GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יונה פרסבורגר: מתן הדרכה לרכזי תקשוב – אנחנו פוגשים הרבה פעמים רכזי תקשוב.
<יונה פרסבורגר: אני שואל אותם – תגיד, מה המצב של הסינון, זה עובד?
<יונה פרסבורגר: לא עובד אצלכם?
<יונה פרסבורגר: רכזי תקשוב לא יודעים מה קורה בבית הספר שלהם.
<יונה פרסבורגר: שהם יקבלו הדרכה ולפעמים רק שהם יוודאו שבכל מנוע חיפוש מצב בטוח נעול.
<יונה פרסבורגר: אפשר לנעול.
<יונה פרסבורגר: שזה יהיה דברים פשוטים.
<יונה פרסבורגר: צריך לכוון את רכזי התקשוב להכיר את ה - - -
יפעת שאשא ביטון: משפט סיכום, יונה.
<יונה פרסבורגר: כן, כן, אני מסכם.
<יונה פרסבורגר: והתקנת סינון על טאבלטים.
<יונה פרסבורגר: אנחנו בעידן חדש, הרבה WIFI.
<יונה פרסבורגר: אני לא נכנס לעניין הבריאותי כרגע, זה נושא בפני עצמו.
יפעת שאשא ביטון: דיברנו בו ארוכות.
<יונה פרסבורגר: דיברנו ארוכות, אבל ביסודי ילדים קולטים רשתות אחרות, חשוב.
<יונה פרסבורגר: יש אפליקציות מדהימות, מאד חדשניות שעושות עבודה מלאה גם על ה-WIFI, גם על רשת הסלולר ואפשר למצוא פתרונות מאד מאד יפים גם לטאבלטים או למחשבים ניידים.
<יונה פרסבורגר: בהצלחה לכולם.
<יונה פרסבורגר: כל מי שפה נמצא עושה עבודה.
<יונה פרסבורגר: אני שומע דברים שהם ממש נוגעים ללב.
<יונה פרסבורגר: מחזק לשמוע גם מצוות ההורים.
<יונה פרסבורגר: נקודה קטנה מבחינת הניסיון שלי להביא הורים, יש פה ראש נציגות הורים.
<יונה פרסבורגר: אנחנו מתאמצים מאד.
<יונה פרסבורגר: אנחנו עובדים הרבה עם יסודי כי אנחנו חושבים שהכל צריך להיבנות מהגילאים הקטנים, ההרגלים של זמן מסך נכון.
<יונה פרסבורגר: אנחנו מבקשים, ממש דרושים מבתי הספר, תארגנו ערבי הורים וילדים.
<יונה פרסבורגר: מניסיון, כשזה מאורגן טוב ובאים עם הילדים, עושים פעילות מקבילה לילדים, ההורים מקבלים את ההרצאה - - -
יפעת שאשא ביטון: יונה, הנקודה הזאת ברורה.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שדיברת בה.
<יונה פרסבורגר: אז מה קורה?
<יונה פרסבורגר: הרבה מנהלים אומרים – אין לנו תקציב - - -
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת מה קורה.
<יונה פרסבורגר: אין לנו תקציב לארגן ערב כזה.
<יונה פרסבורגר: צריך לעבור לשיטה חדשה.
<יונה פרסבורגר: קשה להביא הורים, זה נכון, אבל אם עושים ערבים משותפים, ההורים כולם מגיעים ואז זה יוצא בעוצמה מאד גדולה עם חוויה משותפת.
<יונה פרסבורגר: זה מקרב את ההורים לילדים וזה מחזק את החינוך המשותף.
<יונה פרסבורגר: תודה רבה.
יפעת שאשא ביטון: האמת שאם לא נהיה אופטימיים אז לא נצליח אף פעם להתקדם.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תודה רבה יוני.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו עוברים לאתי כהנא.
יפעת שאשא ביטון: לא סליחה, לעקיבא גנז ואחר כך אתי כהנא.
<עקיבא גנז: קודם כל תודה.
<עקיבא גנז: יש לי רק שאלה אחת קצרה.
יפעת שאשא ביטון: סליחה, אתה משרד התקשורת?
יפעת שאשא ביטון: אז אני אתן לך אחר כך.
<עקיבא גנז: קודם כל תודה לכולם.
<עקיבא גנז: אני רק רוצה לשאול בעצם שאלה אחת.
<עקיבא גנז: דיברו פה על הרבה מאד דברים חשובים ודיברו כאן על נושא של הרבה מאד מהלכים שהם מאד חכמים, מאד נכונים ובאמת יעזרו לכולנו להתקדם קדימה.
<עקיבא גנז: רק כנראה לצערי זה כנראה לא יהיה מחר בבוקר.
<עקיבא גנז: ייקח את פרק הזמן באופן טבעי.
<עקיבא גנז: נכון לעכשיו בבית הספר יש אפשרות לקבל הגנה, כמו שציינו פה על ידי בזק בינלאומי שהם הזכיין של משרד החינוך לנושא התקשורת, הספקת אינטרנט בבתי הספר.
<עקיבא גנז: עם פתרון התקשורת שלהם, משרד החינוך פנה אלי, אלינו, לאינטרנט רימון, ישב איתי לפני למעלה משנה על מנת להעביר את הפתרון של הקיים היום, כי יש פתרון שהוא מאד מאד חלקי ומאד מאד בעייתי ולא מספק את ההגנה, בלקבל את ההגנה מאיתנו על סמך בדיקות שלהם.
