GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: אבל יכולה לדווח.
יפעת שאשא ביטון: אם היא עולה למעלה ומתקתקת ופותחים את הדלת והיא רואה שיש שם משהו חריג, היא לא צריכה להיכנס, היא פשוט צריכה לדווח.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה חלק מהאחריות שלנו.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא פורצים עכשיו לאיזה מרחבים פרטיים של מישהו, אנחנו שם בשביל הנוער שלנו.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת שזה משהו שווה לבחון אותו ולמשטרה כן יש אפשרות.
יפעת שאשא ביטון: פה אני רוצה באמת לפנות למשרד לביטחון פנים.
יפעת שאשא ביטון: בדיון הקודם ביקשנו שירחיבו את הפעילות ואת הסמכויות שקיימות בעצם לשוטרים ברחוב עצמו אל תוך הווילות.
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לשמוע אם קורה אם זה משהו ואיך זה מתקדם.
<מיטל אברהמי: אני לא נכחתי בדיון הקודם, אני יכולה - - -
יפעת שאשא ביטון: נכון, היה פה נציג מטעמכם.
<מיטל אברהמי: אני כן יכולה לבדוק את זה.
<מיטל אברהמי: אני כן רוצה לומר בראשית דבריי שאנחנו מאוד מעריכים את ערך החופש ואת ערך המסיבות.
<מיטל אברהמי: לא בסמכותנו להתערב כל עוד הכול כשורה.
<מיטל אברהמי: אנחנו יכולים לאכוף רק מה שבהתאם לחוק.
<מיטל אברהמי: אנחנו לא יכולים סתם כך להיכנס לאיזה צימר, לדפוק בדלת ולהיכנס אם אין כל סיבה - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על הווילות.
<מיטל אברהמי: בדרך כלל מה שקורה, בסוגיות של הקמת רעש אנחנו יכולים - - -
<מיטל אברהמי: יש נהלים, אנחנו יכולים לבקש להפסיק את הרעש הזה ולטפל במסגרת ההנחיות והנהלים שקיימים.
<מיטל אברהמי: ישנן מסיבות מסוימות שאנחנו כן יכולים להיכנס לתוך הבתים, הצימרים, הווילות ומה שלא יהיה, שגם הם מעוגנים במסגרת החוק.
<מיטל אברהמי: לדוגמה, אם אנחנו יודעים שעושים שם סמים אנחנו יכולים להיכנס ללא צו חיפוש.
<מיטל אברהמי: אם מישהו מבפנים מתקשר ומזעיק משטרה אנחנו גם יכולים להיכנס.
<מיטל אברהמי: אם אנחנו יודעים שיש מישהו בפנים שהוא מתחמק ממעצר אנחנו יכולים להיכנס - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל אלו לא המקרים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על המקרים so-called תמימים.
יפעת שאשא ביטון: מתקיימת מסיבת נוער, רק למען הפרוטוקול, שמך מיטל אברהמי- - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על מסיבה, so-called תמימה, או.
יפעת שאשא ביטון: הדרך היחידה שלנו לזהות שמשהו לא טוב עלול לקרות שם זה באמת אם יש תכונה חריגה של רעש, של תזוזות שהן לא סבירות.
יפעת שאשא ביטון: תזוזות של ילדים זזים, רצים, באים, נכנסים – בדרך כלל זה מה שמאפיין את המסיבות האלה.
יפעת שאשא ביטון: עכשיו אם אני אקח רק את הרעש לבדו, בדרך כלל במסיבות כאלה אין שקט, יש לכם את הסמכות כן להגיע וכן להתריע, ברגע שאתם פוגשים שם בני נוער עם אלכוהול יש לכם גם את הסמכות לשפוך את אותו אלכוהול.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, יש לכם את דרכי הפעולה, זה לפחות ממה שדווח לנו בוועדה הקודמת.
<מיטל אברהמי: יש סמכות במקומות ציבוריים לשפוך.
<מיטל אברהמי: אנחנו לא יכולים להיכנס לבתים ציבוריים.
<מיטל אברהמי: דרך אגב, זו כנראה גם הסיבה שבני הנוער העתיקו את המקומות לצימרים - - -
יפעת שאשא ביטון: דרך אגב, זה לא מה שנאמר לנו פעם הקודמת.
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח, הנה, אני כבר מקדימה את המאוחר, אני אשמח לקבל תגובה רשמית מהמשרד לביטחון פנים לגבי הסוגיה הזו.
יפעת שאשא ביטון: זה לא מקום פרטי כי הווילה היא בעצם ווילה מושכרת, לרוב - - -
<מיטל אברהמי: שזה מקומות ברשות הרבים יש אפשרות לשפוך את האלכוהול הזה.
<מיטל אברהמי: כאשר מדובר בבתים פרטיים אי אפשר להיכנס לשפוך.
<מיטל אברהמי: אם מדובר במקום שהוא ברשות הרבים יש אפשרות לשפוך.
מרדכי יוגב: מה זה נקרא 'רשות הרבים?'
<מיטל אברהמי: מקומות ציבוריים.
יפעת שאשא ביטון: ברחוב.
יפעת שאשא ביטון: בפינות החשוכות שאתם הייתם עד כה.
