנות את הגישה הזאת של: 'אני לא אוכל להיתפס' – הסיכוי שאז נמנע הולך וגדל.
יפעת שאשא ביטון: אני באמת רשמתי באחת ההמלצות את הנושא של שינוי ההגדרה של 'חוסר עניין לציבור'.
יפעת שאשא ביטון: את אומרת שכבר לא משתמשים בזה?
<דפנה רומן: לדעתי ההגדרה הזאת שונתה - - -
עבדאללה אבו מערוף: אבל שומעים את זה בתקשורת.
עבדאללה אבו מערוף: לפחות עדיין שומעים את זה.
יפעת שאשא ביטון: דפנה רומן.
דפנה רומן: למיטב ידיעתי.
דפנה רומן: אני אוכל לבדוק את זה, לאו דווקא לעבירות האלה אלא בכלל ההגדרה: 'חוסר עניין לציבור' שונתה ל'התיק אינו מתאים לטיפול פלילי' – אני אוכל לבדוק אם זה באמת שונה.
יפעת שאשא ביטון: בכל מקרה אנחנו נבקש בהמלצות הוועדה שיבחנו את הסוגיה הזאת וישנו את המינוח.
יפעת שאשא ביטון: "צדק לילדים", שם בבקשה לפרוטוקול.
יפעת שאשא ביטון: אתה מייצג אותם?
<עומר להט: אני עומר להט.
<עומר להט: כל אחד מייצג כיוון אחר של "צדק לילדים".
יפעת שאשא ביטון: אז תצטרכו לעשות בקצרה כל אחד כדי שנוכל - - -
<עומר להט: אני בתחום האישי שלי, אני לא יודע אם אתם מכירים את מקרה - - -
יפעת שאשא ביטון: שם לפרוטוקול בבקשה.
<עומר להט: שני ילדיי חוו התעללות קשה בגן בחולון, פרשה בה הואשמו 7 נשות צוות מתוך 9.
<עומר להט: 9 על 65 ילדים, אחלה יחס.
<עומר להט: 7 מואשמות באלימות קשה.
<עומר להט: בין היתר, מה שאני ראיתי במצלמות האבטחה, הטחות על הרצפה.
<עומר להט: אני ראיתי את הילדים.
<עומר להט: הטחות על הרצפה, על עמודי בטון, סטירות, משיכות אגרסיביות, בעיטות, זריקת ילד על ילד אחר, משיכות בשיער, השכמה אלימה מהמזרנים, דריכה על אצבעות הילדים והרגלים, דריכה על ראש של ילד, מכות בפנים, נעיצת אצבעות בעיניים – על הילד שלי הפרטי - - -
מסעוד גנאים: בגן אחד כל זה?
<עומר להט: בגן אחד על ידי 7 נשות צוות.
יפעת שאשא ביטון: מה הן קיבלו?
<עומר להט: הנה.
<עומר להט: תלונה הוגשה באוגוסט 2014.
<עומר להט: 2014, צוק איתן, המקום היה במתחם תת-קרקעי של אחד ההורים בגן, מצלמת אבטחה של העסק.
<עומר להט: שוב, את כל התמונה הזאת אני ראיתי בעיניים.
<עומר להט: אוגוסט 2014 הוגשה תלונה.
<עומר להט: התחננו בפני משטרת ישראל שתיקח את המלצות, את החומר המצולם, זה לא קרה ורק בשמחת תורה, 15 באוקטובר היא אספה את החומרים, בוצעו מעצרים ל-5 נשות צוות.
<עומר להט: הן שוחררו בתנאים - - -
יפעת שאשא ביטון: בסופו של דבר הורשעו 7 נשות צוות?
<עומר להט: רק ביולי 2016 שופט הסתכל.
<עומר להט: פעם ראשונה הסתכל על החומר המצולם.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שורה תחתונה.
יפעת שאשא ביטון: הורשעו נשות הצוות?
<עומר להט: עוד לא היה דיון.
<עומר להט: מסתובבות חופשי, עוסקות בעבודה עם ילדים.
