GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אילן שמש: לצערי הרב יש לנו הכל.
<אילן שמש: מישהי שם רק עכשיו מצאה שתי זונות.
<אילן שמש: ודרך אגב, כל מה שאני אומר נעשה עם הרווחה, כלומר אנחנו לא לבד.
יפעת שאשא ביטון: כן, אוקיי, תודה רבה אילן.
יפעת שאשא ביטון: רעות, בבקשה.
<רעות גיא: קודם כל אני רק אגיד ש - - -
מאיר כהן: סליחה, אני צריך ללכת.
מאיר כהן: תודה רבה על הדיון.
<רעות גיא: אבל תפספס את המחמאות גם ממני.
מאיר כהן: לא צריך.
<רעות גיא: יהיה פרוטוקול.
יפעת שאשא ביטון: אני אמסור לו.
<רעות גיא: טוב.
<רעות גיא: אז אני גם רוצה להודות לך על העקביות, גם בהעדר ועדת משנה למאבק בסחר בנשים וזנות, ששם בדרך כלל התקיימו הדיונים על זנות של קטינים.
<רעות גיא: אנחנו רואים התקדמות.
<רעות גיא: אני לא אגיד שלא.
<רעות גיא: כל מה שאמרה ציפי ממשרד הרווחה, התקדמות בתקציבים, במשאבים, בשיתופי הפעולה, בהכשרות, במספרים.
<רעות גיא: אני לא יודעת, אולי - - -
יפעת שאשא ביטון: לפחות הממסד מתייחס אחרת.
<רעות גיא: אני חושבת שיש יחס אחר.
<רעות גיא: אני חושבת שרואים עליה, אבל אני רוצה להגיד רק בסייג קטן, זה לא מספיק מהיר.
<רעות גיא: אם חבר הכנסת מאיר כהן דיבר על מצב חירום, אני יודעת שעמותת על"ם, שאני הנציגה שלה פה בדיון, אנחנו עוסקים בנושא הזה של זנות בני נוער.
<רעות גיא: אפשר להסתכל בפרוטוקולים, גם פה בכנסת וגם בשטח משנת 2003.
<רעות גיא: אז באמת בהתחלה היינו די בודדים בשטח ובאמצע הדרך הצטרף ראשון משרד הרווחה.
<רעות גיא: גם שיתופי פעולה עם מערכות אכיפה.
<רעות גיא: אני לא רוצה כמובן להגיד מה הזעזוע על 1,000 קטינות שאותרו בשנת 2014 בזנות, אבל אנחנו מדברים כנראה במשך עשור על כמה וכמה אלפים של נערות, שלא לדבר על נערים.
<רעות גיא: 20% מתוכם הם נערים ועוד כמה אחוזים של נערות טרנסג'נדריות שלא עלו פה בדיון, אבל זה גם עוד קהל יעד בתוך עולם הזנות, ש - - -
יגאל גואטה: ועוד כמה אחוזים שאנחנו לא יודעים.
<רעות גיא: שאני אומרת אין להם בכלל שירותים לפנות אליהם בהקשר הזה, ואז אנחנו לא מגיעים למספר של 1,000.
<רעות גיא: עכשיו, יש פה גם מצב אבסורד, שככל שמכשירים יותר אנשי צוות, יותר אנשי מקצוע ממשרד הרווחה, ממשרד החינוך, מגורמי האכיפה, המספרים הולכים וגדלים.
<רעות גיא: גם את זה אנחנו רואים.
יפעת שאשא ביטון: כי מאתרים יותר, לא כי הם - - -
<רעות גיא: בדיוק.
<רעות גיא: ושואלים אותנו מה, התופעה גדלה?
<רעות גיא: לא.
<רעות גיא: התופעה מתגברת.
<רעות גיא: מה שמתגבר זה מספר אנשי המקצוע שיודעים לזהות, לאתר ולקרוא לתופעה בשם, בלי לגמגם.
<רעות גיא: זה שהם לפעמים חסרי אונים, אגב, גם אנחנו עמותת על"ם חסרת אונים.
<רעות גיא: הרבה פעמים אנחנו פוגשים את בני הנוער ברחוב ובמקומות ובמועדונים איפה שהוזכר פה שאין נוכחות מספקת של עובדי נוער ואנחנו הרבה פעמים חסרי אונים.
<רעות גיא: ועם חוסר האונים הזה צריך לדעת לעבוד.
<רעות גיא: צריך לדעת קודם כל שאנחנו מסכימים לפגוש את בני הנוער, את הנערות, את הנערים במצבים האלה, גם כשאין לנו מה להציע להם.
<רעות גיא: כי הנוכחות שלנו, וכששואלים אותם, זה הדבר שהם כולם מדברים עליו – הקשר.
<רעות גיא: זה שאנחנו מוכנים לדבר, לא שופטים אותם, לא שיפוטיים כלפיהם.
<רעות גיא: אנחנו לא תופסים אותם כעוברי עבירה, להיפך.
<רעות גיא: אנחנו מתייחסים אליהם בכבוד הראוי ואומרים, עם כל הכבוד אנחנו נמצאים פה אתכם ובואו נראה ביחד מה אפשר לעשות, למרות שאני מודה, הרבה פעמים אין לנו גם מה להציע, שזה גם דבר שצריך להגיד.