<מיטל אברהמי: זה מקומות ציבוריים.
<מיטל אברהמי: על פי החוק מוגדרים המקומות האלה.
יפעת שאשא ביטון: מיטל, אני אשמח לקבל תשובה רשמית.
יפעת שאשא ביטון: אני גם אבקש את זה בסיכום.
יפעת שאשא ביטון: אני גם רוצה לחדד, נוכחות שלכם בסביבה, באזור יכולה להרתיע.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא נגד בני הנוער שלנו, אנחנו בסך הכול רוצים לשמור עליהם ולכן הנוכחות שלנו היא מאוד חשובה.
יפעת שאשא ביטון: הנוכחות שלנו חשובה במסגרת היכולות שלנו והסמכויות שלנו.
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לשיתוף הפעולה.
<עמוס רולידר: תראו, אני לא רואה אפשרות להתמודד עם הבעיה הקשה הזאת בלי שבאותם אירועים יהיה נוכח מבוגר אחראי, שני סימני קריאה.
יפעת שאשא ביטון: חד-משמעי.
<עמוס רולידר: אני גם חושב, אני רוצה להגיד לך משהו לגבי סיירת הורים ויש לי הרבה כבוד לסיירת הורים, אבל אחת הבעיות הגדולות עם סיירת הורים, אני מכיר את זה שזה מסיר אחריות מההורה הפרטי.
<עמוס רולידר: אני אומר לכל הורה: 'אתה תהייה סיירת הורים.
<עמוס רולידר: אם אתה לא יודע איפה הילד שלך לך אתה תחפש, תביא, אל תפחד.
<עמוס רולידר: כן, אל תחשוב שמישהו אחר יעשה את זה בשבילך'.
<אליאב בטיטו: לא הבנתי.
<אליאב בטיטו: העמדה שלך לגבי סיירות הורים שהוא כלי שהוא לא אפקטיבי?
יפעת שאשא ביטון: הוא חשוב, אבל אי אפשר לבנות עליו את הכול.
<עמוס רולידר: אתה לא יכול לבנות עליו.
<עמוס רולידר: תשמע, אם אני בונה על סיירת הורים כשהבן שלי מגיע הביתה ואני אפילו לא בודק מריח ומה קורה לו, אתה מבין, אני סומך על מישהו אולי שעושה את העבודה, ואם אני מטפח את הגאווה של היחידה הזאת, אל תדאג אני בשביל הילד שלך.
<עמוס רולידר: חלק מההורים הישראלים מסיק כאן מסקנות לא נכונות.
<עמוס רולידר: עכשיו אני רוצה להגיד ככה, מדוע בעצם אני לא רוצה שאותה אימא אבא יהיו במסיבה שלי, מעבר לפדיחה, 'מה יש, יש איזו התנהגות מסוימת שאני רוצה להסתיר, שאני רוקד אתה, שאני מחייך, שאני שר, שאולי אני לא יודע את צעדי הריקוד או משהו'.
<עמוס רולידר: ממה אתה חושש אם לא מאותם דברים שאנחנו יודעים שהם התנהגויות לא נאותות.
<עמוס רולידר: בואו נחזור לבסיס, ממה אני חושש, אנחנו צריכים לדאוג שהמבוגרים יהיו שם.
<עמוס רולידר: מכאן, הסיבה שאולי מישהו מהסס, זה עוד פעם חוזר לאותה נקודת בסיס, 'מה יגיד הילד.
<עמוס רולידר: הוא צריך לשמוח, אבל אם אני לא אהיה שם הוא לא ישמח', ריבונו של עולם.
<עמוס רולידר: את התזה הזאת צריך לפרק פעם אחת ולתמיד.
<עמוס רולידר: עכשיו אני רוצה להגיד לך ידידי, אם אנחנו, ההורים מחכים, אם אתה מדבר על קמפיין מעבר למודעות ומעבר לכל הדברים שמדברים כאן, הם חשובים נעשה v, V, V אם יעמוד מישהו בקמפיין הסברתי, מועצת התלמידים יחד עם הורה ויגיד: 'כן, אנחנו שם, אנחנו נהייה שם' וגם אתם בני הנוער שמבינים שיש לזה חשיבות- - - <קריאה:> אומרים שיש בעיה.
<עמוס רולידר: אני אומר, השילוב הזה, האומץ הזה לבוא להגיד כן, זה נכון, לא יקרה שום דבר.
<עמוס רולידר: מעבר לזה, אחרי שעשינו את הקמפיין ואחרי שאתה מגייס את הנוער, אנחנו צריכים להחליט פעם אחת שלמענם אנחנו מפסיקים לחשוש.
<עמוס רולידר: מכאן tם קורים דברים חריגים, כן אתם המשטרה צריכים להיות שם ולהיות שם.
<עמוס רולידר: אגב, אני רוצה להגיד, אחת הבעיות, היה אצלי ראש מפלג הנוער שנתן הרצאה יוצאת מהכלל, אדם יקר.
<עמוס רולידר: אני אומר, חבר'ה, תפסיקו לקחת את הגישה של עובד סוציאלי.
<עמוס רולידר: התפקיד של המשטרה זה לבוא, בוא תקרא מה קרה, למה , בוא נדבר.
