GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: כן, אנחנו לא נותנים דגש חזק, אנחנו לא נותנים להם מלגות.
עמאד דחלה: לא ידעתי, באמת זה היה פיילוט ראשון שאני יוצא בו.
עמאד דחלה: ידעתי שיש אוכלוסייה גדולה של הנדסאים ושיניתי את הקריטריונים לשנה הזו ממש ואז גיליתי שיש לי 500 בכפר, שוב, של 13,000 500 סטודנטים שלומדים לתואר ראשון, חוץ מתואר שני ושלישי, פשוט מאוד, אז חקרתי וראיתי שאנחנו מספר שתיים במגזר הערבי מבחינת השכלה.
עמאד דחלה: זה ממש מדהים וזה מאוד מעודד.
יפעת שאשא ביטון: שאלה שלא קשורה לבית חם, קשורה ולא קשורה, העניין של העברית, אני מבינה שהנערות פחות מבינות עברית והשאלה אם זה לא גם - - - בעיניי לפחות השפה היא מנוף לשילוב, לפרוץ החוצה את החברה.
יפעת שאשא ביטון: אני יכולה להגיד לך שלמרות שאנחנו במדינת ישראל והשפה היא עברית ואני מדברת עברית לי מציק שאני לא מבינה ערבית.
יפעת שאשא ביטון: אני מבינה קצת.
יפעת שאשא ביטון: אז על אחת כמה וכמה בנות שצריכות להתמודד ביום יום שלהן עם השפה, אם זה במקומות עבודה, אם זה במקומות שמספקים שירותים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מאפשרים להן לפרוץ החוצה את המעגל של החברה הערבית.
יפעת שאשא ביטון: השאלה מה אתם עושים בשביל זה.
יפעת שאשא ביטון: קשה לי שנערה בת 18 לא מדברת עברית, אפילו קצת, אתה יודע, רק בשביל הפרקטיקה.
עמאד דחלה: את צודקת.
עמאד דחלה: אצלנו העברית היא השפה השנייה ואם זו שפה שנייה אז זה שפה מדוברת, אני לא מדבר על שפה שלישית, זו שפה שנייה.
עמאד דחלה: לפי דעתי מה שקורה, שבתכנית הלימודים של השפה העברית מדגישים את לימוד הקריאה והכתיבה ודקדוק, אבל לא מדוברת.
חנאן סבאח: כן, ספרותית, לא מדוברת.
עמאד דחלה: זה היה נושא לדיון אתמול עם הצוות של השפה האנגלית אצלנו, גם אותה בעיה.
עמאד דחלה: אני ביקשתי לשלב את העניין של השפה המדוברת כדי שבאמת מי שמסיים תיכון - - - אני סיימתי תיכון עם ציון בגרות, היה מספר אחת בכל המחזורים, הלכתי לאוניברסיטה העברית והתקשיתי, למרות שקיבלתי בבגרות 9.5 ארבע יחידות, אבל לדבר - - -
יפעת שאשא ביטון: בפרקטיקה של היום יום.
עמאד דחלה: לכן בפרקטיקה מאוד חשוב לשלב את העניין בתכנית הלימודים.
עמאד דחלה: זה חשוב מאוד, גם עברית וגם אנגלית, זה מאוד חשוב.
יפעת שאשא ביטון: זו נקודה שאני אקח איתי מכאן, ודווקא בגלל שאלה נערות בסיכון ודווקא בגלל שאנחנו רוצים לחזק אותן, אני חושבת שהשפה היא כלי מאוד חשוב.
עמאד דחלה: אמת.
עמאד דחלה: אצלנו למשל באחד מהקורסים שנותנים לנשים בשוק העבודה, קראו לזה שפה מקצועית או שפה עסקית.
חנאן סבאח: עברית תעסוקתית.
עמאד דחלה: כדי לדעת לפחות משפטים שמשתמשים בהם בשוק העבודה, גם שיכתבו קורות חיים בשפה טובה, כי הנתק הזה, לפי דעתי, בגלל הפער ביכולת להתבטא, זה מאוד חשוב.
עמאד דחלה: כשאנחנו שואלים את הנשים למה עברתן את הקורס הזה, תראי איזה רף נמוך של ציפיות, 'כשאנחנו הולכות לבית חולים אנחנו מתקשות להסביר לרופא מה קורה לבן שלנו'.
עמאד דחלה: חבר'ה, זה לא רק ללכת לבית חולים, זה גיבוש של חברה, זה מעורבות, זה שייכות, זה מדינה אחת ואנחנו צריכים לפרוץ את המעגל הזה.
עמאד דחלה: מאוד חשוב.
עמאד דחלה: לכן מה שאנחנו אומרים, את במקום שלך, מאוד חשוב שתעבירי את המסרים האלה.
עמאד דחלה: אני בטוח שתעבירי את המסרים, דיברתי על הפער בין השלטון המרכזי לבין השלטון המקומי לבין מה שקורה בעם.
עמאד דחלה: צריך להכניס את השינויים האלה, אנחנו גילינו חוסרים, אז מי יטפל?
עמאד דחלה: אלה חוסרים שקיימים הרבה שנים.
עמאד דחלה: צריך מישהו שיוביל את המהלך הזה ולמשרד החינוך, כן צריך להכניס שפה מדוברת, נקודה.
