GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שרית כספי אורון: אנחנו ב"אדם, טבע ודין" פועלים בשנים האחרונות בתחום של חומרים שבאים במגע עם מזון וזה בעינינו מתקשר מאוד לדיון, בזה שאנחנו מדברים על הבריאות של הילדים שלנו, על חשיפה לכימיקלים שחלקם מסוכנים דרך המזון, במינונים כאלה ואחרים.
<שרית כספי אורון: קודם כל מהם החומרים שבאים במגע עם מזון ואנחנו מדברים על הכול, החל מאריזות שבהן אורזים את המזון המעובד או הלא מעובד עד לשולחן האוכל שלנו, עם הכלים שאנחנו אוכלים אתם, הכלים שאתם מכינים את האוכל, מבשלים את האוכל וגם כלי אחסון.
<שרית כספי אורון: יש גם סוגיה מפורטת לגבי ילדים ותינוקות שיש להם כלי האכלה ובקבוקים שמיועדים להם ולפי – אם דיברנו על "efsa" אז לפי המירשם של חומרים המותרים לשימוש אז יש אלפי חומרים מהם מותר לעשות שימוש בהכנת המוצרים האלה, ואין ספק שההיכרות של הארגונים והרשויות עם כל חומר וחומר בכל התנאים היא לא מלאה.
<שרית כספי אורון: יש כמה כימיקלים שאנחנו מאתרים בעדיפות גבוהה שיש לטפל בהם ויש להיזהר מהם, שעלולים להשתחרר למזון במגע אתו.
<שרית כספי אורון: הראשון הוא ביספינול a, b.p.a.
<שרית כספי אורון: שאני מניחה שרובכם שמעתם עליו בהקשר של בקבוקים של תינוקות, זה חומר שמרכיב פלסטיק מסוג פולי קרבונט, זה פלסטיק קשיח אבל הוא גם – ופחות אנשים מודעים לזה, הוא גם מרכיב בתוך הציפוי האיפוקסי שיש בצד הפנימי של פחיות שימורים ופחיות שתיה.
<שרית כספי אורון: לכן כולנו בעצם חשופים ל b.p.a., היה איזה מחקר בשתן של בני אדם, שהתקיים לפני ו- 90% של האוכלוסייה יש לה b.p.a.
<שרית כספי אורון: בגוף שלה, אנחנו חשופים לחומר הזה.
<שרית כספי אורון: מתכות כבדות יש בכלים קרמיים וגם בצבעים, עופרת וטיטניום בעיקר – יכולים להיות אני אסתייג.
<שרית כספי אורון: פתאלאטים – שם מסובך אבל זה חומר שהתפקיד שלו לרכך פלסטיק, במיוחד פלסטיק מסוג p.v.c.
<שרית כספי אורון: אבל הוא משמש כמרכיב במוצרים אחרים כמו דבקים, וכימיקלים רב-מופלרים per-fluorinated compound שהמטרה שלהם היא למנוע הידבקות ולדחוק שמנים ומים מן המוצר אז אתם בטח מכירים את זה ממחבת הטפלון, זה נמצא גם בשקיות פופקורן למיקרוגל, יכולים להיות גם בקופסאות של פיצה take away ומזון מהיר ככלל, ומה הבעיה, הבעיה היא כמו שאנחנו דנים בזה דווקא פה, בוועדה הכי מתאימה לסוגיה הזו, היא האוכלוסייה הכי רגישה היא אנשים שהגוף שלהם נמצא בשלבי התפתחות.
<שרית כספי אורון: נתחיל בעובר, הכימיקלים האלה עוברים לשליה, דרך האם לשליה ונמצאו בעוברים בתינוקות שברגע זה נולדו, גם בתינוקות וילדים צעירים שעדיין מערכת העצבים שלהם וכל המערכות של הגוף עדיין נמצאות בשלבי התפתחות, אז הם רגישים יותר להשפעות.
<שרית כספי אורון: המחקרים מעידים על קשר בין חשיפה לחומרים שדיברתי עליהם קודם, לפגיעה במערכת ההורמונלית, שיבוש התפקוד של המערכת ההורמונלית, שזה יכול לפגוע בפוריות, בהתפתחות קוגניטיבית ודברים אחרים.
<שרית כספי אורון: חלק מהם ידועים כחומרים מסרטנים כמו המתכת קדמיום, לחלק מהם יש להם הישרדות ארוכת טווח בגוף שלנו, כמו החומרים הרב-מופלרים, הם נשארים בגוף לאורך שנים ומצטברים ברקמות גוף.
<שרית כספי אורון: אנחנו ב"אדם, טבע ודין" די מודאגים מן התחום הזה והתחלנו לבחון את המצב המשפטי של ההגדרה במדינת ישראל, גילינו שבניגוד לאירופה ובניגוד לארצות הברית, אין חוק שמסדיר את התחום הזה.
<שרית כספי אורון: הכול מוסדר דרך תקנים.
<שרית כספי אורון: התקנים מוכנים על ידי מכון התקנים ושר הכלכלה הוא זה שיש לו את הסמכות להחליט אם תקן נהיה רשמי וכך הוא מחייב את התעשייה המקומית וגם את היבואנים.