<עומר להט: הודו בשידור טלוויזיה שהן ממשיכות להפר תנאי שחרור – משטרת ישראל סגרה.
<עומר להט: הפרקליטות רצתה להגיע לעסקת טיעון.
יפעת שאשא ביטון: מוסד פרטי?
<עומר להט: מוסד פרטי.
<עומר להט: <קריאה:> המשטרה לא סגרה.
<עומר להט: אמרת שמשטרת ישראל סגרה.
<עומר להט: לא.
<עומר להט: אני אתקן.
<עומר להט: בעלת הגן נצפתה בצילומים והודיעה על כך בחדשות ערוץ 1 שהיא המשיכה לעסוק בעבודה עם ילדים למרות צו ההגבלה.
<עומר להט: אני הגשתי תלונה ב-22 באוקטובר, אפילו לא קיבלתי את התשובה שזה נסגר מחוסר ראיות.
<עומר להט: לא קיבלתי את התשובה, אבל בררתי אותה.
<עומר להט: אנחנו שנתיים אחרי, הן הולכות מחויכות, הולכות ברחובות.
<עומר להט: אנחנו רואים אותם עם הילדים שהן תקפו - - -
יפעת שאשא ביטון: תקשיבו, זה מחדל.
יפעת שאשא ביטון: איך שלא מסתכלים על זה, גם מבחינת העיכוב בטיפול וגם מבחינת ההתייחסות, אף אחד לא יצליח לשכנע אותי שאין פה מחדל.
יפעת שאשא ביטון: באמת, במיוחד שהדברים מתועדים, לא צריך לחפש אותם ולחפש ראיות לא מסייעת ולא מאחרת, והאנשים האלה חופשיים.
יפעת שאשא ביטון: יותר גרוע מזה, כבר אין לי בעיה שהם יהיו חופשיים ויהיו במקום עם עצמם, הם בעצם באים במגע עם הילדים וזה פשוט מחדל.
<דפנה רומן: אני רוצה להגיד משהו.
<דפנה רומן: קודם כל במקרים שאני מכירה, וזה מקרה שאני לא מכירה, המשטרה מטפלת במאוד בחומרה וגם המעצרים נעשים.
<דפנה רומן: גם במקרה של קריית ביאליק המעצר נעשה סמוך להגשת התלונה.
<דפנה רומן: נעשות פעולות חקירה מאוד אינטנסיביות מאז הגשת התלונה.
<דפנה רומן: אנחנו מתייחסים מאוד בכובד ראש - - -
יפעת שאשא ביטון: הגברת הורחקה שם?
<דפנה רומן: הגברת נעצרה, נחקרה, הובאה לבית משפט, בית משפט שחרר אותה בהרחקה של כמה ימים מהאזור, זהו.
<דפנה רומן: אנחנו ביקשנו - - -
יפעת שאשא ביטון: הרחקה של כמה ימים מהאזור זה אומר שכעבור כמה ימים היא יכולה לחזור.
<דפנה רומן: זאת החלטה של בית משפט.
<דפנה רומן: בית המשפט שחרר בתנאים האלה מכיוון שהיא מבוגרת, מכיוון שאין לה עבר, מכיוון כל מיני סיבות מקלות, למרות שהם ראו את חומרת האירוע.
<דפנה רומן: אנחנו ביקשנו מעצר, אנחנו התייחסנו מאוד בחומרה.
<דפנה רומן: אנחנו מתייחסים מאוד בחומרה.
<דפנה רומן: בכל מקרה שאני בדקתי, וזה לא המקרה הראשון, אני ראיתי התנהלות מאוד מאוד מקצועית ומאוד לוקחים בכובד ראש את כל הטיפול.
<דפנה רומן: אני לא מכירה את המקרה הספציפי הזה.
<דפנה רומן: אני כן יכולה להגיד ככלל, ממה שאני יודעת ובדקתי כמה וכמה מקרים, כן הייתה התנהלות מאוד מחמירה בעבירות האלה ומיד יש מעצר.
<דפנה רומן: למרות שלאו דווקא זה מתאים למעצר אנחנו כן מבקשים מעצר.