<עקיבא גנז: הם בדקו והבינו שאנחנו מספקים כאינטרנט רימון – כספק אינטרנט, לא כתוכנה – יש הבדל מאד גדול, נושא של הגנה באתרים מאובטחים, בגוגל תמונות, אנחנו יודעים לספק הגנה מלאה, וביקשו מאיתנו שאנחנו נצטרך לבזק בינלאומי.
<עקיבא גנז: מאז ועד היום העסק הזה תקוע ואני מדבר בשלושה חודשים האחרונים באופן שבועי עם בזק בינלאומי, על סמך דרישה ובקשה של משרד התקשורת שהעסק הזה ייושם על מנת לספק אינטרנט מוגן לבתי הספר.
<עקיבא גנז: העסק הזה תקוע.
<עקיבא גנז: אז בעניין הזה אני פונה שוב למשרד החינוך, תעזרו לנו בעצם לעזור לכם, כי הבקשה באה מכם ואנחנו נשמח להיות שם ונשמח לעזור, כי המטרה היא מטרה משותפת וחשובה.
<עקיבא גנז: רק התייחסות אחרונה, רק לחדד.
<עקיבא גנז: רוני, ציינת בתחילת דבריך, הנושא של הגנה, זה ממש לא קשור לעולם החרדי.
<עקיבא גנז: אנחנו מקבלים עשרות פניות מבתי ספר חילוניים, מהמגזר הערבי, כולם רוצים לקבל את ההגנה על הילדים.
<עקיבא גנז: זה לא קשור לא לחרדים ולא לדתיים ולא לחילוניים.
<עקיבא גנז: ציינת ש - - -
<רוני דיין: לא הבנתי אותי נכון.
<עקיבא גנז: אז אני מתנצל.
<רוני דיין: אמרתי הרוב - - -
<עקיבא גנז: זאת לא הכוונה, אבל היום אנחנו נמצאים, אני נמצא במשרד עם כ-250 בתי ספר שאומרים מחר בבוקר כבר רק תבואו ותחברו אותנו וחלקם הגדול מאד מרשתות של אורט.
<עקיבא גנז: אנחנו עובדים פה עם רשת אורט באופן אישי ועם רשת דרכא.
<עקיבא גנז: כולם מחכים לפתרון שלנו וכרגע זה תקוע ואם אפשר לעזור.
<עקיבא גנז: נשמח.
<עקיבא גנז: תודה רבה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה עקיבא.
יפעת שאשא ביטון: אתי, דקה קצרה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לקראת סיכום.
<אתי כהנא: כן, ממש כמה מילים קצרות.
<אתי כהנא: אנחנו כולנו רואים פה, גם מהדיון הזה, גם מדיונים קודמים וכל דיון שעוסק בנושא הזה, עד כמה הנושא הוא מורכב ועד כמה הוא רב פנים ויש כל כך הרבה דרכים וכיוונים לתקוף אותו ועד כמה זה חשוב שהכל ייעשה באמת בכל הכיוונים האלה.
<אתי כהנא: אנחנו, כרשות למלחמה בסמים ובאלכוהול, כמובן מתחברים לנושא הזה דרך תכנים שקשורים להפצה של סמים או שימוש לרעה באלכוהול או מכירת אלכוהול לקטינים וכו', ואנחנו שותפים גם בהקשרים של אכיפה לפרויקט של סוני, שותפים פעילים, מלאים, לפרויקט שסוני הציג אותו בנושא של פנייה להסרת אתרים שנעשית בהם פעילות של מכירת סמים, של סמי פיצוציות וגם שמעתם עוד קודם מישהי שדיברה על פרויקט בנושא שקשור לחינוך ומניעה בהקשר של סדנאות להורים, בית ספר אדלר וכו'.
<אתי כהנא: מה שאני רציתי להגיד, זה ברור לכולנו שלא ניתן למגר את התופעה הזאת, שלא ניתן לסגור אותה עד הסוף, אבל גם לא צריך לראות את הדברים, שזאת המטרה היחידה שיש.
<אתי כהנא: ולכן כל פעילות שנעשית, שיש בה ולו כדי לצמצם ולו כדי להכביד על אותם פוגעים, על אותם עבריינים שעושים שימוש ברשת, היא חשובה.
<אתי כהנא: זה צעד אחר צעד אחר צעד אחר צעד.
<אתי כהנא: וזה גם לא צריך לרפות את ידינו, המחשבה הזאת, הסיזיפית הזאת, שלעולם לא נצליח אלא להיפך.
יפעת שאשא ביטון: להיפך.
יפעת שאשא ביטון: זה רק אומר שיש לנו תפקיד הרבה יותר משמעותי, אם אנחנו לא יכולים לסנן את זה.
<אתי כהנא: בדיוק.
<אתי כהנא: כשכמובן כל הזמן צריך להיות עם הפנים קדימה, עם יוזמות חדשות, עם חשיבה מחוץ לקופסא, הכל כדי לתקוף את זה מכל הכיוונים ולעשות כמה שיותר.
יפעת שאשא ביטון: חשיבה מחוץ לקופסא תרתי משמע, לא רק שם אנחנו נמצא את הפתרון.
