GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יצחק קדמן: תראו, על פי נתון של משרד החינוך, יש לי אותו פה לפניי, להוציא את האגודה למלחמה בסרטן: 17 עמותות אחרות, נטו הכסף המצטבר ביחד שמקבלים אחרי ניכוי הוצאות, זה 7 מיליון שקל.
<יצחק קדמן: אני שואל אותך גברתי היושבת ראש, למדינת ישראל אין 7 מיליון שקל כדי שהעמותות האלה לא תצטרכנה יחד עם הילדים, לא אחת, להתבזות בשביל העניין הזה?
<יצחק קדמן: אתם עוסקים בדברים כל כך חשובים- - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו, בכלל כל הדבר הזה הוא מיותר.
יפעת שאשא ביטון: מדינת ישראל לא צריכה לכסות את כל מי שמתרים או רוצה לקדם את עצמו כי יש עוד הרבה אחרות.
<יצחק קדמן: יש עוד 17 עמותות שנבחנו, נבחרו כי הן עונות לקריטריונים מסוימים, אני מדבר על העמותות האלה.
יפעת שאשא ביטון: לא משנה, אז יבואו עוד עמותות אחרות שתאמרנה: 'סליחה, מי קבע את הקריטריונים ולמה הקריטריונים הם כאלה - - -
<יצחק קדמן: מי קבע היום, ומה קרה עם כאלה שלא מאשרים היום?
<יצחק קדמן: שנייה, אני כבר מסיים.
<יצחק קדמן: תנו לי לסיים.
<דוד פלבר: מי קבע, קבע השופט שנהב.
<דוד פלבר: ברגע שאתה מחלק כסף זה משרד המשפטים, בג"צ, בצלם, וועדת תמיכות – באמת יש אישור של משרד המשפטים על כל קריטריונים לתמיכות לכל נושא, זה באישור משרד המשפטים.
<דוד פלבר: אז יבואו לא 17 אלא 170 - - -
<יצחק קדמן: זה תירוץ טוב שהממשלה לא - - -
יפעת שאשא ביטון: צריך להגיד את זה גם למרות שזה לא פופוליסטי.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת, יש גם גבול איפה אנחנו שמים את זה.
יפעת שאשא ביטון: אם זה ביזוי אז מלכתחילה זה מיותר.
<יצחק קדמן: שום דבר לא מיותר.
<יצחק קדמן: לא מיותר לעזור לעמותות האלה ולא מיותר לחנך את הילדים לנתינה, לא מיותר לחנך את הילדים להתנדבות – הכול לא מיותר.
<יצחק קדמן: השאלה היא אם כל זה צריך להתמצות בזה שאנחנו שולחים ילדים לדפוק בדלת פעם אחר פעם, כשבחלק מהמקרים אם יש מישהו שאומר שזה חינוכי שהילדים שיטרקו להם את הדלת.
<יצחק קדמן: אני לא רואה בזה שום דבר חינוכי, לא כך נעצים ילדים.
<יצחק קדמן: יש בעיות נוספות, אני לא רוצה להיכנס אליהן.
<יצחק קדמן: אני חושב שיש חלופות.
<יצחק קדמן: אנחנו במסמך שהגשנו, יש לפחות חמש חלופות שתבטחנה את הכסף הזה גם בלי הממשלה, גם בלי הממשלה.
<יצחק קדמן: החל ממה שעשו בארה"ב עם יונייטד ואיי, שהיה פה בארץ, אני רואה שיש פה נציג של "אילן", היה מצעד הפרוטות שבו היה קרנבל שלם סביב העניין הזה.
<יצחק קדמן: אגב, אני גם חושב, גם אם זה ימשוך אש וביקורת, אני חושב שגם היה ניתן לעשות מבצע של מחצית השקל.
<יצחק קדמן: יש לזה גם ערך במקורות, שכל ילד פעם בחודש ייתן מחצית השקל.
<יצחק קדמן: אין ילד, גם עני שלא יכול לתת מחצית השקל שמסתכם בתרומה שנתית של 5 שקלים.
<יצחק קדמן: 5 שקלים כפול 2 מיליון ילדים במערכת החינוך נותן בדיוק את הכסף הזה.
<יצחק קדמן: אני גם רוצה לשאול שאלה שאולי היא התרסה.
<יצחק קדמן: אם זה כל כך טוב, למה שמדינת ישראל לא תשלח את כל עובדי הרשויות המקומיות ואת כל עובדי המדינה ליום התרמה, שיצאו הם לגייס את הכסף הזה.
<יצחק קדמן: אני רוצה לראות את המבוגרים שכל הזמן אומרים: 'זה מאוד חינוכי', נראה אותם איפה יעלם כל העניין החינוכי שנשלח אותם לעשות את זה.
<יצחק קדמן: יש דרכים אחרות לעשות את זה מלבד מלשלוח את הילדים לדרך שאנחנו שולחים אותם.
<יצחק קדמן: העניין התכוון, גם אם לא התכוונו לזה, זה לגיטימי גם מעבר לימי התרמה של משרד החינוך.
<יצחק קדמן: לגיטימי גם לגופים אחרים לצאת לעשות את זה באופן - - -
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהייתה אמירה חד-שמעית שיוצאת כנגד יום ההתרמות.
<יצחק קדמן: אבל זה קיים.
יפעת שאשא ביטון: אף אחד פה לא אמר שזה טוב וצריך לעודד את זה.
