GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אליאב בטיטו: זה לא בקטע של ביקורת, שלא יובן לא נכון.
יפעת שאשא ביטון: הנה יושבים כולנו פה מסביב לשולחן, אנחנו נטפל בזה.
<אליאב בטיטו: אני חושב בפן הפרקטי, אנחנו מדברים פה הרבה על ניצול בני נוער.
<אליאב בטיטו: ברור לנו שהיום מצב בני הנוער לא טוב.
<אליאב בטיטו: יש במדינת ישראל ובכלל בכל מדינה ובכל בכל אוכלוסייה יש בדרך כלל שני קצוות: האוכלוסייה היותר בוגרת שזה הקשישים והאוכלוסייה של ילדים ונוער שהם הקצוות שהכי קל לנצל, כי הם בדרך כלל אוכלוסיות הקיצון.
<אליאב בטיטו: אנחנו מדברים פה ספציפית על בני נוער שעוד יותר קל לנצל אותם.
<אליאב בטיטו: אנחנו רואים את הניצול באמת מהמסיבה שלא יודעים את הזכויות שלהם.
<אליאב בטיטו: עכשיו, להיכנס פה לבית ספר ופה לבית ספר זה נחמד.
<אליאב בטיטו: בימים אלה אנחנו מתחילים להיות מיועדים להיכנס לכל בתי הספר בארץ בטווח לא של יום-יומיים, אבל של שנה-שנתיים.
<אליאב בטיטו: אנחנו מתחילים עכשיו פרויקט של ביקורי בתי ספר של המועצה.
<אליאב בטיטו: מגיעים נציגי נוער לבתי הספר, מסבירים על המועצה.
<אליאב בטיטו: מבחינתנו אנחנו ניקח את זה צעד אחד קדימה ונסביר גם על זכויות נוער עובד, ניקח את זה גם לשם.
<אליאב בטיטו: אנחנו נשמח באמת להפיץ כרזה.
<אליאב בטיטו: תראו, היום מאוד מאוד זול להפיץ כרזות, להפיץ כרזות לכל בתי הספר בארץ לא עולה לא יותר מ-5,000 שקל.
<אליאב בטיטו: אם הוועדה תקראה למשרד החינוך לצורך העניין לבוא ולהנפיק פוסטרים ולתלות אותם בבתי הספר - - -
יפעת שאשא ביטון: אתה אומר את זה מתוך ידיעה מוחלטת?
<אליאב בטיטו: מתוך ידיעה מוחלטת כי הפקנו עכשיו את פרויקט של "כל בתי ספר".
<אליאב בטיטו: איתן מהמשרד נמצא כאן והוא יכול לאשר את הדברים- - -
<שרית אולשביץ: לפני 6 שנים אנחנו באמת הפצנו יחד עם מועצת התלמידים הארצית פוסטר לכל בתי הספר.
<מאיר נח: מאז התלמידים התחלפו.
יפעת שאשא ביטון: בואו נבדוק את זה.
יפעת שאשא ביטון: אם זה יהיה אפשרי מבחינה חוקית אנחנו נהייה מוכנים לתת את הבוסט הראשוני השנה דרכנו - - - <קריאה:> דרכך, זה לא של הוועדה.
יפעת שאשא ביטון: דרכי, אבל אני אומרת את זה בשם הוועדה.
<אליאב בטיטו: זה מסוג הדברים שמדובר בעלויות מאוד קטנות, אבל יכולות לתת מענה מאוד מאוד גדול בפן ההסברתי יותר.
<אליאב בטיטו: לתלות פוסטר בבית הספר זה כבר יכול לתת מענה.
<אליאב בטיטו: אנחנו עושים את זה עכשיו ב"זכויות התלמיד" דרך משרד החינוך מתחילים לעשות.
<אליאב בטיטו: אם זה יהיה עם הנוער העובד זה יהיה מצוין.