יפעת שאשא ביטון: עוד פעם אני אומרת, הפתרון הוא בידיים שלנו כאן, לצד כל הסינונים.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה אתי.
יפעת שאשא ביטון: נציג משרד התקשורת, מאיר בן בסט ולאחריו נציגת משפט המשפטים יפעת רווה.
יפעת שאשא ביטון: ממש במשפט, כי תיכף יאותתו לנו שאנחנו צריכים לגשת למליאה.
<מאיר בן בסט: קצר.
<מאיר בן בסט: על פי הוראות חוק התקשורת, באמת ספקי הגישה לאינטרנט מחויבים לספק שירות סינון יעיל, בהדגשה על יעיל, של אתרים ותכנים פוגעניים באינטרנט.
<מאיר בן בסט: יותר מזה, הן מחויבות שהסינון ייעשה על פי ניתוח המידע ולא על פי רשימות שחורות.
<מאיר בן בסט: עד היום התמקדנו בפיקוח ואכיפה בנושא של הצעת השירות, שירות הסינון החינמי למנויים.
<מאיר בן בסט: במסגרת הפיקוח שעשינו היטלנו עיצומים כספיים בסכום כולל של כמיליון שקלים ארבע פעמים על שלוש חברות שונות, על אחת מהן פעמיים.
<מאיר בן בסט: פירוט החברות באתר שלנו באינטרנט.
<מאיר בן בסט: הטענות של מי-טל ושל הדובר הקודם הן בהחלט במקום.
<מאיר בן בסט: אנחנו מתכוונים בשנת 2016 לבדוק ולעשות פיקוח על יעילות הסינון של המוצרים שמספקים - - -
<קריאה: אני מתנצל, מי הדובר?
יפעת שאשא ביטון: נציג משרד התקשורת, מאיר בן בסט.
<מאיר בן בסט: יחיאל שבי במקום, הוא לא נעלם לשום מקום.
<מאיר בן בסט: זהו.
<מאיר בן בסט: אנחנו מתכוונים לעשות כזאת פעילות פיקוח, לבדוק את יעילות סינון המוצרים החינמיים ולטפל בזה בהתאם.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תודה רבה מאיר.
יפעת שאשא ביטון: יפעת, בבקשה.
<יפעת רווה: כן, את אחד הדברים הזכירו, אבל אני רוצה לשים עוד טיפה דגש על הפעילות שלנו, גם את השותפות במערך מאור, מערך מאד חשוב שמהמשרד לביטחון הפנים מוביל וגם הפרויקט שלנו של כניסה לבתי הספר.
<יפעת רווה: הנושא המניעתי הוא קריטי.
<יפעת רווה: אנחנו נכנסים לבתי ספר, גם אני עומדת להעביר שיעור בלוד לשלוש כיתות ה'.
<יפעת רווה: אנחנו רואים כמה הדברים האלה אפקטיביים.
<יפעת רווה: אני יודעת שאצלנו בבית הספר, אני גם אמא, לצורך העניין במבשרת ציון בית הספר החליט לקחת על עצמו את העניין הזה והילדים עצמם.
<יפעת רווה: זאת אומרת ברגע שילד מעלה משהו שהוא אפילו טיפה מעליב, כבר כל הילדים האחרים מיד יורדים עליו והדבר הזה אפקטיבי מאין כמוהו.
<יפעת רווה: זה יותר אפקטיבי מאשר בדיעבד להתחיל להעמיד לדין, עם כל הקושי הכרוך בזה.
<יפעת רווה: אז באמת אני מקווה שנמשיך בעניין הזה.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, באמת ראויה לציון היוזמה של משרד המשפטים לרדת לשטח ולתת דגש על הנושא של בריונות ברשת.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שכמו שאמרנו מקודם, המודל שלנו והיכולת שלנו אנחנו להעביר את זה לשטח היא מאד משמעותית, אז באמת יישר כוח על המיזם הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני מתנצלת בפני אחרים שלא הספקנו לתת לכולם לדבר.
יפעת שאשא ביטון: התחלנו בכל הנושא של אכיפה ואני חושבת שהמסר החזק שיוצא מהשולחן כאן וצריך לומר אותו באומץ – לא נצליח למגר את התופעה רק באמצעות אכיפה וסינון וזה תמיד איפה שהוא ישיג אותנו.
יפעת שאשא ביטון: ולכן משולש הזהב במקרה הזה הוא באמת נושא האכיפה לצד שיתוף הפעולה עם ההורים ומערכת החינוך, כל נושא ההסברה וההעלאה למודעות וכמובן שיתוף הפעולה עם הילדים, שגם אותם ראינו כאן ואם אנחנו נצליח כולנו ביחד לקשור ולשלב ידיים, אז אנחנו נצליח לפחות למזער את תופעת הבריונות והחשיפה לתכנים קשים ברשת.
יפעת שאשא ביטון: אני פונה למשרד לביטחון פנים.
יפעת שאשא ביטון: דיברתם על אכיפה אלטרנטיבית ועל כך שצריך לקיים חשיבה על תכנית כשזו, אז אני אשמח מאד שאתם תקיימו את זה ותצליחו אולי להגיע אפילו למשהו ראשוני תוך חודש מהיום.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמח כוועדה לקבל את הממצאים שלכם ולראות כיצד אתם מתקדמים.