יפעת שאשא ביטון: להפך, - - -
<יצחק קדמן: זה קיים, זה קיים.
<יצחק קדמן: בשורה התחתונה, אני חושב, אני מדגיש את זה שוב, בלי חלילה לפגוע בעמותות שעושות עבודה נהדרת וחשובה וצריכות את הכספים הללו, אני חושב שאנחנו צריכים לחשוב מחוץ לקופסה ולחשוב האם אין דרך אחרת גם לחנך ילדים לנתינה.
<יצחק קדמן: אם אין דרך אחרת, את הסכום הזה של 7 מיליון שקל נטו, להבטיח אותו לעמותות כדי שלא יחסר אפילו שקל אחד ממה שהן מקבלות היום, לעשות את זה בדרך אחרת לחלוטין.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו בדרך די ככה מסכימים על הדברים.
יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר שבמקרה הזה חשוב שזה יאמר, מדינת ישראל לא שולחת את הילדים שלה להתרים.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, זה לא משהו שרשום באג'נדה שלה, זה לא חלק מהמטרות של מערכת החינוך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא התכנסנו כאן כדי להגיד 'בואו נוציא את הילדים להתרים'.
יפעת שאשא ביטון: נהפוך הוא, אנחנו כאן כדי לברר האם ימי ההתרמה הללו מסייעים לעמותות.
יפעת שאשא ביטון: זה בא מהצורך שלנו, אנחנו פה ממקום של לעזור ולראות איך אנחנו עושים את זה נכון.
יפעת שאשא ביטון: בכלל, נאמר שהסיפור הוא לא כסף.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור הוא עוד הרבה דברים אחרים שנלווים לכך.
יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה לחלוטין עם הסיפור הבטיחותי של הילדים, אני חושבת שאחד הדברים שהדליקו לי ככה אור אדום, עם המציאות שאנחנו נמצאים היום שילדים ילכו לדפוק על דלתות של אנשים - - -
<יצחק קדמן: בכיתה ו'.
יפעת שאשא ביטון: וכיתה ז'.
יפעת שאשא ביטון: ואיך אנחנו עושים את זה.
יפעת שאשא ביטון: שוב, זה השיח.
יפעת שאשא ביטון: השיח הוא לא בואו נוציא את הילדים ובואו נתגייס, ואתם יודעים מה, אנחנו כל כך רוצים לתת כסף לעמותות אז ניתן את זה בצורה אחרת.
יפעת שאשא ביטון: זה לא השיח.
יפעת שאשא ביטון: אני כן רוצה להחזיר אותו למקום שלו.
יפעת שאשא ביטון: נכון, יכול להיות שצריך לבחון איזה חלופות אחרות להתרמה, אולי בסביבות אחרות ובקונסטלציה אחרת ושהילדים כן יכולים להיות מעורבים, אבל לעשות את זה במסורת שהיא קצת שונה.
יפעת שאשא ביטון: אפשר להיות יצירתיים ולפתוח את זה.
יפעת שאשא ביטון: כרגע הנתון הוא שיש לנו 5 ימי התרמה פלוס יום נוסף שניתן לבקש אותו באישור ומקבלים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא רוצים לפרוט את המסגרת הזאת.
יפעת שאשא ביטון: כראיה גם נשמע פה קול שמתריס כנגד כל אותם גופים כמו תנועות נוער ואחרים שמנסים להתרים מעבר לימים האלה.
יפעת שאשא ביטון: לכן בכוונה אני מכנסת את חבריי לדיון לנקודה הזאת.
יפעת שאשא ביטון: מאגודת אילן שמעון צוריאלי.
<שמעון צוריאלי: אני אשתדל לא לחזור על מה שאמרו, רק להדגיש נושאים מסוימים.
<שמעון צוריאלי: קודם כל, ראיתי שאת שמה על זה דגש.
<שמעון צוריאלי: אני יכול לקבוע שב"אילן" לא יוצאת כיתה להתרים אם היא לא קיבלה הסברה.
<שמעון צוריאלי: אין מצב כזה, הם חייבים לעבור, לקבל סרט.
<שמעון צוריאלי: בחלק מהמקרים אנחנו מעצימים את זה הרבה, הרבה יותר.
<שמעון צוריאלי: מביאים אותם ליום סדנה, מביאים אותם למוסדות שלנו, לסיורים במרכזי הספורט, למעונות שלנו ולמועדוניות.
<שמעון צוריאלי: הרווח שאנחנו והילדים מרווחים זה שהרבה ילדים שותפים אחר כך לאורך השנה.
<שמעון צוריאלי: אני יכול להגיד לך, מועצת התלמידים של בת ים הייתה מאוד מעורבת ב"אילן".
<שמעון צוריאלי: החבר'ה התגייסו לצבא וביום ההתרמה או בימי הקייטנות הם באים עם מדים בחופשה במיוחד בשביל להיות.
<שמעון צוריאלי: זה לא אסור, זה לא בא לבד, זה בא בגלל שהחבר'ה שיושבים פה מייצגים מחויבות אמתית של תלמידים, שלא אוהבים לכתוב על זה בעיתונים ולא מספרים על זה, אבל אנחנו נהנים מאוד מזה.
<שמעון צוריאלי: אני חושב, איציק, שזה ערך הרבה יותר חשוב, בינינו בסוף הדרך, מהעניין רק הכספי, ואנחנו מאוד משתדלים להעריך את זה.