עמאד דחלה: ככה פותרים בעיה וככה מתקדמים בדבר מאוד חשוב.
לימור לב: אנחנו נסיים עוד עשר דקות, רבע שעה, אז צריך לשמוע דברים שלך חשוב, חנאן, אולי גם לשמוע את הנערות.
חנאן סבאח: אני אבליט את התופעות שמצריכות התייחסות ביישוב.
חנאן סבאח: נשים תלויות כלכלית בראש המשפחה וזה גם מתייחס למעמד האישה, להשכלה שלה, למקום שלה.
חנאן סבאח: תופעת נישואי בוסר, אני דיברתי על זה, זה גם עולה מתוך הנערות כאשר אני שומעת גם על חברות שלהן שכבר מאורסות בכיתה י'.
חנאן סבאח: אז זה מקום שצריך הרבה מעורבות גם בתוך בתי הספר.
חנאן סבאח: אקדמאיות מובטלות.
חנאן סבאח: אתה דיברת על זה שהן מגישות קורות חיים שהן סיימו השכלה ויש להן תואר ראשון, רובן מורות במשרד החינוך וגם חוץ מהמורות ואין להן תעסוקה או מקומות עבודה.
עמאד דחלה: תורידי שתיים, אתמול קלטתי שתיים, מדריכות מוגנות.
חנאן סבאח: נכון, כבר יש להן תעסוקה.
יפעת שאשא ביטון: אבל שוב, הן נשארות בתוך החברה, זה הופך להיות קהילה סגורה.
יפעת שאשא ביטון: אם הן היו יוצאות החוצה, זה יותר - - -
חנאן סבאח: זה גם קשור בכמה דברים, מקומות תעסוקה, גם קרבה פיזית.
עמאד דחלה: נתחיל לדבר על מה שקורה ביישוב, זה לזמן ארוך.
עמאד דחלה: בקטע של תעסוקה, אנחנו מארגנים בחודש הבא יריד תעסוקה בצורה ממש מסודרת, עושים ממשק של המובטלים עם הרבה מעסיקים מכל התחומים כדי לעשות את הקשר הזה כדי להילחם באבטלה.
עמאד דחלה: אני מדבר על אבטלה של נשים, כמה עבודה של אישה מעצימה קודם כל את האישה, מחזקת אותה וכמה היא תומכת במשפחה, שאנחנו בחברה הערבית מעל 50% מתחת לקו העוני.
עמאד דחלה: זה מאוד מאוד חשוב במלחמה באבטלה.
עמאד דחלה: דווקא אצל נשים זה מאוד חשוב להרים ולחזק את החברה.
לימור לב: מה שאני רואה, שדברים נורא מתחברים.
לימור לב: כל משרד בונה תכנית, אבל בסוף הנושא של נשים כמובן מתקשר לגיל הרך, אבל כל הנושא של תעסוקה, של עוד פרנסה למשפחה, אז יש תכנית של משפחות עניות, נפתח פה מרכז עוצמה, שזה מכיוון אחד, והקידום של הנשים.
לימור לב: חשוב לי שתגיד מילה על זה.
לימור לב: אני מבינה שהתפקיד של חנאן, של קידום מעמד האישה, זה גם החלטת ממשלה, שנותנת תקציב לרשויות מקומיות, הניצול שלה הוא מאוד מאוד נמוך, אני מבינה, נכון?
לימור לב: פגשנו פה - - -
יפעת שאשא ביטון: זה בדרך כלל סימן של וי ותמרוץ ברשויות המקומיות, אין לזה שום משמעות.
חנאן סבאח: ואפילו אין תקציב, זו החלטת ראש מועצה לתת תקציב.
חנאן סבאח: דווקא התמזל מזלי והמצב שלי טוב ממקומות אחרים שאין להם בכלל תקציב לקידום מעמד האישה.
חנאן סבאח: היא אומרת שיומיים לא מספיק, רוצה חמישה ימים בבית החם.
חנאן סבאח: אני רוצה לסכם את זה ולדבר גם על הצלחות מתוך הבוגרות ושאנחנו באמת גאות בהן, אנחנו רואים שהתערבות יכולה להיות באמת, אנחנו תחנה בחיים שלהן, אבל אולי התחנה הזו מאוד משמעותית להמשך ואולי זאת זווית שלוקחת אותן למקומות אחרים.
חנאן סבאח: באמת היו הרבה מקרים אצלנו של סיפורי הצלחה שהיום אני גאה בהן, שהן במקומות שונים, היום הן במקומות עבודה וגם מפרנסות את עצמן וגם את הלימודים שלהן.
חנאן סבאח: הן לומדות וגם עובדות וזה ממש משמח את הלבן.
חנאן סבאח: יש לנו סרטון קטן שהצגנו.
חנאן סבאח: זה נכון שהוא בערבית, אבל אחר כך - - -
עמאד דחלה: חשוב גם שנשמע את הבנות.
חנאן סבאח: אני אקרא להן.
חנאן סבאח: יש לי נערה שיודעת עברית יותר טוב מהשאר, כי היא אוהבת שירים בעברית, אז היא למדה את השפה.
חנאן סבאח: היא התחברה לשירים.
חנאן סבאח: (סרטון).