יפעת שאשא ביטון: אם יש תהליכי חקיקה משמעותיים מתוך הסקירה שלכם לגבי מה שקורה בעולם, שהם פחות מורכבים ממה שמונח היום על שולחן הכנסת, אז גם כן הוועדה תשמח לקבל כדי לראות איך אנחנו נוכל לקדם את זה.
יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך, ראשית באמת יישר כוח על התהליכים שמתפתחים ובאמת החשיבות שאתם נותנים לנושא.
יפעת שאשא ביטון: אני מאד אשמח שתכנית שומרי מסך תהיה תכנית ולא פרויקט; שהיא תהיה כלל מערכתית והיא באמת תלך ותתרחב לכלל המערכות הבית ספריות בארץ.
יפעת שאשא ביטון: השיתוף של התלמידים פה הוא מתבקש ואני בטוחה שדרכם אנחנו נצליח לפתור הרבה יותר ממה שאנחנו נוכל לפתור מסביב.
יפעת שאשא ביטון: לבחון את סוגית הסינון, וכאן זה גם בשיתוף עם משרד התקשורת, לבחון את סוגית הסינון של התקשוב בבתי הספר, בין אם זה בטאבלטים – היום אנחנו יודעים שיש לא מעט פרויקטים – ובין אם זה ה-WIFI ולראות איך אנחנו באמת ממקסמים, לצד כל הפעילות ההסברתית האחרת.
יפעת שאשא ביטון: והאתגר הכי גדול, שאני יודעת שהוא לא רק בהקשר הזה אלא בכלל, זה איך אנחנו מגייסים ומחזירים את ההורים לתוך המערכה הזו.
יפעת שאשא ביטון: משרד התקשורת, דיברת על פיקוח ואכיפה, אז אנחנו נשמח באמת לראות אם יש תכנית מסודרת להגברת הפיקוח והאכיפה ולייעול של הסינון.
יפעת שאשא ביטון: שמענו פה לא מעט עדויות שהסינון הוא לא תמיד יעיל.
יפעת שאשא ביטון: לפעמים הוא מסנן את מה שלא צריך ואת מה שכן צריך הוא לא מסנן.
יפעת שאשא ביטון: הילדים שלנו שם בחזית, אז אני אשמח מאד לקבל מכם תוך חודש תכנית שמפרטת את אתם מתכוונים להתמודד עם הנושא.
יפעת שאשא ביטון: אני בטוחה שזה לא הדיון האחרון, אבל אני מקווה שגם נוכל להתקדם מדיון ולדיון ונשיג את המטרות.
יפעת שאשא ביטון: כם פותחת את דיון הוועדה בנושא המזון המסופק בצהרונים ובתכנית ההזמנה במוסדות החינוך – איכותו והפיקוח עליו.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו למעשה בישלנו, אפרופו הזנה, את נושא ההזנה במוסדות החינוך בכלל ובצהרונים הלא מפוקחים בפרט והצטרפה בעצם לדיון הזה הצעה לסדר שביקשנו חבר הכנסת מאיר כהן, חבר הכנסת אורן אסף חזן, חברת הכנסת רחל עזריה, חברת הכנסת יואב בן צור, חבר הכנסת טלב אבו עראר וחבר הכנסת יחיאל חיליק בר, וכולם בעצם הצטרפו ואנחנו נקיים דיון משולב.
יפעת שאשא ביטון: בסופו של יום אני חושבת שהמטרה של כולנו היא אחת, לראות איך אנחנו דואגים לכך שהמזון שמקבלים הילדים שלנו במוסדות החינוך יהיה איכותי, מזין ובטח לא כזה שפוגע או עשוי לפגוע בבריאותם של הילדים שלנו.
יפעת שאשא ביטון: נוסיף לכך את סוגית הצהרונים, ש-Once הם מופעלים מעבר לשעות הלימודים, אבל לא כולם מפוקחים על ידי משרד החינוך או משרד הבריאות והשאלה איך אנחנו בעצם מרחיבים את הפיקוח גם למסגרות האלה.
יפעת שאשא ביטון: אני בתפיסה שלי, כל מסגרת או כל מוסד חינוכי שמכניס בשעריו ילדים, הוא אחראי לשלומם ובטיחותם וביטחונם ובתוך כך גם כמובן למזון שהם אוכלים.
יפעת שאשא ביטון: לא צריך לראות דו"חות ותמונות, מספיק להסתובב בכיתות בבתי הספר כדי לראות את עשרות אם לא מאות המנות שנזרקות לפח מדי יום.
יפעת שאשא ביטון: הילדים לא אוכלים את זה וזה עוד מבלי שנכנסנו לעניין התברואתי שגם בו, ככל שאנחנו בודקים אנחנו רואים שיש מקומות שהנושא הוא בהחלט לקוי.
יפעת שאשא ביטון: ונשאלת פה שאלה שאולי היא לא פופוליסטית, אבל היא מאד חשובה.
יפעת שאשא ביטון: האם מפעל ההזנה במתכונתו הנוכחית משיג את המטרה שלשמה הוא נועד, כי ככל שמסתובבים משנה לשנה במערכת החינוך, אנחנו רואים שאם הילדים לא באמת אוכלים את האוכל הזה, אז בעצם מה אנחנו משיגים כאן?
