GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<חיים הלפרין: גם אם היית 100 פעם נפלא וביום ה-101 קרתה תקלה, אתה חוטף עליה.
<חיים הלפרין: והסנקציה מבחינתנו הכי פשוטה היא שהספק הזה במקרה החד פעמי מקבל קנס לאותו יום ובמקרה המצטבר פשוט מוציאים אותו.
מאיר כהן: מה הם הקנסות, אתה יכול להגיד לנו?
יפעת שאשא ביטון: הקנסות יוצא ששווה לקבל קנס, כי זה - - -
<חיים הלפרין: ממש לא.
<חיים הלפרין: קודם כל יש ספקים - - - שלנו, - - - של ספק יכול - - - ממש לא כדאי לו, כי לפעמים פשוט לא משלמים לו את היום הזה.
<חיים הלפרין: אומרים לו את היום הזה בעצם לא סיפקת ובכלל לא משלמים לו.
מאיר כהן: מה זה לא משלמים לו את היום?
<חיים הלפרין: את היום הזה, שהוא בעצם לא סיפק את מה שהיה אמור לספק, הוא לא מקבל שכר עבורו.
<חיים הלפרין: לא קיבלת.
<חיים הלפרין: מבחינתנו לא - - -
רחל עזריה: כמה זה?
רחל עזריה: על איזה סכום מדובר?
רחל עזריה: מה זה אומר?
<חיים הלפרין: זה תלוי בכמות המנות.
<חיים הלפרין: אם מישהו מספק 5,000 מנות, תכפילי.
<חיים הלפרין: אומרים לו תשמע, ביום הזה לא סיפקת את המנות.
רחל עזריה: אז זה הרבה כסף.
<חיים הלפרין: 150,000 שקלים, זה לא מעט.
<קריאה: אז הוא חושב איך לממן את זה במנות הבאות.
רחל עזריה: עדיף לך לא להגיע למצב כזה.
<עופר ברקוביץ: כמה פעמים קנסות כאלה ניתנו?
<חיים הלפרין: אנחנו לא מנהלים רישום, אבל זה קורה והספקים מתיישרים.
<חיים הלפרין: יש גם ספקים אגב שאנחנו מוציאים אותם מהמאגר.
<חיים הלפרין: פשוט אומרים תודה רבה, היה נחמד עד אתמול, ממחר אנחנו מסתדרים.
מאיר כהן: ברשותך, אני רוצה להעיר הערה.
מאיר כהן: אני חושב שאתם מאד לא ברורים.
מאיר כהן: אני מציע את זה כהערה בונה, כי אתם באמת עושים עבודה מצוינת ואמרתי את זה.
מאיר כהן: אני חושב שאתם לא ברורים בסוגית הסנקציות.
מאיר כהן: אני חושב שהסנקציות צריכות להיות הרבה יותר ברורות, הרבה יותר משמעותיות ולא להסתפק בזה שהוא לא ישלם יום אחד, אלא להרחיב את זה.
מאיר כהן: ממש לשבת במשרד החינוך, במשרד הבריאות ולבנות - אנחנו מוכנים כמחוקקים לתת לזה גיבוי - לבנות סנקציות מאד מאד ברורות, כי הנזק יכול להיות נזק מטורף.
מאיר כהן: והם משחקים עד הקצה.
מאיר כהן: יש גם כאלה שמשחקים עד הקצה.
מאיר כהן: אני לא יודע עד כמה אתם באים, ואתה ידעת את זה, אבל כראש עיר היו לי שני אנשים שהייתי בהפתעה מגיע אליהם בשתים עשרה בלילה, אני כראש עיר, ובודק להם את השומן על התנור ובודק את איכות המזון.
מאיר כהן: אבל יש הרבה ראשי ערים שאין להם זמן או שלא משוגעים מספיק.
מאיר כהן: אני לא תמיד מצאתי שם אנשים שיחליפו אותם.
מאיר כהן: אני טיילתי במגזר מסוים, נכנסתי לחדר האוכל, לא מזמן, ואני לא בטוח שאני הייתי, שחשבתי שמישהו מכם הגיע לשם.
מאיר כהן: כי אם מישהו מכם היה מגיע לשם הוא היה סוגר את המטבח.
רחל עזריה: כדאי שתגיד באיזה מגזר, כי יש מגזרים שבאמת לא מגיעים.