<רעות גיא: אני כן רוצה להגיד, את גם ראית את זה בדו"ח שהתפרסם אחרי מסקנות הוועדה לזכויות הילד באו"ם.
<רעות גיא: ההתקדמות היא איטית מדי ביחס למימדים שאנחנו מניחים שיש לתופעה הזו.
<רעות גיא: אני מאד מאד שמחה שאת מקדמת באופן פרטי את הצעת החוק, אבל אני חושבת שמעבר משלוש שנות מאסר ללקוחו של קטין, 203 ג', ל-5 שנות מאסר, אני לא בטוחה שהם יעשו את ההבדל.
<רעות גיא: אני יודעת שרצית יותר ואני יודעת שזה בשיטה - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל תיכף משרד המשפטים יסביר, זה מתווסף לעונשים נוספים ואז בעצם דרך כך אפשר יהיה לעבות בעצם את העונש.
<רעות גיא: כן, ועדיין זה לא בא בהלימה עם זה שאנחנו אומרים יש פה עבירה חמורה, יש פה דיון ציבורי.
<רעות גיא: אם שואלים אותי בסופו של יום למה זנות של בני נוער מתרחשת, הרי כולם מסכימים שזאת תופעה איומה, אז למה היא מתרחשת?
<רעות גיא: היא מתרחשת כי אנחנו סובלניים כלפי.
<רעות גיא: כי החברה סובלנית כלפיה, כי החוק סובלני כלפיה, כי רשויות האכיפה סובלניות כלפיה.
<רעות גיא: או שלא רואים אותה, או שרואים אותה ומגלים איזו שהיא סובלנות לא ברורה כלפי הדבר הזה.
<רעות גיא: יוצא שזו עבירה די משתלמת, בין אם זה 3 שנות מאסר או בין אם זה יהיה 5 שנות מאסר.
<רעות גיא: אני אומרת את האמת, לנו זה נשמע לא מאד דרמטי ואני גם לא רואה איך זה הולך לשפר את מצב האכיפה.
<רעות גיא: אני רק אגיד שגם בדו"ח כתוב, יש גם איזה שהוא פער בין מספר החקירות, למרות שאנחנו רואים ב-10 שנים עלייה משמעותית.
<רעות גיא: אם דיברנו בשנת 2011 על 28 תיקים, חקירות סליחה, בשנת 2014 אנחנו רואים בדיווח כבר 79 חקירות, מתוכן רק 49 הבשילו לכדי כתב אישום.
<רעות גיא: צריך לבדוק מה הפער הזה בין החקירות לכתבי אישום.
<רעות גיא: חצי נחתך בפרקליטות, למה; ומתוך 49 כתבי אישום אנחנו רואים 8 הרשעות בלבד ואף אחד מהם לא הגיע לרף ענישה של 3 שנות מאסר.
<רעות גיא: זה דבר שדורש בדיקה מאד מאד רצינית.
<רעות גיא: יש פה איזה כשל גם של האכיפה, גם של הפרקליטות, ואז לא משנה איזו עבודה נהדרת נעשה וכמה משאבים נשקיע בטיפול בנערות ובנערים בזנות, כי על כל נער ועל כל נערה כזו – לא נעים לי להגיד – אבל יש בין 30 ל-40 לקוחות – עברייני מין – שלא משלמים את הדין על הדבר הזה.
יפעת שאשא ביטון: רעות, אני רוצה למנוע את זה לפני שהן מגיעות לשם.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אני לא מדברת רק על האכיפה.
<רעות גיא: אבל תשמעי, שאלו פה על המניעה.
<רעות גיא: לזנות לא נכנסים ביום אחד.
<רעות גיא: זו איזה שהיא - - -
יגאל גואטה: דווקא בגלל זה.
יפעת שאשא ביטון: נכון, בגלל זה.
יפעת שאשא ביטון: בגלל זה אני חושבת שאם אנחנו נתחיל עם זה במערכת החינוך, שהילדים שלנו נמצאים שם ממילא ואם הם לא שם אז בקידום הנוער, אם אנחנו משם נתחיל לטפל בזה, אנחנו נמנע את כל אלה שמתגלגלים פנימה.
<רעות גיא: אבל אם אנחנו לא עושים את זה בהלימה עם אכיפה, אנחנו לא עושים את זה.
<רעות גיא: זאת דעתי.
יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה איתך ובגלל זה את רואה שאנחנו מנסים לפעול בכמה חזיתות.
יפעת שאשא ביטון: ואני רק מוכרחה לומר לך משהו לגבי הנושא של הענישה.
יפעת שאשא ביטון: אני אעביר גם את השרביט למשרד המשפטים אם אתם רוצים להתייחס.
יפעת שאשא ביטון: אין שאלה שהייתי רוצה יותר, בסדר?
יפעת שאשא ביטון: אבל עדיין, שוב, אני עושה את זה ממקום של הרתעה וממקום שיבינו שאנחנו מתחילים לשים פוקוס על הסיפור הזה, שזה משהו שלא היה עד עכשיו, לצורך העניין.
יפעת שאשא ביטון: גם הובהר לי, והם יסבירו את זה בטח טוב ממני, שאנחנו מתכוונים שזו תהיה תוספת בעצם על צעדים נוספים.