<שרית כספי אורון: משרד הבריאות בדרך כלל נמצא כנציג בוועדות התקינה אבל לא תמיד, לא בכל הועדות שעוסקות בתחום הזה.
<שרית כספי אורון: כמה דוגמאות לתקנים שיש, אז יש תקן רשמי שעוסק בחומרי פלסטיק שבאים במגע עם מזון, יש תקן שעוסק בשחרור - - - ו-cadmium מכלים קרמיים והוסיפו לאחרונה זכוכית ופורצלן, ויש תקן שעוסק בבקבוקים, אביזרי שתיה של ילדים, שיש לציין שלאחרונה הוסר השימוש ב b.p.a..
<שרית כספי אורון: המענה של התעשייה לאיסור השימוש ב p.b.a.
<שרית כספי אורון: היה לפתח חומרים חלופיים שבמבנה שלהם הם מאוד מאוד דומים ל b.p.a.
<שרית כספי אורון: קוראים להם, למשל b.p.s., והמחקרים המדעיים שמיהרו לבוא אחרי השימוש בהם מוצאים השפעה מאוד דומה על הגוף, כך שעצם האיסור על b.p.a.
<שרית כספי אורון: לאו דווקא מגן על הבריאות שלנו.
<שרית כספי אורון: זה אומר שאין לנו שום הסדרה בכלל לגבי חומרים אחרים שבאים במגע עם מזון כמו נייר וקרטון, מתכות, עץ, כלי הבמבוק שאתם מוצאים עכשיו בסופר, הם מאוד נפוצים, אין עליהם - - -
יפעת שאשא ביטון: כשאת אומרת שאין עליהם תקנים האם זאת אומרת שהם בשימוש חופשי בלי פיקוח ובקרה?
<קריאה: אין בעיה לייבא את זה.
<דיאן לוין זמיר: אין דרישות - - -
<קריאה: בישראל אין פיקוח, לא נמצא תקן בינלאומי בתחומים האלה.
<דיאן לוין זמיר: וכאן אני אציין שיש תקן וולונטרי שהוא עדיין לא רשמי שהוא מדבר על מוצרי האכלה לילדים – סכו"ם וצלחות שמיועדים לילדים, וזה כן, התקן הזה כן חל על כל החומרים, בין אם זה נייר או עץ או מה שלא יהיה אבל, התקן הזה וולונטרי.
<דיאן לוין זמיר: פנינו יחד עם משרד הבריאות לשר הכלכלה לבקש שהוא יהפוך את זה לרשמי, יכול להיות שלחץ מן הועדה יעזור גם, כי עדיין לא התקבלה החלטה סופית בעניין הזה.
<דיאן לוין זמיר: אז מה קורה כשיש תקן רשמי?
<דיאן לוין זמיר: יש פיקוח.
<דיאן לוין זמיר: יש שלושה גופים שמפקחים: מכון התקנים מפקח על המוצרים שבאים בייבוא, הממונה על התקינה מפקח על השוק הישראלי ועל היצרנים הישראלים ומשרד הבריאות – שירותי המזון מפקחים בתוך מפעלי המזון, אז זה על אריזות שהן משולבות בתוך המוצר.
<דיאן לוין זמיר: אנחנו ביקשנו בקשת חופש מידע משלושת - - -
יפעת שאשא ביטון: לסכם את זה באיזושהי אמירת סיכום כי לפי איך שזה נראה אנחנו נצטרך לקיים אולי דיון בנפרד על הסוגיה הזו.
<דיאן לוין זמיר: אסיים בקצרה שנתוני הפיקוח הם דלים מאוד מאוד, עם הרבה חריגות אז המצב הוא נראה "על פניו" לא טוב, ההמלצה שלנו היא שכמו בחו"ל, באירופה ובארה"ב, יש הסברים טובים וטובים פחות אבל, צריך לאמץ פה גם חוק שמסדיר את התחום הזה, ולהעביר את הסמכות למשרד הבריאות שבעצם אמון על בריאות הציבור וכך להסדיר את התחום הזה בישראל.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, ממה שאני מבינה אם אני רגע מסכמת, יש חומרים או יש אריזות שהן מותרות על פי מכון התקנים, הן לא מוסדרות בחקיקה.
<אלי גורדון: האם אפשר להשלים?
יפעת שאשא ביטון: במשפט, רק שנבין.
<אלי גורדון: אל"ף, גם התקנים הם מתוקף חוק התקנים.
<אלי גורדון: של חקיקה ראשית.
<אלי גורדון: אחת הבעיות ששרית מעלה ואני משקף אותך, תקני אותי אם לא הבנתי אותך נכון, חלק מן התקנים הם לא רשמיים והחלק הזה הוא רוב, כי לצורך הדוגמה, מה שאני יודע, - - -
איילת נחמיאס ורבין: בתחום שלך אולי.
<אלי גורדון: אני מדבר על תקנים בעולם התוכן של מזון - - -
יפעת שאשא ביטון: כי חלק מן התקנים הם לא רשמיים - - -
<אלי גורדון: תקן הפלסטיק שזה חומרים המותרים לשימוש במזון ובאים במגע עם מזון – התקן הוא רשמי, אותו איסור של b.p.a., ביספינול a, במזון לתינוקות ובכל הכלים לפעוטות או תינוקות, כן מחייב - - -
יפעת שאשא ביטון: איפה לא? איפה הלקונות?