<עומר להט: באוגוסט הוגשה תלונה.
<עומר להט: ברור שלוקח זמן.
<עומר להט: אגב, "אי אפשר לצפות 9 שעות", לפי הפרקליטות, "של אלימות נטו, אלימות בזדון כלפי ילדים - - -
יפעת שאשא ביטון: אי אפשר לצפות 9 שעות.
יפעת שאשא ביטון: נו, מספיק לצפות כמה דקות כדי להבין שקורה שם משהו.
<עומר להט: ברור שלוקח זמן - - -
<הילה כץ: כדי לגבש ראיות אתה צריך לצפות בכל השעות האלה כי את לא רוצה שאנחנו נגיש כתב אישום רק על האירוע האחד שראו את כל החומר.
יפעת שאשא ביטון: בסדר, אבל מאז עברו כמה שנים ולא רק 9 שעות.
<הילה כץ: עוד פעם, גם אני לא מכירה את המקרה הספציפי הזה - - -
יפעת שאשא ביטון: בואו נסכם.
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח שאתה תעביר את המקרה לוועדה.
יפעת שאשא ביטון: אני אעביר אותו למשרד המשפטים לבדיקה כדי לראות אם נעשה שם כשל ואיך אנחנו בעצם מונעים מאותם אנשים שמתועדים.
יפעת שאשא ביטון: אני ארצה בבקשה את אותו תיעוד על אותם אנשים שמתועדים, לבוא במגע עם ילדים ובטח ובטח שלא לטפל בהם.
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת לקבל את הדברים.
יפעת שאשא ביטון: יערה, בבקשה, אבל בבקשה בקצרה כי אנחנו רוצים לסכם.
<יערה שילה: ממש בקצרה.
<יערה שילה: אני רוצה להתייחס לכמה דברים.
<יערה שילה: אחת, הארגונים, אני יודעת את זה, הם מעבירים ממקום למקום את המטפלות שמדווחות על אלימות.
<יערה שילה: מטפלת מדווחת על מטפלת אחרת והם אומרים: 'אה, הן לא הסתדרו ביניהן, טוב נעביר אותה מקום'.
<יערה שילה: זה קורה כל הזמן.
<יערה שילה: לדעתי צריך להעניש את הארגונים, לתת איזה קנס ואז תהייה הרתעה.
<יערה שילה: דבר נוסף, לגבי חוקרי ילדים – מרגע שיש תלונה במשטרה ועד שמגיע חוקר ילדים - - -
יפעת שאשא ביטון: טוב, אין מה לחקור פעוט בין חצי שנה ושנה, כך שזה פחות רלוונטי.
<יערה שילה: כן, אבל בגילאים יותר גדולים זה לוקח מלא זמן, זה גם משהו שצריך לראות איך מקצים יותר חוקרי ילדים על מנת - - -
יפעת שאשא ביטון: זה כבר לא כך.
יפעת שאשא ביטון: <קריאה:> היו שנים שהיה מחסור מאוד גדול בחוקרי ילדים.
יפעת שאשא ביטון: המצב השתנה - - -
יפעת שאשא ביטון: היום כולם מאוישים, 100 חוקרים.
יפעת שאשא ביטון: <קריאה:> 100 תקנים.
יפעת שאשא ביטון: עושים עבודה ובמקרים חמורים יש הגעה מידית ובדברים אחרים יש קשיים- - -
<יערה שילה: וגם הטיפול במשטרה, מה שהוא ציין, אני יודעת באופן אישי על הסייעת שהילד שלה נפטר, היא סייעת בגנים שלנו, עדיין החקירה שם, שום דבר לא זז בקצב נורמלי – זה משהו שיש לעשות איתו.
<יערה שילה: גם הענישה בסופו של דבר היא ענישה מאוד מאוד מינימלית.
<יערה שילה: לדעתי, הדבר הכי קשה זה שהם חוזרים בחזרה.
<יערה שילה: הדבר האחרון, שבעיניי הוא קריטי, המסגרות הפיראטיות והפרטיות, פיראטיות לגמרי.