<עמוס רולידר: גם אנחנו, גם הנוער צריך להיות ירא, הוא צריך להבין, גם ההורה לא צריך לפחוד במקום כשהוא רואה מישהו נזקק לכם כדי שתצילו מנושא של אלימות, מנושאים של הדברים האלה.
<עמוס רולידר: ברור לו לפתוח במה לשמוע מה פה, מה קורה פה.
<עמוס רולידר: אגב, עם כל הכבוד אני אומר יפעת לגבי לשפוך, האפקטיביות של זה שואפת לאפס.
<עמוס רולידר: שפכת פה שתה פה.
<עמוס רולידר: חבר'ה, בואו נדבר על לשפוך.
<עמוס רולידר: זה אחד הדברים הכי מוזרים, את יודעת כן, כאן צריך לחשוב על שינוי הרבה יותר יסודי בסיפור של איך אנחנו באמת מונעים את השתייה הזאת, והנתונים מדברים בסיפור הזה.
<עמוס רולידר: אנחנו צריכים לחזק הורים שלא יחששו להיות שם.
<עמוס רולידר: אני, שום דבר לא יגרע מהשמחה ומההנאה אם יש שם אחד בשקט בצענה שבאמת יפקח וידע שבאמת הכול בסך הכול בסדר, למענך מתוק שלי.
יפעת שאשא ביטון: או מתוקה.
יפעת שאשא ביטון: בני ג'אג'אטי בבקשה.
<בני ג'אג'אטי: אליאב אמר כבר הכול.
יפעת שאשא ביטון: מישהו מהילדים רוצה עוד?
יפעת שאשא ביטון: ילדים הם תמיד ילדים, הבן שלי בן 20, תמיד הוא הילד שלי.
<נוי קריאף: נוי קריאף, אני סגנית היושב ראש מחוז חיפה.
<נוי קריאף: גרה בנשר, לומדת בנשר.
<נוי קריאף: אני רוצה להציג עוד פן של העניין, גם בבית הספר חלק מהמנהיגויות.
<נוי קריאף: אצלנו למשל יש מנהיגות שקוראים לה מנע, זו מנהיגות ייעוצית שהיא חלק מ"עמיתים".
<נוי קריאף: אני חושבת שיש לה חלק מאוד מאוד גדול.
<נוי קריאף: זה נוער בשכבה שאצלנו עובר הכשרה עם היועצות ושאנחנו בקשר מתמיד איתן.
<נוי קריאף: למשל אני יכולה לתת דוגמה את הסילבסטר שידעו שעומדים לקרות לא מעט דברים, אז כבר בכניסה עמדנו עם המון המון תיקתקים פתוחים וחילקו לילדים.
<נוי קריאף: הילדים לא שואלים מה זה, פשוט לוקחים, כאילו אין אפשרות לדעת מה זה באמת.
<נוי קריאף: אחר כך היה על זה שיעורים בכיתות שהתלמידים מעבירים.
<נוי קריאף: אמרו בהתחלה: 'מה המורים כאן, חלק מזה'.
<נוי קריאף: השיח נוהל פתוח וילדים התחילו כאילו להבין את הבעיה.
<נוי קריאף: לדעתי שם בדיוק הפתרון כי ברגע שהמורה הצליח להיות חלק מהשיח הזה וניהל את הדיון שהוא פתוח וילדים לא אומרים: 'לא, אני לא שותה', מתחילים להכיר בבעיה.
<נוי קריאף: אני חושבת שאם זה יהיה יחד עם המורים ובתמיכה יותר גדולה ויותר עידוד לקבוצות האלה, אני חושבת שהפתרון יהיה שם.
<נוי קריאף: מעבר לזה שהתלמידים האלה מקבלים הכשרה ואחר כך הם במסיבות עם החברים, אז גם יודעים להתנהל.
<נוי קריאף: כלומר, לדווח ולדעת בדיוק איפה הגבולות עומדים.
יפעת שאשא ביטון: מקסים.
יפעת שאשא ביטון: דרך אגב, אני חושבת שכמה שזה נשמע אירוני זו אחד מהחוזקים בכל הסיפור הזה.
יפעת שאשא ביטון: גם אני נפגשתי עם הרבה מאוד בני נוער, הגעתי לבתי ספר, הם מודים שהם שותים.
יפעת שאשא ביטון: כשאת שואלת אותם אם יש אלכוהול במסיבה: 'יש אלכוהול במסיבה'.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, הם בכלל לא משחקים את המשחק ולא משקרים ולא כלום.
יפעת שאשא ביטון: זה מאוד מאפשר להתחיל את השיח.
יפעת שאשא ביטון: 'או.
יפעת שאשא ביטון: קיי, אנחנו עכשיו לא נגדכם.
יפעת שאשא ביטון: בואו נראה איך אנחנו שומרים עליכם גם בתוך המציאות הזו'.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שמקסים מה שאת מספרת.
יפעת שאשא ביטון: את רק מחזקת את מה שאנחנו אמרנו, אתם גורם מאוד משמעותי בהתמודדות בתופעה הזו.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לגמרי צריכים אתכם כדי שתעזרו לנו לשמור עליכם.
