GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יערה שילה: מבחינת - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, רק ברשותכם, כי אנחנו, חברים, יש חמש דקות שאותן גם צריך לחלק פה בין - - -
<קריאה: לא היה פה שום קול למיגזר הפרטי, שום קול.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו תיכף ניתן, - - -
<קריאה: שלומית, אני הבנתי את - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, מן ההורים דיברה, דיברה שני.
יפעת שאשא ביטון: יערה, אם את מתכוונת להגיד את זה במשפט בבקשה.
<יערה שילה: קודם כל הערה אחת קטנה על תקינה, שאם יש 1:8 הוא מקבל תיגבור שעה וארבעים ליום והמטפלת נשארת עד ארבע לבד.
<יערה שילה: זאת אומרת, זה תקין על פי משרד הכלכלה.
<קריאה: לא, אין - - -
<גלית יעקובוב: על פי משרד הכלכלה אין שום מצב שבו מטפלת נשארת לבד.
<קריאה: לא, - - -
<קריאה: זה זמן תקינה.
<יערה שילה: נשארים עד 16.
<גלית יעקובוב: מינימום שתיים וזה בהתאם למספר הילדים.
<יצחק קדמן: אתם יורדים לשוליים - - -
רחל עזריה: זה לא השוליים, לא.
רחל עזריה: זה הפער, לא, זה לא השוליים, כי זה יש פה פער בין מה שאמור לקרות לבין מה שקורה בפועל בשטח, זה מה שאנחנו מבינים מבחינת, גם מטעם המטפלות וגם מטעם - - -
<יצחק קדמן: את יודעת מה קורה בשטח?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רשמנו את נושא התקינה, חברים.
<קריאה: אנחנו רוצים להבין את זה.
<יערה שילה: זה לא מה שרציתי להגיד, זו הייתה הערת ביניים.
<יערה שילה: דבר אחד אני רוצה להגיד שיש פה חסר עצום, אנחנו נתייחס לזה – אין פה את המגזר הערבי וזה מאוד עצוב, אני אמרתי - - - לבוא אתנו אבל היא לא יכלה - - -
<קריאה: יש להן היום מפגש בחיפה.
<יערה שילה: בסדר, אז אני חושבת שזו גם אמירה, המצב שם הרבה יותר קשה ממה שאנחנו יודעים.
<יערה שילה: אני באה בשם הקואליציה לחינוך מלידה, השאיפה שלנו לאיחוד כוחות, אנחנו עובדים בשטח, התחלנו בוועידת העסקים שיו"ר הועידה – במשפט אחד, חרתה על דגלה וזה באמת "בדמה" הנושא, קרן ברנרד ו - - - תומכת בנו ואנחנו אומרים שאם לא יאחדו כולם ביחד – הורים, אנשי אקדמיה, אנשי שטח, מגזרים פרטיים – כולם, יקומו בחודש הזה, לא אכפת לי מה יעשו, ילכו עם עגלות, עם מוצצים, עם כובעים ויגידו: עד כאן, בחודש הזה כולנו הולכים למאבק הזה – זה לא יקרה, וזה הזמן.
<יערה שילה: אנחנו מוכנים לעזור בכול כדי למצוא פתרון הולם ואמתי, שנזקק בשירות החשוב הזה.
יפעת שאשא ביטון: רגע, שלומית מן המיגזר הפרטי, יו"ר ארגון גני הילדים.
<קריאה: איך קוראים לכם?
<שולמית ביסמנובסקי: תודה רבה.
יפעת שאשא ביטון: שלומית, בקצרה.
<שולמית ביסמנובסקי: אני רוצה להיות אשת בשורות בנושא של כוח אדם, לפחות בתחום הגנים הפרטיים, אם אנחנו מסכמים פה את הנושא הזה של הכשרה.
<שולמית ביסמנובסקי: ארגון הגנים כבר חזה את המצב הזה לפני חמש שנים והקים מסלול הכשרה לגננות פרטיות לגילאי לידה עד שלש שנים, בשיתוף עם מכללת בית ברל ואנחנו מכשירים בכול שנה כחמישים-ששים סטודנטים, כשיוצאים מתוך השטח לאקדמיה, זאת אומרת, לקחנו את העובדות, את המטפלות ואת הגננות, הפכנו אותן לגננות עם הכשרה של מכללת בית ברל, עם נקודות זכות לאקדמיזציה, זאת אומרת, הן ממשיכות גם לתואר ראשון ושני, והשטח של הגנים הפרטיים עולה ומתקדם ברמה הפדגוגית, אני חושבת שגם המעונות יכולים לעשות את זה.
<שולמית ביסמנובסקי: זה בקטע הזה.
יפעת שאשא ביטון: חברים, שקט.
<שולמית ביסמנובסקי: בנושא הכשרת כוח אדם לגנים פרטיים ולמעונות, אפשר ואני כבר אמרתי את זה כמה פעמים בוועדות, אפשר להכשיר יוצאי צבא ולתת עודה מועדפת בשירות החינוך לגיל הרך, משום שהשירות הזה הוא שירות חיוני.
<שולמית ביסמנובסקי: חייבים להצהיר עליו ולהכריז עליו, על השירות הזה של החינוך הגיל הרך כעל שירות חיוני במדינת ישראל, וכל הקריטריונים ישתנו לגבי עבודה מועדפת - - -
<יעל שמרגד: ולעשות אותו מקצוע מועדף.