חנאן סבאח: זאת נערה שעושה התעמלות, היה לה חלום וההורים בכלל לא האמינו בזה, שזה שטויות, והיום היא מדריכת לחימה להגנה עצמית.
חנאן סבאח: היום היא לומדת אדריכלות ועיצוב פנים.
חנאן סבאח: מג'דולין עם עיצוב שיער, יש לה סלון לעיצוב שיער בנצרת.
חנאן סבאח: הנערה הזו מאפרת כלות וגם לומדת חשבונאות בחיפה.
חנאן סבאח: היא עובדת וגם לומדת.
חנאן סבאח: הנערה הזו בוגרת אצלנו, היום היא מדריכה במועדונית לילדים בסיכון.
חנאן סבאח: היא עברה תכנית מנטורינג בתל אביב ומשם היא התקדמה.
חנאן סבאח: זאת, חגגנו לה לפני שבועיים מסיבת רווקות, היא התחתנה, היא למדה חשבונאות ועובדת אצל רואה חשבון וממשיכה בכל מיני קורסים בייעוץ מס.
חנאן סבאח: היא התחתנה, לפני שבועיים הייתה לנו מסיבת רווקות בבית החם, הגיעו המחזור שלה, שהיה איתה שנה ראשונה ושנייה ועשו לה מסיבה ממש חגיגה.
חנאן סבאח: אני אומרת לבנות, בתוך החתונה ראיתי את הבית החם כולו במסיבה, הרגשתי שאני בבית החם.
חנאן סבאח: זאת ילדה שגדלה בלי אמא ובאמת היינו מקום של משפחה ולא היינו מקום של בית חם בחיים שלה.
חנאן סבאח: היום היא בתכנית מנטורינג בתל אביב והיא מגיעה בימי שבת ועושה את הסטז' שלה בבית חם.
חנאן סבאח: זה בגדול.
חנאן סבאח: בסוף אני רוצה להודות לשותפים שלנו, שתמיד מלווים אותנו בכל דבר.
חנאן סבאח: אמרתי, אם זה הרשות המקומית, אם זה המקום של כל המחלקות שם, לשכת הרווחה, הרשות למלחמה בסמים, שאנחנו עושים פרויקט משותף, ערב - - - שיש לנו סדנאות על תזונה נכונה כאן, מחלקת איכות סביבה שהנערות עברו פרויקט מחזור וסביבה, קידום מעמד האישה, שאני תמיד תומכת גם בבוגרות של הבית החם והמתנ"ס היישובי, שיש לנו לפעמים דברים משותפים, אם זה בחוגים, לקלוט את הבנות שלנו שיש להן קושי כלכלי.
עמאד דחלה: המתנ"ס היישובי שלנו, כשקיבלתי מנהל פה למתנ"סים, הוא מספר אחת במגזר הערבי, מקבל תמיכה מהמועצה, קרוב ל-4 מיליון שקל באופן שנתי, הוא קשור לכל הפעילויות הלא פורמליות ביישוב ועושה הרבה הרבה שינוי בחברה.
חנאן סבאח: וגם אני תמיד משתמשת, יש בנות שיש להן תחביבים, אם זה מוזיקה, שירה וניגון, אז אני תמיד בונה תכנית במקום שייתן לה, להורים קשה לממן את זה כלכלית ואז נותנים את זה בסבסוד של 50% למען נערות בית חם, אז זה באמת מהווה מין תמיכה בתוך ה - - -
יפעת שאשא ביטון: 4 מיליון שקלים התקציב של הבלתי פורמלי אצלכם?
עמאד דחלה: שאני מתקצב למתנ"ס.
עמאד דחלה: כשאנחנו בונים תקציב, אנחנו מועצה לא עשירה, אבל חשוב לי המרובע הזה ללא שינוי ואנחנו צריכים להסתדר בשאר הסעיפים, איך לאזן את התקציב שלנו.
עמאד דחלה: זה באמת חשוב, כי זה מראה תוצאה.
עמאד דחלה: השקעה בחברה היא השקעה מאוד חשובה.
עמאד דחלה: הרבה מיליונים הולכים על תשתיות ועל חוסרים, אבל באמת להשקיע בחברה זה דבר שאנחנו רואים את התוצאות וזה מאוד חשוב.
יפעת שאשא ביטון: זה סכום יפה מאוד, גם בשביל מועצה בסדר גודל שלכם.
חנאן סבאח: (ערבית).
יפעת שאשא ביטון: אתן הכי חשובות בתוך כל הביקור הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לשמוע אתכן על החוויה שלכן בבית החם.
חנאן סבאח: (מתרגמת מעברית לערבית).
חנאן סבאח: שיפא וסלמה שתי תאומות, שנתיים הן היו בבית החם, היום הן בוגרות הבית החם.
בוגרת בית החם: (ערבית).
חנאן סבאח: (תרגום חופשי מערבית): היא מדברת על חוויה מאוד משמעותית בבית החם.
חנאן סבאח: כשהיא נכנסה היא הייתה מאוד ביישנית, לא מדברת וגם בתוך בית הספר הייתה מאוד ביישנית.
חנאן סבאח: הבית החם נתן לה מינוף לביטחון העצמי, שתהיה באמת עם דימוי עצמי יותר להתמודד, לדבר ולשאוף.