יפעת שאשא ביטון: הרי יש כבר בחוק התייחסות למי שבועל קטינים, בין אם זה בהסכמה, בין אם זה לא בהסכמה, עד גיל 14 ומעל גיל 14.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת יש התייחסות ואנחנו רוצים שזה יהיה תוספת לעבירות נוספות שנכללות בתוך הסיפור הזה.
יפעת שאשא ביטון: אבל שוב אני חוזרת, אנחנו נעשה את זה וזה חשוב, אבל אני באמת מאמינה שיותר חשוב זה מה אנחנו נעשה רגע לפני שזה קורה.
יפעת שאשא ביטון: ולמה?
יפעת שאשא ביטון: יש הרבה נערות לצורך העניין, שמקיימות יחסי מין לא מבוקרים ואני אסביר למה זה לא מבוקר.
יפעת שאשא ביטון: הן לא מקבלות תמורת זה שום דבר, אבל הן עושות את זה או כדי לקבל תשומת לב, או מכל סיבה אחרת, בסדר?
יפעת שאשא ביטון: והן לא מקבלות וזה לא זנות לצורך העניין, כי הן לא קיבלו תמורת זה שום דבר.
יפעת שאשא ביטון: אז מה שם אנחנו עושים?
יפעת שאשא ביטון: ובגלל זה אני אומרת, אם אנחנו לא ניגע במקום הזה, כשהן עוד צעירות ואנחנו נדע לבנות את זה בצורה נכונה כדי שהן לא תגענה למקום של בסופו של דבר יש להן לקוחות, בין אם זה שניים, עשרה או 20, אז אנחנו נרוויח הרבה יותר ממה שאנחנו נעשה כרגע בתחום הענישה.
יפעת שאשא ביטון: ואני מסכימה איתך, זה לא זה במקום זה.
יפעת שאשא ביטון: זה חייב לבוא ביחד.
יפעת שאשא ביטון: משרד המשפטים רוצים להתייחס ואחר כך אנחנו נעבור למשטרה, שקיבלו הרבה תשבחות בפעם הקודמת על דרכי הטיפול.
יפעת שאשא ביטון: נסיים אתכם, כדי שנצא עם איזו שהיא תקווה.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, משרד המשפטים.
יגאל גואטה: אני חייב להמשיך וללכת לוועדה הבאה.
<לילך וגנר: לילך וגנר, משרד המשפטים.
יפעת שאשא ביטון: אתה מפסיד אבל, תדע.
יגאל גואטה: אני יודע.
<לילך וגנר: בנוגע לנושא של תיקוני החקיקה, אנחנו שותפים לעמדה של יו"ר הוועדה.
<לילך וגנר: משרד המשפטים מנסה לקדם גם כן תיקון חקיקה שעולה בקנה אחד עם - - -
יפעת שאשא ביטון: הפעם אנחנו נעשה את זה ביחד.
<לילך וגנר: ונעשה את זה ביחד, ואנחנו חושבים שבאמת היום העבירה שהיא עבירת עוון ואפילו לא עבירת פשע, היא לא עולה בקנה אחד עם מדרג הענישה בחוק.
<לילך וגנר: אבל אנחנו כבר כשנחקק סעיף 203, דובר על כך שכתבי האישום בסעיף הזה לא שוללים ולא מונעים והם לצד בדיקה האם מדובר בעבירת מין כלפי קטין, כאשר ברור לכל שהעבירות החמורות של פגיעה מינית בקטין הן חלק מסימן עבירות המין.
<לילך וגנר: כאשר מדובר בקטין מתחת לגיל 14 ומדובר במעשה בעילה, אז זו עבירת אינוס שהעונש בצידה הוא 16 שנה, ואין שום כוונה שבמקרים כאלה יוגשו כתבי אישום בעבירה של 5 שנים, בוודאי שלא.
<לילך וגנר: כמו כן יש את שאר מדרג עבירות המין, רק צריך לזכור שעבירה לפי סעיף 203, יש לה כמה יתרונות.
<לילך וגנר: דבר ראשון, היא לא חלה רק על מעשים חמורים מאד.
<לילך וגנר: מעשה זנות מפורש בצורה רחבה וכולל סוגים שונים של מעשים שיכולים להיכנס לעבירה הזאת, ושנית יש את הנושא של החזקה של גילו של הקטין, שחלה לגבי העבירה הזאת.
<לילך וגנר: ולכן לעבירה הזאת יש יתרונות, גם כדי לתייג מעשים מסוימים בנוסף, שוב, לעבירות המין; וגם בפרישה הרחבה שלה.
<לילך וגנר: אבל בראש ובראשונה, כשמדובר בעבירות מין שנעשות בקטין, הטיפול צריך להיות בעבירות האלה, כדי שהן יבטאו נכונה את הערך המוגן שנפגע ושהעונש יהיה באמת תואם את המעשים שבוצעו.
<לילך וגנר: זה לגבי הנושא.
<לילך וגנר: עכשיו בנוגע לחקיקה משווה, בעקבות מסמך שקיבלנו, אנחנו ראינו שהחקיקה היא פחות או יותר, במעשה זנות של קטין, היא באמת תואמת את החמש שנים בעולם ולא את השלוש שנים שנקבעו מלכתחילה, ואנחנו חושבים שגם בתגובה להמלצות שקיבלנו באמנות בינלאומיות ולדרישות שהובעו בוועדה הזאת, מן הראוי באמת להעלות את העונש לחמש שנות מאסר.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה עורכת הדין לילך וגנר.
יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה מילה טובה למשרד המשפטים.
יפעת שאשא ביטון: באמת, אנחנו כולנו יצאנו מפה, מהדיון.
יפעת שאשא ביטון: אני ישר הסתערתי על הייעוץ המשפטי כדי לטפל בנושא הזה, ומסתבר שמשרד המשפטים במקביל, גם מתוקף עבודתו והחשיפה שלו לפני כן, גם כן הלך לערוץ הזה ואני באמת רוצה להודות לכם שכולנו היינו מכווני מטרה ואין שאלה שנשתף פעולה בעניין.
<רחלי זוארץ-לוי: אני אבקש אם אפשר להוסיף ביחס לאכיפה ולטיפול של הפרקליטות.
יפעת שאשא ביטון: בוודאי, רק שם.
<רחלי זוארץ-לוי: אני רחלי זוארץ-לוי מהמחלקה הפלילית בפרקליטות המדינה.
<רחלי זוארץ-לוי: בישיבה הקודמת עדכנו על כך שהמשנה לפרקליט המדינה לעניינים פליליים השתתף בצוות בין משרדי שהתקיים, שבחן את מסקנות ועדת האו"ם.
<רחלי זוארץ-לוי: בעקבות זאת התקיימה ישיבה לפני כשבוע, יחד עם נציגים גם מהמשטרה, כדי לבחון.
<רחלי זוארץ-לוי: כי לצד זה שאנחנו שומעים על היקף תופעה של כ-1,000 נערות בזנות, שעליהן רק הרווחה יודעת ושוב, הארגונים מדווחים אולי אפילו על מספרים גבוהים יותר, עדיין יש פער אל מול התיקים, גם תיקי החקירה שנפתחים, שעדיין אנחנו כן במגמת עלייה ואת זה גם ציינתי בדיון הקודם, כי בשנת 2011 אנחנו דיברנו על תיקים בודדים והיום אנחנו מדברים על קצת יותר, אבל עדיין קיים פער בין - - -
<קריאה: כמה זה קצת יותר?
<קריאה: בערך?
<רחלי זוארץ-לוי: אנחנו קיבלנו מספרים לדוגמא על עבירה של צריכת שירותי מין מקטין, על 29 תיקים בשנה.
<רחלי זוארץ-לוי: ועדיין אנחנו מדברים על פער, ואל מול זה יש גם את הפער של מספר כתבי האישום שמוגשים.
<רחלי זוארץ-לוי: אז אנחנו נפעל בשתי דרכים.
<רחלי זוארץ-לוי: הדרך האחת זה באמת לבדוק מול המשטרה מה גורם לכך שגם תיקי חקירה, אין לנו מספיק תיקי חקירה, שוב, ביחס להיקף התופעה כפי שאנחנו שומעים עליה.
<רחלי זוארץ-לוי: ובאמת אנחנו גם נבחן את התיקים של השנתיים האחרונות, של 2014-2015, כדי לבדוק ואולי לבחון מה בדיוק עולה מבין התיקים, גם כאלה שנסגרו בפרקליטות, כדי גם לבחון לעצמנו ולעשות עבודה יותר מעמיקה בנושא.
<רחלי זוארץ-לוי: אז כך שגם אנחנו רואים ואנחנו כמובן גם מברכים ושותפים וממליצים על החמרה בענישה בהקשר של העבירה.
יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שגם כאן זה עניין של מודעות, של שוטר באמת.
יפעת שאשא ביטון: כאילו, אנחנו דיברנו על זה כבר כמה וכמה פעמים, שמבחינתו סבבה, היא בילתה על חשבונו, קיימו יחסי מין, נראה לכאורה מאד טבעי וזורם.
יפעת שאשא ביטון: מסתבר שמאחורי זה מסתתר משהו הרבה יותר עמוק ויכול להיות שגם כאן זה חלק מהעבודה.
יפעת שאשא ביטון: אני מיד נותנת לכם משפט ואחר כך חוה קליין, התייחסות קצרה.
<ליאת קליין: יש לי שני משפטים.
<ליאת קליין: ליאת קליין מאיגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ולנפגעי תקיפה מינית.
<ליאת קליין: אני אגיד שני דברים גם לגבי המניעה והאיתור, שאני חושבת שאם נשים רגע בצד את שאלת החינוך, אבל גם בשלב האיתור יש חשיבות מאד גדולה.
<ליאת קליין: הרבה מדברים על הקשר בין אלימות מינית וזנות ועל הרצף שנוצר שם, על נשים או ילדות שעברו חוויה של פגיעה מינית ומגיעות בסופו של דבר גם לזנות.
<ליאת קליין: צריך לדבר על איזו שהיא מערכת של איתור וזיהוי של אלימות מינית ושאנחנו לא נגיע לקצה של הרצף הרבה מאד פעמים ולדבר על איזה שהן הכשרות חובה בכל המערכות השונות, אז זה דבר אחד.
<ליאת קליין: לגבי אכיפה, אני רק אוסיף עוד שני משפטים.
<ליאת קליין: זה לא רק תיקון של כמה שנים, של שלוש או חמש שנים ולכן גם הובלנו את התיקון הזה ופעלנו גם מול משרד המשפטים והיינו בקשר.