<שולמית ביסמנובסקי: לעשות אותו מקצוע מועדף ולשלוח תלמידים, חבר'ה צעירים, חכמים, אינטליגנטים, שרוצים ללמוד ולעבוד בשטח.
<קריאה: בשטח זה עוד פעם - - -
<קריאה: אני רוצה לענות - - -
<שולמית ביסמנובסקי: חברת הכנסת הראשונה שדיברה פה, דיברה על הנושא של הגנים הפרטיים שהם עולים הרבה מאוד כסף, אז אני רוצה שחברי הכנסת ירימו פה את הכפפה להוזיל את שכר הלימוד בגנים הפרטיים, יש אפשרות לעשות את זה היום.
<שולמית ביסמנובסקי: אחד, להוריד את המע"מ כי זה שירות חיוני ולא יכולה להיות אפליה בין ילד שמשלם מע"מ לבין ילד שלא משלם מע"מ, במעונות לא משלמים מע"מ אבל בגנים פרטיים כן משלמים מע"מ ויש פה אפליה.
<קריאה: במעונות - - - משלמים מע"מ.
<שולמית ביסמנובסקי: ואפשר להוריד, לעשות "שירות חיוני" שהוא פטור ממע"מ.
<שולמית ביסמנובסקי: זה דבר אחד, 17%, מחר אפשר להוריד את המחיר.
<שולמית ביסמנובסקי: דבר נוסף - - -
<קריאה: אנחנו לא מתעסקים - - -
<קריאה: בואו נשמע.
<שולמית ביסמנובסקי: אפשר לעזור להורדת יוקר המחיה ולהוריד את שכר הלימוד בגני הילדים על ידי הכרה, שוב, כשירות חיוני בהשכרת מבנים ייעודיים לגני ילדים, זאת אומרת, שגם אם בן אדם משכיר את דירתו כגן ילדים שהוא שירות חיוני – יהיה לו פטור ממס הכנסה על ההכנסה הזו, על מנת שהוא יוכל לאפשר עוד ועוד גנים שייכנסו למעונות כאלה.
<קריאה: אבל לא יהיו לו שום הנחות מן העיריה.
<שולמית ביסמנובסקי: דבר נוסף, ארנונה, מן העיריה, לפטור את הגנים האלה מארנונה, גם זה יוריד את המחיר.
<שולמית ביסמנובסקי: אפשר להוריד בין 20%-30% משכר הלימוד של גנים פרטיים וזה בידיכם חברי הכנסת, אני ממש אשמח אם תשתפו פעולה בעניין הזה.
<שולמית ביסמנובסקי: מה שאנחנו חושבים זה שמיד - - -
<שולמית ביסמנובסקי: משפט סיום, מיד צריך להעביר את הנושא הזה למשרד החינוך, ליצור את הרצף החינוכי מגיל הלידה ועד סיום כיתה י"ב.
<שולמית ביסמנובסקי: לא יכול להיות שיהיו פקחים על פי דרגת הפרוצדורה הפלילית ולא מפקחים פדגוגים, שיבדקו אינטראקציה בין הגננת לילדים ולא רק את גובה הגדר או גובה השער או איפה כתוב השלט.
<שולמית ביסמנובסקי: אני חושבת שהדבר הכי חשוב – אני מתחברת לחבר הכנסת טרכטנברג, שרוצה להקים רשות לגיל הרך, אני חושבת שצריך אפילו ליצור שר חינוך לגיל הרך, אני חושבת שצריך לעשות את זה בתוך משרד החינוך - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מרחיבים את מעגלי השיח.
<שולמית ביסמנובסקי: שר החינוך לגיל הרך ולעגן את כל המשאבים האלה.
<שולמית ביסמנובסקי: זה פרויקט.
<שולמית ביסמנובסקי: שלשת השנים האלה הן הקריטיות אצל הילדים ועתיד המדינה בידינו.
<חנן דגן: משפט אחד.
יפעת שאשא ביטון: אבל ממש משפט כי אנחנו ממש צריכים לסיים.
<חנן דגן: אני לא רוצה להיות איש של בשורות איוב אבל זה לא יתקדם לשום מקום ואנחנו הרי נשב פה עוד עשר שנים מסיבה אחת פשוטה, באים, זורקים פצצות, לא משתפים אף אחד, כל הגורמים עם אינטרסים שונים, אם מגזר חרדי, אם מגזר פרטי, שום מגזר – ורוצים שנתמודד עם זה.
<חנן דגן: צריכים, לפני שאנחנו מתחילים, לכנס את כולם, לראות איפה הבעיות, אפילו במצגת שעשינו פה לא באו והתייעצו עם אחד מן הגופים והגורמים - - - לקדם מה מתאים ומה בא קודם - - -
<קריאה: זה נכון לכם.
יפעת שאשא ביטון: רגע, מי אלה הגורמים?
<חנן דגן: נוצרות טעויות קשות - - -
יפעת שאשא ביטון: סליחה, בוא, בוא נעשה סדר, או.
יפעת שאשא ביטון: קיי?