<אליאב בטיטו: מבחינת מועצות נוער, מה שאנחנו עוד עושים, אנחנו עושים ירידי תעסוקה.
<אליאב בטיטו: ירידי תעסוקה בדרך כלל קורה לקראת הקיץ, כמובן בשיתוף הנוער העובד שכמובן דואגים להגיע.
<אליאב בטיטו: יש לנו את החוברות שאנחנו מנפיקים לבני נוער ומחלקים אותם, זה צעד מאוד מאוד טוב.
<אליאב בטיטו: יש עניין שבו אנחנו נתקלים, הרבה פעמים מעסיקים בכלל לא רוצים להעסיק את בני נוער מסיבה מאוד פשוטה, בסדר אלה בני נוער, מה הם בכלל יכולים לעשות, עדיף כבר להעסיק מבוגרים שזה באותו מחיר.
<אליאב בטיטו: אני לא יודע מה הפתרון לזה, אבל שווה לשים דגש איך מתמרצים את המעסיקים, לאו דווקא בפן הכספי, אולי בעניין של תמריצים.
<אליאב בטיטו: אולי ליצור תו תקן שבעצם מעסיק שמשלם כחוק יהיה איזה שלט בכניסה של תו תקן חברתי.
<אליאב בטיטו: משהו שהוא ברמה ארצית יכול מאוד מאוד להיות חיובי.
<אליאב בטיטו: זה מהבחינה הזאת.
<אליאב בטיטו: יש עוד דבר אחד וזה חשש להתנכלות.
<אליאב בטיטו: פה הייתי רוצה באמת לשאול את משרד הכלכלה מה בעצם קורה במידה שמתנקמים בבני נוער, יש חשש מאוד גדול לדווח.
<אליאב בטיטו: אני עכשיו כנער אני יודע שאם עכשיו אני אדווח מחר אני כבר לא אעבוד בעסק הזה כי למעסיק יהיה אינטרס לפטר אותי.
<אליאב בטיטו: הוא יגיד: 'זה השטינקר הזה שהולך להלשין עלי'.
<אליאב בטיטו: אני אומר את זה בשפה הכי רגילה.
<אליאב בטיטו: יש היום איזה פתרונות בשטח כשאתם אוכפים את החוק, יש דרכים לאכוף את זה מול המעסיק?
אורי מקלב: הגנה על עובדים.
אורי מקלב: חושפים שחיתויות, אבל - - -
יפעת שאשא ביטון: יש לי גם רעיון על אופן דיווח ובקרה של זה.
יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו מדברים על קווים שהם טלפונים לצורך העניין, אני כבר בפתרונות, כשיש דיווח אז פשוט אפשר להגיע אם זה דרך משרד הכלכלה.
יפעת שאשא ביטון: אני תכף אתן עוד רעיון יצירתי של שיתוף הרשויות, אבל באמת להגיע לאותו מוסד, לבדוק את זה ואז זה לא מגיע כביכול מהנער, זה מגיע מאיזו בדיקה שגרתית בשטח ואז זה מסיר את העננה של הפגיעה בנקמן.
<יוסי עמרם: קיימים גופים כאלה, סליחה שאני מתפרץ.
<יוסי עמרם: אני אחד האנשים שמטפל בדברים כאלה.
יפעת שאשא ביטון: קיי, אנחנו ניתן לך את רשות הדיבור.
<שרית אולשביץ: יש חוק שאומר שאסור לפגוע בנער.
<אליאב בטיטו: לא.
<אליאב בטיטו: השאלה אם בפועל זה קורה, נער מדווח ובסוף הוא מפוטר.
יפעת שאשא ביטון: את יודעת שבסוף אסור לפגוע, הם פשוט לא פוגעים, הם יזיזו אותו הצידה בצורה הכי חוקית.
<אליאב בטיטו: זה בדרך כלל מזכיר אימהות שהן בהיריון ואז המעסיק פוגע בהן.
<אליאב בטיטו: השאלה היא אם לגבי בני נוער יש דרך לאכוף את זה.