<שמעון צוריאלי: עכשיו בואו נגיד את האמת, זה לא קיים אצלי בכל מקום.
<שמעון צוריאלי: אין לי 10 מועצות תלמידים כמו בבת ים, אבל בכל בית ספר ובכל עיר יש לפחות הסברה מקיפה סביב הנושא של יום ההתרמה.
<שמעון צוריאלי: בהרבה בתי ספר, מאז שדוד דפק לנו בראש לפני שלוש-ארבע שנים, אנחנו משתדלים שהפעולה תהייה לאורך כל השנה.
<שמעון צוריאלי: פה במאמר מוסגר, באמת בשיתוף פעולה גם של מנהלי בתי הספר.
<שמעון צוריאלי: יש מנהלים, לא רוצה עכשיו להגיד, שזה לא בדיוק מעניין אותם.
<שמעון צוריאלי: האוכלוסייה הזו לא בסדר העדיפות שלהם והם מוציאים אותנו החוצה גם מימי ההתרמה.
<שמעון צוריאלי: למרות החוזר זה לא מחייב אותם, אומרים לנו, לפעמים אני מצלצל לדוד ושואל אותו 'מה אני עושה, מנהל בית הספר אומר לא, אבל בכל היישוב הזה יש רק שני בתי ספר'.
<שמעון צוריאלי: הוא אומר לי: 'תנסה דרך הרשות המקומית'.
<שמעון צוריאלי: אני מוכרח להגיד, דוד דיבר פה ב- understatement על הדרישות שלו, הוא לא כל כך שקט.
<שמעון צוריאלי: הוא דורש מאיתנו בדיעבד ופעם אחת שאיחרנו, אני חושב מסיבות מוצדקות, קיבלתי טלפון לא נעים שאמר לי: 'אדוני, דווקא אתה, עמותה כזו גדולה לא מגישה בזמן את הדוח על מה עשית במשך השנה.
<שמעון צוריאלי: עוד מעט תבוא לשאול אותי מתי אתה מתחיל את השנה הבאה'.
<שמעון צוריאלי: זאת אומרת, יש עלינו רגולציה ועוד איך.
<שמעון צוריאלי: הוא בחר מהסיבות השקטות שלו לא להדגיש את זה כל כך.
<שמעון צוריאלי: אני רוצה לסיים בדבר אחד, הביטחון מטריד אותנו מאוד בגלל שזה גם נותן לחלק מההורים ספקות גדולים מאוד אם לאשר לילד את זה.
<שמעון צוריאלי: זה מטריד אותנו מאוד כי אנחנו לא רוצים שימי ההתרמה יגרמו סבל.
<שמעון צוריאלי: הניסיון מוכיח שבפעולות אחרות, קרי: טיולים או אפילו בפארקים יש הרבה יותר תאונות ופגיעות של תלמידים.
<שמעון צוריאלי: אצלי לפני חמש שנים נשך כלב ילד, היה מזה רעש גדול מאוד וקיבלתי שאלות ותלונות.
<שמעון צוריאלי: שאלתי, 'ילד אחד בכל ימי ההתרמה', אני 18 שנה ב"אילן", ילד אחד ננשך על ידי כלב.
<שמעון צוריאלי: זה יצא ביום ההתרמה, כמה פעמים ילדים ננשכים שלא בימי התרמה.
<שמעון צוריאלי: זה יכול לקרות מצב כזה, אבל זה לא הנורמה.
יפעת שאשא ביטון: מר צוריאלי, הסיפור שלי לצורך העניין, זה לא התאונות האלה.
יפעת שאשא ביטון: לצורך העניין זה לא זה אלא כשמגיע זוג ילדים ודופק על הדלת ולא יודע מי נמצא מאחורי הדלת.
<שמעון צוריאלי: רחל אמרה לך, ההוראה שלנו לא להיכנס והם מקפידים על זה.
<שמעון צוריאלי: היות אנחנו כמו מנטרה חוזרים על זה :
<שמעון צוריאלי: 'אסור לכם להיכנס לדירה גם אם יציעו לכם, בואו תשתו, בוא זה, אל תכנסו לדירה'.
<שמעון צוריאלי: אני יודע שהילדים מפנימים את זה, יכול להיות שלא.
<שמעון צוריאלי: אין לי שליטה של 100%.
<שמעון צוריאלי: <קריאה:> הם אפילו דופקים והולכים אחורה.
<שמעון צוריאלי: זה המשפט האחרון שלי.
<שמעון צוריאלי: כל כך הרבה דיברנו על העניין של העמותות ומה כן.
<שמעון צוריאלי: אני רוצה להגיד לך שלי יש תחושה, כבוד השופט, הוועדה שלו עשתה עבודה נהדרת.
<שמעון צוריאלי: קבעה פרמטרים מסוימים, אבל אחרי שהוועדה קבעה, בפוליטיזציה מסוימת הוכנסו עמותות שלא עונות לפרמטרים האלה ואף אחד לא מפקח על זה, כי להביא לידיעתם - - -
יפעת שאשא ביטון: דווקא הבנתי שכן - - -
<שמעון צוריאלי: לא.
<שמעון צוריאלי: זה בדרג הפוליטי, זה לא בדרג המקצועי.