יפעת שאשא ביטון: זה שיש לנו ארגון של גנים פרטיים ויש לנו קבוצה של גנים שהם מאוגדים זה יופי וזה חשוב, ואני מניחה שהדברים שם עובדים בצורה שהיא אחרת מן הכרוניקה שיש בגנים פרטיים אחרים, שהם לא מפוקחים ולא מבוקרים ולא שייכים לשום ארגון, ואי אפשר לשתף את כולם, צריך ליצור איזשהם סטנדרטים שכמדיניות אנחנו חושבים שנכון וצריך שהם יהיו, ומשם להתחיל לדבר עם השטח כדי לראות איך אנחנו מובילים לשם.
<חנן דגן: לדבר איתם, לשמוע אותם, זה הכול - - -
יפעת שאשא ביטון: אני מתנצלת, אנחנו חייבים לסכם.
<גלית יעקובוב: רציתי להגיד 'ישר כוח' על הדיון.
יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה - - -
<משה סוויסה: משפט אחד.
<רחל קוזניאץ: אני מייצגת את המחנכות ואני רוצה לומר משפט אחד.
יפעת שאשא ביטון: מה שמך?
רחל עזריה: אבל רגע, אולי מארגון אחר, לא מנשי חירות?
<משה סוויסה: אפשר - - -
<רחל קוזניאץ: אני מן השטח ואני יכולה - - -
יפעת שאשא ביטון: תפני אל המיקרופון.
<רחל קוזניאץ: מאוד מאוד חשוב לי לסכם את הכול במילה אחת ולומר כך.
רחל עזריה: איך קוראים לך?
<רחל קוזניץ: קוראים לי רחל קוזניץ, אני מנהלת - - - מייצגת את מעון נשי חרות.
<רחל קוזניץ: אני גם מבשלת וגם מטפלת – שנקראת היום מחנכת, בישראל, שזה מקצוע ותפקיד הכי בכיר, הכי חשוב.
<רחל קוזניץ: לא למדתי, למדתי את זה מניסיוני האישי אבל דבר אחד אני יכולה להגיד פה, שזה הדבר הכי חשוב, זה מה שמאחד את המעונות שלנו, זה הבסיס שלנו, כפי שאמר יאנוש קורצ'אק: הנוטע חיטים – לשנה, הנוטע פרדסים – לשנים והמחנך ילדים זה לדורות, ולמעשה על זה קיומנו, בסיס קיומנו, בזה אנחנו צריכים להתמקד ולתגמל את המחנכות בישראל, שהן למעשה השורש של כל המדינה הזאת, הן אלה שייצגו אותנו לכל הדורות, הן דור העתיד שלנו, ואני בתור נציגה של המחנכות כולן בישראל, אני מצדיעה להן כי הן עובדות עבודת קודש, באמת עבודה סיזיפית ביותר, תוך כדי מתן נשמתן לנושא מכל ההיבטים ואני גאה בהן בכל מאודי ומצדיעה להן שוב.
<משה סוויסה: סוויסה משה מ"יובלים", רשת החינוך גיל הרך.
<משה סוויסה: אני בא ומציע פשרה ואני אומר: אני מוכן להעביר - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא בוויכוח פה, אין מה להציע פשרה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו עושים ציוני דרך.
<משה סוויסה: אני מציע ואני אומר, אני מקבל את הדעה של הפרופסורים ומי שבאמת אמון על העניין, - - -
יפעת שאשא ביטון: שורה תחתונה.
<משה סוויסה: להעביר למשרד החינוך אבל אני רוצה לתקן – אנחנו עדיין נמצאים במשרד הכלכלה, לתקן את הנושא של התיקצוב של המטפלות, ההכשרה של המטפלות, שכל מטפלת שהיא באה יש לה קידום בעבודה ואז להעביר את הכול כמקשה אחת, למשרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, אני אמשיך את הסיכום מן הדברים האחרונים שנאמרו.
יפעת שאשא ביטון: בהחלט יש את הנושא הגדול ואת השיח הרחב והוא נכון והוא חשוב אבל אנחנו התכנסנו היום – לפחות היינו אמורים, לפני שזה הפך להיות הצעה לסדר, להתכנס בנושא המטפלות.
יפעת שאשא ביטון: ההכשרה, התקינה, המעמד שלהן, השכר שלהן ולראות איך אנחנו מנסים לקדם את הנושא הזה, במנותק מן השאלה אם הוא עובר למשרד החינוך או לא עובר למשרד החינוך, למרות שאנחנו תומכים במעבר למשרד החינוך אבל, צריך לראות מה אנחנו עושים ב'כאן ועכשיו' ולא לחכות לכשיקרה משהו ברמת השטח.
יפעת שאשא ביטון: מבחינתי, הדיון רק התחיל, כי אנחנו רק לקראת הסוף התכנסנו לתוך הנקודה שבה אנחנו רוצים לעשות את השינוי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נקיים דיון נוסף, עם אנשי המקצוע, אנחנו נמקד אותנו, אני אומרת כבר מעכשיו, אך ורק בנושא כוח האדם ואיך אנחנו דרכו יכולים ליצור את השינוי - - -
<קריאה: מעולה, אנחנו גם - - -
יפעת שאשא ביטון: מי שלא רוצה לדבר על הנושא הספציפי הזה אז שיידע שזה לא יהיה שולחן לדיון אחר.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נקבע אותו בחודש או בחודש וחצי הקרובים ומשם אנחנו נתקדם.