חנאן סבאח: היא אמרה שכשהיא נכנסה לא היו לה מטרות בחיים, מה היא רוצה, לאן להתקדם, היום היא בכיתה י"ב.
חנאן סבאח: בדרך הבית החם אפשר לשים לה יעדים כדי לעקוף חזון עתידי וחלום עתידי.
חנאן סבאח: אני גם רוצה להגיד משהו שהיא לא אמרה.
חנאן סבאח: שיפא היום היא מספר אחת בתוך בית ספר טכנולוגי עם ממוצע 92.
חנאן סבאח: וגם סלמה, הן שתי תאומות עם אותו ציון.
חנאן סבאח: חבל שאת לא מבינה ערבית, זה באמת היה מרגש דווקא בערבית, כמו שהוא, בלי לתרגם את זה.
חנאן סבאח: היא סיפרה שכשהיא נכנסה לבית החם היא הייתה במקום מאוד קשה מבחינה אישית ומשפחתית והיא הייתה צריכה את הכוח כדי להתמודד עם הדברים שהיא עוברת וכדי לתת את הכוח לאחרים שהם צריכים אותה.
חנאן סבאח: היא אמרה שכדי לקחת את הכוח הזה 'הייתי צריכה מקום שיתמוך, שייתן לי את המקום הזה כדי לאפשר לי להתפתח יותר'.
חנאן סבאח: כשהיא יצאה מהבית החם היא יצאה נערה עם ביטחון, עם אמונה באחרים, עם אמונה בעצמה לפני הכול.
חנאן סבאח: היא עברה קורס מנטורינג בתל אביב והיום היא עובדת מקצועית, בשכר, כמדריכה חברתית בתוך המועדונית לילדים שהם גם ממסגרת רווחה והיא מאוד אוהבת את המסגרת, היא מרגישה שהיא מחזירה את הדברים שהיא לקחה מכאן לילדים שצריכים אותם.
יפעת שאשא ביטון: יפה, כל הכבוד.
חנאן סבאח: היא עשתה פסיכומטרי ומחכה לציון, היא שואפת ללמוד סיעוד והיא עושה קורס חובשות כדי באמת להבין יותר ולהתקדם בזה.
עמאד דחלה: בדרך כלל כשמדברים ערבית מכניסים הרבה מילים בערבית, עכשיו הם מדברים ערבית נטו.
יפעת שאשא ביטון: הן מתביישות, אני מבינה את זה.
בוגרת הבית החם: (ערבית).
חנאן סבאח: (תרגום חופשי מערבית): היא מספרת שכשהיא נכנסה המקום נתן לה הכלה וקבלה, הכי חשוב, ואהבה.
חנאן סבאח: זה מה שהיא אמרה.
חנאן סבאח: מישהו שהאמין שיש לה חלום שהיא רוצה לממש, שהיא אומרת שאף אחד אחר לא האמין ביכולת שלה בדבר הזה, שהיא אוהבת לרקוד בלט.
חנאן סבאח: ההורים לא ראו בזה מקום שהיא צריכה להיות בו ואמרו על הבלט שזה 'שטויות, תתעסקי בלימודים, יותר טוב'.
חנאן סבאח: ואז המופע הראשון שהיה לה היה דרך הבית החם, שהיא הופיעה על הבמה במתנ"ס בטקס הסיום והיא הופיעה שם לראשונה והיא אומרת 'למרות הפחד שהיה, מאז התחילה התעוזה והאמונה שאני יכולה ואני יכולה להשלים את החלום שלי בריקודים'.
חנאן סבאח: לכן היא שואפת והיא אומרת, 'אם לא הייתי אוהבת לא הייתי חוזרת לעוד שנה כאן', והיא מבקשת להישאר.
יפעת שאשא ביטון: היא שנה שנייה כאן?
חנאן סבאח: (תרגום חופשי מערבית): סלמה הייתה שנתיים והחלום שלה היה רפואה והיא בבית ספר טכנולוגי.
חנאן סבאח: אתם יודעים את המורכבות, עכשיו אני מתרגשת, כי עברנו את זה ביחד, שגם המורים והמורות והמחנכות לא האמינו וזלזלו ודווקא היא עשתה קטע במסיבת הסיום, קטע משחק, תיאטרון, שבו היא מגלמת את תפקיד המורה שאמרה לה את הלעג בפנים שלה, 'לא ייצא ממך כלום, כי את בבית ספר טכנולוגי'.
חנאן סבאח: היא דווקא יצאה לחוויה טובה מתוך זה, שהיא הראתה בתוך משחק התיאטרון שאחרי כמה שנים היא חזרה לבית הספר ופגשה את זו שלעגה לה והיא הגיעה אליה למרפאה לטפל בה.
חנאן סבאח: ככה היא ראתה את עצמה אחרי כמה שנים.
חנאן סבאח: אני תמיד אמרתי לה שאם רוצים אין זו אגדה, את יכולה לסיים בית ספר טכנולוגי, להמשיך ולהשלים בגרויות ואם את מאמינה, ויש לה יכולות והיא הכי מוצלחת בבית הספר כיום, את יכולה להשלים את זה, אף פעם לא מאוחר.
חנאן סבאח: אומר לה מישהו,'מה החלום שלך?' דמעות בעיניים.
עמאד דחלה: אני אומר לה שגם לי היה חלום להיות רופא, אבל נהייתי ראש מועצה.