<יערה שילה: 75% מהילדים נמצאים במסגרות פיראטיות שזה לא נורמלי.
יפעת שאשא ביטון: את זה אנחנו כבר - - -
<יערה שילה: צריך מינימום אישור של המשטרה.
יפעת שאשא ביטון: דקה ברשותך כדי שנוכל להתקדם לדיון הבא שהוא קשור גם לדיון הזה.
<ענבל אביב: בהמשך למה שנאמר פה, וכמו שדוקטור קדמן ציין באחת מההמלצות שלו, אנחנו רוצים לקדם הצעת חוק שכל מי שמועמדת לעבוד במסגרת של ילדים, להציג אישור מהמשטרה להעדר עבירות מין - - -
יפעת שאשא ביטון: היום זה קורה?
<ענבל אביב: היום זה לא קורה.
<יערה שילה: רק לגברים.
<ענבל אביב: רק לגברים ורק לעבירות מין לגברים.
<ענבל אביב: אנחנו רוצים - - -
יפעת שאשא ביטון: חבר'ה, אי אפשר כולם ביחד, בואו ניתן לה להשלים.
<ענבל אביב: היום רק גברים שנכנסים למסגרת של ילדים הם חייבים להציג אישור על העדר עבירות מין, רק עבירות מין בלבד ולא עבירות אלימות.
<ענבל אביב: אנחנו רוצות להרחיב את החקיקה כך שגם נשים תצטרכנה להציג אישור כזה ושהאישור יהיה על עבירות מין ועל עבירות אלימות.
<ענבל אביב: יש לנו הצעת חוק שהעברנו אליך לקראת הדיון בוועדה.
<ענבל אביב: אני רוצה גם להגיד שבעבודה שלנו על ניסוח החוק אנחנו פנינו גם לארגונים שמפעילים מעונות גם בחינוך הרגיל וגם בחינוך המיוחד, בחינוך המיוחד הם יותר מועדים לאלימות, יש הסכמה בקרב המעונות לחקיקה הזאת למרות שזה מטיל עליהם עומס ואחריות.
<ענבל אביב: אנחנו גם בדקנו עם הוועד של המטפלות אצלנו ב"ויצ"ו", גם הן תומכות בחקיקה הזאת.
<ענבל אביב: אנחנו מאוד מקוות שבעזרת הוועדה וחברי הכנסת שנמצאים פה נצליח לקדם חקיקה כזאת, כי כמו שדוקטור קדמן אמר, זה משהו שאפשר לעשות יחסית בקלות ובפשטות.
יפעת שאשא ביטון: קיי, אתן ככה כבר עניתם על השאלה לגבי תעודת יושר.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נכניס את זה להמלצות ואני אומרת את זה ולא בציניות, ו"ויצ"ו" כמו הארגונים האחרים יתחילו לעשות בדק בית ולגלות אפס סובלנות כלפי מטפלות שקצת סוררות.
יפעת שאשא ביטון: מי שסוררת פעם אחת תהייה גם פעם נוספת, זה עניין שהוא ככה במנגנון הפנימי שלה.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך, מתעלמים, מתעלמים.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה במשפט כי אתה חכית, אחר כך חברת הכנסת קארין אלהרר ואנחנו נסכם ונעבור לדיון הבא.
<רועי וינשטיין: נגיע גם לדיון הבא.
<רועי וינשטיין: זה פחות, אבל אני שומע את כל הכיוונים.
<רועי וינשטיין: אני מאוד פעיל חברתי בכל הנושא שקשור לילדים ונפגעות ונפגעים של קורבנות אונס.
<רועי וינשטיין: מה שאני מצליח לשמוע מכל הכיוונים בעצם, תקני אותי כבוד היושבת ראש, פתאום כולם קורבנות חוץ מהילדים: 'לנו אין מספיק כוח אדם, לנו אין מספיק זה, לנו אין - - - -
יפעת שאשא ביטון: את זה לא שמעתי ואיפה ששמעתי הוקעתי.
<רועי וינשטיין: אני אומר שיש פה בעיה מבנית.
<רועי וינשטיין: את דיברת על לצאת מחוץ לקופסה.