יפעת שאשא ביטון: רגע לפני שאני מסכמת, אם יש מישהו שרוצה להוסיף משהו כי זה ממש מוביל אותי לסיכום, מה שאת אומרת - - -
<אליאב בטיטו: אני רק אגיד שאנחנו נצטרך לקום ולצאת כי יש לנו פגישה בתל אביב.
<אליאב בטיטו: אני ממש מתנצל שאנחנו קמים באמצע.
<אליאב בטיטו: אני רק אגיד - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מסכמים, תרגיש בנוח.
<אליאב בטיטו: אנחנו כאן לכול, לכול, לכול.
<אליאב בטיטו: ראינו גם בנושאים אחרים, ההירתמות היא הדדית ואנחנו נשמח לסייע.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמח לשוחח.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נכתוב בהמלצות הסיכום שאנחנו נעשה פעילות משותפת עם מועצת הנוער כדי להתמודד בעצם עם התופעה.
יפעת שאשא ביטון: 'נוער למען נוער', כבר יצא לנו להגיד את זה בישיבות האחרונות.
<אליאב בטיטו: זה עובד כך.
יפעת שאשא ביטון: יופי, תודה רבה לכם, אתם מקסימים אמיתיים, באמת.
יפעת שאשא ביטון: מישהו רוצה להוסיף.
יפעת שאשא ביטון: אולי עיר ללא אלימות?
יפעת שאשא ביטון: כולם בסדר.
יפעת שאשא ביטון: משרד המשפטים?
<מיכל גולד: אני פה.
<מיכל גולד: נדמה שיש הצעת חוק שאנחנו לא ראינו אותה, נתייחס אליה כשנראה את הפרטים שלה.
יפעת שאשא ביטון: נכון, היא נכתבה יחד עם הייעוץ המשפטי.
יפעת שאשא ביטון: היא בטח תגיע אליכם בימים הקרובים, כל התהליך שזה עובר, אתם מכירים.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשאול שאלה באמת לגבי מה שהעלתה רויטל.
יפעת שאשא ביטון: כל הנושא של הפקת מסיבות נוער.
יפעת שאשא ביטון: אני גם מכירה את זה מקרוב, מגיע מישהו פלוני אלמוני לקבוצה של בני נוער בבתי הספר ואומר: 'אני מארגן מסיבה במקום כזה וכזה' ומתחיל לגייס בני נוער שיגיעו.
יפעת שאשא ביטון: יש לנו איזו דרך להתמודד עם זה מבחינה משפטית, קיים משהו בחוק?
<קריאה: קודם כל אני לא מכירה - - -
<קריאה: קודם כל זה נמצא ליד בתי הספר, ממש אורבים להם בכניסה לבית הספר.
יפעת שאשא ביטון: כן, תופעה רווחת לחלוטין.
<קריאה: מגייסים תלמידים מתוך בית הספר שיחלקו.
<רויטל ליפמן שמר: שייקחו את האחריות במקומם.
<רויטל ליפמן שמר: בדיוק מחתימים את השמיניסטים.
<קריאה: אין איזה איסור.
<קריאה: אנחנו יכולים לבדוק.
<קריאה: את דיברת על רישוי, למרות שאני לא יודעת אם זה הכיוון.
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח אם תבדקו את ההיבט המשפטי הזה ולראות איך אנחנו יכולים להתמודד.
יפעת שאשא ביטון: אין לי בעיה שיפיקו מסיבות נוער, אבל שייקחו אחריות באופן אמתי גם לגבי איך הילדים מגיעים לשם ויותר איך הילדים יוצאים משם ומה קורה במהלך המסיבות.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה גם יכול להיות חלק מהפתרון.
יפעת שאשא ביטון: אני אומר כמה משפטים ואני אתן לך אחר כך לסגור.
יפעת שאשא ביטון: ראשית אני מבקשת לדורש מרשויות החוק לאכוף את הנושא של מכירת אלכוהול.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו שמענו פה גם מהילדים וגם מאחרים שזה קצת ברמת המלצה.
יפעת שאשא ביטון: זה כתוב בכל מקום, אבל לא באמת נעשית אכיפה.
<מיטל אברהמי: סליחה,אני חייבת לומר שנעשים כמה פעמים בשנה מבצעים - - -
יפעת שאשא ביטון: תגבירו אותם.
<מיטל אברהמי: מגויסים בני נוער למבצעים האלה, מבצעים בהם נכנסים לפיצוציות והכול מצולם ומתועד.
<מיטל אברהמי: בסך הכול אנחנו רואים שהמגמה שיותר יותר בתי עסקים כבר לא מוכרים לבני נוער אלכוהול.
<מיטל אברהמי: במעבר לזה, כל הזמן יש מבצעי שפיכות.
יפעת שאשא ביטון: בכל מקרה אני כן רוצה שיהיה דגש על אכיפה.
יפעת שאשא ביטון: אם זה קיים בצורה מוגברת אשמח לשמוע - - -
<מיטל אברהמי: שיכנס לפרוטוקול מה שאמרתי.
יפעת שאשא ביטון: יכנס.
יפעת שאשא ביטון: אל תדאגי, אנחנו לא נגד, אנחנו בעד, אנחנו עובדים ביחד.