<שמעון צוריאלי: אם זה היה בדרג המקצועי היה קל - -
יפעת שאשא ביטון: עורכת הדין שרונה מזרחי ואחרי מירי זיו.
<שרונה מזרחי: שלום.
<שרונה מזרחי: אני מ"אקי"ם" ישראל.
<שרונה מזרחי: אני אגיד שני דברים בקצרה כי כולנו באותה דעה, גם לגבי הבטיחות וגם לגבי המעטפת וההסברה.
<שרונה מזרחי: הבטיחות, כמובן שאנחנו מקפידים על הנהלים.
<שרונה מזרחי: התלמידים יודעים בדיוק שגם אם מישהו אפילו חוטף להם את השקית שישאירו את השקית וילכו.
<שרונה מזרחי: ממש זה נהלים שמחולקים להם, זה נהלים שמעברים להם לפני כן בהדרכות.
<שרונה מזרחי: זה באמת משהו שאנחנו מקפידים עליו.
<שרונה מזרחי: אם חלילה מישהו עשה את זה בגיל שהוא לא היה אמור לעשות את זה, כמובן אשמח לשמוע ואבדוק את זה.
<שרונה מזרחי: לגבי המעטפת, "אקי"ם, בגלל שהאוכלוסייה שלנו היא של אנשים עם מוגבלות שכלית, בעצם בדרך כלל הם לא מגיעים לבתי ספר ובני הנוער לא נחשפים אליהם, אלא אם כן בני הנוער שמעו איכשהו על "אקי"ם" והלכו להתנדב באיזה מקום.
<שרונה מזרחי: לכן התקופה של יום ההתרמה וכל שיתופי הפעולה סביב יום ההתרמה היא חשובה לנו בגיל שהוא גיל קריטי לחשיפה לאוכלוסיות כאלה.
<שרונה מזרחי: אצלו מי שעושה את ההסברה הם הורים לאנשים עם מוגבלות שכלית ואנשים עם מוגבלות שכלית עצמם.
<שרונה מזרחי: הם מגיעים לבתי ספר כדי לספר את סיפור החיים שלהם.
<שרונה מזרחי: זה משהו שבני הנוער נתקלים בו בפעם הראשונה, תמיד אחרי ההדרכות האלה ניגשים אלינו תלמידים מבית הספר ומבקשים להתנדב בסניף המקומי של "אקי"ם" שנמצא.
<שרונה מזרחי: באמת בעקבות זה גם מזמינים, בית הספר עצמו מזמין פעילויות שקשורות לאוכלוסייה שלנו אם זו הצגה.
<שרונה מזרחי: באמת בני הנוער נחשפים יותר לנושא הזה ומה בדיוק אומרת המוגבלות השכלית הזאת.
<שרונה מזרחי: ככה שימי ההתרמה הם באמת חשובים לנו, אבל לא רואים אותם כמשהו נקודתי.
<שרונה מזרחי: אנחנו רואים אותם כמשהו שמתפרס לאורך השנה.
<שרונה מזרחי: בפעם האחרונה של יום ההתרמה שלחנו למשרד החינוך דוח על כמעט 400 שיתופי הפעולה שהיו בעקבות יום ההתרמה.
<שרונה מזרחי: לנו זה באמת מאוד מאוד חשוב, דווקא המעטפת מסביב.
יפעת שאשא ביטון: אני רק אסכם, את אמרת שהפעילות היא חשובה, במיוחד בגילאים האלה, החשיפה.
יפעת שאשא ביטון: את יכולה להתחייב שכל ילד שיצא להתרים ל"אקי"ם" עבר הכשרה?
<שרונה מזרחי: כן.
<שרונה מזרחי: בוודאי, בוודאי ובגלל זה מגיעים דווקא הורים לאנשים עם מוגבלות שכלית.
<שרונה מזרחי: אצלנו, אנחנו רוצים שזה יבוא מכאן ולא רק כי המורה אמרה וחייבים ללכת וזה כאילו מישהו אחר.
<שרונה מזרחי: לנו חשוב בדיוק הדברים האלה.
יפעת שאשא ביטון: מירי זיו בבקשה.
<מירי זיו: אני באמת אשתדל לא לחזור על דברים שנאמרו כאן.
יפעת שאשא ביטון: את לא תחזירי, אבל.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה מירי.
<מירי זיו: אני אעשה פה מאמץ.
<מירי זיו: אני באמת חושבת שבוועדה שבראשה עמד כבוד השופט עשתה דבר חשוב.
<מירי זיו: זה שיש חורגים ממנה, אני מקווה שלא בתוכה, אתה התייחסת שיש דברים בניגוד לדברים שהוחלט.
<מירי זיו: לצערי, במדינה שלנו אנחנו ראינו דברים קשים שנעשו מחוץ לחוק, גם בצמרת למרבה הצער.
<מירי זיו: זה לא אומר שהמקום החשוב הזה שאנחנו יושבים הוא לא צריך להתקיים בגלל שהיה לנו לפני - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מדברים רק על חריגות, אנחנו מדברים על תפיסה - - -
<מירי זיו: דווח על כל מיני חריגות של כל מיני עמותות שאינן מאושרות.
<מירי זיו: אני אומרת, לא צריך לשפוך את המים יחד עם התינוק בגלל שאחרים חורגים ואחרים עושים משהו שלא כדין ולא כמקובל.