<קריאה: 'ישר כוח' יפעת.
<קריאה: תודה רבה רבה.
יפעת שאשא ביטון: כם אנחנו רוצים להתחיל.
יפעת שאשא ביטון: אני פותחת את הדיון של הוועדה בנושא בטיחות ילדים, דיון לציון 20 שנה לפעילות ארגון בטרם.
יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר שאני מאד מאד מתרגשת להיות כאן הבוקר ולראות את הקהל הרב הזה בוועדה, כשהידיעה שעומדת מאחורי ההיקף הזה של המשתתפים, היא שלכולנו חשוב נושא בטיחות הילדים.
יפעת שאשא ביטון: הצלחנו בעצם להניע איזה שהוא תהליך של מודעות ולתת לנושא הזה את החשיבות שהוא באמת ראוי לה, ומכאן אנחנו יכולים רק לקדם את זה הלאה ולראות איך אנחנו מדביקים עוד ועוד אנשים שישימו את הנושא הזה כראשון בסדר העדיפויות שלהם גם בפעילות היום יומית.
יפעת שאשא ביטון: אני חושב שהחובה שלנו לדאוג לבטיחות ילדים, היא באמת חובה ראשונה במעלה.
יפעת שאשא ביטון: גם כהורים, גם כמבוגרים, גם כראשי רשויות, גם כאנשי חינוך שנמצאים במוסדות הילדים וגם שלנו, כאן בכנסת.
יפעת שאשא ביטון: לראות איך אנחנו באמת מקדמים את הנושא הזה בצורה הכי חזקה, הכי משמעותית, תוך ריכוז מאמץ של כל המשרדים הממשלתיים, כי בסופו של דבר אנחנו תמיד אומרים – הילדים הם הדבר הכי חשוב לנו, הם הדבר הכי יקר לנו.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על זה שהם דור העתיד, ובשביל שיהיה כאן דור עתיד, אנחנו חייבים לדאוג לבטיחות שלו כבר היום ולכן אנחנו נמצאים כאן כולנו היום.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להודות לגלית, סמנכ"לית בטרם, שבעצם מלווה אותי בדיוני הוועדה כבר מספר חודשים.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהיא מהדמויות הראשונות שפגשתי איך שנכנסתי לתפקידי כיושבת ראש הוועדה לזכויות הילד.
יפעת שאשא ביטון: אני בחרתי במסגרת הוועדה לקחת את הנושא של בטיחות ילדים כאחד הנושאים החשובים, ובאמת להשקיע בו את מיטב המאמצים שאנחנו יכולים, לא בדיון אחד או שניים, אלא באמת בריכוז מאמץ, עד שאנחנו נשיג את המטרה שלנו, ואני חושבת שהמטרה הראשונה היא באמת קידום התכנית.
יפעת שאשא ביטון: קידום תכנית ממוקדת שאנחנו נעביר בחקיקה ודרכה אנחנו בעצם נוכל להתחיל לפעול הלכה למעשה בכל מה שקשור לבטיחות הילדים שלנו.
יפעת שאשא ביטון: אז אני ברשות
יפעת שאשא ביטון: כם אעביר לשלב הברכות את רשות הדיבור לעופר נאמן, יו"ר ארגון בטרם, בבקשה.
עופר נאמן: תודה רבה.
עופר נאמן: בוקר טוב לכולכם.
עופר נאמן: אני אהיה קצר.
עופר נאמן: על חשיבות הנושא לא צריך לדבר ואני אומר לכם שאני הכנתי את דברי הפתיחה שלי לכנס שיהיה יותר מאוחר, והדפסתי אותם אתמול אחר הצהריים, ועדכנתי לצערי את המספר של הילדים ההרוגים מאז ועד עכשיו פעמיים.
עופר נאמן: תינוקת אחת שנפטרה בבני ברק וילדה אחת שנהרגה הבוקר כשחצתה את הכביש בחדרה.
עופר נאמן: הקטסטרופה הזאת היא יום יומית והיא איך שהוא עוברת מתחת לרדאר.
עופר נאמן: לא של האנשים הטובים שיושבים פה.
עופר נאמן: ארבע שנים אנחנו חוגגים השבוע או בשבוע הבא, מאז שהממשלה אישרה את הכנת התכנית הלאומית, לא את התכנית עצמה אלא את ההכנה שלה.
עופר נאמן: אנחנו נמצאים בישורת האחרונה שבה אנחנו נדרשים לאשר את התכנית עצמה ולצאת איתה לדרך.
עופר נאמן: ולכן כל כך חשוב הדיון הזה פה וכל כך חשובה הכנסת.
עופר נאמן: אנחנו זקוקים, אנחנו זה הילדים, אני לא יושב ראש בטרם, אני דובר הילדים.
עופר נאמן: אנחנו הילדים זקוקים לכנסת כמנוף על הממשלה ועל שאר המשרדים והגופים, בשביל לגרום לזה שהתכנית הלאומית תאושר ותצא לדרך.
עופר נאמן: בלי זה לצערי יהיה לנו קשה מאד להמשיך את הירידה הקיימת.
עופר נאמן: אני רוצה להודות לכנסת על זה שהיא מארחת אותנו.