רחל עזריה: לא, באמת.
יפעת שאשא ביטון: זה לא מגזרי, רחל.
יפעת שאשא ביטון: אני גם מגיעה למקום שאני אומרת לך שהרבה פעמים האוכל הוא בעייתי.
מאיר כהן: השאלה מה הפיקוח, השאלה - - -
רחל עזריה: אתה אחראי על בתי הספר החרדים?
יפעת שאשא ביטון: אבל זה לא בהכרח רק בבתי הספר החרדיים.
יפעת שאשא ביטון: על פניו, כאילו מהתמונה שמוצגת כאן, חיים, לא היינו אמורים לפגוש תקלות, לא בקנה המידה שאנחנו פוגשים אותן.
יפעת שאשא ביטון: זה פעם אחת.
<חיים הלפרין: לא, השאלה כמה מתוכם קשורים למערכת החינוך וכמה הם מגזרים - - -
יפעת שאשא ביטון: עזוב, אני מסתובבת בבתי ספר.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך, המנות נזרקות.
יפעת שאשא ביטון: נזרקות.
יפעת שאשא ביטון: אני מוכנה ל - - -
<חיים הלפרין: אני אשמח לדוגמאות.
יפעת שאשא ביטון: לא, אני לא רוצה לפגוע במקומות ספציפיים.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך - - -
מאיר כהן: סליחה, אני מבקש את סליחתך, יש לי דיון באחת.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נצא לסיור ואנחנו נעשה אותו במוסדות החינוך באופן אקראי, בהפתעה.
יפעת שאשא ביטון: אני לא אודיע לאף אחד שאני מגיעה.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזו פעם ראשונה שאני אנצל את סמכותי במקום שאני נמצאת בו, כדי לראות בעיניים כמה מנות נזרקות מדי צהריים ונסות לברר למה.
יפעת שאשא ביטון: עכשיו שוב, נכון שאנחנו מאד רוצים שהילדים שלנו יאכלו בריא ושהאוכל לא יטבע בשמן והכל בסדר, אבל אנחנו צריכים לראות גם איך אנחנו מווסתים ויוצרים את האיזונים הנכונים, כי בסוף הוא גם צריך להיות אכיל וטעים והילדים אוכלים בצהריים, אז צריך גם לראות ששם אנחנו לא מפספסים.
יפעת שאשא ביטון: יש לי סוגיה נוספת, סוגית הצליאק.
יפעת שאשא ביטון: הבנתי תוך כדי שאנחנו מקיימים את הדיון, אז באמת נשאלה השאלה איך אנחנו דואגים לילדי הצליאק.
יפעת שאשא ביטון: יש להם מענה בתוך המערכת?
<חיים הלפרין: לא רק לילדי הצליאק, יש גם עוד בעלי רגישויות שברגע שהם באים עם מכתב של רופא שמגדיר את הרגישות שלהם, הם מקבלים מנה מיוחדת, שיש מפעל שמייצר את זה במיוחד עבורנו והקייטרינג שמספק לכלל הילדים, מספק גם לילד הזה.
<חיים הלפרין: פשוט הוא מוציא מהפריזר מנה מוכנה, מצרף אותה, מחמם אותה עם שאר המנות והילד מקבל מנה באריזה לבנה, כולל - - - וזה לילד מכיתה ג/2, הוא מקבל את המנה שלו.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור הזה מוקפד?
<חיים הלפרין: מאה אחוז.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, מאה אחוז.
<חיים הלפרין: אגב, זה מגוון, יש שישה סוגים.
יפעת שאשא ביטון: בסדר גמור, אני שמחה וחשוב שזה גם יירשם.
יפעת שאשא ביטון: עירית ליבנה.
<חיים הלפרין: היא ירדה שנייה.
<חיים הלפרין: אני יכול לייצג גם אותה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נחכה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעבור למשרד הבריאות.
יפעת שאשא ביטון: ד"ר רונית אנדלווט.
<חיים הלפרין: פרופסור.
<רונית אנדלווט: בסדר.
<רונית אנדלווט: אני מנהלת את המחלקה לתזונה במשרד הבריאות ואנחנו בעצם אלה שקובעים את ההנחיות התזונתיות למפעלי ההזנה.
<רונית אנדלווט: אנחנו יושבים עם משרד החינוך ובעצם בונים את ההנחיות המקצועיות.