יפעת שאשא ביטון: איפה אנחנו צריכים להתערב?
<אלי גורדון: פה תשאלי את שרית כי אני רק משקף את מה שיש.
<אלי גורדון: יש עוד נושא אחד ששרית לא העלתה, יש רמות מותרות של מתכות כבדות עם קווים מנחים של שירות המזון שלנו, שמגדירים מהן הרמות המותרות של מתכות כבדות, במוצר סופי, כי בסך הכל, אם כבר מדברים על כל תקן ותקן בנפרד אז ישנה התייחסות למיגרציה כללית, מה הרמה המותרת של חומר שמותר למיגרציה שיעבור ובהתאם לכך גם מיגרציות פרטניות לחומר כזה או אחר.
יפעת שאשא ביטון: אני אבקש כסיכום, כי אנחנו נדרשים לסיים, רגע, מיד, מיד, שתשלחו אלי לוועדה נייר עמדה, דווקא עם הלקונות, עם הדברים שצריך לקדם ושנמצאים בחסר, כדי שאנחנו נראה כוועדה איך אנחנו יכולים לקדם את זה מול המשרדים הרלבנטיים.
יפעת שאשא ביטון: ההתייחסות לאריזות היא לא פחות חשובה מן ההתייחסות לחומרים שנמצאים בתוך המזון.
יפעת שאשא ביטון: נשמח לקדם גם את זה.
יפעת שאשא ביטון: אם אתם יודעים לתמצת במשפט סיכום כי גם הבטחתי לפרופסור גרוטו להתייחס אז בבקשה.
<גליה שגיא: אז ממש בקצרה.
יפעת שאשא ביטון: שֵׁם.
<גליה שגיא: גליה שגיא, מנהלת איגוד המזון בהתאחדות התעשיינים.
<גליה שגיא: נשמעו פה כמה אמירות ואני רוצה להצטרף לאמירה שהתעשייה אחראית והתעשייה מחוייבת לבטיחות המוצרים ולאיכות שלהם.
<גליה שגיא: אלה הלקוחות שלנו, זו המחוייבות שלנו, אנחנו מחוייבים לשמירה על החוק וכל מה שקשור לתקנים ולתקינה ולרגולציה התעשייה מתיישרת לפיהם ושומרת לפיהם.
<גליה שגיא: חשוב לציין שהרבה מן החברות כבר עשו כברת דרך, עברו לשימוש בצבעי מאכל טבעיים, זה שיח שהוא קיים בתוך התעשייה, הוא לא זר.
<גליה שגיא: מילה על הרגולציה.
<גליה שגיא: מדינת ישראל נמצאת במקום טוב מאוד כמובילה, העומס הרגולטורי שקיים במדינה הוא מאוד מאוד מכביד ואני רק רוצה להעיר, שהרבה פעמים במקום לרוץ לרגולציה ולעוד חוק ולעוד חוק ולעוד חוק אפשר להניע מהלכים, לעשות אותם בצורה וולונטרית, לעשות אותם בשיתוף פעולה, עם התעשייה, התעשייה שם, זו השפה שהיא מדברת, היא רוצה להיות שם, היא יחד עם הצרכנים, וזה אינטרס של כולנו.
<מיקי חיימוביץ': אני מדברת עם המדען הראשי של "תנובה" בנושא של סימון אלרגני, שהוא בעיניי - - -
<גליה שגיא: הרבה מן הסימונים האלרגנים, הם לא רק באמצעות E אלא על פי חוק בשם המלא.
<יובל הדר: עובדה שהתקנות האלו הן טיוטה כבר חמש שנים והן לא נחקקו בגלל הסיבה הזו שהתעשייה אחראית.
<יובל הדר: דרך אגב, אנחנו - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמח אם תרחיבו על זה אבל באמת משפט סיכום אני רוצה לתת לפרופ' יונה אמיתי.
<יובל הדר: אני רק רוצה לציין שיש פקטור שלא דיברנו עליו, תעשייה זו תעשייה אבל רוב האירועים דווקא בבתי אוכל, חברות קייטרינג יש מיגזר שלם ששם האחריות מוטלת בספק.
<יובל הדר: כשאני נכנס למסעדה אין - - - האלרגנים בתפריט, אין לי מושג איזה חומרים בפנים ולכן החינוך פה הוא - - -
יפעת שאשא ביטון: זו סוגיה בפני עצמה, נכון.
<יונה אמיתי: נקודה בתמצית.
<יונה אמיתי: שאלו אם המחקרים מתורגמים מיד לרגולציה, זה לא נכון מכל מחקר להוציא רגולציה אבל לפעמים התקשורת ממנפת משהו לטובת בריאות הציבור.
<יונה אמיתי: לדוגמה, אקרילאמיד, לפני חודש הבריטים פירסמו שטיגון עמוק של צ'יפס והשחמת יתר מעלה חומר מסרטן לרמות של פי עשרים ויותר, אז אי אפשר לבוא ברגולציה ולהגיד לא צ'יפס ולא טיגון ולא כלום אבל הפצת המידע לציבור - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל יש חומרים ששמים בשמן כדי למנוע השחרה של הצ'יפס ששם אנחנו כן יכולים להתערב.
<יונה אמיתי: אפשרי.