<רועי וינשטיין: אנחנו חושבים שאנחנו כל הזמן מדברים כל הזמן על לנסות, יותר אתה ויותר אתה כשבעצם אנחנו בשום מקום לא מציעים יותר שקיפות.
<רועי וינשטיין: אנחנו רק מציעים עוד מערכת ועוד דלת לנסות לפתוח בדרך לראות את המציאות כמות שהיא.
<רועי וינשטיין: היום אם אתה רוצה לעבוד בבנק, אם אתה רוצה לעבוד בטלמרקטינג או אם אתה רוצה לעבוד במשטרה אתה נדרש לשקיפות.
<רועי וינשטיין: כרגע אנחנו צריכים להודות בעובדה אחת מאוד פשוטה, הילדים שלנו זה מוצר, נוציא לרגע את הרגש החוצה כשכולם עושים ואו כשנותנים למישהו בראש.
<רועי וינשטיין: זה מוצר שכרגע הוא מוזנח, הוא מוזנח על ידי כל הגורמים.
<רועי וינשטיין: דור העתיד שלנו נהייה מוצר והמוצר הזה הוא המוצר הכי הכרחי שיש למדינת ישראל.
<רועי וינשטיין: כיום אנחנו עומדים בפני מערכת שלוקחת את המוצר הכי יקר לה ופשוט מתעלמת ממנו כי אין זמן, אין משאבים אין זה.
<רועי וינשטיין: כל מה שצריך זה לא יותר משאבים.
<רועי וינשטיין: היום הולנד מנהלת מערכת חינוך מהמוצלחות בעולם בשליש מהתקציב והתוצאה שם היא - - -
יפעת שאשא ביטון: כי כמו שנאמר כאן, זה גם השקיפות, זה כוח האדם, זה מצלמות, זה כל מה שאפשר להפעיל כמנגנונים שבסופו של דבר ימנע.
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת קארין אלהרר.
יפעת שאשא ביטון: תתייחסי לדיון הזה ונפתח את הדיון הבא.
קארין אלהרר: אני מתנצלת שלא הגעתי לתחילת הדיון.
קארין אלהרר: תראו, לפני שאנחנו חברי כנסת ונבחרי ציבור אנחנו גם הורים לילדים.
קארין אלהרר: כאימא לילד בן שנתיים ותשעה חודשים, אני מוצאת את עצמי כל בוקר מתפללת.
קארין אלהרר: מתפללת שלא יקרה מה שאני רואה בטלוויזיה לילד הפרטי שלי.
קארין אלהרר: עכשיו, הגננת מקסימה והצוות נהדר ואני בטוחה שלא היה ולא יהיה הורה שחשב שהגננת לא מקסימה ושם את הילד שלו אצלה.
קארין אלהרר: ברור שזה לא משהו שניתן לחזות מראש.
קארין אלהרר: אני שואלת את עצמי מה עוד צריך לקרות, כמה עוד סיפורים מזעזעים אנחנו עוד נשמע עליהם לפני שנקבל החלטה ברורה שיהיה פיקוח סדור על מעונות יום, שתהיינה מצלמות.
קארין אלהרר: תראו, גם אני בהתחלה אמרתי שמצלמות זה דבר בעייתי, כי מה, לכי תדעי באיזו סיטואציה את רואה את הילד בדיוק בדקה שאת רוצה לראות במצלמה ובדיוק הגננת כועסת על הילד.
קארין אלהרר: זה נראה לך שמו שמיים, מה פתאום היא כועסת על הילד ולא ראית את כל הסיטואציה קודם.
קארין אלהרר: אני אומרת שהמצלמה לא צריכה להיות לעיני ההורה כל הזמן, שתהייה מצלמה לעיניי מנהלת הגן.
קארין אלהרר: במידה וחלילה אנחנו רואים שינוי בהתנהגות של הילד נבקש לראות את המצלמות ונדע מה קרה שם.
קארין אלהרר: מדובר ביצורים הכי חסרי ישע שיש, שבהרבה פעמים אין להם את היכולת לדבר ולהביע מה קרה להם בגן.