<רונית אנדלווט: אני רוצה להוסיף למה שאת אמרת קודם, על זה שזה צריך להיות טעים ולא רק בריא.
<רונית אנדלווט: אנחנו חושבים שאפשר להיות בריא וטעים וזה המטרה שלנו, כי בעצם אחת הבעיות שאנחנו מתמודדים איתה בשנים האחרונות זה הבעיה הבריאותית של הילדים שלנו, ש-30% מילדי ישראל סובלים מהשמנת יתר וההשמנה הרבה יותר שכיחה באוכלוסיות היותר עניות ובאוכלוסיות מהמגזרים השונים, ולכן אנחנו מאד מודאגים גם מהעניין הזה.
<רונית אנדלווט: וגם מפעלי ההזנה מגיעים מהאזורים שיש בהם השמנת יתר גדולה, ולכן חשוב לנו שהתזונה תהיה בריאה, וזה חלק מהמודל.
<רונית אנדלווט: אחד הדברים שחשוב לנו גם שייכנס, זה הנושא של החינוך תזונתי במסגרת בבית ספר.
<רונית אנדלווט: כי נאמר כאן גם קודם לכן שאי אפשר לשנות הרגלי אכילה לאכילה בריאה יותר, בלי שמלווים את זה בחינוך הבריאותי במסגרת בית הספר, שזה נושא מאד מאד חשוב, והיינו רוצים שיוסיפו שעת לימוד תזונה כל שבוע לכל ילדי מערכת החינוך.
<רונית אנדלווט: אני חושבת שזה נושא מאד מאד חשוב.
<רונית אנדלווט: אנחנו מנסים לקדם את זה מול האקדמיה.
<רונית אנדלווט: אנחנו נשמח שמשרד החינוך גם ייקח את זה על עצמו, כי זה נושא מאד חשוב.
<רונית אנדלווט: אנחנו כתבנו הנחיות לגבי התזונה בצהרונים.
<רונית אנדלווט: ההנחיות האלה הן עדיין לא חוק.
<רונית אנדלווט: אנחנו מנסים ביחד לקדם שגם כאן תהיה חקיקה, בכדי שאפשר יהיה גם לעשות פיקוח.
<רונית אנדלווט: אנחנו חושבים שהפיקוח על הצהרונים שהם מחוץ למשרד החינוך, צריכים להיות בידי משרד הבריאות, גם בצד התברואי אם גם בצד התזונתי.
<רונית אנדלווט: וזהו, זו ההצעה שלנו.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אני רוצה ברשותך רגע לחדד.
יפעת שאשא ביטון: גם הסוגיה של אוכל בריא ואוכל טעים ובכלל המגמות שאנחנו הולכים לקראתן.
יפעת שאשא ביטון: אז קודם כל השמנת יתר היום זה לא רק תוצר של תזונה, אנחנו גדלנו גם לצורך העניין בתזונה המסוימת ולא כולנו בהשמנת יתר.
יפעת שאשא ביטון: יש פה עוד דברים שאנחנו צריכים לטפל בהם ויוצא לנו לדבר בוועדה על כל הנושא של זמן מסך של ילדים ועד כמה הם באמת פעילים היום אל מול מה שהיו פעילים הילדים פעם, כך שזה איזה שהוא מכלול שלם שצריך לגעת בו.
יפעת שאשא ביטון: יחד עם זאת, באמת אני אומרת, אני אחזור ואני אחדד את זה כל הזמן, התמונה היא ואם אנחנו לוקחים את הדיון כמו שהוא, מאד פסטוראלי וכאילו הכל בסדר, ואני אומרת לכם, מסתובבים במערכת החינוך ורואים שהילדים כעובדה – לא אוכלים את האוכל הזה.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שמשהו שאנחנו עושים אנחנו עושים אותו לא נכון.
יפעת שאשא ביטון: ולכן גם את האיזונים במקום של הבריא והטעים ומשהו שבאמת הילדים יוכלו לקבל אותו באהבה, אנחנו מאד מאד צריכים להקפיד ולראות איך אנחנו עושים את זה במינונים הנכונים ובאיזונים הנכונים.
<רונית אנדלווט: אני רוצה להוסיף עוד משהו.