<יונה אמיתי: הוצאת זרחנים אורגניים משימוש בירקות ובפירות בישראל קרתה באיחור של כמה שנים, אבל כשהיא קרתה זה לטובת העניין כי אנחנו נחשפנו בעבר לתקן האמריקאי והאירופאי ועכשיו החקיקה והתרגום שלה להוצאת החומרים, קבועים לעתיד לבריאות הציבור.
יפעת שאשא ביטון: מיקי, האם את רוצה לסכם?
<מיקי חיימוביץ': הדבר היחיד שאני אגיד הוא שאני מחכה כבר לקמפיין שיעודד ילדים לאכול בריא ושיהיה בממשלה מי שירים את הכפפה ויממן אותו.
<מיקי חיימוביץ': כלומר, אני לא זוכרת מתי היה קמפיין של פירות וירקות בישראל כבר עשרים שנה, ומול השפה של מה שילדים רואים על המסכים כל יום צריכה לבוא תגובת נגד - - -
<קריאה: זה תפקיד של הרשויות.
<מיקי חיימוביץ': נכון.
<מיקי חיימוביץ': זה בהחלט נכון.
יפעת שאשא ביטון: אני לגמרי מסכימה וזו המלצה ראשונה שיוצאת מכאן, מן הוועדה, והיא כל הנושא של העלאת המודעות אבל אני מבקשת שהנושא של העלאת המודעות יהיה גם בקרב הורים.
יפעת שאשא ביטון: נכון שהם המבוגר האחראי אבל אני יכולה לומר לכם שהיא חשובה מאוד גם בקרב הילדים כי הילדים יודעים לקחת את זה לתשומת לבם.
יפעת שאשא ביטון: הבן שלי, אצלי היה דוריטוס – סליחה על הפשע, בבית, הוא היה מבחינתי ככל החטיפים, הגיע הבן שלי אחרי שיעור ביולוגיה ואמר: "האם אתם יודעים, בשקית הזאת יש חומר שאפשר לפחלץ אתו כך וכך בעלי חיים" ומאותו רגע אף אחד לא נוגע, רק מעצם המחשבה, זה גם לא נכנס הביתה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יכולים בהחלט, דרך תהליך חינוכי משמעותי, במוסדות החינוך, לחנך לתזונה בריאה ונכונה, כן ללמד את הילדים ממה מורכב המזון שלהם ודרך כך לגייס אותם למאבק הזה, לאוכל בריא ולמינונים נכונים.
יפעת שאשא ביטון: אין שאלה שנושא המינון הוא קריטי וגם שם אנחנו צריכים – לא רק מבחינת הבריאות אלא כמו שאנחנו יודעים, גם עניין ההשמנה ועוד היבטים נוספים.
יפעת שאשא ביטון: הנושא של המינון הוא חלק מאוד משמעותי בתהליך החינוכי.
יפעת שאשא ביטון: צריך שיהיה שיתוף פעולה בין משרד הבריאות למשרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: התקשורת ביניכם היא משמעותית לצורך הורדה של זה לשטח וגם ביצירה של קמפיינים שהם לציבור הרחב ולא רק להורים וילדים.
יפעת שאשא ביטון: אני עדיין יוצאת מפה עם איזושהי תחושה קשה, עם שאלה שמרחפת לי באוויר, אם יש חומרים שאנחנו יודעים שצריך לאסור את השימוש בהם.
יפעת שאשא ביטון: כי עם כל המודעות ועם כל ההדרכה ועם זה שיש מבוגר אחראי, עדיין אני חושבת שיש דברים שאנחנו כממסד צריכים לפעול בשבילם וצריכים לאסור את השימוש בהם.
יפעת שאשא ביטון: מבחינתי סימן השאלה הזה נשאר מרחף כאן בחדר ואני מקווה שבדיונים עוקבים אנחנו נצליח לענות גם על הדבר הזה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכולכם, תודה רבה לך מיקי, שהשתתפת.
יפעת שאשא ביטון: נפתח את הישיבה.
יפעת שאשא ביטון: נושא הדיון: מקומן של הרשויות במקרים של הופעות בני נוער במועדוני לילדה בגיבוי ההורים.
יפעת שאשא ביטון: חשוב לי לציין שהנושא הזה אומנם הוא עולה כתוצאה מאיזה מקרה שזיהינו, התייחסנו אליו, אבל לצערי הרב אני נוטה לחשוב שהמקרה הזה הוא רק מקרה שאנחנו נחשפנו אליו וכמוהו יש מקרים נוספים שלחלקם אולי נחשפנו, אולי לא מודעים.
יפעת שאשא ביטון: דרך דיון שכזה אולי אנחנו נציף את הבעיה, אולי גם נעלה למודעות ואולי גם נמנע מקרים אחרים.
יפעת שאשא ביטון: למעשה הקושי בטיפול, כפי שאני זיהיתי במקרה הזה , נבע בעיקר מכך שההורים תומכים ומגבים התנהגות כזאת או אחרת של הופעות או תעסוקה במקומות שאנחנו יודעים שעל פי חוק הם פשוט אסורים.
יפעת שאשא ביטון: במקרה הספציפי הזה אנחנו מדברים על נערה בת 14, בואו ניקח את זה כמכלול.
יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו ניקח בני נוער בגיל 14 שבכלל אסור להם להיות מועסקים בשום צורה, לצורך העניין לא בחופש הגדול, גם אם זה בחופש הגדול יש סיגים מאוד ברורים מבחינה: עד איזה שעה מותר לעבוד, היכן מותר לעבוד.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים ששעות הלילה הן מחוץ לתחום, אנחנו יודעים ששישי-שבת זה מחוץ לתחום.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, יש הרבה מאוד סיגים של איך אנחנו לא נהפוך את הזה, שנזהה שיש כאן עבירה על החוק.
יפעת שאשא ביטון: בעצם, לכן אנחנו יושבים כאן היום כדי לחשוב ביחד איך אנחנו יכולים להתמודד מול הורים שמאפשרים את זה, איזה כלים יש לנו גם כדי ליצור הרתעה, אבל גם כדי למנוע את התופעה הזאת.
יפעת שאשא ביטון: אני הייתי בקשר בעניין הזה עם משרד הכלכלה ועם משטרת ישראל, עם דפנה, ועם משרד הרווחה כדי לנסות להבין איזה אמצעים אנחנו יכולים להפעיל.
יפעת שאשא ביטון: נדמה שהדברים לא ברורים, כי כאילו כולנו יודעים שנעשה פה משהו שהוא לא יעשה, כולנו יודעים שיש כאן עבירה על החוק, כולנו יודעים שצריך לפעול, אבל לא בטוח שלקחנו את זה עד הסוף מבחינת האמצעים שעומדים לרשותנו.
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לפתוח עם משרד הכלכלה שיוכל קצת לשפוך אור על כל הנושא הזה מבחינת תעסוקת בני נוער.
יפעת שאשא ביטון: אני הייתי בקשר עם רבקה מקובר.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה איל, אורטל – מי שרוצה מכם להתחיל בבקשה.
<איל אסף: שמי איל אסף, אני מנהל אכיפה פלילית במנהל הסדרה ואכיפה במשרד הכלכלה.
<איל אסף: אני אמון על תחום האכיפה הפלילית.
<איל אסף: אני מייצג את המנהל גם מהיבט האכיפה המנהלית וגם מהיבט האכיפה הפלילית – אלו שתי זרועות האכיפה שלנו.
<איל אסף: יחד איתי נמצאת אורטל - - -
<אורטל אהרוני: מנהלת תחום חוק עבודת הנוער.
<אורטל אהרוני: אני מיד אסביר ואומר מה אומר התפקיד.
<איל אסף: זאת אומרת שהכלים שעומדים לרשות משרד הכלכלה, לרשות מנהל הסדרה ואכיפה הם גם כלים הסדרתיים, עליהם תכף תדבר אורטל, וגם כלים לאכיפה.
<איל אסף: פעם הם יכולים לרוץ בערוץ המנהלי ופעם אחת לנוע בערוץ הפלילי.
<איל אסף: יש לנו כלים להתמודד עם הפרת זכויות כלפי בני נוער על פי "חוק עבודת הנוער".
<איל אסף: אולי כדאי שאורטל תספר קצת על ההסדרה ואז אני אומר מה אנחנו יכולים לעשות בתחום האכיפה.
<אורטל אהרוני: בוקר טוב לכולם.
<אורטל אהרוני: אני בעצם מנהלת את תחום חוק עבודת הנוער.
<אורטל אהרוני: המשמעות של התפקיד שלי, אם אנחנו ככה נתמקד בסוגיה הזו, מדבר על שני תחומים שזה תפקידנו.
<אורטל אהרוני: אנחנו עוסקים במתן היתרים להופעות, הופעות ציבורית.
<אורטל אהרוני: זאת אומרת: הופעה ציבורית, הצגות, סרטים, תכני הצגה כאלה ואחרים והופעות ופרסום.
<אורטל אהרוני: אלו ההיתרים שאנחנו נותנים.
<אורטל אהרוני: בנוסף יש את אתרי התיווך, אבל אני לא ארחיב עליהם כי זה פחות קשור לדיון שלנו היום.
<אורטל אהרוני: סוגית ההופעות מחייבת אותנו לבחון את קבלת ההיתר.
<אורטל אהרוני: בעצם יש פה איזה תהליך שנבנה גם אל מול המפיק שהוא מבחינתי מבקש הבקשה, וגם אל מול ההורים.
<אורטל אהרוני: מבקש הבקשה חייב לעבור ולמלא איזה טופס, אבל מעבר לטופסולוגיה יש כמובן איזה הליך ראשוני.
<אורטל אהרוני: אם מדובר בסרט או בסדרת טלוויזיה או שמדובר באיזו פרסומת אני מבקשת לראות את התוכן, את התפריט, את הסינופסיס כשמדובר בהופעת פרסום ולאשר אותה.
<אורטל אהרוני: במידה ואני רואה שיש איזו חריגה או פגיעה חלילה בדברים שעליהם אני עובדת מבחינת התקנות, שזה רמזים מיניים או חשש לאלימות או חשש של סממנים כמו סיגריות או סמים בתמונה, כמובן שזה משהו שאני ישירות מבטלת ולא מאפשרת בקבלת ההיתר.
<אורטל אהרוני: מבחינת ההורים – ההורים בכל תהליך בקשת ההיתר כמובן מעורבים.