יפעת שאשא ביטון: וכל השאלות האלה אני מקווה יעלו על שולחן הדיון היום ואנחנו נוכל אולי, אם לא למצוא תשובות, אז לפחות לראות באיזו דרך אנחנו רוצים ללכת כדי שאנחנו נפתור גם את הסוגיה הזאת.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מאיר כהן, שהוא הראשון בעצם ליזום את ההצעה לסדר, בבקשה.
מאיר כהן: תודה רבה גברתי יושבת הראש, תודה שאת מקיימת במהירות שמגיע אליך עוד פעם.
מאיר כהן: אני בא עכשיו מנשיאות הכנסת וששמעתי שבשבוע שעבר זה עלה וד"ר ביטון מקיימת דיון, אז הרימו גבה.
מאיר כהן: אמרו וואלה, במקום לחכות חודשיים אז עשית את זה ותודה רבה לך.
יפעת שאשא ביטון: כן, זה משתלב ביחד בהצלחה.
מאיר כהן: אני רוצה להגיד משהו.
מאיר כהן: אלף, שלא יהיה ספק לכולנו שיש ילדים בתוך מערכת החינוך שזאת הארוחה החמה היחידה שהם מקבלים.
מאיר כהן: כלומר, צריך תמיד לצאת מתוך ההנחה הזאת ולהיות זהירים באמירות שנאמרות, כי לא נעים לשפוך, גברתי יושבת הראש, את האמבטיה עם התינוק.
מאיר כהן: אנחנו באים לשפר את מה שצריך לשפר.
מאיר כהן: אני כשר רווחה, הייתה לי באמת הזכות להגביר ולהוסיף עוד, כמדומני 72,000 מנות של ילדים שיוכלו לאכול מתוך המציאות הקשה הזאת, גברתי יושבת הראש.
מאיר כהן: ולכן הדברים שלך הם בולטים עוד יותר.
מאיר כהן: השאלה היא מה מידת הפיקוח שלנו.
מאיר כהן: מה מידת הפיקוח.
מאיר כהן: האם החברה הישראלית יכולה להסכים למציאות שבה חברת קייטרינג ושוב, אם יש כאן נציגים של חברות קייטרינג, אין לי שום ספק שרובכם הגדול עושים עבודה מצוינת, אבל אנחנו תמיד מדברים על היוצאים מן הכלל, שהם בעצם התפוחים הרקובים בתוך הארגז הזה, שנותנים את התחושה שהכל מסוכן.
מאיר כהן: אבל האם זה נכון שחברת קייטרינג טורחת המון בכדי לקבל את האישורים ממשרד הבריאות, אבל מהרגע שהיא קיבלה את האישור עד לפעם הבאה שמפקחים עליה יש עוד המון זמן.
מאיר כהן: עכשיו, אני יצאתי לבדוק בבתי הספר, לא רק בדימונה, ולשאול את התלמידים ולשאול את ההורים ולשאול את ועדי ההורים.
מאיר כהן: וכמו שאמרת, חברת הכנסת ביטון, זאת המציאות.
מאיר כהן: במקומות שאין פיקוח, במקומות שלא קיים שיח בין ההורים לבין הרשות לבין משרד החינוך, גם אוכל נזרק וגם יש תחושה של ניכור ונשמעות קריאות של אנשים שבאים ואומרים – אנחנו לא מוכנים יותר להיכנס לשם.
מאיר כהן: לא לדבר על כך שילדים אוכלים בתוך כיתות, על אותו שולחן שהוא כותב עליו ולא בכל מקום מקפידים על הגינה וניקיון – המורים של בתי הספר והמנהלים של בתי הספר.
מאיר כהן: מצאתי כבר כמה ממנהלי בית הספר שהקצו מקום מיוחד, אולמות שהסבו אותם, אבל עדיין הילדים אוכלים על אותו שולחן, עם הנסורת של המחדדים וכו' וכו'.
מאיר כהן: הדבר השני שמאד מאד מטריד אותי, וגברתי, אני מבקש שבאמת תבקשי תשובה על כך, זה שבעצם לא מופעלות סנקציות משמעותיות כנגד המפרים למיניהם.
מאיר כהן: אני לא ראיתי קייטרינג שנסגר לתקופה ארוכה ובעלי הקייטרינג הועמדו לדין.
מאיר כהן: יש הקלה, יש איזו קלות בלתי נסבלת שבה, מתוך תחושה של מה נעשה מחר ואיך ונפגע בעובדים של הקייטרינג, ויש איזו תחושה שלא מספיק ממצים איתם את הדין.
מאיר כהן: אני חושבת שבנושא הזה, כשיש באוכל עובש וכשיש באוכל גלמים ושאוכל לא מסיעים אותו בטמפרטורה הנכונה וכשאוכל מבשלים אותו בחברת קייטרינג באחת לפנות בוקר והוא עומד בצד - אלה דברים שראיתי - הוא עומד בצד ובשעה 10 מעמיסים אותו למשאית.
מאיר כהן: בין אחת בלילה לבין עשר, גברתי יושבת הראש, שום פיקוח.
מאיר כהן: הוא עומד בצד; והוא מגיע לבתי הספר בשעה 12 ואף אחד לא מפקח על התהליך.
מאיר כהן: משהו לקוי בדבר הזה.