<רונית אנדלווט: קודם כל אני מסכימה איתך, וגם אני חושבת שהנושא - - - שהאוכל - - - בתפזורת, אז זה במגשים אישים וכו', תהיה יכולת התאמה לילדים וזה מאד חשוב.
<רונית אנדלווט: הנושא של חדר שבו אוכלים, שהוזכר קודם לכן.
<רונית אנדלווט: בבתי ספר, לפחות חדשים, אני לא מדברת על בתי ספר קיימים, בסדר, אולי יש יותר בעיה.
<רונית אנדלווט: אבל כמו שמפעל הפיס מממן אולמות ספורט, שיממן חדרי אוכל בבתי הספר ומטבחים - - - שאפשר יהיה באותו מקום גם לבשל וגם להגיש, ואז גם האוכל יהיה טרי ויהיה יותר טעים וגם יהיה מקום הוגן לילדים לאכול, שנעים לשבת.
איילת נחמיאס ורבין: אף פעם לא ראיתי את אחד הצלמים לא מתאפק וצוחק.
<רונית אנדלווט: למה?
איילת נחמיאס ורבין: לא, את אומרת דברים נכונים.
איילת נחמיאס ורבין: זה פשוט - - -
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, יותר חשוב שנדע שהיא פה.
איילת נחמיאס ורבין: לא, אנחנו יוזמות הדיון הזה.
יפעת שאשא ביטון: נכון, ציינו את זה.
יפעת שאשא ביטון: אני לגמרי מסכימה איתך.
יפעת שאשא ביטון: אגב, את נוגעת בנקודה שיש ראשי רשויות שכבר הלכו לכיוון הזה ובאמת מבשלים בתוך המוסד החינוכי.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת מצאו את העניין של תעסוקה לנשים, ככה שאנחנו מרוויחים גם פה כמה פעמים.
יפעת שאשא ביטון: יש בקרה על האוכל, אנחנו יודעים מה איכות החומרים, חומרי הגלם שמהם אנחנו מבשלים לילדים שלנו.
יפעת שאשא ביטון: זה נעשה באותו מקום, לא נעשה שעות לפני אלא באמת הם מקבלים את זה יחסית מאד טרי, וגם מן הסתם התזונה עצמה נעשית במקום שמיועד לכך ולא על השולחנות שעליהם אחר כך הם כותבים וממשיכים את יום הלימודים.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזו נקודה מאד חשובה למקומות שכן יכולים להרשות את זה לעצמם ולפתח את המנגנון הזה בתוך הרשות.
יפעת שאשא ביטון: כדי שנלך לכיוון הזה אני בטוחה שלפחות 50% מהבעיה הוא יכול לפתור.
יפעת שאשא ביטון: אז תודה רבה על ההערה החשובה.
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין הצטרפה, גם היא מיוזמות הדיון, הנושא הזה מאד בוער בה ואני שמחה שהצלחת להגיע.
יפעת שאשא ביטון: מרכז השלטון המקומי, מיכל מנקס.
<מיכל מנקס: אני מיכל.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה מיכל, בואי תצטרפי אלינו.
<מיכל מנקס: אני מתנצלת שהגעתי עכשיו, הייתי בישיבת ועדת החינוך של הכנסת והדר ייצגה אותי נאמנה.
<מיכל מנקס: אז גם קצת חסר לי מידע על מה היה בדיון.
<מיכל מנקס: מה שאני יודעת זה שאנחנו עובדים יחד עם ההורים, עם נציגי האגודות בעיקר לסוכרת נעורים וכו' וגם עם חברת הכנסת בזמנו, שמענו רוב קשב.
<מיכל מנקס: מרכז השלטון המקומי, יחד עם משרד החינוך, עירית ליבנה שכאן איתנו, שותפים לדיונים ולתקנות, החל מתחילת ה - - -.
<מיכל מנקס: מה שאני יודעת כרגע, זה שהנתיב של הפיקוח כרגע עוד לא הוסדר וצריך להיות מוסדר בתקנות.
<מיכל מנקס: אנחנו - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על צהרונים.
<מיכל מנקס: אז זהו, אז אנחנו מבקשים להסב את תשומת הלב וגם לכתוב את זה ככל שצריך.
<מיכל מנקס: גם כתבנו את זה בהתייחסות להצעה של התקנות שפרסם משרד הבריאות.
<מיכל מנקס: אנחנו סבורים שמשרד החינוך לא יכול לבחור לפקח רק על התכניות שהוא מממן.