יפעת שאשא ביטון: רופא של הקהילה.
חנאן סבאח: תודה לבנות.
חנאן סבאח: זהרה לא רוצה לדבר, אבל אני רוצה לדבר במקומה.
חנאן סבאח: זהרה נכנסה, היא שחקנית כדורגל, שחקנית כדורגל ונערה בחברה הערבית או בטורעאן לא היה מקובל.
חנאן סבאח: היא הייתה הולכת למשחקים בסתר.
יפעת שאשא ביטון: היא יפה כזאת ועדינה.
קריאה: היא משחקת עם בנים?
חנאן סבאח: עם קבוצת בנות.
חנאן סבאח: הן בנות שהתחילו לשחק בתוך הבית ממש, בחצר ובכביש, ומשם הן עשו קבוצה, אחת הביאה את השנייה ועשו קבוצת כדורגל.
חנאן סבאח: אהבתי מאוד את היוזמה שלהן.
חנאן סבאח: היא אמרה לי 'חנאן, אין לנו תלבושת, אין לנו כלום, אנחנו לובשות תלבושת של הנערים הצעירים', אפילו כתוב עליה 'צעירי טורעאן' ולא 'צעירות טורעאן'.
חנאן סבאח: והיא באמת לקחה על עצמה ויזמה ואז אני אמרתי שתבוא לראש המועצה, 'תביאי את הדברים ונקדם את זה', ואז היא אומרת לי 'תשמעי, קידמתי את זה', אני אומרת לה 'איך?
חנאן סבאח: מה עשית?' אז היא פנתה לאנשים ומישהו תרם לה תחלופה לכל הצוות והיא הביאה את זה לכל הבנות בקבוצת הכדורגל.
חנאן סבאח: והיא גם נלחמה במשפחה שלה שהייתה מסתירה את זה שהיא הולכת לשחק כדורגל ואומרים שהיא בבית החם או במקום אחר כדי ללכת למשחקים.
חנאן סבאח: אני התערבתי אצל אמא שלה, שבאמת לאפשר לה, למה לא?
חנאן סבאח: בנות גם משחקות כדורגל ו'תני לה.
חנאן סבאח: אם זה התחביב שלה אולי היא תצליח בזה ותהיה אלופה בזה'.
חנאן סבאח: והיא שחקנית מאוד טובה שם.
יפעת שאשא ביטון: גם הבת שלי משחקת כדורגל, יש לי הוכחות מצולמות.
חנאן סבאח: אסי הנערה, שני ימים בבית החם ונקלטה, חדשה וטרייה.
יפעת שאשא ביטון: ברוכה הבאה.
עמאד דחלה: והיא כבר רוצה לדבר.
חנאן סבאח: והיא רוצה לדבר על שני הימים שהיא רואה, היא עדיין צופה בנו מה אנחנו עושות.
שוהה בבית החם: (ערבית).
חנאן סבאח: (תרגום חופשי מערבית): היא שמחה שהיא הייתה.
חנאן סבאח: היא אמרה 'שמעתי כל הזמן בחוץ על הבית החם' וכשהיא נכנסה היא אהבה את המקום, התחברה.
חנאן סבאח: תודה רבה לכן על ההקשבה ועל הזמן שלכן.
יפעת שאשא ביטון: תודה לכן.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכן, בהצלחה לכל אחת.
יפעת שאשא ביטון: כם פותחת את דיון הוועדה בנושא של פתרונות לסינון תכנים פוגעניים באינטרנט.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו למעשה נמצאים בדיון נוסף של סדרת דיונים שעוסקת בכל הנושא של הסכנות הטמונות באינטרנט.
יפעת שאשא ביטון: הרצון שלנו להעניק לילדים שלנו סביבה וירטואלית בטוחה עד כמה שניתן, ובמקומות שבהם הם נחשפים לתכנים פוגעניים, אז שנדע לתווך להם אותם, או לפחות לתת להם את הכלים להתמודד במציאות שכזו.
יפעת שאשא ביטון: עסקנו רבות גם בסכנות הטמונות וגם במקום שלנו כמבוגרים בתוך העולם הווירטואלי, כי התחושה הרבה פעמים הייתה שאם נסנן אתרים אז אולי נצליח ואם מערכת החינוך תעשה עבודה אז אולי נצליח, אבל ההורים כפקטור מאד משמעותי, משום מה לא שמו שם את הדגש ולמעשה הצעד האחרון שעשינו בתהליך זה שיצאנו בקמפיין יחד עם איגוד האינטרנט שקרה להורים לחזור ולהיות נוכחים גם במרחב הווירטואלי, כי יש להם תפקיד מאד משמעותי גם בתיווך של התכנים וגם ביכולת שלהם לשמור ולפקח בעצם על הסביבה הווירטואלית שבה הילד שלהם נמצא.
יפעת שאשא ביטון: היום אנחנו נמצאים בדיון שכל כולו מוקדש לפתרונות אפשריים לסינון אתרים באינטרנט.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו הזמנו לכאן מספר גורמים וגופים שבעצם הציבו בפנינו פתרונות שונים ומגוונים ואני אשמח שהם יציגו כאן בפני כל הוועדה, על מנת שנוכל לתווך גם אותם ולראות איך מכאן אנחנו מתקדמים הלאה.