מאיר כהן: אז זהו.
מאיר כהן: אני אתן לשאר החברים לדבר.
מאיר כהן: אני מודה לך על הדיון הזה.
מאיר כהן: אני מאד מקווה שבאמת תצא מכאן קריאה מאד מאד ברורה של מה שצריך לעשות, אבל אני אסיים את הדברים שלי ואנחנו צריכים להיות הוגנים עם יד על הלב.
מאיר כהן: יש חברות קייטרינג שעושות את עבודתן נאמנה ויש שיח, בכמה מקומות שיח שלא רק על האם האוכל נקי או לא נקי, אלא גם איזה אוכל, האם הוא בריא או לא בריא.
מאיר כהן: אבל לצערי הגדול, ככל שאנחנו מעמיקים לתוך הפריפריה, ככל שאנחנו מעמיקים למקומות שהם בסוציו אקונומי נמוך, אני מוצא שם אנשים שמקבלים את הדברים האלה כגזרה משמיים.
מאיר כהן: תודה רבה לכם.
יפעת שאשא ביטון: אני קצת אחדד את הדברים, כפי שאתה הצגת אותם בראשית הדברים.
יפעת שאשא ביטון: אין שאלה שיש ילדים שזו המנה היחידה החמה שהם אוכלים במשך היום, וזה רק, אני חושבת, מעצים את מה שאני אמרתי בסיפא של דברי.
יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו לא משיגים את המטרה הזאת, אז אנחנו בעצם נכשלים כמה וכמה פעמים, כי זה לא רק סוגיית איכות האוכל, ולכן מוטלת עלינו חובה ואחריות עוד יותר גדולה לוודא שזה באמת יהיה נכון.
יפעת שאשא ביטון: אז תודה רבה על הדברים.
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת רחל עזריה שהצטרפה אלינו, את רוצה עכשיו?
רחל עזריה: כן, אני אשמח לומר כמה מילים.
רחל עזריה: קודם כל חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, אני מברכת אותך על הדיון.
רחל עזריה: אני יודעת גם שהנושא מאד קרוב לליבך ואת עוסקת בו הרבה מאד וגם חבר הכנסת מאיר כהן.
מאיר כהן: וגם ברכות על זה שעכשיו ציינו בנשיאות שהתגובה, מהירות התגובה שלה היא מעוררת כבוד.
יפעת שאשא ביטון: כן, אתה יודע, אני - - - מהבית.
רחל עזריה: זה כולם ככה בכולנו.
רחל עזריה: סתם, סתם.
רחל עזריה: בקיצור, לענייננו.
רחל עזריה: הנושא של האוכל הוא קודם כל נושא שהולך ומעניין את הציבור הרבה יותר.
רחל עזריה: אני חושבת שזה מאד טוב, הגיע הזמן.
רחל עזריה: כי באמת בעבר רוב הילדים אכלו בבתים שלהם והיום הרוב המוחלט של הילדים אוכלים במערכת החינוך והגיע הזמן שאנחנו גם נתייחס לזה.
רחל עזריה: זאת אומרת נבין שבעצם הארוחה העיקרית נמצאת במערכת החינוך והשאלה היא איך אנחנו לוקחים אחריות על העניין הזה.
רחל עזריה: אני הגעתי לעסוק בזה כשהבנתי, וזה היה לפני 12 שנה, לא 12, הילדה בת 3, אז לפני 9 שנים, כשבתי הבכורה, הבנתי שהיא אוכלת בגן את מה שאני לא רוצה שהיא תאכל בבית.
רחל עזריה: זה רגע של חוסר אונים מאד גדול להורה, כי מה עושים עם זה?
רחל עזריה: אני אשלח איתה אוכל שאני הכנתי?
רחל עזריה: ממש, היא תאכל כשכולם אוכלים אוכל אחר.
רחל עזריה: אני אוציא אותה באחת?
רחל עזריה: ממש, אין שום סיכוי.
רחל עזריה: ובעצם זה אומר שהרשויות צריכות להיות הרבה יותר מעורבות.
רחל עזריה: בירושלים עשינו מהלך מאד משמעותי.
רחל עזריה: יושבים פה גם ההורים שהובילו את המהלך, גם בכפר סבא היה מהלך מאד משמעותי, ברעננה סליחה, ויושבת פה חברת מועצה שהובילה את המהלך.
רחל עזריה: וגם - - - לוי, חבר מועצה בירושלים שהיה ממובילי המהלך.
רחל עזריה: נעשו מהלכים בערים שבהן ההורים היו מאד מעורבים, ואנחנו גם רואים, יושב פה חיים הלפרין ממשרד החינוך, שעבדנו איתו ישירות כדי לגרום למהלך הזה לקרות.
רחל עזריה: עכשיו כשההורים מעורבים אפשר לנהל תהליך בריא שבו האוכל נהיה טוב יותר, המכרזים נהיים פתוחים יותר, שקופים יותר, בהירים יותר, והעניין הוא למצוא את קבוצת ההורים.
רחל עזריה: אבל זה פתרון נקודתי לשלבים הראשונים.
רחל עזריה: כשאנחנו רואים שזה אפשרי, עכשיו השלב הבא צריך להיות שהכנסת והממשלה, אנחנו בעצם נקבל את ההחלטה מה התנאים, תנאים הרבה יותר בהירים לגבי כלל המכרזים וגם תנאים הרבה יותר בהירים לגבי טיב המזון.