<ליאת קליין: המחשבה היא אלף שיש הבחנה מהותית בין שלוש שנים לחמש שנים מבחינת ההגדרה של עבירות, פשע, עוון וכל ההגדרות.
<ליאת קליין: אז יש משמעות לדבר הזה, אבל הציפייה שלי שהיא לא רק תשפיע ברמת הענישה שיקבל עבריין, אלא ככל שהעבירה היא נתפסת כחמורה יותר ברמת הענישה, שיוקצו לה יותר תקנים, שהתעדוף שלה ברמת הטיפול יהיה גבוה גם במשטרה.
<ליאת קליין: ועוד דבר אחד שאני אציין בהקשר הזה, שבגלל שיש קשר שאפשר להבין אותו, בין עבירות מין לבין זנות קטינים – הדברים האלה הם מאד דומים – זה זנות, זנות היא אונס, בעיני היא דומה מאד לבעילה אסורה בהסכמה.
<ליאת קליין: צריך לשים את זה בסל של רצף אחד וזה חשוב לכמה דברים.
<ליאת קליין: אלף, אני לא יודעת אם זה נכנס היום ופה אני כן שואלת, הנושא של הזכות היום לאישה להיחקר, מין החוקר במשטרה, חוקר או חוקרת, שזו זכות לנפגעות עבירות מין – האם גם זה נכנס בתיקון הזה.
<ליאת קליין: אולי שווה להרחיב ובכלל להתייחס לזה כעבירות מין בכל מיני זכויות של חוק זכויות נפגעי עבירה, גם לקבוצה הזאת של הצעירות, שזה יחול ביחד, כי זה לא נמצא - - -
<רעות גיא: חבל להחמיר להם את התנאים, כי לא צריך תלונת קורבן בהקשר של לקוחו של קטין.
<ליאת קליין: לא משנה, אבל גם אם הן מגיעות ומעידות שיקבלו את הזכויות שלהן.
יפעת שאשא ביטון: בדיוק, וזה המקום שהיינו בו כל הזמן, לבחון איך אנחנו לא פוגעים במה שכבר - - -
<ליאת קליין: לא, הן לא מעידות בבית משפט, אבל אם הן מגיעות למסור תלונה - - -
<רעות גיא: לא, גם בתחנת משטרה, לא ב - - -
<ליאת קליין: בסדר, אבל אם הן מגיעות להליך וחלקן יהיו בשלב כזה או אחר, לפחות שתקבלנה את הזכויות שמגיעות להן – נפגעות עבירות מין – ואת הרף המינימאלי הזה שהן תקבלנה.
<ליאת קליין: לא צריך אותן בשביל התלונה אולי, אבל אם אפשר והן נחקרות, שהן תקבלנה את הזכויות שיבטיחו איזו שהיא הגנה סדירה בעניין שלהן ואת כל הנושא של זכויות נפגעי עבירה - - -
יפעת שאשא ביטון: על קטינות זה ממילא חל.
<ליאת קליין: של הבעת עמדה, עסקאות טיעון והדברים מהסוג הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני רק אומר שבדיון הקודם אני אמרתי את זה בצורה מפורשת.
יפעת שאשא ביטון: מבחינתי לקוח של זנות קטינים זה אונס, חד משמעית וככה אנחנו צריכים להתייחס לזה.
יפעת שאשא ביטון: חוה קליין במשפט ונעבור לנציגת המשטרה.
<חוה קליין: כן, אני מודאגת משני דברים שעלו.
<חוה קליין: אחד, שאין - - -
יפעת שאשא ביטון: זהו?
יפעת שאשא ביטון: רק משניים, חווה?
<חוה קליין: מאחד זה שאין מחקר שרץ באופן עקבי, מלבד האיתור שעליו דובר באמת באמצעות משרד הרווחה, מחקר שרץ באופן ארצי ועקבי.
<חוה קליין: אמרתם שזה רק במסגרת האיתור שנעשה, שדובר כאן - - -
יפעת שאשא ביטון: יש סקר שהוא סקר לאומי.
<חוה קליין: אם זה באמת נעשה באופן עקבי אז זה טוב.
<חוה קליין: והדבר השני - - -
<רעות גיא: אבל הסקר הלאומי לא בדק קטינים.
<ציפי נחשון-גלי: קודם כל כן.
<חוה קליין: מה שנאמר פה קודם זה שלא.
<חוה קליין: שאלנו על זה.
<רעות גיא: רק את הנתונים שאת נתת, אבל הם אמרו, אז הם לא יכולים לבדוק.
<ציפי נחשון-גלי: זה לא קשיים, אבל הוא היה אמור לבדוק גם את ה - - -
<רעות גיא: הוא לא.
<חוה קליין: האם יש זה דבר שצריך להיבדק והאם יש סקר שעדיין רץ ובאופן עקבי בודק את זה בכל רחבי הארץ, בכל מקום וכל הזמן.
<חוה קליין: והדבר השני שדובר פה לגבי תכניות החובה, בעיני זה לא רק בתוך בתי הספר ודרך משרד החינוך, כי בעצם מה שאנחנו שומעים זה גם על העומס עצמו שנמצא אצל היועצים בבתי הספר.
<חוה קליין: ואחר כך אצל העובדות הסוציאליות - - -
יפעת שאשא ביטון: חוה, זה המקום הטבעי לעשות את זה.