קארין אלהרר: הנושא של הפיקוח, הנושא הזה של תעודות היושר, כל הדברים שדיברתם עליהם במהלך הדיון, זה לא פריבילגיה, זה כבר לגמרי חובה.
קארין אלהרר: כל יום שעובר שאנחנו לא ממלאים את החובה הזאת, אנחנו עושים עוול לילדים האלה.
קארין אלהרר: אני מאוד מקווה, ענבל, אני אשמח לחתום על הצעת חקיקה, להגיש כל הצעה שתקדם את הנושא הזה כי זה באמת, אומרים שזה העתיד שלנו, זה בדיוק שם, אלו הילדים האלה.
קארין אלהרר: תודה רבה על הדיון.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה חבר הכנסת מסעוד גנאים.
מסעוד גנאים: תודה רבה גברתי היושבת ראש.
מסעוד גנאים: את העניין העלינו לסדר היום של הכנסת, הייתה הצעה דחופה בקשר לפעוטונים ועל ההתנהלות - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, זה זה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו עכשיו סוגרים אותה ועוברים לצהרונים.
מסעוד גנאים: גם אז שם דיברנו שאנחנו מדברים על תופעה שהיא מאוד קשה, מאוד חמורה, מאוד מסוכנת כי את הדבר היקר ביותר לנו אנחנו מפקידים בידי אלה שאמורים להגן על הילדים שלנו, לדאוג להם, אז הסכנה היא מאלה שהם צריכים להבטיח את חייהם והנאתם של הילדים שלנו.
מסעוד גנאים: לכן אני אמרתי במליאת הכנסת וגם היום, שאנחנו נעשה את הכול כחברי כנסת ונבחרי ציבור, אם זה על ידי הצעות חוק, אם זה על ידי גיבוי רשויות החוק בפיקוח על בעלות הפעוטונים האלה והגנים וגם להעניש.
מסעוד גנאים: אי אפשר, אם כל אחת שהתעללה, השתמשה באלימות נגד ילד ונגד תינוק תצא מזה בזול ובסוף גם תחזור לאותו עסק.
מסעוד גנאים: זהו, אז מה, התופעה תמשך וחלילה אנחנו נראה תינוקות וילדים שאיבדו את חייהם שם, היו מקרים כאלה.
מסעוד גנאים: היו מקרים, נדמה לי בבית שמש בגן או בפעוטון, אני לא יודע.
יפעת שאשא ביטון: ילד לא צריך למות כדי שאנחנו נתעורר ונטפל.
מסעוד גנאים: זהו.
מסעוד גנאים: זה חשוב.
יפעת שאשא ביטון: גם את זה צריך לזכור.
יפעת שאשא ביטון: כם אני מסכמת ככה במהירות כדי שנוכל לעבור לדיון הבא.
יפעת שאשא ביטון: ראשית, אני קוראת למערכת המשפט להחמיר את הענישה.
יפעת שאשא ביטון: שתצא קריאה מאוד מאוד ברורה.
יפעת שאשא ביטון: כפי שכבר צוין אנחנו מקדמים יחד הצעת חוק להתקנת מצלמות בגנים.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה כלי שיכול לסייע בידי מערכת המשפט ובמיוחד לנוכח העובדה שקשה לגייס ראיות מילדים, כל שכן מפעוטות ותינוקות רכים.
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת שתצא הנחיה ברורה גם ממשרד הכלכלה וגם בכלל, על השעיה של איש צוות שהואשם, עד לברור ובמיוחד כשיש ראיות שהן ברורות.
יפעת שאשא ביטון: שוב, אנחנו לרוב מטפלים במקרים שיש בהם ראיות, כי נורא קשה לדעת את זה בדרך אחרת כי הילד לא מדבר והוא לא יכול להציג את הדברים.
יפעת שאשא ביטון: הדרכת הצוותים לגבי הנושא של חובת דיווח.
יפעת שאשא ביטון: להוציא לכל הארגונים השונים, כולל, אני אשמח שמשרד הכלכלה גם יוציא תדרוך מטעמו לגבי הדרכת הצוותים על חובת הדיווח.