<אילון גולדשטיין: הקושי שאתה מתאר זה קושי אינהרנטי אצל כלל העובדים.
<אילון גולדשטיין: כל עובד חושש למקום עבודתו ברגע שהוא מתלונן.
<אילון גולדשטיין: בגלל זה אפשר להגיש תלונה בצורה אנונימית לחלוטין ובעצם מבחינת העובד זה יגמר בזה.
<אילון גולדשטיין: זאת אומרת, הוא מגיש תלונה, להתראות ואז יום אחד יגיעו.
<אילון גולדשטיין: אגף המודיעין שלנו יבדוק את הסיפור ופתאום יום אחד - - -
<מאיר נח: מה זה אומר יום אחד?
<מאיר נח: נניח שלא למחרת, אבל - -
<אילון גולדשטיין: לא למחרת, אבל בטווח זמן קרוב.
<אילון גולדשטיין: כאילו, זה לא שהוא ייתן ואנחנו נבוא שנה אחר כך כשהוא כבר לא יהיה שם.
<אילון גולדשטיין: הוא יגיש את התלונה ובוקר בהיר אחד יגיעו פקחים של משרד הכלכלה כבקורת שגרתית למעסיק.
<אילון גולדשטיין: למעסיק לא יהיה בכלל מושג, מבחינתו הוא יחשוב שפשוט עברנו ברחוב ונכנסנו.
<אילון גולדשטיין: כך בעצם אנחנו אמורים להגן על בני נוער כמו גם על כל עובד.
<אילון גולדשטיין: זאת אומרת, זה מנגנון שקיים אצל כל עובד.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ניתן דגש על הסיפור הזה.
יפעת שאשא ביטון: במסגרת מה שאנחנו נעשה כאן ננסה גם לגבש דרך התייעלות בסיפור הזה, לראות איך אנחנו מגנים עליכם מצד אחד ומצד שני - - -
<אליאב בטיטו: אנחנו נשמח תמיד לשתף פעולה.
<אליאב בטיטו: אני ממש מתנצל שאנחנו קמים.
<אליאב בטיטו: תודה רבה ואנחנו נתעדכן בהמשך.
יפעת שאשא ביטון: תשמור מקום לחבר הכנסת אורי מקלב.
<יוסי עמרם: גברתי היושבת ראש, אני אומר לו משפט אחד לפני שהוא הולך.
<יוסי עמרם: יש משטרת בני נוער.
<יוסי עמרם: במשטרה יש מתנדבים גם סמויים וגם גלויים.
<יוסי עמרם: השיתוף הפעולה עם יחידות הנוער, אני מדבר כאיש ביטחון בעברי וכאיש משטרה ולא רק שאני פעיל חברתי ומשפטן משקיף כאן, שיתוף הפעולה איתם זה מביא לכם פירות.
<יוסי עמרם: כך אתם יכולים להעניש את המעסיק שעושה לכם בעיות מבלי שהוא ירגיש מאיפה זה בא.
<יוסי עמרם: כמו שמענישים עבריין סמים ובכל תחום אחר, בכל מקום כשמישהו מטריד בבניין ומוכר סמים או מבצע עבודות בלתי חוקיות קוראים למשטרה.
<יוסי עמרם: המשטרה עושה את הבילוש ועושה את העבודה שלה מבלי שידעו בבניין מי דיווח.
<יוסי עמרם: זו לא הלשנה, זה שמירה על החוק, זו אזרחות טובה.
<יוסי עמרם: תתחילו ללמוד שזו אזרחות טובה ושמירה על החוק.
<אליאב בטיטו: תודה רבה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה אליאב.
אורי מקלב: תודה גברתי היושבת בראש.
אורי מקלב: אני לא יכול להתייחס לנושא הדיון של שמירה, פיקוח ואכיפה על עבודת נוער מבלי שאני אתייחס לדיון שהיה במליאת הכנסת, אני לא יודע אם אחרים התייחסו לזה, בנושא החוק שלך להורדת גיל העבודה.