<מירי זיו: אני חושבת שמעבר לנתינה שכל אחת מהעמותות המאושרות בהחלט מעבירה, זה ערך חינוכי מאוד מאוד חשוב של הכרת האחר, הכרת האחר שמזלו לא שפר כמו ילדים וכדומה.
<מירי זיו: אצלנו, מכיוון שכל אחד מדבר על עצמו, כמו שהבנתם, כל קודם גם הכסף חשוב.
<מירי זיו: כל התקציב שלנו מבוסס בעיקרו רק על תרומות, לא שנור, רק תרומות.
<מירי זיו: כי אנחנו לא רוצים ששר בריאות הזה יביא לנו את ה- - - ושר בריאות אחר יביא לנו - - - אחרת, והשנה אם תלחצו על זה לא תקבלו את זה.
<מירי זיו: הוועד המנהל שלי, הוא עושה לנו, לי וליונתן שאחראי על המשאבים האחרים והקש בדלת, עושה לנו חיים קשים, אבל זה דבר נכון.
<מירי זיו: אנחנו פועלים רק על פי שיקולים מקצועיים, מדעיים, נכונים ולא על פי שום דבר אחר.
<מירי זיו: לנו, בשנה שאין לנו סכינאות, והשנה לא יכולתי לבוא בטענות כי כמעט ולא היה לנו הקש בדלת.
<מירי זיו: אנחנו היינו בשיא הסכינאות לא רק מעבר למקומות שהם מעבר לקו הירוק, אלא ברעננה, בתל אביב בעזריאלי - - -
יפעת שאשא ביטון: כולנו מכירים ויודעים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מניחה שבזה אנחנו בקיאים.
<מירי זיו: אני אומרת שהשנה באמת הייתה.
<מירי זיו: כי אמרו, אנחנו מדברים על תיכון וחטיבת ביניים.
<מירי זיו: הם מסתובבים גם ככה ברחובות ובפארקים ויכולים - - - -.
<מירי זיו: אבל השנה באמת לא לקחנו, כי ההורים לא מאשרים ואפשר להבין אותם.
<מירי זיו: היום אנחנו בגירעון בגלל, כמו שהבנת, - - -
יפעת שאשא ביטון: מחצית מסכום ההתרמות של הילדים, זה לא - - -
<מירי זיו: לנו, מהתקציב שלנו בשנה רגילה כשאין דבר כזה, שאין בדיוק אינתיפאדה ואין מה שקרה השנה, זה כמעט 15% מסך התקציב.
<מירי זיו: השנה אנחנו היינו חייבים לקצץ בצורה משמעותית בדברים.
<מירי זיו: ובכלל זה, כשאנחנו באים לבתי ספר, מעבר לנתינה, מעבר לאותם ילדים חולי סרטן, אנחנו מדברים אליהם, אנחנו מדברים על סגנון החיים שלהם שיכול להציל את החיים שלהם.
<מירי זיו: אנחנו אלה שרוכשים את ערכות ובונים את ערכות הנישום בעברית ובערבית שעכשיו נכנסו לבתי הספר, את החשיפה לשמש שאנחנו מלווים שלצערי זה לא חלק ממערכת החינוך.
<מירי זיו: שנים אנחנו רוצים שזה יהיה במערכת החינוך.
<מירי זיו: כמו שאמרת, אסור לבטל משהו עד שיהיה משהו אחר, אבל אין.
<מירי זיו: אנחנו מלמדים אותם על פעילות גופנית, כלומר, סגנון חיים שרלוונטי לכל ילד וילד.
<מירי זיו: כמו שנאמר ובצדק ,מערכת החינוך היא עמוסה.
<מירי זיו: ככה אנחנו חודרים ונתונים אלפי ערכות בשנה סביב ההדרכה עצמה.
<מירי זיו: גם כשמדובר פה מעבר לנתינה, גם לנו מבחינתנו, מדובר גם במשאבים שהם חשובים גם לילדים וגם הקהל הרחב שאנחנו רוצים שימשיך להישאר בריא ושהחולים יקבלו את הטיפול המיטבי.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה מירי.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה כבוד השופט אחר כך אתה תשאל שאלה בקצרה.
<יצחק שנהב: אני, לאחר ששמעתי את ההסבר מכל נציגי העמותות משהו פה - - -
יפעת שאשא ביטון: זהו, כן.
<יצחק שנהב: בזמנו ישב בוועדה דוקטור לוקר שהוא היה יושב ראש התאחדות המנהלים.
<יצחק שנהב: שאלתי אותו: 'למה אתה מתנגד'.
<יצחק שנהב: הוא אמר לי: 'תן לי שעה שאני יכול להקציב לצורך העמותות ולהסברים שלהם.
<יצחק שנהב: שעה אני לא יכול, משרד החינוך לא נותן לי'.
<יצחק שנהב: הם נאבקים על כל שעה וכאן אני רואה שהכול נפרס.
<יצחק שנהב: אני שואל את השאלה, האם זה בכל בתי הספר או שיש בתי ספר בודדים שמסכימים לזה.
יפעת שאשא ביטון: הם טוענים שכל תלמיד - - -
<שמעון צוריאלי: אלה שיוצאים להתרים, כולם מאפשרים לעשות.
<יצחק שנהב: כנראה שזה מספר בתי ספר - - -
יפעת שאשא ביטון: ומצד שני אנחנו שומעים שזה בדיוק ככה.