יפעת שאשא ביטון: אין פה עניין של עומס, יש פה עניין, אני חושבת שבסופו של דבר תכנית נכונה תסייע גם להפחתת העומס, כי היא תשתלב בדברים הנוספים שממילא "צריך להגיש" לתלמידים.
<חוה קליין: במסגרת התכנית.
<חוה קליין: זה מה שמאד מדאיג, רק שחזרנו מהישיבה הקודמת לישיבה הזו בלי תכנית פרקטית שמעבה את כל המערך הזה.
יפעת שאשא ביטון: יפצו אותנו במפגש הבא שבתחילת המושב, לקראת השנה הבאה אנחנו נהיה מאד מאד מדויקים.
יפעת שאשא ביטון: ויקי, נכון?
<ויקי אלעמרי: כן, ויקי.
<ויקי אלעמרי: צהריים טובים.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, ויקי.
יפעת שאשא ביטון: אם אתם זוכרים, אני רק אקדים ואומר, בפעם הקודמת היה נציג של המשטרה ואסביר לנו בדיוק איך המשטרה מטפלת ומתמודדת עם הסוגיה של זנות קטינים ומאד התרשמנו, ואמרנו צריך להעתיק את זה למערכות הנוספות.
יפעת שאשא ביטון: הוא סיפר לנו על הסרטון ואני מבינה שאת הגעת איתו.
<ויקי אלעמרי: אז עוד לפני שאני אראה את הסרטון, כשהתחלנו והצטרפנו לוועדה - - - ויחד עם השותפים, עם על"ם ועם ציפי, אז אחד הדברים שבאמת לקחנו בחשבון, העניין של המודעות.
<ויקי אלעמרי: עם העובדים הסוציאליים המודעות לא הייתה ועם משרד החינוך.
<ויקי אלעמרי: הבנו שגם במשטרה, בכל זאת אמנם אנחנו עובדים עם נוער, אבל לאתר סימנים ולראות נער, אז אולי באמת צריך לעשות עבודה.
<ויקי אלעמרי: ואז התחלנו בקטע של בעצם להכשיר.
<ויקי אלעמרי: עשינו מערכי שיעור, עשינו מצגת ובסופו של דבר, אחרי המצגת גם סרטון ובעצם הבאנו אותו בפני כל שוטר.
<ויקי אלעמרי: לא רק במערך הנוער, בהתחלה זה היה רק מערך הנוער ואחר כך הבנו שכל שוטר בעצם באשר הוא שוטר, יכול להיתקל ברחוב, בכל מקום, בנערה שעובדת בזנות ולאתר אותה, שיהיו סימנים שיידעו בעצם שזה קיים.
<ויקי אלעמרי: זאת אומר להפנים שיכול להיות שנערה עוסקת בזנות והם יכולים לפגוש את זה גם תוך כדי ידיעה מודיעינית, תוך כדי סיור וכהנה וכהנה.
<ויקי אלעמרי: ולכן בעצם עשינו סרטון.
<ויקי אלעמרי: עשינו ימי הכשרה ל-120 עובדי נוער וקצינים.
<ויקי אלעמרי: אנחנו הזמנו גם את השותפים שלנו והם נתנו הרצאה ביום העיון הזה.
<ויקי אלעמרי: אני אראה לכם את הסרטון ואחר כך אני אתייחס ליתר הדברים שאנחנו עושים.
יפעת שאשא ביטון: שהוא די יציג את זה ובאמת מאד מרשים המערך המדוקדק הזה שאתם מקיימים.
יפעת שאשא ביטון: יפה, באמת.
<ויקי אלעמרי: אוקיי, אז זה הסרטון שבעצם כל שוטר שלנו מקבל.
<ויקי אלעמרי: אנחנו גם עושים הכשרות שונות, אנחנו נכנסים ואנחנו מרצים בנושא זנות קטינים.
<ויקי אלעמרי: לפעמים קורס קצינים, בהסמכות נוער וכו' וכו'.
<ויקי אלעמרי: אחד הדברים שאנחנו עושים – דיברו פה על נתונים ועל אכיפה – תראו, מדובר בעבירה מאד מאד קשה.
<ויקי אלעמרי: זו עבירת חשיפה.
<ויקי אלעמרי: זאת אומרת הלקוח בוודאי לא מתלונן, הנערה לא מתלוננת, אין שום סיבה, כי היא "מרוויחה" מזה, שלא לדבר על מקרים שהיא בכלל לא מודעת שהיא עוסקת בזנות.
<ויקי אלעמרי: זאת אומרת דיברנו על זה.
יפעת שאשא ביטון: לרוב.
<ויקי אלעמרי: אז עבירות חשיפה כשלעצמן הן מאד מאד קשות, לא כל שכן כשאני מדברת בזנות קטינים.
<ויקי אלעמרי: יש בעיה עם המידע המודיעיני ואנחנו ערים לו.
<ויקי אלעמרי: אז אחד הדברים שאנחנו בעצם עושים, אנחנו יושבים עם ה - - -
יפעת שאשא ביטון: רגע, סליחה, אנחנו חייבים תלונה של מי שעסקה או מי שעסק בזה, לא?
יפעת שאשא ביטון: יש פה גם עניין של חובת דיווח ממילא.