<אורטל אהרוני: אני מבקשת את חתימתם, כמובן שאני מבקשת חתימה של ילד במידה והוא מעל גיל שש והוא יודע לכתוב.
<אורטל אהרוני: אני מבקשת את אישור הנהלת בית הספר לדעת האם הנהלת בית הספר מודעת לתהליך.
<אורטל אהרוני: כמובן שאנחנו מדברים על אישור להופעה אחרי שעות בית הספר מלבד ימי חופשה וכו'.
<אורטל אהרוני: עדיין, הנהלת בית הספר ומשרד החינוך, אולי את מכירה את זה מהצד שלך, נמצאים פה בתמונה כדי להגיד לנו שאין עם זה בעיה מבחינתם.
<אורטל אהרוני: הדבר האחרון שאני מחייבת, לראות זה אישור רפואי.
<אורטל אהרוני: אישור שמצדיק מבחינתי שאין מגבלה בריאותית להופעת הילד.
<אורטל אהרוני: התהליך עובד בצורה שוטפת עם חברות ההפקה.
<אורטל אהרוני: אני בוחנת את הטפסים.
<אורטל אהרוני: כמובן שאם יש תסריט אני בוחנת אותו קודם לכן, מאשרת אותו.
<אורטל אהרוני: במידה ויש משהו שאני לא מאשרת אז אני יושבת עם חברת ההפקה בין אם זה בפגישה ובין אם זה בתכתובות – המטרה היא כמובן לראות שהדברים השתנו בהתאם למה שדרשתי.
<אורטל אהרוני: אין לי מגע עם ההורים.
<אורטל אהרוני: זאת אומרת, הקשר שלי הוא יותר עם חברות ההפקה - - -
יפעת שאשא ביטון: עם מי שמפיק.
<אורטל אהרוני: עם מי שמפיק ובזה זה מסתיים.
<אורטל אהרוני: תהליך נוסף הוא תהליך התיווך, פחות רלוונטי לדבר עליו כאן.
<אורטל אהרוני: מה שחשוב לציין, כאשר יש לנו חברת הפקה שפונה אלינו, עוד לפני שהיא מתחילה את תהליך הפניה, זה תהליך שגם מתמשך למקרים הבאים, אנחנו בודקים את דורש הבקשה, בודקים אותו במשטרת ישראל.
<אורטל אהרוני: אנחנו רוצים לוודא שאין כאן חלילה איזו בעיה או עבר פלילי שעלול להעיב על העסקת הילד.
<אורטל אהרוני: רק אחרי שאני מקבלת את האור הירוק ממשטרת ישראל אני מכניסה אותו למערכת שלנו.
<אורטל אהרוני: מכאן אנחנו עובדים בהמשך בצורה רציפה.
<אורטל אהרוני: זה התהליך.
<אורטל אהרוני: כמו שציינתי חשוב לציין שהקשר עם ההורים לא קיים.
<אורטל אהרוני: הקשר הוא מול חברת ההפקה.
<אורטל אהרוני: מבחינתי חברת ההפקה היא האבא והאימא של אותו ילד באותו העסקה.
<אורטל אהרוני: כל מפיק וכל מפיקה כאשר הם מקבלים את ההיתר כתוב להם על גבי ההיתר את שעות הפעילות שהם יכולים על פי חוק להעסיק את אותו ילד או ילדה, כמובן שיש מגבלות.
<אורטל אהרוני: אמרה יושבת ראש הוועדה שאין העסקה בשישי-שבת, כמובן שהדבר הוא נכון.
<אורטל אהרוני: אין העסקה בשישי-שבת.
<אורטל אהרוני: אני לא אדבר אתכם על כל עולם התוכן של השעות, אבל ההעסקה המאוחרת ביותר של הופעה ציבורית היא עד 12 בלילה.
יפעת שאשא ביטון: הצטרפה אלינו חברת הכנסת עליזה לביא שהייתה בעצם שותפה למהלך ולטיפול באותו מקרה שעליו דיברנו.
יפעת שאשא ביטון: אמרנו, שמתוך המקרה בוחן הזה להשליך על כל המקרים בהם יש התערבות הורים, הורים שנותנים גיבוי למרות שזה נעשה בניגוד לחוק.
יפעת שאשא ביטון: את רוצה לומר כמה מילים?
עליזה לביא: קודם כל, תודה רבה על הדיון החשוב הזה.
עליזה לביא: אני מודה לך שאת באמת מקיימת אותו בעקבות, ממש צמוד לבקשה שלנו ושל ההעלאה של הנושא על סדר היום.
עליזה לביא: נועה קירל כקוד, אני לא הולכת לדבר פה לא על המקרה הספציפי הזה, אבל הוא חשף מציאות קשה, מציאות איומה.
עליזה לביא: אני שומעת מה תקין בבירוקרטיה.
עליזה לביא: אני רוצה לשאול אותך ובסוף דברי אשמח שתעני, איך את יודעת שכולם עושים את מה שצריך.
עליזה לביא: האם יש פקחים, האם הרבה מאוד אנשים, הרבה מאוד הורים מודעים לכל התהליך, טופסולוגיה וכו' וכו'.