עופר נאמן: אני רוצה להודות לד"ר שאשא ביטון מעומק הלב, לא רק על הישיבה הזאת, על כל מה שהיא עושה למען הילדים.
עופר נאמן: שוב פעם, לא למען בטרם, למען הילדים במשך כל החודשים האחרונים, ואני מאחל לכולכם יום טוב ומוצלח ואני מאחל שיהיו לנו ילדים בריאים ושלמים.
יפעת שאשא ביטון: אני בהחלט מזדהה עם הדברים ואני חושבת שכל אחד ואחת מאיתנו שנמצאים כאן, יושבים בשם הילדים ואני לחלוטין מתחברת.
יפעת שאשא ביטון: אורלי סילבינגר, מנכ"לית ארגון בטרם, בבקשה.
אורלי סילבינגר: בוקר טוב לכולם.
אורלי סילבינגר: אני רוצה לקחת אתכם 20 שנה אחורה, ליום שבו בטרם הוקם.
אורלי סילבינגר: זה לא טריוויאלי וזה היה אז מאד חדש, שממשלה מחבקת קומץ של רופאים שהיה להם חלום גדול.
אורלי סילבינגר: זה לא היה טריוויאלי שהריבון נותן אמון בגוף מגזר שלישי.
אורלי סילבינגר: והנה זה קרה עם משרד הבריאות.
אורלי סילבינגר: אני באמת רוצה להגיד תודה למשרד הבריאות ולך, פרופסור ארנון אפק, שמוביל את המהלך הגדול הזה במשך כל כך הרבה שנים איתנו; ואני רוצה להודות לך, ד"ר יפעת שאשא ביטון, על זה שמהרגע הראשון שהגעת לכנסת, הדיון הראשון בוועדה היה הדיון שלנו ומאז את מחבקת אותנו ואת הנושא.
יפעת שאשא ביטון: ואת הילדים.
אורלי סילבינגר: ואת הילדים.
אורלי סילבינגר: אני רוצה לספר לכם שבשנת 2008, כל כך הרבה שנים אחרי שמשרד הבריאות התחיל לעבוד עם בטרם ונתן בו אמון, עברה החלטת ממשלה על מיזם משותף של הממשלה עם החברה האזרחית.
אורלי סילבינגר: והמטרה של המיזם הזה היא בעצם לעסוק בצורה הרבה יותר מסונכרנת, בסוגיות שדורשות את הקשב של הציבור והן מאד מורכבות.
אורלי סילבינגר: והנה, אנחנו נציג היום בוועדה תהליך שהחל לפני הרבה שנים והממשלה אימצה מתוך המגזר הציבורי, ונציג משהו נוסף שהוא בעצם הייתה גולת הכותרת של החשיפה לנושא בטיחות ילדים בשנה האחרונה.
אורלי סילבינגר: אני חושבת שמה שמסייע לממשלה לעבוד עם ארגון מגזר שלישי זו היכולת שלנו לבוא רק עם נושא אחד, לממשלה יש מגוון ענק, והיכולת שלנו להיות נורא ממוקדים ומאד מקצועיים ולתת את הנגישות הנכונות.
אורלי סילבינגר: תודה לכולכם.
אורלי סילבינגר: אתם שותפים מהממים שלנו ומאד מרגש לשבת פה היום אחרי 20 שנות שותפות.
אורלי סילבינגר: תודה.
יפעת שאשא ביטון: תודה לך אורלי.
יפעת שאשא ביטון: פרופסור ארנון אפק, המשנה למנכ"ל משרד הבריאות, בבקשה.
ארנון אפק: שלום לחברת הכנסת ד"ר יפעת שאשא ביטון.
ארנון אפק: קודם כל תודה רבה שאת מקבלת אותנו במקום הזה.
ארנון אפק: אני יודע שזה מגיע מתוך באמת דאגה אמיתית לשלום הילדים.
ארנון אפק: עופר, אורלי, ברלו, חיים ועוד חברים רבים שאני מתנצל שאני בטח לא אזכיר את שמם.
ארנון אפק: תראו, כשאתה עובר כרגולטור בממשלה, אתה עושה הרבה מאד דברים, אבל לפעמים יש נקודות, לעתים יש נקודות שבהן אתה ואומר – צריך לעשות גם משהו בשביל הנשמה.
ארנון אפק: ואני לא חושב שיש דבר שהוא יותר בשביל הנשמה של כולנו והעתיד של כולנו, מאשר לטפל בילדים.
ארנון אפק: ולכן בעיני זו הוועדה באמת אחת החשובות שקיימות בכנסת.
ארנון אפק: זה לא אומר שהאחרות לא חשובות, אבל זו באמת באמת חשובה, כי היא עוסקת בעתיד של כולנו ובדברים הכי חשובים.
ארנון אפק: כשהגעתי לתפקיד, אני חושב שאחד האנשים הראשונים שפגשו אותי זו הייתה אורלי, שמיד באה ואמרה – ארנון, אתה חייב להתגייס למשימה ולראות איך עושים את הדבר הזה ואיך בונים תכנית שתשלב את כלל משרדי הממשלה, כולם ממוקדים באמת למשהו טוב, באמת לעזור לילדים.
ארנון אפק: ישבנו על זה, אני חושב, כמעט שנתיים.