<קריאה: אפשר להעביר לפני זה את הפרוטוקול להערות.
יפעת שאשא ביטון: העבודה עם מנהיגות נוער שהעליתם, קרן, כל המועצות של התלמידים, אני חושבת שזה רעיון מצוין.
יפעת שאשא ביטון: זה שאתם מתחילים את זה בגיל צעיר זה בכלל מצוין.
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לדעת שיש תכנית עבודה בנושא.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נקבל התייחסות שלכם כדי לדעת, ובאיזה היקפים ומה באמת קורה.
יפעת שאשא ביטון: מועצת התלמידים, אנחנו נהייה בקשר איתם לבנייה של תכנית משותפת להתמודדות עם תופעת המסיבות בווילות.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שתצא פנייה לשלטון המקומי שיאתרו מקומות בהם יאפשרו לילדים בעצם לקיים את המסיבות שלהם.
יפעת שאשא ביטון: גם אם זה לא ימנע את הכול, אם תינתן באמת אפשרות זה ימנע לפחות חלק, אם במתנ"ס ואם זה במוסד ציבורי אחר כדי לקיים שם מסיבות בתוך תחום השיפוט מה שנקרא, של הרשות.
יפעת שאשא ביטון: גם זה יכול מאוד לסייע.
יפעת שאשא ביטון: אגב, אולי לא ציינו, אבל הרבה פעמים הווילות מרוחקות ממקום המגורים, דורשות הסעות.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, זו התארגנות אמתית לקראת הסיפור הזה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים להיות מאוד ערניים.
יפעת שאשא ביטון: פרופסור רולידר.
<עמוס רולידר: תודה, קודם כל מרשים לראות דיון כל כך פורה, כל כך חשוב.
<עמוס רולידר: יישר כוח על הזמנה.
<עמוס רולידר: אני באמת חושב שהשילוב הזה של חידוד האכיפה ונהלים ברורים יחד עם עבודה חינוכית.
<עמוס רולידר: חינוכית דהיינו, אם אותה מנהיגות שיש לה כמות השפעה, עם נתמוך בהם ובהורים, השילוב של כל הגורמים ביחד יכולים בהחלט לעזור לנו במצב המאוד קשה.
<עמוס רולידר: לפעמים אני שמח שאני בא מהאקדמיה ואין לי מחויבות פוליטית כזאת או אחרת, אבל אני חייב לומר לך, קודם כל על נושא האכיפה מבחינת החוקים, הוא פשוט מאוד מאוד בעייתי.
<עמוס רולידר: דברים נעשים, אבל הנתונים מראים שהסיפור הזה הוא לא קל.
<עמוס רולידר: את יודעת, כפרויקט נתתי לילדים להיכנס לחנות שמוכרת דבק ולהכריז בקול שהם הולכים להסניף, רציתי לראות מה יקרה.
<עמוס רולידר: 76% נתנו להם את זה בלי בעיות למרות שהם הכריזו, כך הם סיפור, 'אנחנו הולכים להסניף את זה', לא הייתה שום בעיה.
<עמוס רולידר: הדבר הזה היה דומה לאלכוהול ששום בעיה לא הייתה, הדבר הזה הוא גם עם כרטיסי הימורים.
<עמוס רולידר: זאת אומרת, לצערי התפיסה שאנחנו מדינה שאיננה אוכפת את חוקיה מחלחלת פה.
<עמוס רולידר: אני יודע שנעשות עבודות קודש ונעשים דברים, אבל צריך להבין, הנתונים מחזקים את הסיפור הזה.
<עמוס רולידר: חברה שהסמכות ההורית וגם החינוכית וגם האכיפתית היא בבעיה, היא חברה בבעיה.
<עמוס רולידר: אנחנו בשלושת המקומות האלה סובלים.
<עמוס רולידר: אני חושב שיתכן מאוד שאיזה מדריך, את יודעת, מראש הרשות, הרשות החינוכית וההורים, שנותן איזה המלצות אופרטיביות של: 'איך אתה באמת יכול להתמודד עם הסיפור הזה כשמגיע בן, כשמגיעה בת'.
<עמוס רולידר: יכול להיות שגם כן יתנו איזה כוח להורים ולמנהיגות המקומית לעשות את הדברים אחרת יחד עם הצעת אלטרנטיבות, שבאלטרנטיבות האלה יש באמת את היכולת לפקח ולעודד, לא על חשבון שמחה והבנה – הם ימצאו את מקומם.
<עמוס רולידר: יכול להיות שזו עוד פעולה שהוועדה יכולה - - -
יפעת שאשא ביטון: אפשר גם עם 'עיר ללא אלימות', יש מספיק פלטפורמות בשלטון המקומי שאפשר באמת לשלב ידיים.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה פרופסור רולידר.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה רק שיתווסף הנושא של ההורים כגורם מאוד משמעותי בהתמודדות, מה שהתחייבו לנו ממשרד החינוך שבאמת יהיו שולחנות עגולים של הורים וילדים ושיקיימו שיח בנושא הזה.
יפעת שאשא ביטון: בסופו של דבר זה יתרום לכולם.
יפעת שאשא ביטון: המון תודה לכם.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו עוד נתראה בדיוני ההמשך.