אורי מקלב: <קריאה: > בקיץ.
אורי מקלב: בקיץ.
אורי מקלב: בוודאי בקיץ.
אורי מקלב: כאן כתוב שבפרט בקיץ.
אורי מקלב: יכול להיות שהקיץ בפרט, אני מתייחס לקיץ.
אורי מקלב: אני חושב שאם מישהו רוצה לקחת דיון סוער, לקרוא לזה דיון סוער, לראות שכל כולו היה פופוליזם אמתי ולא ענייני.
אורי מקלב: לטעון על הורדת גיל העבודה שזו עבודות בו בזמן, התעמרות בילדים בו בזמן כשהפוך, הוא לתת הגנה.
אורי מקלב: החוק הזה בא לתת הגנה.
אורי מקלב: אני רואה את זה גם על האכיפה.
אורי מקלב: אני באופן אישי, אני לא אומר סיעתי, מה שאומרת הסיעה אפשר לשקול, אני ממילא תומך בהצעת החוק הזאת.
אורי מקלב: מכוון שאנשים מחברים ביחד בין עבודת בני נוער ושמירה על זכויותיו.
אורי מקלב: דהיינו, כדי למנוע פגיעה בו אנחנו לא רוצים לתת לו לעבוד ולא כך הדבר.
אורי מקלב: העבודה היא ערך בפני עצמה, במקביל צריך לתת את ההגנה שצריך לתת לילד, זו חובה.
אורי מקלב: היא חובה, אבל לא פחות גם לתת את האפשרות לעבוד.
אורי מקלב: אני חושב שקודם כל העבודה היא ערך, היא ערך בפני עצמו ולא רק בגלל הכסף.
אורי מקלב: זה חלק מחנך, זה חלק טבעי שצריך להיות לבנאדם מבלי שאני מגיע לאלטרנטיבה.
אורי מקלב: מה האלטרנטיבה של אותו ילד או נער, איך נקרא לזה, באיזה מקום זה השעמום, זה הבילוי, זו הבטלה שהיא אם כל חטאת בעיניי.
אורי מקלב: לכן, מעבר לזה שהאלטרנטיבה גרועה יותר, פעם אחת אני מדבר.
אורי מקלב: פעם שנייה האלטרנטיבה גרועה יותר.
אורי מקלב: צריך לתת את כל ההגנה לנוער שעובד וזה בצורת: תקנות, הגבלות, פיקוח, שמירה על זכויות, למנוע ניצול – את כל זה צריך לתת וצריך באמת לחוקק ולהקפיד על כך.
אורי מקלב: הניסיון למנוע את העבודה ולקרוא לזה עבדות וניצול, לדעתי זה פופוליזם אמתי דבר שעושה רק רע לבני הנוער.
אורי מקלב: לא לתת לעבוד, בעצם אנחנו פוגעים באפשרות הזאת.
אורי מקלב: החלק של העבודה הוא גם חוויתי, הוא לא לכולם הוא לא עבדות, לא לכולם זה קושי.
אורי מקלב: העבודה עצמה היא חלק שממלא אותו בסיפוק ובעשייה ואיזו זכות יש לנו לקחת את זה.
אורי מקלב: למה אנחנו מדברים על הורדה, למה מה שהיה פעם נכון אנחנו צריכים לשנות את זה?
אורי מקלב: כאן אנחנו יודעים שהסיבה שהגבלנו את הגיל היא מכמה סיבות.
אורי מקלב: יש סיבה מרכזית שהיא, כשאדם בגיל צעיר, הוא לא יודע לשמור על הזכויות שלו, אין לו מודעות, שיקול הדעת שלו, אפשר לנצל אותו אפילו מבלי בכלל שהוא מודע לניצול.