<ויקי אלעמרי: לא, לא, אבל צריך שאנחנו נדע ש-X, Y. זאת אומרת בסופו של יום גם צריך איזו שהיא ראייה, איזו שהיא הוכחה.
<ויקי אלעמרי: ולכן בעצם אנחנו עכשיו בונים נוהל משותף עם משרד הרווחה כרגע, והנוהל הזה בעצם מדבר על איך אנחנו מאפשרים שהמידע שנמצא אצל משרד הרווחה יגיע גם למשטרה, כדי שנוכל בעצם לקדם את החקירה, כשבעצם אנחנו נותנים מעין הגנה של סייען מודיעיני.
<ויקי אלעמרי: ואז בעצם אני לא צריכה להביא אותו לידי חקירה.
<ויקי אלעמרי: כמובן למעט חריגים כאלה או אחרים.
<ויקי אלעמרי: הנוהל בשלבי סיום, עדיין לא חתמנו עליו והוא עדיין לא הסתיים, ואנחנו מתכוונים להרחיב אותו למשרד החינוך וגם למשרד הבריאות, כך שהנוהל יהיה באמת רחב ויכיל את כל הגורמים, כשאיפה שיש מידע ויפנו את תשומת ליבנו, שנוכל בעצם לקחת את זה צעד אחד קדימה, לטובת החקירה.
<ויקי אלעמרי: דבר נוסף שאנחנו עושים, בגלל שהקושי הוא מודיעיני, בעיקרו זה מודיעין, אנחנו עושים עבודת מטה עכשיו עם חטיבת המודיעין אצלנו, לבדוק איך אנחנו בעצם מנסים לשפר בעצם את המידע המודיעיני, לקבל כמה שיותר, כדי שיהיו לנו יותר תיקים ונוכל לקדם את החקירה.
<ויקי אלעמרי: דבר נוסף, אנחנו הגשנו בזמנו תכנית אב למשרד המשפטים, למנכ"לית משרד המשפטים, שבאה ואומרת תראו, הנושא כן בדמנו, הוא בהחלט בדמנו.
<ויקי אלעמרי: מהרגע שנכנסנו הוא בדמנו.
<ויקי אלעמרי: זו עבירה מאד קשה ולקחנו את זה לתשומת ליבנו.
<ויקי אלעמרי: באנו עם איזו שהיא תכנית אב ונדרש לזה באמת קצת יותר תקציב, משום שבעצם אני לוקחת כמו אגרוף ואני ממקדת את תשומת הלב בעבירה הזאת.
<ויקי אלעמרי: בזמנו בעצם התשובה הייתה – תמתינו למחקר, יש איזה שהוא סקר שנערך של משרד הרווחה בשיתוף המשרד לביטחון פנים.
<ויקי אלעמרי: ברגע שהסקר הזה ייצא החוצה נראה במה מדובר, בכמה נערים מדובר ואז נחליט אם לתקצב את תכנית האב הזאת או לא.
<ויקי אלעמרי: אז התכנית קיימת ואנחנו הכנו אותה.
<ויקי אלעמרי: אני מקווה שזה ייצא לפועל, כי זה בעצם ישדרג ויעשה בעיני את השינוי.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, ויקי, תודה רבה.
יפעת שאשא ביטון: משפט, כי אנחנו מתכנסים לסיום.
<ציפי נחשון-גלי: אני רוצה להשלים לגבי הסקר שהוזכר פה, שמשרד הרווחה לפני כמה שנים כבר יצא.
<ציפי נחשון-גלי: אנחנו מממנים בעצם מערך של סקר ומחקר, סקירת ספרות מקצועית בנושא זנות קטינים ומבוגרים.
<ציפי נחשון-גלי: סקר עמדות הציבור, סקר לאומי למדידת היקף תופעת הזנות בקרב קטינים, נשים וגברים; ומחקר שמלווה תכניות טיפול.
<ציפי נחשון-גלי: לגבי הסקר הלאומי, כשהוא ניסה לאתר את היקף תופעת הזנות בקרב קטינים, אז בדיוק מהנקודה שאת התחלת את הדיון ואת אמרת שבני הנוער בעצמם לא מתייגים את עצמם בזנות, לכן לא יכולנו להישען בכלל על רעיונות של קטינים והם הצליחו לדגום מספר כל כך קטן שמזה אי אפשר יהיה להשליך כמה קטינים במדינת ישראל.
<ציפי נחשון-גלי: אז בסקר בעצם אי אפשר לתלות תקווה שיגיד לנו שיש 2,000, 3,000, או 5,000 קטינים בזנות, ולכן הם נשענים באמת על הנתונים שהם עובדתיים.
<ציפי נחשון-גלי: זה אותם 1,000 קטינים שכבר אותרו על ידי עובדים שעובדים עם נוער בסיכון.
<ציפי נחשון-גלי: אז אלף זו תשובה אולי למשרד המשפטים שלא ימתין.
<ציפי נחשון-גלי: עכשיו, אני שומעת מה קורה פה ואני חושבת שצריך איזו שהיא פריצת דרך גם מחשבתית, כי אני גם מבינה את המגבלות של משרד החינוך.
<ציפי נחשון-גלי: כאמא לילדים בבית ספר, שגם כשהייתי מפקחת ארצית לטיפול באלימות במשפחה, בנינו מודלה בין משרד הרווחה למשרד החינוך, של 10 פגישות שמונעות אלימות בין בני זוג, שמיועדת לתלמידים בכיתה י' או י"א, שזה חובה לעבור.