עליזה לביא: אני לא מדברת רק עם החברות המיומנות או, את יודעת, בעלי רקוד במשק.
עליזה לביא: היום אנחנו בעידן האינטרנט, אנשים מעלים בעצמם, יש חברות נקודתיות, יש מיזמים כאלה ואחרים.
עליזה לביא: אני חייבת לומר, המקרה הנקודתי הזה חשף אותי בפני תכנים ותכנית שחלקם גם נמצאים בפלטפורמות שלא תחת הרגולטור, שאין לנו פה את המשענת של הרגולציה לעוד כלי.
עליזה לביא: אני רוצה לשמוע על שיטת העבודה שלכם שלא ברגיל.
עליזה לביא: כלומר, איך אתם אמורים לעלות על מקרה נועה קירל הבא.
עליזה לביא: ילדה שבגיל 14 מופיעה במועדונים שהכניסה אליהם מותרת רק מגיל 19, כמה ילדים בישראל מופיעים בבמות האלה?
עליזה לביא: לבוא ולגזור ממקרה הבוחן הזה ולהבין.
עליזה לביא: מהי הסנקציה שאתם מטילים והאם זה בידיים שלכם.
עליזה לביא: יכול להיות שנגלה שבעצם אין לכם כלים ואתם מוגבלים וצריך להחזיר את הכדור אלינו, המחוקק.
עליזה לביא: מהי הסנקציה של הפרת חוק, על מי היא מוטלת, על המעסיקים, על ההורים?
עליזה לביא: את יודעת, כשילדים עובדים בעסקי בידור אז אנחנו נוטים להתייחס לזה באיזו סלחנות וזה נחמד וזה יפה וכאילו זה לא נראה עבודה.
עליזה לביא: אני באמת חייבת לומר שבשלושת השבועות האחרונים נחשפתי לכך שכנראה שיש הורים שזאת העבודה שלהם.
עליזה לביא: כלומר, זאת העבודה שלהם מכל מה שמשתמע מזה.
עליזה לביא: אמרנו את זה גם בדיונים הקודמים בנושא, אני לא יודעת אם אתם זוכרים, אבל עשינו כמה פעמים, גם כשהייתי היושבת ראש של הוועדה למעמד האישה, דיונים על תכנית טלוויזיה שההורים הכניסו הביתה מצלמות לשירותים והמקלחת וצילמו.
עליזה לביא: איפה האחריות שלנו כמדינה לשמור על הילדים?
עליזה לביא: כלומר, הורים שמאפשרים כניסות של טלוויזיה 24 שעות.
עליזה לביא: יכול להיות שפה אנחנו מגלים באמת פלטפורמה חדשה שצריך לראות איך אנחנו כמדינה שומרים על הילדים מההורים, או לפחות מזכירה להורים את החובות שלהם וקוראת להם לרענן אותם.
עליזה לביא: מבחינתי, נערות, נערים, ילדים כמו נועה קירל הם ילדים עובדים על כל המשתמע.
עליזה לביא: הם ילדים עובדים, הם מועבדים, בעצם מפעילים אותם.
עליזה לביא: לא משנה אם העבודה שלהם זוהרת או לא זוהרת, אלו אנשים עובדים וצריך פה לאכוף את הכללים.
עליזה לביא: אולי צריך לרענן אותם, אולי צריך לתת לכם כלים נוספים כמו שאמרתי.
עליזה לביא: מבחינתי, ילדים שנמצאים בבמות שהן לא ראויות לכניסה של בני גילם אין להם מה להיות שם.
עליזה לביא: אין להם מה להיות שם ואנחנו צריכים לראות איך אנחנו מתמודדים עם הסוגיה הזאת.
עליזה לביא: יש פה או שיקול לקוי, או לקונה בחוק וכמו שאמרנו גם בבתי הספר.
עליזה לביא: לילדים יש חוק חינוך חובה, אם ההורים לא ממלאים המדינה מתערבת.
עליזה לביא: יכול להיות שגם כאן אנחנו צריכים להגביר.
עליזה לביא: ההיתרים שלכם, אני רוצה בבקשה לקבל נתונים כמה היתרים אתם מספקים בשנה - - -
<אורטל אהרוני: אני יכולה לומר לך לגבי שנת 2015 שזה עתה הסתיימה.
<אורטל אהרוני: הונפקו 3,745 היתרים להופעות שזה כולל הכול: סרטים, סדרות, הצגות, מחזות זמר, הופעות דוגמנות.
<אורטל אהרוני: בעצם כל מה שעולה מבחינת החוק כהופעה ציבורית או הופעת פרסום.
<אורטל אהרוני: בנוסף הונפקו כ-1,659 היתרי תיווך.
<אורטל אהרוני: זה מבחינת הנתונים לשנת 2015.
עליזה לביא: להערכתך, כמה ילדים עובדים בביזנס בלי היתרים?
<אורטל אהרוני: לא הבנתי, שוב.
עליזה לביא: כמה ילדים לדעתך נמצאים במרחב הזה בלי היתרים, להערכתך מהניסיון שלך.
<אורטל אהרוני: אני לא יודעת להגיד לך.
עליזה לביא: יש לך דרך לדעת?
<אורטל אהרוני: יש לנו פה את יחידת האכיפה, אולי תכף איל ירחיב.