יפעת שאשא ביטון: שוב אני מתנצלת.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נפתח את הדיון בנושא התעללות בפעוטון בקריית ביאליק.
יפעת שאשא ביטון: בעצם זו בקשה לדיון מהיר של חבר הכנסת איציק שמולי אליה הצטרפו: חברת הכנסת קארין אלהרר, עבדאללה אבו מערוף ומיכל רוזין.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו בעצם נשלב גם את ההצעה לסדר בנושא של חוסר ההצלחה בגיבוש כתב אישום בגין התעללות בחסרי ישע.
יפעת שאשא ביטון: אני רק אקדים ואומר לגבי הסעיף הזה.
יפעת שאשא ביטון: לפחות מבחינת הנתונים שנמסרו, זו סוגיה שאנחנו מטפלים בה כבר מספר חודשים בוועדה.
יפעת שאשא ביטון: חלק מהשותפים כאן בשולחן שותפים גם בדיוני הוועדה וגם בדיונים מקצועיים שאנחנו קיימנו בנושא.
יפעת שאשא ביטון: בדיון עצמו אנחנו ננסה לפרק את זה ולהיות יותר קונקרטיים לגבי סוגיות שאנחנו טרם נגענו בהן.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נתחיל בדיון הראשון שעוסק בהתעללות בפעוטון בקריית ביאליק.
יפעת שאשא ביטון: קריית ביאליק זו רק דוגמה אחת.
יפעת שאשא ביטון: לצערנו הרב, חדשות לבקרים אנחנו נתקלים בסיפורים על התעללות של מטפלות או של אנשי צוות בפעוטות.
יפעת שאשא ביטון: לצערנו הרב זה רק קצה הקרחון, כי בדרך כלל אנחנו נחשפים רק למקרים שבהם יש תיעוד, כי זה צולם במצלמות שהיו במקום או במצלמות שההורים בעצם שלחו עם הילדים לפעוטון.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא באמת יודעים על כל המקרים האחרים שלא היו תחת עין המצלמה, לכן זו סוגיה שאנחנו נדרשים לה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו אומנם קיימנו דיון לגבי כוח האדם בפעוטונים ואיך אנחנו יכולים למנוע על ידי כך שנכניס צוות שהוא מוכשר יותר, מיומן יותר ועובר הדרכה ושהדברים נעשים בפיקוח.
יפעת שאשא ביטון: לצערנו הרב, אנחנו פוגשים את התופעה הזאת גם במקומות מפוקחים וגם במקומות לא מפוקחים, כך שאנחנו באמת נדרשים לאיזו התעמקות בשורש הבעיה כדי לראות איך אנחנו ממגרים אותה.
יפעת שאשא ביטון: אני אקדים ואומר שגם כשיהיה פיקוח וגם אם אנחנו נדאג להכשרה של צוות ושל צוותים מקצועיים יותר וכו', בלי מערכת המשפט ובלי מערכת האכיפה, בלי ענישה מרתיעה אנחנו לא נוכל למגר את התופעה הזו לכן אני אשמח לשמוע התייחסות גם לכך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נפתח אם עבדאללה אבו מערוף שהוא אחד מיוזמי הדיון.
עבדאללה אבו מערוף: בוקר טוב.
עבדאללה אבו מערוף: תודה על המשך הדיון, תודה לנוכחים.
עבדאללה אבו מערוף: אנחנו דנו על זה באופן ראשוני והמטרה היא למנוע הישנות של המקרים האלו – זה אחת.
עבדאללה אבו מערוף: זה קרה לצערנו הרב.
עבדאללה אבו מערוף: מטרתנו לדון איך אפשר למנוע באמצעים המקובלים, החוקתיים הנכונים את הישנות של מקרים כאלה ולשמור על הילדים.
עבדאללה אבו מערוף: זה הדיון ואנחנו נראה איך אפשר.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נתחיל עם נציגי משרד הכלכלה.
יפעת שאשא ביטון: בכלל התייחסות שלכם כמשרד לכל התופעה של התעללות בפעוטות, בילדים, איך אתם נערכים אצלכם, האם אצלכם יש דיונים כדי לראות דרכי מניעה?
עבדאללה אבו מערוף: על המקצועיות של המטפלות, פסיכולוגית – כל הדברים האלה גם כן לעלות אותם.
יפעת שאשא ביטון: כן, על זה אנחנו כבר דנו.
<קרן ליעד: כיום אנחנו עובדים תחת חוק הפיקוח משנת 1965.
<קרן ליעד: בעצם הפיקוח שלנו מתחלק לשניים: פיקוח תחת המסגרות שהן בעלות סמל שהן בפיקוח של המשרד שלנו, ומסגרות פרטיות, זה אומר: משפחתונים, מעונות, מטפלות ששומרות על ילד או שניים.
<קרן ליעד: לצערנו אין לנו את האפשרות לפקח באופן מלא על המסגרות הפרטיות, בעיקר בגלל נושא כוח אדם שלנו אין לנו את היכולת.
<קרן ליעד: גם על המסגרות שלנו אנחנו מתקשים לפקח בגלל ענייני כוח אדם.