<מיכל מנקס: אנחנו מבקשים להרחיב בתקנות את סמכות ואחריות משרד החינוך על פיקוח של כל ההזנה המתקיימת בכותלי המוסד החינוכי – גן ילדים ובית ספר יסודי.
<מיכל מנקס: גם בבתי הספר.
יפעת שאשא ביטון: זו הסוגיה בעצם שעלתה כאן בתחילת הדיון.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו דיברנו על שני היבטים.
יפעת שאשא ביטון: פעם אחת באמת ההזנה במסגרת מוסדות החינוך שהעלה מפקח משרד החינוך וגם שם יש לקונות.
יפעת שאשא ביטון: אני תיארתי תמונה של עשרות אם לא מאות מנות שנזרקות מדי יום.
יפעת שאשא ביטון: פשוט מספיק לסייר בכיתות כדי להבין שזה קורה, וזה עוד מבלי שאנחנו נכנסים להיבטים תברואתיים שגם בהם אנחנו מוצאים כשלים.
יפעת שאשא ביטון: ובאמת העניין השני זה סוגית הצהרונים.
יפעת שאשא ביטון: ואני אמרתי באופן מפורש, כל מוסד חינוכי, כל מסגרת שכוללת בתוכה ילדים, היא מחויבת ואחראית לשלומם, לביטחונם וגם לתזונה שהיא בעצם מעניקה להם באותה מסגרת ולכן אנחנו רואים את זה כמקשה אחת ואני מסכימה איתך שהם צריך בחקיקה, אז צריך להרחיב את זה גם בחקיקה וחברת הכנסת רחל עזריה, אני יודעת שמטפלת בסוגיה הזאת.
איילת נחמיאס ורבין: אנחנו רואים פשוט שצריך להגיד את האמת, שבכל הנושא של המזון, אנחנו רואים שחוזרי מנכ"ל ורחל ואני מטפלות בעוד נושא שקשור למכונות הממכר במוסדות החינוך ובמתנ"סים.
איילת נחמיאס ורבין: זה בסוף פשוט לא מיושם ולא נאכף.
איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת אז מה התועלת בחוזר, וסליחה שאני שואלת, אבל מה התועלת בחוזרי מנכ"ל אם הם בסוף לא מיושמים?
רחל עזריה: לא, לכן זה צריך להיות חוק ולכן - - -
רחל עזריה: לא, החוק מדבר רק על המזון שנמצא באחריות משרד החינוך והחוק הזה הוא עכשיו בעבודה על התקנות, ואנחנו רוצים שזה יהיה גם בצהרונים שבהם הביקורת היא באחריות של הרשות המקומית, של המתנ"ס, של משרד הכלכלה, של ניהול עצמי, לא משנה מה.
רחל עזריה: ההורים צריכים לדעת שהם יכולים להיות רגועים שהאוכל שהילדים שלהם אוכלים הוא אוכל בריא, שהאוכל מפוקח - - -
<קריאה: שאין בו תולעים.
רחל עזריה: ובשביל זה אנחנו צריכים אותך.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להכניס סוגיה נוספת בהקשר של השלטון המקומי.
יפעת שאשא ביטון: דיבר כאן מקודם חבר הכנסת מאיר כהן ואני חושבת שהנקודה היא מאד חשובה.
יפעת שאשא ביטון: הרשות גם צריכה לדעת שיש לה אחריות.
יפעת שאשא ביטון: בסופו של דבר הילדים האלה נמצאים בתחומה, אני חושבת שהם גם צריכים לקחת חלק בלרדת, לסייר, לראות איזה אוכל הילדים שלהם מקבלים, בנוסף על הפיקוח שנעשה על ידי משרד החינוך, כי רק אם אנחנו נצליח לסגור את זה בצורה הרמטית אנחנו נמנע את התופעות שנחשפנו אליהן לאחרונה, אבל אני אומרת שאנחנו כבר כמה שנים נמצאים בסרט הזה ואני חושבת שהגיע הזמן שכולנו ניקח אחריות עליו.
יפעת שאשא ביטון: עירית ליבנה, בבקשה.
<עירית ליבנה: אני מתנצלת, הייתי בוועדת החינוך ולכן לא-.
<עירית ליבנה: אבל היו לנו פה נציגים.