<ציפי נחשון-גלי: אבל אי אפשר היום לחייב בתי ספר, וגם בצדק טוענים מנהלי בתי הספר – אם אני אצטרך קודם כל להכשיר אותם ללימודים ולהצליח בלימודים, לבגרות וכו' ואני צריך להכין אותם לצבא ולהכין אותם לנהיגה מונעת ולהכין אותם לאלימות זוגית ואלימות מינית – אין המון שעות, לכן - - -
יפעת שאשא ביטון: אני מתנצלת, אבל אני לא מקבלת את הטענה הזו.
יפעת שאשא ביטון: כי בשביל שהם ילמדו כמו שצריך, קודם כל צריך לנקות מהם את כל הדברים האחרים שהם נפגעים מהם.
<ציפי נחשון-גלי: את צודקת, ולכן צריך לעשות פה מעשים שאולי הן החלטות שהן קיצוניות.
<ציפי נחשון-גלי: היינו בדיון קודם על המסעות לפולין.
<ציפי נחשון-גלי: אם לא תהיינה החלטות באמת קיצוניות לפעמים, לקרוא לזה, אז אנחנו עוד פעם נעשה דיונים ועוד פעם נעשה דיונים.
<ציפי נחשון-גלי: ועד אז, עד שנגיע להחלטה המשמעותית, אני שמעתי שלשום ברדיו, אתמול, על שרת המשפטים בנושא של אינטרנט בטוח, שזו עבירה חוקית אם מישהו שלח לך תמונה שהיא חושפנית ואתה מעביר הלאה, שגייסה 400 פרקליטים וביום אחד צבאו על בתי הספר וכל אחד העביר רק שעה.
<ציפי נחשון-גלי: ההד הציבורי שהיה לזה משמעותי ו - - -
יפעת שאשא ביטון: אפשר לעשות את זה.
<ציפי נחשון-גלי: אז אני חושבת שבמקביל, אם בכלל הכנסת תצליח לחייב לעבור נושא כזה או אחר בבתי ספר, באמת ליזום את המבצעים האלה שגם יש להם השלכה על תודעת הציבור.
<ציפי נחשון-גלי: ושווה לחשוב על רעיונות דומים גם בתחום הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני מקבלת בהחלט ואני אשמח שבאמת משרד המשפטים ינסה לחשוב גם בנושא של עבירות מין ופגיעות מיניות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מאד בתוך זה, אבל אני באמת מדגישה, זה לחלוטין לא במקום, כי זה עניין תהליכי ואנחנו צריכים לבנות אותו מגיל צעיר ואנחנו צריכים לעשות את זה בהדרגה ואני לא מצפה שתוצג לי עכשיו תכנית שזהו, מקיפה את הכל.
יפעת שאשא ביטון: אבל אני רוצה לראות את ראשיתה של הדרך ולראות איך אנחנו בונים את זה בצורה נכונה.
יפעת שאשא ביטון: חברים, בידיים שלנו למנוע את זה ואני לא מקבלת שום – וסליחה שאני אומרת את זה ככה – אבל קשקוש של נושא של לימודים והישגים והכל.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא נטפל בילדים שלנו – גם לא נקבל מהם הישגים.
יפעת שאשא ביטון: כל הילדים שנפגעים הם בטח לא פנויים ללמידה, אז אנחנו מפסידים אותם פעמיים.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לסכם את הדיון.
יפעת שאשא ביטון: אז שוב, קודם כל אני מודה למשרד המשפטים על שיתוף הפעולה, כי אין שאלה שבלעדיכם לא היינו יכולים לקדם ולהוביל את זה.
יפעת שאשא ביטון: הדבר השני, אני רוצה לקיים סיור.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו גם נקיים סיור אצלכם במשרד ואנחנו גם רוצים לקיים סיור רחוב.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לראות את זה.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לפגוש את הנערות, את האנשים שם, בסדר?
יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו נקיים את זה במסגרת הוועדה.
<ציפי נחשון-גלי: את יכולה להתחיל את הסיור אחרי הצהריים ואז לצאת לרחוב, אין בעיה.
<קריאה: אפשר להצטרף אליך?
יפעת שאשא ביטון: כן, בהחלט.
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח, מי שירצה מטעם הוועדה להצטרף, תהיו בקשר עם תמי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעשה את זה במקומות הרלבנטיים על פי איך שנדרש לעשות את זה.
<רעות גיא: גם במרחב שעובד 24/7 וגם ברחוב, זה פשוט רק ברגישות ובעדינות.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז את תנחי אותנו ואנחנו נעשה את זה כמו שצריך ונכון לעשות את זה ואני כן רוצה מישהו ממשרד החינוך שיהיה.
<רעות גיא: בשמחה רבה.
יפעת שאשא ביטון: כי אולי אם זה ככה ייכנס מכאן ומכאן, למרות שאני יודעת שזה בלב, אבל אם זה יבוא חזק, אז אולי זה יעזור לנו לחלחל את זה למטה.
<קריאה: כולנו יועצות בעברנו וכולנו - - - נערות ונערים במקום הזה.
<רעות גיא: לא בגלל שאתם-.