יפעת שאשא ביטון: אז ברשותכם אני אפתח עם משרד החינוך, עם רוני דיין.
<רוני דיין: בוקר טוב כבוד יושבת הראש ולחברים.
<רוני דיין: אנחנו בנושא הזה מדברים על נדבך נוסף בפעולות החינוך שאנחנו עושים עם ילדים ואנחנו מוסיפים גם את הנדבך הטכנולוגי.
<רוני דיין: בנדבך הטכנולוגי כל בתי הספר קשורים הרי דרך מערכת שהמשרד מחבר אותם.
<רוני דיין: במקרה שלנו זה בזק בינלאומי ובזק ואנחנו מחייבים את חברות התקשורת, התשתית וספקיות הגישה שמספקות את הרשת הזאת לבתי הספר, להפעיל את מערכות הסינון וההגנה שקיימות עליהן.
<רוני דיין: זה במעגל הראשון, עוד לפני שבעצם הקו מגיע לבית הספר.
<רוני דיין: המעגל השני, יש לנו רכזי תקשוב בבתי הספר ואחראי מחשוב ברשויות המקומיות.
<רוני דיין: יש להם הנחיה ברורה להפעיל את כל מערכות ההגנה הפנימיות בתוך המחשבים עצמם שקיימים בבית הספר, בין אם מחשב מסוג כזה או אחר על כל גווניו; והמעגל השלישי הוא למהדרין שבמהדרין ויש כאלה במגזר החרדי יותר וכדומה, יש עוד חברות נוספות שבמידה ובית הספר רוצה גם אותם להוסיף על שני הנדבכים הקודמים, אנחנו מאפשרים לו להוסיף את הנדבך השלישי.
<רוני דיין: אני לא יודע אם מותר להזכיר פה שמות, אבל - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, יותר ברמה של רעיון כי אנחנו לא משווקים בעצם חברות מסחריות.
<רוני דיין: בדיוק.
<רוני דיין: אז למעשה יש לנו שלושה מעגלי הגנה טכנולוגיים על המחשבים של הילדים בשטח בית הספר.
<רוני דיין: במקביל, את כל האמצעים שאנחנו יכולים להפעיל אותם על אמצעי הקצה שנמצא ברשות הילד בבית הספר, את ההנחיות האלה בתכניות ההסברה והחינוך אנחנו מעבירים לילדים וגם כידיעה להורים, כדי שיידעו להתקין גם את המערכות האלה בתוך המחשבים של הילדים בבתים.
<רוני דיין: זה דבר שהוא חלק אינטגראלי מהחינוך שלנו לגלישה בטוחה ברשת.
<רוני דיין: אנחנו לא יכולים להקפיד שעושה הורה, אבל לדוגמא כל הורה צריך לדעת שמבחינת חובתו של ספק האינטרנט אליו, הוא יכול לבקש ממנו להפעיל תוכנת סינון.
<רוני דיין: ואם ההורה לא יודע את זה, אז הוא לא מבקש את זה, אז לא בהכרח תופעל המערכת הזאת.
<רוני דיין: ואנחנו בתוך מערכות החינוך שלנו מעבירים את הידע הזה לילדים, מביאים את הידע הזה להורים, כדי שהם יתקינו את המערכות בתוך הבתים.
יפעת שאשא ביטון: הילדים זה פחות רלבנטי, כי לא בטוח שהם ירצו שההורים יחסמו להם.
<רוני דיין: אנחנו מדברים על ההורים שיתקינו את המערכות האלה ויש רמות שונות, אני אעביר לך לאחר מכן את המספרים.
יפעת שאשא ביטון: שאלת תם.
יפעת שאשא ביטון: יצאנו גם לדבר כאן השבוע על תכנית התקשוב.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו אמרנו, אנחנו מעודדים באמת שימוש בטכנולוגיה בצורה מבוקרת בתוך מערכת החינוך, אבל בסוף בסוף כעובדה, קורה שיש תלמידים שיושבים בכיתה ותוך כדי שהמורה רגע מסתובבת ללוח, מקרינים כאיזה שהוא קוריוז לתלמידים מאחור תוכן בעייתי מתוך האינטרנט.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת מה שמוכיח שהסינון הוא לא עד הסוף הרמטי.
יפעת שאשא ביטון: והשאלה איך אנחנו יכולים, אם בכלל, להתמודד עם התופעה הזו.
<רוני דיין: אז יש בנושא הזה תוכנות שליטה.
<רוני דיין: תוכנות השליטה נמצאות במחשב המורה ובעמדות שאנחנו מספקים כמערכת לילדים.
<רוני דיין: המערכת הזו נועדה בעצם לעשות אחת משתי הפעולות – או שהיא משדרת למסכי התלמידים את מסך המורה, כך שהוא נועל למעשה בפני התלמידים את האפשרות לעשות דברים אחרים.
<רוני דיין: מצד שני, המורה יכול לייבא אליו את המסך שאיתו עובד כרגע הילד ולוודא ש - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל זה 30 ילדים ואז מה?
<רוני דיין: לא, זו מערכת מאד קלה לתפעול ואנחנו מתדרכים את המורים והמורים מפעילים את זה בצורה מאד-.
<רוני דיין: איפה הבעיה?