רחל עזריה: הבעיה מהניסיון הזה, זה שבעצם יש הרבה מאד גופים שאחראים על האוכל שמוגש בבתי הספר ובגני הילדים.
רחל עזריה: יש את משרד החינוך, ששם אני חייבת לומר שנעשית עבודה מאד טובה לדעתי, גם עבדתי עם חיים הלפרין.
רחל עזריה: יש את משרד הכלכלה, שהוא אחראי על הצהרונים שהם בסבסוד של משרד הכלכלה.
רחל עזריה: יש הרבה מאד מתנ"סים שהם בעצם מנהלים את הצהרונים, יש רשויות מקומיות שעושות את זה, ובעצם אני חושבת שאנחנו צריכים ליצור איזו שהיא אחידות, סטנדרט אחיד, למה צריך להיות ומה צריך להיות אופן הפיקוח ומה צריך להיות אופן האכיפה אם הפיקוח לא נעשה כמו שצריך.
רחל עזריה: בעצם זה - - -
מאיר כהן: גם תיאום בין משרד החינוך למשרד הבריאות.
רחל עזריה: בדיוק, גם תיאום בין משרד החינוך למשרד הבריאות.
רחל עזריה: כל הדברים האלה זה בעצם השלב שבו אנחנו צריכים להתערב, כי אנחנו רואים שכשעיר ספציפית לוקחת אחריות על זה, אז זה יכול להיעשות, כשנעשית עבודה משותפת עם משרד החינוך זה יכול לקרות, רשות מקומית וכו', אבל בסוף אנחנו צריכים לייצר איזו שהיא סטנדרטיזציה, ונראה לי שזה השלב שבו אנחנו נמצאים כעת.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לחברת הכנסת רחל עזריה.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להתייחס כן לסוגיות ולחדד.
יפעת שאשא ביטון: גם במקומות המפוקחים אנחנו מוצאים לקונות, אמר את זה גם חבר הכנסת מאיר כהן ולכן חשוב שניכנס לעובי הקורה.
יפעת שאשא ביטון: אני לא הייתי מפצלת את המגזרים השונים, אני רוצה שנתייחס להכל כמקשה אחת.
יפעת שאשא ביטון: יש לנו אחריות על הכל וככל שכך אנחנו נראה את הדברים, אז אנחנו נוכל לעשות את זה נכון יותר.
יפעת שאשא ביטון: חיים הלפרין, מנהל היחידה לתכניות משלימות למידה, משרד החינוך, בבקשה.
<חיים הלפרין: טוב, שלום לכולם.
<חיים הלפרין: אנחנו במסגרת תכנית ההזנה, מספקים היום, יחד עם תכנית צילה, שנותנת מענה לצהרונים של רשויות חלשות ולירושלים, סדר גודל של בערך בין 240,000 ל-250,000 מנות ביום.
<חיים הלפרין: אתם יכולים לעשות את החשבון, בשנה אנחנו מגיעים לבין 40 ל-50 מיליון מנות, שילדי ישראל נהנים מהן.
<חיים הלפרין: אני חושב שכולנו יכולים להיות גאים במפעל הזה.
<חיים הלפרין: חבר הכנסת כהן מכיר אותו היטב עוד מדימונה כראש עיר, במובן הזה שבדימונה זה נתן מענה גם לקייטרינג בדימונה, שהעסיק אנשים מדימונה שהתפרנסו ממנו וגם ילדי דימונה שאכלו מהאוכל הזה.
מאיר כהן: שאוכלים.
<חיים הלפרין: שאוכלים עדיין.
<חיים הלפרין: אני חושב שאנחנו מצליחים לייצר שולחן משותף גם עם החברים שלנו ממשרד הבריאות.
<חיים הלפרין: הם השולחן ערוך שלנו, הם המומחים גם לנושא בטיחות המזון וגם לנושא איכות המזון, ובהתאם לזה אנחנו עובדים.
<חיים הלפרין: אנחנו מגדירים לכל 50 בערך הקייטרינגים שעובדים איתנו, מה הם כללי המשחק שבתוכם הם חייבים לעבוד וכך העסק עובד.
<חיים הלפרין: רמת הפיקוח שלנו היא רמה מאד הדוקה.
<חיים הלפרין: אני יכול לתת דוגמא, שהיה לנו איזה קייטרינג אחד בדרום, אני לא אגיד את שמו, שאמר אני רוצה להפסיק לעבוד איתכם.
<חיים הלפרין: שאלנו למה, אמר כי אתם מבלבלים את המוח.
<חיים הלפרין: כאילו, אלה מגיעים פעם ב-, אני מספק גם לצבא, הם מגיעים פעם ב-, אתם מגיעים כל שבוע, אני לא עומד בזה.
<חיים הלפרין: ומילא אם הייתם רק מבקרים וטועמים, אתם נותנים לנו הנחיות.
<חיים הלפרין: אז צריך להבין שמקומות שעובדים איתנו, אנחנו מבקרים אותם בביקורים של בערך אחת לשבוע, בהפתעה תמיד.