יפעת שאשא ביטון: אותי מטריד, ואת זה רשמתי כשאלה בסיכום, אותי מטריד הפער בין מה שהעמותות מרגישות שהן עושות בשטח, אני בטוחה שהן עושות הרבה, לבין זה שילדים שיוצאים להתרים, דה-פקטו לא באמת פוגשים אותם.
יפעת שאשא ביטון: לפחות מעדות מועצת התלמידים הם לא.
<יצחק שנהב: אני גם רוצה לשאול את השאלה, נניח בישוב כמו גבעתיים, האם הולכים לכל בתי ספר או למספר בתי ספר?
<יונתן קרני: לא.
<יונתן קרני: הרשות המקומית עושה חלוקה בין בתי הספר.
יפעת שאשא ביטון: תלמיד שיוצא להתרים עבר?
יפעת שאשא ביטון: בואו נראה.
<אליאב בטיטו: אנחנו בצד שלכם, אנחנו בצד של העמותה וכן בוועדה, אבל בואו רגע נהייה כנים.
<אליאב בטיטו: הדברים האלה, מציירים את התמונה ורודה וזה בסדר גמור, אבל אני באופן אישי יודע שיש בתי ספר, במקרה סימסתי לקבוצה של החברים ושאלתי אותם: 'תגידו, עשו אצלכם יום הכנה?
<אליאב בטיטו: ' לא רק שלא עשו.
<אליאב בטיטו: יותר מזה - - -
<שמעון צוריאלי: יצאו להתרים בלי יום הכנה?
<אליאב בטיטו: כן ויש גם בעיה שאליה לא שמים לב.
<אליאב בטיטו: יש עמותות שמאושרות ומנהלי בתי הספר לא רוצים להכניס אותם.
<אליאב בטיטו: לדוגמה, עמותות בנושא סמים.
<אליאב בטיטו: למה, כי בית הספר חושש שיגידו אז שיש בעיה בנושא הזה בבית הספר שלו, והוא לא מכניס את ההתרמות.
<אליאב בטיטו: מה שמנהלים מסוימים עושים, הם מביאים, לדוגמה את "אלו"ט" ואת העמותות של העיוורים שקל מאוד להכניס ובתי הספר בשמחה מאשרים.
<אליאב בטיטו: מביאים עמותה אחת שתעשה את יום ההכנה הזה, אבל יוצאים להתרים ל-4 עמותות שונות זה בגלל - - -
יפעת שאשא ביטון: לקבל 4 במחיר אחד.
יפעת שאשא ביטון: זה אומר שילדים מתרימים לעמותה שאין להם מושג מה היא ומי היא, כי הכנסנו את הכול תחת אשכול אחד.
יפעת שאשא ביטון: מראש אנחנו מודעים לחטא בתוך הסיפור הזה, שאנחנו לא מקיימים את חוזר המנכ"ל.
יפעת שאשא ביטון: לפחות זה עושה שכל בפער בין מה שמוצג לנו כאן כל כך פסטורלי ויפה, לבין מה שקורה בשטח ובין מה שעולה בדוח.
יפעת שאשא ביטון: כאן אנחנו - - -
<אליאב בטיטו: רק משפט לדוקטור יצחק קדמן, אנחנו באמת מעריכים אותך, אתה באמת עושה עבודה כנה, אבל אני חייב להגיד משהו אחד.
<אליאב בטיטו: תשמע, אנחנו באים כאן ומדברים וכל הזמן יש פה שיח, היושבת ראש רצתה להוריד את גיל העבודה מגיל 14 לגיל 13 - - -
<יצחק קדמן: רק בחופש.
<יצחק קדמן: רק בחופש, להדגיש.
<אליאב בטיטו: כן.
<אליאב בטיטו: וישר קול זעקה שאמר 'באים לשלוח את כל בני הנוער לעבוד'.
<אליאב בטיטו: כאן אני שואל פחות או יותר, אתה תמכת בהצעה, נכון?
<אליאב בטיטו: כאן באים ואומרים שולחים את בני הנוער להתרים, לא שולחים את בני הנוער להתרים, אני אומר לך את זה כנער.
<אליאב בטיטו: אני, החוויה שלי גם כשאמרו לי לא וגם כשאמרו לי כן, בסופו של דבר זה נחרת אצלי בזיכרון כי באתי ולמדתי.
<אליאב בטיטו: אמרתי, את הערכים האלה אני מקבל דרך השטח.
<אליאב בטיטו: אנחנו כל הזמן מדברים על למידה משמעותית ולעשות עבודות מחקר, זה לדעתי עבודת מחקר של ההתנדבות, לבוא.
<אליאב בטיטו: גם כשיגידו לי: 'לא, אנחנו לא רוצים לתרום לך', אבל שחלק יגיד לי כן.
<אליאב בטיטו: האדם הזה שיגיד לי כן ויוציא לי כוס מים, הוא יעשה מבחינתי את הכול ומבחינתי זאת החוויה שאני רוצה שתלמידים יחוו.
<יצחק קדמן: אליאב, כמה מתלמידי י', יא', יב' בכלל משתתפים?
יפעת שאשא ביטון: 35%.
<אליאב בטיטו: הנה, עכשיו שמעת.
<יצחק קדמן: כמה מהכיתות הגבוהות?
<יצחק קדמן: מידיעה אישית, מי שמגיע אלי הביתה, רוב הילדים הם ילדים קטנים.