ארנון אפק: שילבנו זרוע עם הארגונים החברתיים ואני חושב שיש בזה ערך עצום, כי החכמה לא יושבת רק במשרדי הממשלה ואם מותר לי להגיד, גם לא רק בכנסת, ובשיתוף פעולה ובעבודה של כולנו יחד עם האנשים וכן, גם אפשר להגיד עם התעשיינים ועם היצרנים ועם כולנו יחד סביב מטרה משותפת – אפשר להגיע לחכמה ולידע הרבה יותר גדולים מאשר היינו עושים את הדברים האלה לבד.
ארנון אפק: ולכן אני רוצה קודם כל להגיד תודה על ההזדמנות שניתנה לי לתרום את חלקי הקטן כדי לקדם את הנושא.
ארנון אפק: תודה ל-16 – נכון אורלי?
ארנון אפק: 16 גופים ומשרדים שכולם נרתמו למשימה הזאת ובנו יחד תכנית.
ארנון אפק: ישבנו יחד והגדרנו מה מספר המשימות הבודדות שאנחנו נעבוד כולם יחד, באמת לא בראייה דווקא של משרד הבריאות, אלא באמת מה הכי יהיה אפקטיבי ויעיל והכי פרקטי לעשות ובנינו תכנית גדולה.
ארנון אפק: תודה גם לברלו, שכמו שתיארה אורלי, היה בין הראשונים שהוביל את הנושא הזה, ועוד שזכיתי להיות מתמחה שלו, למדתי עד כמה הנושא הזה חשוב.
ארנון אפק: משרד הבריאות – ועכשיו אני נוגע במה שאנחנו עושים במשרד הבריאות בשני משפטים לסיום – כמובן רואה ערך אדיר בנושא הזה.
ארנון אפק: כל רפואה מונעת – שווה יותר מכל דבר אחד, וגם השר ליצמן וגם המנכ"ל משה בר סימן טוב רואים בזה יעד גדול.
ארנון אפק: זה אחד מהיעדים שלנו – עמודי האש לשנה הבאה.
ארנון אפק: חיים היה איתנו אתמול ודיבר באמת על אוכל בריא ועל איך אפשר לקדם חיים בריאים בתוך המערכת שלנו וזה אחד מהדברים.
ארנון אפק: ורק לתת דוגמא אחת למה שאנחנו עושים, זה הסוגיה של הדרכת יולדות ושחרור היילודים במושב בטיחות מרגע שהם יוצאים מבית החולים, להגדיר וללמד אותם את הדבר הנכון, וזו רק דוגמא אחת קטנה ממה שאנחנו עושים כמשרד.
ארנון אפק: ושוב תודה על ההזדמנות ותודה לך שאת מארחת אותנו ומובילה את הנושא.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך פרופסור ארנון אפק.
יפעת שאשא ביטון: הצטרף אלינו ד"ר יצחק קדמן מהמועצה לשלום הילד, שגם הוא מלווה את הוועדה לזכויות הילד במשך דיונים רבים ושותף אמיתי, אז ברוך הבא.
יפעת שאשא ביטון: אני לחלוטין מזדהה עם מה שאתה אומר לגבי המניעה.
יפעת שאשא ביטון: התראיינתי לא מעט בימים האחרונים לגבי נושא של בטיחות ילדים ותמיד בשאלה של הפרקטיקה, מנסים להבין רגע, אז אתם תנקטו בסנקציות פליליות, תחוקקו חוקים כדי שמי שיגרום לפגיעה בילדים או לא מספיק ישגיח אז.
יפעת שאשא ביטון: ואני אומרת הסיפור הוא לא שם.
יפעת שאשא ביטון: הסיפור הוא באמת במקום שאנחנו נצליח למנוע את זה.
יפעת שאשא ביטון: ואני חושבת שאחד מעיקרי התכנית זה באמת ליצור מודעות ולהביא למניעה ומזעור של פגיעות בילדים, כי אם שם אנחנו נצליח, אנחנו פחות נצטרך להתעסק בזה אחר כך.
יפעת שאשא ביטון: לא נעים לדבר פה על כסף, אבל זה גם יעלה לנו הרבה פחות, אם אנחנו נדע לעשות את הדברים ולמנוע אותם רגע לפני שהם קורים.
יפעת שאשא ביטון: אז תודה רבה על הדברים, פרופסור ארנון אפק.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו עוברים לשלב של הצגת התכניות.
יפעת שאשא ביטון: תציג את זה סמנכ"לית בטרם, גלית גלעד, אבל רגע לפני, ד"ר יצחק קדמן – אתה רוצה לומר מספר מילים?
יצחק קדמן: אני רוצה לומר שני משפטים.
יצחק קדמן: אחד בשבחו של ארגון בטרם, שהוא באמת ארגון יוצא מן הכלל.
יצחק קדמן: יש לו אני מבין השנה שנת חג, ולאחל להם שהם ימשיכו לעשות את מה שהם עשו עד היום בהצלחה מרובה, להעלות את הנושא למודעות ובעיקר גם להגיע לתוצאות של הפחתת מספר הילדים הנפגעים מתאונות.
יצחק קדמן: זה משפט אחד.
יצחק קדמן: המשפט השני לגופו של עניין עצמו.