יפעת שאשא ביטון: שיהיה ברור שגם הארגון צריך לקחת אחריות בעניין הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת לשנות את ההגדרה של 'חוסר עניין לציבור'.
יפעת שאשא ביטון: ליצור הגדרות קצת יותר מעודכנות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמח לשמוע עדכון בנושא.
יפעת שאשא ביטון: לבקש שלא יהיה מצב שבו מטפלת נמצאת לבד בחדר.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, מבחינת נהלי עבודה ברור שתמיד הם נמצאים בצוותים של זוגות לפחות.
יפעת שאשא ביטון: לדרוש תעודת יושר מכולם ולא רק מגברים שנכנסים לתוך המערכת –מבחינתי זו מערכת חינוך לכל דבר.
יפעת שאשא ביטון: מטפלת שמגיעה שתגיש תעודת יושר כדי שלא יקרה מצב כדוגמת המצבים שהוצגו כאן.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נבחן הצעת חוק, שעובד שהורשע לא יכול לחזור חזרה למקום העבודה - - -
<יצחק קדמן: להעתיק את זה מחוק האומנה, זה פשוט.
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת קארין אלהרר מדווחת - - -
מסעוד גנאים: לעשות חוסן להגנת הצעת החוק כי מנטרלים אותה אחר כך בכל מיני - - -
יפעת שאשא ביטון: יש לקדם חקיקה שבעצם לא תאפשר למי שהורשע לחזור חזרה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו גם נבחן את סוגית ענישת המינימום.
יפעת שאשא ביטון: לגבי אורך המשפט, אני הגשתי את זה בהקשר של פגיעות מיניות בקטינים, אבל יכול להיות שבאמת צריך להרחיב את זה.
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת מכם לקבל את החומרים כדי שנוכל להעביר את זה גם למשרד המשפטים וגם למשטרה כדי לבדוק את אופן הטיפול במקרה.
יפעת שאשא ביטון: כם אני פותחת את דיון הוועדה בנושא: חוסר פיקוח על צהרונים – מחדל מתמשך.
יפעת שאשא ביטון: הצעה לסדר שהוגשה על ידי חברת קראין אלהרר אליה הצטרפו חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, חבר הכנסת איימן עודה וחברת הכנסת סופה לנדבר.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נגענו בשבועות האחרונים בסוגיית המזון והפיקוח על ההזנה בצהרונים.
יפעת שאשא ביטון: היום אנחנו ננסה להתמקד בהיבטים אחרים כדי שנוכל בעצם להרחיב את ההתייחסות לכל סוגית הפיקוח על צהרונים.
קארין אלהרר: אני מודה לך על קיומו של הדיון בזמן קצר כל כך.
קארין אלהרר: גברתי, במדינת ישראל שוהים אלפי ילדים בצהרונים שפועלים בלי רישיון, בלי פיקוח.
קארין אלהרר: העדר הפיקוח מביא לכך שפעמים רבות הטיפול הוא לא מקצועי, הוא לא עומד בתנאים תברואתיים, לא בטיחותיים, לא חינוכיים ובטח לא במידה מספקת.
קארין אלהרר: ילדים, בדקתי, פחות או יותר הממוצע הוא כ-15 שעות שבועיות ונראה לי שזה מספיק שעות כדי לוודא שהתנאים שבהם הם שוהים הם תנאים ראויים ורציניים.
קארין אלהרר: הצהרון הוא בעצם מסגרת בלתי פורמלית כהמשך ליום הלימודים ולכן צריך איזה מינימום תנאי כשרות.
קארין אלהרר: הם מופעלים על ידי שלל ארגונים, עמותות, עיריות, מלכ"רים (מוסדות ללא רווח).
קארין אלהרר: מ-2007 מאפשר משרד הכלכלה לצהרונים שעומדים בסטנדרטים, בקריטריונים מסוימים, לקבל הכרה של האגף למעונות יום ומשפחתונים של המשרד.
קארין אלהרר: תראו, חשוב להבין.