<עירית ליבנה: אני רוצה רגע להסכים רק - - - לגבי החוק.
<עירית ליבנה: החוק נכנס לתוקף התקנות בימים אלה בתיאום עם, בטח רונית ציינה, עם משרד הבריאות והיום, מחר, מחרתיים, יתפרסם חוזר מנכ"ל חדש.
<עירית ליבנה: למרות שהוא יחסית מאד, רגע, לכן הגענו לחקיקה.
<עירית ליבנה: הוא מאד מאד רחב, עם המון היבטים חינוכיים שיש קודם כל לנו.
<עירית ליבנה: לנו.
<עירית ליבנה: זה אומר כל מה שבתמורה או לא בתמורה.
<עירית ליבנה: זה כתוב בלשון החוק.
<עירית ליבנה: אז זה לא שנגיד לספק תעשה ככה או למכונה שתיכף נדבר, וביום הולדת נפציץ את הילדים.
<עירית ליבנה: לכן בלשון החוק דיברנו על בתמורה או שלא בתמורה.
<עירית ליבנה: וזה מחייב מאד גם את ההורים, שהרבה מתארגנים לכל מיני מסיבות.
<עירית ליבנה: אי אפשר שפה יהיה מותר ופה אסור.
<עירית ליבנה: וזה דבר שאנחנו יכולים בחוזר מנכ"ל ולא בתקנות או בחוק.
<עירית ליבנה: בימים הקרובים זה יאושר.
<עירית ליבנה: זה נמצא במשרד המשפטים, התקנות, ואנחנו נתקדם הלאה לאט לאט והמטרה היא לא, אני אומרת שוב.
<עירית ליבנה: למרות שהחוק הזה מדבר על עיצום כספי, המטרה היא לא להכניס, תסלחו לי, לכספי המדינה.
<עירית ליבנה: המטרה היא שהילדים באמת-.
<עירית ליבנה: ולכן אנחנו הולכים לעשות תהליך מאד מסביר, להבהיר לכל אחד מה תפקידו בכוח.
<עירית ליבנה: זה הרשויות, כמו שמיכל ציינה וזה מנהל המוסד החינוכי, שיש לו חלק מסוים.
<עירית ליבנה: זה המון ההורים.
<עירית ליבנה: זה המון המון ההורים ואנחנו.
<עירית ליבנה: אז אנחנו כן בדרך.
<עירית ליבנה: לגבי המכונות והקיוסקים, פה יש לנו אמירה מאד משמעותית גם בחוק וגם בחוזר, וכן, כמו שצוין, בהזנה עם כל היתרונות - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אני יודעת - - - אני שמחה שסוגית ההורים עולה גם כאן.
יפעת שאשא ביטון: בסוף בסוף ההורים גם צריכים להיות חלק מהאחריות שאנחנו לוקחים כאן.
יפעת שאשא ביטון: נכון, הילדים ם קודם כל שלהם ואני שמחה שזה כחוט השני כך עובר בוועדה.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה קודם כל להעיר.
איילת נחמיאס ורבין: תודה לחברת הכנסת שאשא ביטון.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להעיר קודם כל משהו לעניין מה שאמרת.
איילת נחמיאס ורבין: בעיקרון אני מסכימה איתך.
איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מדברים הרבה על האחריות ההורית.
איילת נחמיאס ורבין: הייתה לי ממש הצעה לסדר בנושא השימוש המוגזם באלכוהול וכמובן שזה חוזר גם להורים, אבל אני מוכרחה לומר שלי זה מאד מאד מפריע, שבבתי ספר, שזה מקום שבו מערכת החינוך יכולה לבחור האם להכניס או לא להכניס מכונות לממכר משקאות ממותקים או חטיפים לא בריאים לילדים, בוחרים באופן אקטיבי להכניס מכונות כאלה.
<עירית ליבנה: אבל זה לא בית הספר בוחר.
<עירית ליבנה: סליחה.
איילת נחמיאס ורבין: בסופו של דבר אני חושבת - - -
<עירית ליבנה: זה הבעלות.
<עירית ליבנה: זה לא המנהל ובואו נבהיר.
<עירית ליבנה: הבחירה היא לא של מנהל בית הספר.
<עירית ליבנה: בואו, המציאות לא טובה.
איילת נחמיאס ורבין: סליחה, סליחה.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה בבקשה שלא יפריעו לי ברשות הדיבור.