יצחק קדמן: במדינת ישראל יש יותר מדי ילדים שנפצעים, שנהרגים בלי שום סיבה, בלי שום אפשרות לתפוס את הקלות שבה ילד יכול לאבד את חייו.
יצחק קדמן: זה מתחיל מחוסר מודעות וחוסר השגה וחוסר תשומת לב של הורים, לא מכוונת זדון.
יצחק קדמן: חוסר תשומת לב לפעמים לדקה, לפעמים פחות, יכול לעלות בחייו של ילד.
יצחק קדמן: וזה ממשיך גם הלאה, כי האחריות היא קודם כל בראש ובראשונה של ההורים, אבל זה ממשיך גם הלאה למוסדות המדינה.
יצחק קדמן: מפני שאי אפשר לבוא בטענות להורים למה נתת לילד לשחק בחוץ במקום שאין מדרכה, כשמישהו לא שולל את המדרכה.
יצחק קדמן: ואי אפשר להגיד למה לא שמתם לב שהילד יותר מדי זמן בשמש, כאשר מגרשי מהשחקים שלנו בחלקם הגדול נעדרי הצללה.
יצחק קדמן: זעקנו בעניין הזה יחד איתך גברתי יושבת הראש, לא פעם ולא פעמיים.
יצחק קדמן: הקיץ מתקרב ושוב נמצא את עצמנו מופתעים שהקיץ הגיע ועדיין לא טיפלו בזה.
יפעת שאשא ביטון: או שלא.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו בהחלט נמצאים על זה ומנסים לקדם את זה לקראת הקיץ הקרוב.
יצחק קדמן: ולכן צריך פה שילוב של כוחות.
יצחק קדמן: מצד אחד באמת הרבה יותר תשומת לב והרבה יותר מודעות שבקלות ילד יכול להיפגע.
יצחק קדמן: מצד שני הרבה יותר השקעה של המדינה בפעילות מונעת שתאפשר סביבה פתוחה יותר לילדים – מהבית והחצר ועד בית הספר וכל מקום שילדים נמצאים.
יצחק קדמן: מדובר באמת לא בפרזיולוגיה, בחיי אדם, כי ילד הוא אדם.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה ד"ר יצחק קדמן.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, גלית, אנחנו נעשה בפינג פונג.
יפעת שאשא ביטון: הצטרף אלינו חבר הכנסת מוטי יוגב, אנחנו נשמע תכנית ואחר כך נעבור לחברי הכנסת וכך נתקדם.
גלית גלעד: אז קודם כל אני גם חייבת להגיד לך תודה.
גלית גלעד: אני הנציגה של בטרם בכנסת וכבר ארבע שנים אני מחליפה ממשלות וכל פעם מחדש רוקמת את הרקמה העדינה של לחבר לבטיחות בילדים.
גלית גלעד: כמה שזה מובן מאליו, זה לא מובן מאליו.
גלית גלעד: ואת החברה הכי טובה שלנו עד היום.
גלית גלעד: תודה רבה.
גלית גלעד: תודה רבה ושיהיה לך בהצלחה.
יפעת שאשא ביטון: אמן, תודה רבה.
גלית גלעד: אנחנו בדיון הזה יותר ממוקדים, אנחנו מתרגשים לרגל היום הזה.
גלית גלעד: הדיון הזה מתמקד באחת האסטרטגיות שדרכן אנחנו פועלים בארגון בטרם, אחת האסטרטגיות שעוזרת להפחית היפגעות ילדים, וזו אסטרטגית הסברה.
גלית גלעד: זאת אסטרטגיה שמוכרת בכל העולם.
גלית גלעד: יש לנו פה אורחת מארצות הברית, נשיאת הארגון העולמי, היא בימים האחרונים מלמדת אותנו כמה עושים בעולם בנושא הזה.
גלית גלעד: הסברה בעצם מובילה לשינוי התנהגות גם בקרב ההורים וגם בקרב אנשי מקצוע, וכדי שהיא תהיה אפקטיבית, נורא חשוב שהיא תהיה רציפה והמשכית ולאורך שנים.
גלית גלעד: אנחנו בחרנו להציג בוועדה שתי דוגמאות לפעילות הסברתית מוצלחת, שהיינו מאד רוצים שהקריאה שתצא מהוועדה שיהיו עוד ועוד ועוד, כי אנחנו ראינו השנה ולאורך השנים כמה הן מוצלחות וכמה הן חשובות.
גלית גלעד: אני לוקחת אתכם קצת אחורה ללפני הקיץ הקודם.
גלית גלעד: ישבנו בארגון בטרם קצת מתוסכלים, לא היה לנו תקציב לקמפיין קיץ וידענו שכמו בכל שנה, אנחנו נתחיל לשמוע כל יום, אנחנו מקבלים ווטסאפים.
גלית גלעד: המציאו את הווטסאפים בשבילנו, בשבת, בלילה, היפגעות אחרי היפגעות ומוות אחרי מוות והלב נחמץ ואנחנו יודעים שיש מה לעשות.
גלית גלעד: ובחודש מאי שעבר ישבנו עם צוות מאד מאד יצירתי, שעוזר לנו כל פעם לצאת מהקופסא ולראות איך בעידן העמוס הזה אנחנו קצת לוקחים תשומת לב והעלינו רעיון – בואו נבשל באותו.
גלית גלעד: בואו נמחיש כמה האוטו בוער בקיץ.