<חיים הלפרין: במקביל לזה עובדת גם מעבדה שעובדת איתנו בצמוד, שאחת לחודש באופן רנדומאלי בודקת כל קייטרינג, מלמעלה עד למטה, ובהתאם לזה הקייטרינג מקבלים ציונים ורק על בסיס זה הם מתקדמים ברמה של כמות המנות.
<חיים הלפרין: עם כל מה שאמרתי - - -
יפעת שאשא ביטון: אתה רוצה לומר, חיים, שבעצם אתם כל שבוע בפרישה ארצית, כי אני מכירה אזורים שאני לא זוכרת שמגיעים לשם כל שבוע, בפרישה ארצית אתם מגיעים בעצם לקייטרינג שמספק לאותו אזור?
<חיים הלפרין: אנחנו לא מספקים לכלל המערכת.
<חיים הלפרין: אנחנו מספקים רק למי שמוגדר כזכאי על פי הקריטריונים של משרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: כן, כן.
<חיים הלפרין: אז זה לגבי הבקרה הזאת.
<חיים הלפרין: ויחד עם זה אני רוצה צריך להגיד עוד כמה דברים מאד חשובים.
<חיים הלפרין: אחד, בסופו של דבר צריך לוודא שהילדים יאכלו.
<חיים הלפרין: ועל כן, חלק גדול מהתהליכים שמשרד הבריאות ואנחנו מנסים להוביל יחד, זה - - - תהליכים.
<חיים הלפרין: למשל הפחתת נתרן, שזו משימה לאומית שמשרד הבריאות מוביל.
יפעת שאשא ביטון: כן, זהו, צריך לזכור שהאוכל גם צריך להיות טעים.
יפעת שאשא ביטון: בלי סוכר, בלי מלח, בלי, בלי, בלי, מסכנים הילדים.
<חיים הלפרין: עשינו הפחתה של נתרן, ואז הורים במגזר הבדואי אמרו האוכל שלכם מאד טוב, אבל לא טעים.
<חיים הלפרין: אמרנו מה זה לא טעים, אז אמרו חסר טעם.
<חיים הלפרין: אז אמרנו טוב, תגידו מה הטעם, מלח.
<חיים הלפרין: אז צריך להבין שאנחנו מדברים על ילדים והילדים הם בשונות מאד גבוהה, וגם בירושלים בניסויים שעשינו, צריך להבין שהוא היה מאד מבוקר.
<חיים הלפרין: זה עזר לנו כי עשינו השתלמות לכל הגננות והסייעות בגנים כדי שיתווכו נכון את האוכל.
<חיים הלפרין: כי פתאום - - -
יפעת שאשא ביטון: איך לתווך את האוכל?
יפעת שאשא ביטון: האוכל נכנס לפה, הוא מתווך.
יפעת שאשא ביטון: להגיד אם הוא טעים או לא.
<חיים הלפרין: אני אסביר לך, זה מאד פשוט.
<חיים הלפרין: כשאתה נכנס לגן, הגנים הם קהל היעד העיקרי, אתה נכנס לגן ואתה רואה פתאום שהקופסא של נתחי עוף עומדת בצד והיא כמעט מלאה.
<חיים הלפרין: ואתה שואל הגננת למה הילדים לא אוכלים?
<חיים הלפרין: כי דווקא טעמנו וזה היה מאד טעים.
<חיים הלפרין: אז היא אומרת אני צמחונית, אני לא מגישה בשר.
<חיים הלפרין: ואז הסייעת – למה את לא?
<חיים הלפרין: והסייעת אומרת אני ניסיתי ככה בין הילדים ואף אחד לא רצה, החזרתי למקום, אמרתי מי שרוצה יקום וייקח.
<חיים הלפרין: אז את מבינה שתיווך הוא רכיב מהותי.
<חיים הלפרין: עכשיו בטח כשאתה עושה שינוי באוכל ואתה נותן להם ביקורת פעם בשבוע - - -
מאיר כהן: איזה מזל שאני גר בדימונה.
מאיר כהן: אין גננת טבעונית.
<חיים הלפרין: אז אני אומר, במיוחד כשאתה משנה את המזון ואתה אומר עכשיו פעם בשבוע או שבועיים יאכלו שעועית כמנה עיקרית, כי היא מלאה חלבון ולא בשר ותמורת זה אנחנו נעבה את מנת הבשר שתהיה יותר איכותית, כל המהלך הזה חייב להיות מגובה גם באנשי הצוות שמתווכים את זה, וגם בהורים שלא ייבהלו, כי לפעמים הורים רואים משהו, אומרים, וואו, זה לא זה, אבל קבענו וכו' וכו'.
<חיים הלפרין: אז כל המהלך הזה צריך להבין שהוא בתהליכים, ואנחנו מתקדמים בו אט אט.
<חיים הלפרין: ובשורה התחתונה אני רק רוצה להגיד דבר אחרון.
<חיים הלפרין: הספקים שלנו - - - באחריות משרד הבריאות יודעים, מי שפעם אחת אנחנו יודעים שגם מי שהיה 100 ימים מוצלח ולא הייתה שום בעיה, ביום ה-101 יכולה לקרות תקלה ותקלה יכולה להיות כל מיני.
יפעת שאשא ביטון: כן, כשזה חד פעמי זה בפרופורציות.
<חיים הלפרין: לא, אז אני אומר, ואני מתכוון לומר שאנחנו מתייחסים לכל יום כאירוע נפרד.