<יצחק קדמן: רוב הילדים הם ילדים קטנים.
<אליאב בטיטו: רוב הילדים הם ילדים קטנים, אפשר לתקן את זה.
<אליאב בטיטו: אני בעצמי - - -
<יצחק קדמן: אתה אומר דברים נפלאים, אבל אני לא רואה את זה בשטח.
יפעת שאשא ביטון: בדרך כלל חטיבת הביניים.
<יצחק קדמן: ו-י' ו-יא'?
<אליאב בטיטו: יש בעיות עם כיתות ו' שמתרימים, אז בוא נדבר על הפרקטיקה, איך משפרים.
<אליאב בטיטו: בוא נגיד - - -
יפעת שאשא ביטון: לא יוצאים הבוגרים יותר.
יפעת שאשא ביטון: פסיכולוגית הם לא יוצאים, אבל יוצאים שכבת חטיבת ביניים שזה יותר טוב מילדי היסודי שיצאו כמה שנים.
יפעת שאשא ביטון: אתה יכול לשאול את השאלה בקצרה ושגם התשובה תהייה קצרה.
<אפיק: זה תלוי בדוד ובאליאב.
<אפיק: רציתי לשאול - - -
יפעת שאשא ביטון: אתה יוכל לומר מי אתה.
<אפיק: אני אפיק מ"המשמר החברתי", השאלה לא קשורה למשמר.
<אפיק: אני שואל את דוד ואליאב מה התכנית שהם חושבים לשלב בין המעורבות החברתית לבין העניין של ההתרמות.
<אליאב בטיטו: קודם כל העניין של החשיפה.
<אליאב בטיטו: הזכרת שלא בכל בתי הספר יש עמותות, שלפחות ליום ההתרמה נכנסות, אני לא חושב.
<אליאב בטיטו: העמותות יכולות להיחשף גם דרך התכנית של המעורבות, לכן יצחק אני בדעה איתך.
<אליאב בטיטו: כן לבוא לשלב את זה.
<אליאב בטיטו: לצורך העניין, אם כבר יש את התכנית הזאת, אז שזה יחשב כשעות התנדבות לצורך העניין.
<אליאב בטיטו: יש המון תלונות: 'כופים עלינו להתנדב, 30 שעות, 60 שעות'.
<אליאב בטיטו: אנחנו גם כך יוצאים ליום התרמה של שעתיים-שלוש- ארבע שעות.
<אליאב בטיטו: אפשר להכניס את זה כחלק מהתכנית ושחלק - - -
יפעת שאשא ביטון: שעתיים מתוך ה-60.
יפעת שאשא ביטון: אתה אומר היקפים, אם הם יוצאים שעתיים מותר להם.
<אליאב בטיטו: לחשוב איך משפרים.
יפעת שאשא ביטון: כם אני אסכם את הדיון - - -
<יצחק קדמן: אפשר עוד שאלה אחת לפני שאת מסכמת?
יפעת שאשא ביטון: בבקשה דוקטור קדמן, פעם ראשונה שאני מסיימת דיון בזמן.
<יצחק קדמן: יהיה בזמן.
<יצחק קדמן: אני שואל, בינתיים, איך אפשר לעשות על מנת שהציבור שדופקים לו בדלת ידע שזה לא המעגל השני והשלישי שתיארתי, אלא זה יום התרמה שמוכר על ידי משרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: יש הגדרה - - -
<יצחק קדמן: הציבור לא יודע, יכול להיות, אבל צריך להסביר את זה יום לפני ההתרמה כדי שהציבור ידע שרק אלה ואלה הם המאושרים ואלה הימים.
<אליאב בטיטו: צריך לעשות את זה בהסברה, כי גם אם יהיה להם תג גם עמותות פרטיות יופיעו עם תגים ויגידו גם אנחנו.
<יצחק קדמן: לכן אמרתי שצריכה לצאת מודעה מטעם משרד החינוך: 'מחר יגיעו לכאן רק אלה שמאושרים על ידנו'.
יפעת שאשא ביטון: בדרך כלל מודעות יוצאות מהרשויות.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת מתי אמורים להגיד, אני מקבלת איזה מסמך מבית הספר שביום כזה וכזה עוברים ומתרימים.
יפעת שאשא ביטון: הם עושים את זה יותר כדי שנפתח את ליבנו.
יפעת שאשא ביטון: כן זה דווקא זכור, תודה רבה על ההערה.
יפעת שאשא ביטון: כם באמת אסכם את הדיון.
יפעת שאשא ביטון: מה שבאמת עלה בצורה בולטת זה הפער שעלה פה בשולחן.
יפעת שאשא ביטון: הפער בין מה שאנחנו שומעים שעולה מהשטח של מה קורה לילדים ובתי הספר במערכת החינוך לגבי היישום של החוזר, לבין מה ששמענו מהעמותות.
יפעת שאשא ביטון: שוב, אני בטוחה שהעמותות עושות עבודה, יש את הפעילות ועושות הסברה, אבל השאלה היא אם באמת מגיעים לכל ילד.
יפעת שאשא ביטון: מישהו ניסה להסביר פה שבעצם ההסברה נעשית על פי אשכולות ואז חלק מהילדים יודעים על המתרימים, אבל החלק האחר שהוא שלושה רבעים לא יודע על מה הוא מתרים, כי אנחנו מכניסים עמותה אחת מתוך הארבע לצורך.