גלית גלעד: ואז אמרנו אוקיי, כדי שנבשל באוטו, צריך מישהו שמתאים לבישול הזה ותוך 48 שעות קרה נס, ואני קוראת לזה נס, כי אם זה לא קורה זה לא קורה, ואם זה קורה זה חייב לקרות.
גלית גלעד: והצלחנו באמת בסוג של קסם, לקבל הסכמה משף שהוא לא סתם שף, הוא מנטש של שף, וחיים כהן אמר בסדר, אני בא אליכם, אני נותן לכם חצי יום.
גלית גלעד: חצי יום, והודיעו לנו את זה 48 שעות לפני.
גלית גלעד: ב-48 שעות היינו צריכים לארגן צוות צילום וכל הכרוך בזה, בלי כסף.
גלית גלעד: לא היה לנו כסף.
גלית גלעד: שום דבר וזה קרה.
גלית גלעד: הצלחנו להביא צוות צילום והצלחנו להביא מאפרת ואפילו את הכיבוד הצלחנו להביא בתרומה.
גלית גלעד: כשאתה רוצה – זה יוצא.
גלית גלעד: ושבוע לאחר מכן ידענו שהולך להיות יום מאד חם, יום חמישי, 43 מעלות.
גלית גלעד: הסרטון עלה ביי הוק וביי קוק.
גלית גלעד: אנחנו היינו מאד חדורים.
גלית גלעד: בשתיים בצהרים הרשת בערה.
גלית גלעד: לא הבנו מה יש לנו ביד.
גלית גלעד: אחרי שבוע אני מקבלת הודעות מחיים, את לא מבינה מה קורה, פונים אלי מכל העולם, אני לא מבין מה קורה.
גלית גלעד: אז החלטתי שאני מביאה אותך, אבל לפני שאתה תדבר, אנחנו נראה קצת, להזכיר לאנשים איך עשינו את זה ואז אנחנו נשמח לשמוע ממך.
גלית גלעד: מוצג סרטון
יפעת שאשא ביטון: גלית, אני חושבת שהסרטון ומה שקרה איתו מוכיח שאנחנו יכולים.
יפעת שאשא ביטון: שאנחנו באמת יכולים לעשות את זה ולעשות את זה בגדול ואפילו לשמש דוגמא.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כל הזמן אומרים אנחנו רוצים להתקדם כמו במקומות אחרים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו אפילו יכולים לשמש דוגמא לעולם וכל מה שאנחנו צריכים זה באמת לרצות מאד ולגייס את המשאבים שיהיו לרשותנו ואני חושבת שזו המשימה שלנו.
גלית גלעד: גם אנשים כמו חיים.
יפעת שאשא ביטון: ואני בהחלט מברכת אותך לבואך, חיים, ומודה לך שגם פינית מהזמן ואתה איתנו.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, רשות הדיבור היא שלך.
3259: תראו מה שפיצה שרופה אחת עושה ל-50 מיליון איש.
3259: כל החיים אני מנסה לא לשרוף את האוכל, לעשות אותו מדויק, בסוף אני מגיע אל העולם דרך פיצה שרופה.
3259: תראו, אני גדלתי בקריית שלום לזוג הורים שעשו הכל כדי שהעולם שלי ייראה יותר טוב, שהעתיד שלי יהיה יותר טוב, וזה המזל שלי.
3259: אני פה ואני חושב שאפילו התגייסתי מיד לזה, אפילו לא שאלתי, לא ידעתי אפילו מה.
3259: כי אני חושב שאנחנו כילדים קיבלנו עולם שההורים שלנו השתדלו שיהיה טוב ואת העולם הזה אנחנו כהורים צריכים להעביר אותו לילדים שלנו קצת יותר טוב.
3259: הכל בהשתדלות וכל אחד צריך לעשות כמיטב יכולתו.
3259: במקום שאני נמצא ואני מרגיש שבורכתי, ברוך השם, יש לי סוג של אחריות, ככה אני רואה את זה, ככה אני מקבל את זה.
3259: אף אחד לא העניק לי אותה, מעצם העשייה, מעצם המקום שאני נמצא, לא היה לי ספק שאני מתגייס לדבר הזה, גם כהורה כמובן.
3259: תמיד חשבנו איך ההורים שלנו באמת הקריבו את עצמם בשבילנו.
3259: לא חשבו על עצמם אף פעם.
3259: אנחנו דור שגם להורים יש תחביבים והוא חושב על עצמו קצת, אבל בסוף באמת, ב-DNA שלנו, הילדים שלנו הם מעל הכל.
3259: אני פה והתגייסתי לבטרם, כי גם אני בדיוק כמו ההורים שלי, למרות שאמרתי איך הם לא דאגו לעצמם, רק לי, רואה בילדים את האתגר הכי גדול, את החשיבות הכי גדולה, מבחינתי את דור ההמשך ואני חושב שכל אחד ואחד מהמקום שהוא נמצא, צריך לעשות הכל כדי שהעולם הזה יהיה יותר בטוח לילדים, יותר טוב, והם יצטרכו להעביר אותו הלאה לילדים שלהם, לפי החינוך שאנחנו נותנים להם.
3259: זהו.
3259: ולכן אני פה.
3259: תודה לכם.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך, חיים.