<קרן ליעד: המסגרות עם סמל - - -
יפעת שאשא ביטון: אמירה קשה.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, יש מודעות במשרד לגבי זה שלא מצליחים לפקח גם על המסגרות שכבר נמצאות תחת משרד הכלכלה - - -
<קרן ליעד: אנחנו מצליחים, אבל בקושי, בקושי רב, אבל אנחנו כן מצליחים ואנחנו כן נמצאים במסגרות שעם סמל.
<קרן ליעד: אנחנו כן מגיעים לשם.
<קרן ליעד: כשאנחנו מגיעים לשם.
<קרן ליעד: אנחנו בודקים גם את העניין הבטיחותי, גם את עניין הכשרת צוות הכיתות, של המנהלת כמובן, גם את ההדרכה החינוכית שהצוותים מקבלים שם – בגלל זה כל כך חשוב לנו הנושא של קידום חוק הפיקוח, שכן תהייה חובת פיקוח על כל המסגרות.
יפעת שאשא ביטון: אני שמחה שאת אומרת את זה.
יפעת שאשא ביטון: אני שמחה שאת אומרת את זה וזה ירשם בפרוטוקול, כי הצעת החוק שלי - - <קריאה:> היא לא יודעת מה הצעת החוק.
יפעת שאשא ביטון: היא יודעת, היא יודעת, אנחנו בקשר עם המשרד כבר מספר חודשים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מתנהלים בשיח מולו ומול משרד האוצר כדי לראות איך אנחנו באמת מקדמים את הצעת החוק הזו.
יפעת שאשא ביטון: אולי נצטרך להכניס בה שינויים קלים, אבל בגדול היא הולכת לכיוון נכון.
יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שבמושב הבא נעביר אותה בקריאה טרומית ומשם נתקדם.
יפעת שאשא ביטון: אני שמחה שאת אומרת את זה, אבל שירשם גם לפרוטוקול, זה מאוד חשוב ומעודד.
יפעת שאשא ביטון: התקיימו דיונים אצלכם במסגרת המשרד בכל נושא ההתעללות או שפשוט אנחנו גם שם מצקצקים ואומרים: 'זה נורא, צריך לטפל', אבל לא באמת נעשית שום פעולה.
<קרן ליעד: לצערנו, אנחנו יודעים על התעללויות בדרך כלל בדיעבד.
<קרן ליעד: כמובן שאנחנו מנסים למנוע.
<קרן ליעד: כשאנחנו מקבלים ידיעה גם על מסגרת פרטית וגם כמובן על מסגרת בפיקוח, אנחנו כן מנסים להגיע ולבדוק לפני שחס וחלילה תהיינה תופעות לא נעימות.
<קרן ליעד: במקרה הזה, לצורך העניין, בקריית ביאליק אנחנו שמענו רק אחרי, כמו שכולם שמעו, דרך התקשורת.
<קרן ליעד: בעצם לא הייתה לנו שום ידיעה על המסגרת הספציפית הזאת.
יפעת שאשא ביטון: קיי, יש דרישה להרחקה של המטפלים?
יפעת שאשא ביטון: הרבה פעמים אנחנו רואים נטייה, ראינו את זה גם במערכת החינוך, כשיש איש צוות שפגע אז או שפשוט מזיזים אותו ממוסד אחד למוסד אחר, או מכיתה אחת לכיתה אחרת, או מגן אחד לגן אחר, אבל הוצאה שלו מהמערכת.
יפעת שאשא ביטון: מה קורה אצלכם במשרד?
<קרן ליעד: בדרך כלל במקרים כאלה מערבים את המשטרה.
<קרן ליעד: כשהמשטרה מעורבת אנחנו כן לוקחים צעד אחורה - - -
יפעת שאשא ביטון: צעד אחורה ואיש הצוות נשאר בתוך הגן או שצעד אחורה - - -
<קרן ליעד: אם אנחנו לא רואים שהארגון עשה את זה מעצמו, אנחנו כמובן מבקשים לערוך ברור, לא ישר לפטר אלא להשעות.
<קרן ליעד: כשמשעים אז לגמרי משעים מהמסגרת ולא מעבירים כיתה או למסגרת אחרת.
יפעת שאשא ביטון: הצטרף אלינו חבר הכנסת איציק שמולי, הוא בעצם יזם את הדיון המהיר בנושא.
יפעת שאשא ביטון: איציק, אני רק ציינתי שאומנם ההצעה היא על הפעוטון בקריית ביאליק, אבל לצערי הרב, ואתה יודע את זה טוב כמוני, אנחנו רווי מקרים כאלה בתקופה האחרונה ולכן השיח הוא באמת כללי ולא רק במקרה הספציפי הזה.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה חבר הכנסת איציק שמולי.
איציק שמולי: תודה רבה גברתי יושבת הראש.
איציק שמולי: אני שמח מאוד שאנחנו שותפים ומובילים ביחד את הבעיה הקשה של התעללות ופגיעה בחסרי ישע.
איציק שמולי: אני רוצה לומר כבר בפתח הדברים.
איציק שמולי: צריך לעשות רפורמה כוללת בכל מה שקשור להסדרה ולפיקוח נאותים יותר של המדינה על המסגרות הפרטיות.