איילת נחמיאס ורבין: לא הפרעתי לך והיה לי מה לומר.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד לך משהו.
איילת נחמיאס ורבין: היום יש אפשרויות ויש תחליפים טובים יותר ובריאים יותר ואין סיבה שגם במקומות שבהם הבעלות בחרה להכניס מכונות לממכר, שלא יכפו עליהם לפחות להכניס משקאות יותר בריאים - - -
<עירית ליבנה: זה - - - בתקנות - - -
איילת נחמיאס ורבין: אני יודעת את זה, עירית, אני יודעת, תאמיני לי.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה להגיד לך, בניגוד להרבה מאד ולנוהל הרגיל בבית הזה, אני לא מיהרתי להגיש הצעת חוק שיש לי בנושא הזה, כי אני כן מאמינה שהרבה פעמים משרדי הממשלה מטפלים בדברים, ומצער אותי אגב שחוזרי מנכ"ל לא נאכפים.
איילת נחמיאס ורבין: אני לא מאשימה אתכם לגמרי בעניין הזה, אבל אני אומרת את האמת.
איילת נחמיאס ורבין: החלופה הזאת של חוזרי מנכ"ל, שאת אומרת לי את זה בחקיקה, זה מצר כי בסוף אנחנו מגיעות לשאלה האם חוקים נאכפים.
איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לומר משהו בעניין הצהרונים, בתקווה שאני אוסיף משהו ולא אחזור על דברים שנאמרו.
איילת נחמיאס ורבין: אחת החלופות שאני חושבת שצריך לבחון אותן, וזה אפרופו השלטון המקומי, הוא הנושא של בניית מטבחים עירוניים.
איילת נחמיאס ורבין: אני הערתי על הנושא הזה במליאה ואני חושבת שזאת אלטרנטיבה יותר בריאה, יותר טובה, שגם יותר קל לאכוף אותה, יותר קל לפקח עליה ויותר קל גם לייצר, אתם יודעים – במקומות שבהם רוצים ומעוניינים – יותר קל לייצר מעורבות הורים.
איילת נחמיאס ורבין: אני עם כל ילדי הלכתי לראות מה הם אוכלים ואני מוכרחה לומר לכם, ולא אציין באיזה בית ספר, השתמשו באיזה קייטרינג ולא חשוב באיזה צהרון.
איילת נחמיאס ורבין: אני אומרת לכם בכנות, אני הבנתי למה הבן שלי לא אוכל.
איילת נחמיאס ורבין: לא היו לו שם תולעים, לא היו לו שם חיפושיות, אבל עדיין אני הבנתי למה הבן שלי לא צורך את המזון בקייטרינג שבו הוא היה בצהרון.
איילת נחמיאס ורבין: לעומת זאת, כשהוא היה בגן אני יכולתי לגמרי להבין למה שם, שהיה מטבח קרוב, אפשר היה לייצר אוכל משביע ואפשר היה לפקח עליו ואפשר היה לבוא לראות אותו ואפשר היה, תסלחו לי, אני לא מצפה באמת, אני אומרת את האמת, אני לא מצפה שהאוכל יהיה גורמה.
איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שכולנו מצפים לאוכל סביר, מפוקח - - -
יפעת שאשא ביטון: שהאוכל יהיה אכיל.
איילת נחמיאס ורבין: ואני רוצה רק להשלים משהו.
איילת נחמיאס ורבין: דיברתי עם חברים בהרצלייה.
איילת נחמיאס ורבין: אגב, באופן מדהים פנו אלי מהרצלייה לפני שהיה התחקיר, שאני אבוא לראות את המזון שהילדים שלהם צורכים שם בצהרונים.
איילת נחמיאס ורבין: תאמינו לי, שלחו לי תמונות, באמת אני אומרת לכם –לבכות.
איילת נחמיאס ורבין: בסופו של דבר, תסלחו לי, מי שמספק קייטרינג לא בריא ואני כרגע, תסלחו לי, על הלא בריא אני לא חושבת שאנשים הם עבריינים, אבל זה בעיה על פי החוזרים ועל פי החקיקה.
איילת נחמיאס ורבין: אבל מי שמספק אוכל לילדים שבו יש חיפושיות, תולעים, מיני יבחושים וכו', תסלחו לי, הוא עבריין תזונה.