קארין אלהרר: אם היום זוג הורים רוצה לעבוד, אני לא רואה בררה אלא אם כן האמצעים בכיסו, והוא זקוק להמון אמצעים כדי להחזיק מטפלות, אם הוא רוצה או לא רוצה הוא מחויב לשים את הילדים בצהרונים.
קארין אלהרר: כשאנחנו מדברים על מסגרות חינוכיות ועל רצף חינוכי שאמור להינתן ותנאים תברואתיים, דברים המינימליים גברתי ולא מעבר לזה, אנחנו מוצאים את עצמנו באיזה חור שחור.
קארין אלהרר: יש את המסגרת החינוכית ואחריה יש משהו, זה אפילו לא ברמה של בייביסיטר שאני יודעת לבוא ולהגיד איפה היא יושבת, מהם התנאים, איפה השירותים, איזה אוכל הוא מקבל – כי זה בבית.
קארין אלהרר: בייביסיטר ומטפלת זה בבית.
קארין אלהרר: הדבר הזה הוא באמת בלתי סביר, הוא לא מתקבל על הדעת ולא ברור לי איך עד היום אין פיקוח על הדבר הזה.
קארין אלהרר: אני אומרת 'הדבר הזה' כי זה מפעל עצום.
קארין אלהרר: ראינו כתבות בטלוויזיה על המזון שמחולק בצהרונים שהוא פחות מהראוי למאכל.
קארין אלהרר: ראינו שאין פיקוח על מחירים.
קארין אלהרר: אין פיקוח על מחירים, האחד לוקח ככה השני אחרת, אלא אם זה של משרד הכלכלה ואז יש איזו סטנדרטיזציה.
קארין אלהרר: ראינו שהרווחה לפעמים בתמונה ולפעמים לא.
קארין אלהרר: בקיצור מה שעולה, הפועל היוצא שמה שבטוח שיש בלגן, כל היתר אנחנו לא יודעים.
קארין אלהרר: אני הגשתי הצעת חוק בשיתוף עם המועצה לשלום הילד שבצעם מבקשת לעשות רגולציה לצהרונים.
קארין אלהרר: אם אנחנו כמדינה באים ואומרים שאנחנו רוצים לעודד תעסוקת של אזרחים ואזרחיות, ואנחנו רוצים, אם אנחנו רוצים לאפשר להורים לממש את הפוטנציאל התעסוקתי שלנו ואם אנחנו לא רוצים, ואנחנו באמת לא רוצים להפקיר את הילדים כדי לאפשר את פוטנציאל התעסוקתי, המינימום שאנחנו צריכים לעשות כמדינה זה להפעיל רגולציה על צהרונים.
קארין אלהרר: אין לנו בררה אחרת, אין לנו מוצא אחר לדבר הזה.
קארין אלהרר: אנחנו לא יכולים לחייב הורים לממן מטפלות ומטפלים לשעות הארוכות בהם הילדים לא במסגרות חינוכיות.
קארין אלהרר: אני אומרת גברתי, בחופשות של חגים וחול המועד בעצם הצהרונים משמשים מסגרות כי אין מסגרת.
יפעת שאשא ביטון: להשאיר את הילדים עם ההורים שלהם.
קארין אלהרר: הצעת החוק אומרת שמשרד הבריאות צריך לפקח על תנאים סניטריים.
קארין אלהרר: משרד החינוך צריך לפקח על עניין של תכנים וכוח אדם.
קארין אלהרר: בסופו של דבר אנחנו לא יודעים מי מגיע לצהרונים האלה.
קארין אלהרר: מישהו יודע להגיד לי איזו הכשרה נדרשת ממישהי שעובדת בצהרון או מישהו שעובד בצהרון, מי יודע להגיד לי האם הוא עבר פעם עבירה פלילית למשל?
קארין אלהרר: <קריאה:> זה מאוד דומה לחוק הפיקוח על המעונות.
קארין אלהרר: אני אומרת שבסופו של דבר אני רוצה לדעת לאן הילדים הולכים.
קארין אלהרר: זה נראה לי אלמנטרי, זה נראה לי חשוב ובאמת יפה שעה אחת קודם.