יפעת שאשא ביטון: זה משהו שאני רוצה שהוא כן יטופל.
יפעת שאשא ביטון: ראשית, בלי אכיפה, בלי פיקוח על הנושא של החוזר, הוא לא שווה כלום.
יפעת שאשא ביטון: אין לו משמעות, תחסכו את הדפים, תחסכו את הדיו.
יפעת שאשא ביטון: אם הם לא קוראים אותו ועושים את מה שכתוב בו, אז הוא חסר כל טעם.
יפעת שאשא ביטון: אני ממבקשת דוד, תעביר לשטח את המסר המאוד ברור: חוזר מנכ"ל הוא לא המלצה.
יפעת שאשא ביטון: צריך לנהוג על פיו וזה חשוב מאוד.
יפעת שאשא ביטון: אני שומעת הרבה פעמים את השיח של העומס במערכת החינוך להכניס הסברה.
יפעת שאשא ביטון: זה הרבה שעות לימוד.
יפעת שאשא ביטון: לפחות לפי התפיסה, אני מצפה ממנהלי בתי הספר שיבינו שלסיפור החברתי אנחנו מקדישים לו מנקודת ראות אישית, קראו לזה מעורבות חברתית ושזה חלק מתנאי הבגרות.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, מבחינת משרד החינוך כן נותנים לזה את הנפח הראוי לו.
יפעת שאשא ביטון: שיבינו שהכניסה של העמותות בתהליך החינוכי שנעשה הוא לא פחות חשוב מההתרמה עצמה, ואם הוא לא נעשה הוא מיתר את ההתרמה, לפחות על פי תפיסתי ועל פי מה שעלה כאן.
יפעת שאשא ביטון: גם זה חשוב.
יפעת שאשא ביטון: הגנה וביטחון לילדים, זה עלה חזק.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת, אנחנו חייבים להיות ad mind לסיפור הזה.
יפעת שאשא ביטון: לוודא שהילדים יוצאים באמת בזוגות או שלשות, לוודא שהילדים מתרימים בסביבה הטבעית שלהם.
יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו מדברים על יישוב שבו יש מגוון בתי ספר, הילדים יכולים לעבור בשכונות שלהם ואז הם מכירים פחות או יותר את השכנים, מכירים את הסביבה.
יפעת שאשא ביטון: חשוב באמת שתרד הנחייה כזו למערכת החינוך, שילדים שיוצאים להתרמה יתרימו בסביבה הקרובה לביתם מבחינה גיאוגרפית.
יפעת שאשא ביטון: כמה שאפשר, שיהיה ברור.
יפעת שאשא ביטון: אני יכולה להגיד לך, אני פגשתי בימי התרמה ילדים שהם לא מהאזור, לפחות לא מסביבת המגורים שלי, שווה להגיד את זה.
<דוד פלבר: זה אפילו לתועלתם כדאי לעשות את זה מבחינת זמן ההתרמה והפיזור.
<דוד פלבר: אבל יש ערים שכל בית ספר זה אשכול אחד, קמפוס אחד גדול ששם בית הספר.
<דוד פלבר: ילדים מגיעים מכל היישוב.
<דוד פלבר: יש תיכונים, סתם בירושלים, תיכון ליד"א הוא לוקח מכל מקום, הוא לא לקוח מהסביבה.
<דוד פלבר: בתי הספר הם אזוריים.
יפעת שאשא ביטון: מצוין, שכל ילד יתרים בסביבת המגורים שלו.
יפעת שאשא ביטון: אתה מחזק אותי, זה אפילו מאפשר פריסה יותר רחבה של בית ספר אחד.
<דוד פלבר: מצד אחד.
<דוד פלבר: מצד שני זה מאלץ כמה בתי ספר להתרים באותו אזור - - - <קריאה:> בדיוק, ואז דופקים לך שלוש פעמים בדלת.
<דוד פלבר: זה לא כל כך קל - - -
יפעת שאשא ביטון: לא ברמת המלצה.
יפעת שאשא ביטון: - - - <קריאה:> זה עדיף, כי אז הוא מכיר את אלה שהוא מקיש להם בדלת.
יפעת שאשא ביטון: לא נעים לך אז אתה תורם.
יפעת שאשא ביטון: בשביל הילדים שלנו, מאוד חשוב לי שיהיה כאן, אני מבקשת ממשרד החינוך ואפילו בשיתוף העמותות, כדי ללמוד את העניין הזה שווה להשקיע בזה קצת, לעשות סקר בקרב השטח.
יפעת שאשא ביטון: קרי, מנהלי בתי הספר, תלמידים בשכבות שמתרימות, באמת כדי לראות מה התחושות שלהם, מה הם מרגישים, עד כמה הם מקבלים הסברה לפני שהם יוצאים, כמה מהם באמת מקבלים הסברה לגבי העמותה שעבורה הם יוצאים להתרים.
יפעת שאשא ביטון: בעצם לעסוק בכל הסוגיות שמעלה חוזר מנכ"ל.
יפעת שאשא ביטון: לבדוק את זה עצמנו לעומק, לראות אם אנחנו משיגים את זה.
יפעת שאשא ביטון: זה לא במטרה לבטל את ימי ההתרמה, זה במטרה לראות שאנחנו עושים את זה נכון ואיפה שצריך - - -