<רוני דיין: הבעיה היא - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אבל השאלה שלי טכנית אם אי אפשר בתוכנות הסינון למנוע באופן הרמטי גלישה באתרים שבעצם יש בהם תכנים פוגעניים.
<רוני דיין: הרמטי מאה אחוז - - -
יפעת שאשא ביטון: אתה יודע, לפעמים פורנוגרפיה רכה או כל מיני דברים אחרים.
<רוני דיין: תראי, אמנם אני איש הנדסה, אבל בעיקרון לבוא ולומר שבמאה אחוז אפשר לבוא ולחסום משהו, אני קצת מסופק, אבל באחוזים גבוהים, מעל 90%, כן, אכן אנחנו מונעים את זה בבתי הספר.
<רוני דיין: אנחנו לא יכולים לעשות את זה באמצעים האישיים שמגיעים לילדים ושהם פרטיים.
<רוני דיין: אנחנו יכולים לבקש מההורים לבקש לעשות את ההתקנה ואז אנחנו יכולים להבטיח את ה - - -
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, מה זה באמצעים האישיים?
<רוני דיין: זו איזו שהיא דלתא קטנה שצריך עוד לטפל בה.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת החסימה היא לא דרך ה-WIFI, היא דרך התוכנות שמותקנות?
<רוני דיין: כשילד מגיע עם טאבלט שלו או מחשב שלו אישי והוא רוצה לעבוד איתו בבית הספר והצוות החינוכי מחליט שיש סיבה מקצועית לתת לו את האפשרות הזאת, אנחנו מבקשים מההורים לוודא שבתוך המחשב של הילד אנחנו מתקינים את התכנה שמגבילה את הגלישה והצפייה באתרים פוגעניים.
יפעת שאשא ביטון: הבנתי, אוקיי.
<רוני דיין: זו האפשרות.
<רוני דיין: אני לא יכול לעשות את זה, אבל באמצעים שהמשרד מעמיד זה מופעל בכולם באופן גורף.
<רוני דיין: יש פרצות כאלה ואחרות וכשאנחנו עולים, אנחנו מתקנים.
<רוני דיין: אבל זה תפקידו של רכז התקשוב הבית ספרי לדוגמא, לוודא שזה אכן מותקן.
יפעת שאשא ביטון: יופי, תודה רבה רוני.
יפעת שאשא ביטון: סוני אינגר, המשרד לביטחון פנים, בבקשה.
<סוני אינגר: בוקר טוב לגברתי.
<סוני אינגר: צריך להבין שבסקופ הרחב שבין זכויות הפרט לבין ה - - - העצמית שקיימת בשוק הזה בכלל בוייב, מדינת ישראל ממוקדמת דווקא בצד שבאמת מאפשר ונותן יכולות של הסדרה עצמית ואנחנו כמדינה, כגוף אוכף, מעדיפים שלא להתערב ולא לבצע אכיפה בוא נגיד משטרתית בחסימת אתרים; מה גם שיש לנו ניסיון מר, לא מר, אבל בפסק דין ויקטור צ'נדלר וגם בפסק דין רפי מור, בית המשפט בעצם אמר שלמחוקק הפתרונים.
<סוני אינגר: כלומר, נכון להיום בהיבט החוקי הקיים, אין יכולת למשטרת ישראל לכפות על ספקית גישה או ספקית תוכן, לחסום אתרים.
<סוני אינגר: צריך להבין שיש פה סוג של זריית חול בעיניים בכל אלה שמציגים איזה שהוא מצג שניתן לחסום גישה לאתרים, מכיוון שגם היום צריך להבין שהאוריינות הטכנולוגית הגבוהה של הילדים, הם יכולים בנקל לאכוף את המגבלה הטכנולוגית או הטכנית שמונעת גישה לאתר.
<סוני אינגר: אני אביא דוגמא.
<סוני אינגר: אם נגיד היום אני אוריד דפדפן, יש כל מיני דפדפנים כדוגמת גוגל וכרום, אז אם אני מוריד דפדפן בשם אופרה, יוצא שאני גולש בפולין.
<סוני אינגר: ואז בעצם כל החסימה היא לא רלבנטית.
<סוני אינגר: אז אני יכול לחסום, לבנות כלי מצוין, וילדים אגב יודעים את זה, אני לא מגלה פה איזה סוד.
<סוני אינגר: אני לא מדבר עוד על ה-Tor ועל דברים קצת יותר מתקדמים שגם את זה הם יודעים - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל אתה מסביר פה את החלון שקופץ לי כל פעם ולא הבנתי מה רוצים ממני.
יפעת שאשא ביטון: אז אני מבינה שזה אפילו נגיש עד כדי כך לילדים, כי זה פשוט מזמין את עצמו.
<סוני אינגר: זה נגיש ואותם אלה שמציגים חסימות כאלה, לא שזה לא, זה – Nice to have, כלומר זה בסדר גמור ויש מקום לזה, אבל זה לא נותן באמת פתרון לילדים שהאוריינות הטכנולוגית שלהם כמובן היא גבוהה.
<סוני אינגר: מדינות בעולם בחרו להתמודד עם זה באמצעות חקיקה.
<סוני אינגר: כלומר, אנחנו צריכים להחליט, אנחנו כמדינה, לשאול איפה אנחנו רוצים להיות.