איציק שמולי: נקודה.
איציק שמולי: רק שאני חושב שאנחנו במשך יותר מדי שנים מדברים על זה ובינתיים מתחת לאף מתפתחת לנו אפילו תופעה שהיא חמורה יותר מזה שמטפלת עברה הדרכה כזאת או הדרכה אחרת, האם היא למדה בסמינר הקיבוצים או האם היא לא למדה בסמינר.
איציק שמולי: זו שאלה חשובה.
איציק שמולי: היכולת הפדגוגית שלה זו שאלה שהיא באמת חשובה, אבל אני חושב שאנחנו צריכים לעשות הפרדה בין הדברים ולהתייחס למקרה בקריית ביאליק ולפניו באשקלון, לפניו באילת ולפניו עוד פעם באשקלון – 81 מקרים בשנה - - - <קריאה:> יותר, אתה פשוט לא יודע.
עבדאללה אבו מערוף: זה מה שאנחנו יודעים.
איציק שמולי: גברתי יושבת הראש, שנת 2014-2015 הייתה שנת שיא עם 81 מקרים.
איציק שמולי: שנת 2015 הייתה שנה שבה היו כ-80 מקרים, 79 מקרים.
איציק שמולי: זה אומר שהמערכת היא באינפלציה.
איציק שמולי: תחשבו בכמה ילדים אנחנו מדברים, אנחנו מדברים על מאות ילדים שנמצאים בטווח הסכנה שהם ילדים חסרי ישע.
איציק שמולי: כמו שאמר השופט חשין ז"ל, הם לא יודעים לזהות רוע ולכן הם גם לא יודעים להתגונן בפניו.
איציק שמולי: המערכת, אני לא מקבל את האמירה, אני יכול להיות שותף ולעזור לכם לדחוף בכנסת את חוק הפיקוח וכל מהלך של הסדרה שרוצים לעשות, אבל אני לא מקבל את האמירה שבאה ואומרת: 'עד שלא נסדיר את הפיקוח לא נסדיר גם את העניין של הקטנה ומיגור התופעה של ההתעללות'.
איציק שמולי: צריך להבין עם מה אנחנו מתמודדים.
איציק שמולי: גברתי היושבת ראש, בדיון קודם שהיה בכנסת, אני חושב שהוא היה בוועדת העבודה והרווחה, הסתבר לנו, אלו הנתונים שהגיעו לוועדה, מתוך הדוח של הממ"מ (מחלקת מחקר ומידע) של הכנסת, אם אנחנו רוצים לשים את האצבע על הבעיה – 90% מהתיקים שנסגרים, הם נסגרים בגלל חוסר ראיות.
איציק שמולי: למה זה קורה, כי ילדים בגיל שנתיים, מה לעשות, לא יכולים להעיד.
איציק שמולי: גם כשיש חוקרי ילדים ומשטרה היכולת שלהם בסופו של דבר, ילד בן שנתיים הוא ילד בן שנתיים.
איציק שמולי: אנחנו רואים שב-90% מהתיקים שנסגרים, המשטרה, הפרקליטות, גורמי אכיפת החוק כבר שמעו על המקרה, הם כבר יודעים שיש מקרה של התעללות ולפחות חשד מאוד מאוד גדול שהיה משהו, אבל אין להם יכולת להרשיע.
איציק שמולי: מה קורה אז, נכון היא מושעית לאיזה חודשיים, אבל אם היא למורשעת היא חוזרת לעבוד כי במדינת ישראל או שאתה אשם או שאתה זכאי – אין זכאי מחמת ספק, יש, אבל אם אתה זכאי אתה זכאי ואתה גם רשאי לחזור לעבודתך.
איציק שמולי: אז, מה אנחנו מתפלאים, באותו דיון לפי נתוני המשטרה, יש במערכת מקרים של אנשים שנפתח נגדם גם תיק שני ואפילו תיק שלישי.
איציק שמולי: מה, כאילו אנחנו לא מבינים שיש כאן בעיה מערכתית?
איציק שמולי: אנחנו לא מבינים שיש כאן בעיה שהמשטרה, הפרקליטות לא יכולים שלא באשמתם, פשוט לא יכולים כי אין להם תנאים אובייקטיבים לגבש תשתית ראייתית ולהרחיק את אותם אנשים שמלכתחילה לא היו אמורים להיות בגן.
איציק שמולי: אני חושב שאנחנו צריכים לקדם בכנסת, גברתי יושבת הראש, שני מהלכים במקביל והם לא מותנים האחד בשני.
איציק שמולי: אחד, זה המהלך אותו את מקדמת בכוח רב, חוק הפיקוח על המסגרות הפרטיות – כל הכנסת צריכה להתייצב מאחוריך בעניין זה.
איציק שמולי: הדבר השני, לקדם את הצעת החוק, גם כן המשותפת, שחתמו עליה 80 חברי כנסת, להתקנת מצלמות במסגרות פרטיות שיש בהן למעלה משלושה ילדים, כך שאם קיים חשד של התעללות גורמי אכיפת החוק יוכלו לגבש תשתית ראייתית, להגיע להרשעות ולהרחיק מהגנים את מי שלא אמור להיות במקום הזה מלכתחילה.