<אורטל אהרוני: זה נתון שלי אין דרך לבדוק אותו כרגע מהמקום שלי.
<אורטל אהרוני: אני כן יכולה להגיד לך שאנחנו פועלים, גם חברת הכנסת יודעת ומכירה, לפחות מאז שהגעתי לתפקיד אנחנו פועלים באמת להרחיב את היריעה כדי להגיע לכמה שיותר חברות.
<אורטל אהרוני: פעם אחת דיברנו על סוגיית התיווך, אבל ברגע שאת מרחיבה את היריעה בעולם ההפקות אז את מגיעה לעוד ועוד ונחשפת לעוד.
<אורטל אהרוני: כמובן - - -
עליזה לביא: כמה פקחים יש היום במשרד הכלכלה לנושא הזה?
<איל אסף: סדר גודל של כ-200 פקחים - - -
<אורטל אהרוני: בכל חוקי העבודה.
<איל אסף: בכלל הסדרת והאכיפה בכלל החוקים.
עליזה לביא: אבל אני מדברת על המיועדים לנוער, ילדים?
<איל אסף: למעט התחום שעוסק בהיבט ההסדרה, אכיפת חוקי עבודה, אותו מפקח/חוקר עוסק באכיפה כוללת של כלל החוקים ולאו דווקא של חוקי עבודת הנוער.
עליזה לביא: רק לפני כמה שבועות ידענו על נושא של פקחי בנייה.
עליזה לביא: אני מבינה שזה בתוך ה-200?
<איל אסף: בואו נפריד.
<איל אסף: תחום הבטיחות והבנייה זה עולם תוכן אחר.
<איל אסף: אנחנו מדברים על 23 חוקי עבודה – שם אנחנו אוכפים, לא בטיחות.
<איל אסף: אנחנו גוף אחר, עדיין שייך למשרד הכלכלה - - -
<אורטל אהרוני: סליחה שאני קוטעת אותך.
<אורטל אהרוני: חוק עבודת נוער בעצם נכלל, הוא אחד מתוך 23 חוקים שאנחנו אוכפים.
<אורטל אהרוני: לצורך העניין יש כ-200 מקפחים.
עליזה לביא: על כל המנעד של - - -
<אורטל אהרוני: נכון.
<אורטל אהרוני: בתחום ההסדרה, זה המקום שאני מגיעה ממנו, אנחנו בסך הכול שלושה.
<אורטל אהרוני: יש אותי, מרכז נוסף ואת - - -
עליזה לביא: תגידי, כשאת קוראת בעיתון שיש ילד, ילדה שעובדים 24 שעות, שעובדים בניגוד לתקנות של חוק הנוער שאת מופקדת עליו, עבודת נוער - - -
<אורטל אהרוני: את מתכוונת על הופעה.
<אורטל אהרוני: תכווני, תסבירי למה את - - -
עליזה לביא: את קוראת ראיון עם ילד או ילדה שהם עובדים הרבה מאוד שעות ביום, זה מדליק אצלך איזו נורית אדומה, אתם בודקים את זה?
עליזה לביא: את יכולה לספר לנו יל מקרים שהתערבתם בהם בשנה-שנתיים האחרונות?
<אורטל אהרוני: קודם כל, הסוגיה הספציפית שהעלית אותה קודם על השולחן, היא מטופלת ואנחנו לא יכולים להרחיב על זה.
<אורטל אהרוני: יש דברים שאנחנו מכירים, יש דברים שאנחנו שומעים ואנחנו פותחים בחקירה כנגד התופעה.
עליזה לביא: מה התהליך אצלכם, מה הדבר הראשון, אתם פונים להורים, מה אתם עושים?
<אורטל אהרוני: את רוצה לדעת בהיבט האכיפה איך התהליך עובד?
עליזה לביא: כן, אני אשמח לקבל?
<איל אסף: עד קבלת ההיתר זה נמצא בתחום של ההסדרה.
<איל אסף: אחת, הם קיבלו היתר, אגב הם אומרים שזה שיש היתר זה לא אומר שעושים מה שרוצים.
<איל אסף: גם כשיש היתר יש כללים ויכול להיות מצב שעובדים בניגוד להיתר וגם כנגד זה יש אכיפה.
<איל אסף: מתגלה מקרה בין אם באמצעות התקשורת ובין אם באמצעות מודיעין שיש במנהל האכיפה וההסדרה או באמצעות תלונה, לצורך העניין, המקרה הזה מובא לאכיפה והוא מטופל.
<איל אסף: כפי שאמרתי, זה יכול להיות מטופל באמצעות הטלת עיצומים כספיים.
<איל אסף: אני אוכל לומר נתונים לגבי חוק עבודת נוער בשנה-שנתיים האחרונות, או בהליכים פליליים.
<איל אסף: כשאתה מתחיל לנהל תיק חקירה פלילי אתה פונה למעסיק, אתה פונה לגבות עדויות מהעובדים, גובה עדויות מההורים, גובה עדויות מהנערים ומנהל תיק על כל המשתמע מכך.
<איל אסף: בסופו של דבר, או שמוטל עיצום כספי, לעיתים בסכומים גבוהים על המעסיק או שמוגש כתב אישום – זה הולך בהליך הפלילי.
עליזה לביא: כמה כאלה היו השנה, 2014-15?