<סוני אינגר: מדינות כדוגמת אוסטרליה וקנדה – שהן מדינות מערביות – חוקקו חוקים שכן מקנים או שיותר נכון כופים על הספקיות לבצע חסימה של אתרים.
<סוני אינגר: אני לא יודע אם יש פה נציג של משרד המשפטים, אבל יש על הפרק הצעת חוק שעברה את הרציפות של הכנסת הקודמת והיא נמצאת עכשיו לדעתי בוועדה כבר, של חסימת גישה למקומות-.
<סוני אינגר: שוב, אנחנו כמובן הצטרפנו לחוק, אבל הוא לא יביא, החוק הזה לא יביא מזור.
<סוני אינגר: בגלל הקשיים הטכנולוגיים שהוא מערים, אני לא אוכל להסיר.
<סוני אינגר: יש אלפי דפי תוכן שמאוחסנים בשרתים בהום-סטים, שאם אני אחסום גישה להם, אני אחסום גישה לאלפי אתרים כשרים ולא יתנו לנו לעשות את זה.
<סוני אינגר: יש עם זה הרבה קשיים.
<סוני אינגר: על כל פנים, שוב צריך פה לשאול את עצמנו איפה אנחנו רוצים להיות.
<סוני אינגר: יש חקיקה בעולם שהיא מאד מתקדמת בנושא הזה.
<סוני אינגר: אנחנו יכולים להציג אותה.
<סוני אינגר: יושב פה גם הדי וגשל - - -
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח.
<סוני אינגר: מהמשרד לביטחון פנים, שעשינו איזו שהיא סקירה איך המדינות בעולם המערבי מתמודדות עם זה ובאמת בסופו של יום כמובן יש את הנושא של מרחב האדישות של ההורים.
<סוני אינגר: לדוגמא בהוואי, שהיא מדינה בארצות הברית, ניתן לקנוס עד 100 דולר הורים לילדים שביצעו איזו שהיא עוולה או עבירה פוגענית באינטרנט, והכל במישור האזרחי.
<סוני אינגר: אני לא מדבר בחקיקה הפלילית.
<סוני אינגר: כלומר, יש סל כלים מאד מאד רחב ומאד מאד מפותח.
<סוני אינגר: רק אנחנו צריכים לשאול את עצמנו איפה אנחנו רוצים להיות ממוקמים.
יפעת שאשא ביטון: מסקירה שלך אתה אומר שאתה תוכל לחשוף אותנו בעצם לחקיקה שקיימת בעולם, שהיא אפקטיבית יותר או שהיא נותנת פתרונות קצת יותר משמעותיים ממה שמוצע כרגע במדינת ישראל.
יפעת שאשא ביטון: יש לכם אפשרות לתת סקירה אפילו קצרה?
<סוני אינגר: יש כן, יש חקיקה מפותחת מאד בבריטניה, בקנדה, ב - - -
יפעת שאשא ביטון: שהיא אומרת?
<סוני אינגר: היא מביאה בעצם סל כלים מאד מאד רחב ובוא נגיד נותנת הגנה הרבה יותר טובה ממה שיש לנו היום.
<סוני אינגר: אבל אני שוב חוזר לפסק דין ויקטור צ'נדלר ולרמי מור, כלומר פה אנחנו כמובן צריכים לראות איך אנחנו מתגברים על פסקת ההגבלה ועל חוקי היסוד שאמורים להגביל אותנו.
<סוני אינגר: כלומר, לאור החקיקה הקיימת במדינת ישראל – חוקי היסוד – אנחנו צריכים לראות איך אנחנו כמובן לא זולגים למתחם שפוגע בחופש הביטוי.
<סוני אינגר: אבל יש פתרונות ונשמח להציג.
<סוני אינגר: אולי שווה באמת להקדיש דיון של הוועדה להתמודדות של העולם המערבי עם התופעה.
יפעת שאשא ביטון: זה המקום.
יפעת שאשא ביטון: אם אתם מוכנים ויכולים, אז אני אשמח.
<סוני אינגר: יש לנו קצת כמה נגיעות.
<סוני אינגר: נמצא פה הדי מהמשרד לביטחון פנים, שהוא יכול מעט להאיר אלומה בנושא.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז בבקשה.
יפעת שאשא ביטון: רק שם מלא לפרוטוקול.
<הדי וגשל: בוקר טוב, הדי וגשל.
<הדי וגשל: אני מנהל תחום מידע וידע במשרד לביטחון פנים, כשעיקר העיסוק שלי בעצם ביצוע בדיקה של סקירות משוות עם מה שקורה בעולם בתחומים השונים.
<הדי וגשל: בהקשר של נושא של סינון אתרים, אני לא מספיק מוכן כרגע להציג, אבל כמה נקודות כל מעניינות.
<הדי וגשל: אחת, באוסטרליה היה ניסיון לבצע סינון של אתרים על ידי הממשלה, אבל הנושא הזה, עוד פעם, בגלל הנושא של האוריינות הטכנולוגית הגבוהה של ילדים, מערכת שהושקע בה סכום כסף לא מבוטל על ידי הממשלה, עם רעיונות טובים כיצד לסנן, נפרצה ביום שהושקעה על ידי בחור צעיר בן 16, אחרי חצי שעה של עבודה, שהוא בעצם מצא את הפרצות באותה מערכת.