אורי מקלב: אנחנו נמצאים היום בדור אחר, הדור הצעיר הוא הקדמה והטכנולוגיה גם קידמה אותו בעניין הזה.
אורי מקלב: הוא יודע הרבה יותר את הזכויות שלו, הוא יודע בכלל הרבה יותר.
אורי מקלב: זכויות התלמיד זה אחד הדברים שכל ילד יודע לנפנף בזכויות התלמיד.
אורי מקלב: אז מה, כאן הוא לא יודע על זכויות של נוער, גם את זה הוא צריך לדעת.
אורי מקלב: יש לו גישה קלה מאוד לכל הזכויות האלה.
אורי מקלב: אנחנו נותנים לו מספיק את ההבנה שהוא יכול מבלי שאנחנו נותנים, הוא ידע שיש לו את זה.
אורי מקלב: מכיוון שהיום בני נוער וילדים חשופים לזה הרבה יותר מהר אז ממילא אנחנו יכולים גם להוריד את הגיל.
אורי מקלב: אני חושב שאני רוצה לחזק את ידייך בעניין הזה ולא באמת להתרשם, עמדת בכבוד, באמת בכבוד כי בכל אופן את לא חברת כנסת ותיקה פה.
אורי מקלב: עמדת בכבוד על דוכן הנאומים עם מתקפה רבתית.
אורי מקלב: מי שייקח היום את דברי הכנסת, וייקח ויסנן את הדברים, אנשים או שלא ידעו או שעשו את עצמם שהם לא יודעים.
אורי מקלב: וכי ביקשת להוריד את גיל העבודה בלי שום הגנות, בלי שום דבר?
אורי מקלב: הפוך, את מצד אחד ביקשת להוריד ומצד אחד החוק גם נותן הגנות ואת כל מה שצריך, את התמיכות בעניין הזה.
אורי מקלב: יוסי אתה, אני מבין שהחוק הזה כתוב שזה היה, לא יודע אם, ביוזמתך, תמיכתך בדברים האלה.
יפעת שאשא ביטון: ביוזמתו.
אורי מקלב: אני חושב שאנחנו צריכים אתכם בעניין הזה.
אורי מקלב: אתה עדיין נשארת פה בכנסת.
אורי מקלב: אני לוקח אותך כמקום מקצועי שדואג לילד והגנה לילד.
אורי מקלב: אני גם חושב שצריך לצאת בהגנה מסוימת, רק בפעם הבאה יבוא לידי ביטוי שאתה עומד מאחורי זה, זה נבלע.
אורי מקלב: אני ידעתי שאתה עומד מאחורי זה, אבל - - -
<יצחק קדמן: אפילו ראש הממשלה אמר שאני עומד מאחורי זה.
יפעת שאשא ביטון: אבל היה שם איזה מסך כזה שהיה קשה לחדור אותו.
אורי מקלב: היה צריך להגיע לאיזו פשרה או משהו, אבל צריך לתת הגנה לדבר הזה.
אורי מקלב: זה להגנה על זכויות הילד, זה מקום לטובת הילד ולא למקום השני.
אורי מקלב: את לא מייצגת מעסיקים או אנשים שהם רוצים את האפשרות לקבל כוח אדם זול, לא משם באת, לא משם החוק הזה מגיע.
אורי מקלב: כל הדיון בעניין הזה, אנחנו צריכים כי גם זכויות הילד.
אורי מקלב: לעבוד על הזכויות יחד עם הגנות נכונות שיש לתת לו.
יפעת שאשא ביטון: לגמרי, זו חובה אמתית שמוטלת עלינו.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לפנות למשרד החינוך, איתן.
יפעת שאשא ביטון: היי, לשמוע ממך, אין שאלה שבסוף הדיון, אני כבר קצת מקדימה את המאוחר, אני אפנה למשרד החינוך כדי שתבנה איזו תכנית משותפת יחד עם משרד הכלכלה להסברה בבתי הספר.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שבתי הספר הם פלטפורמה מצוינת, אתה מגיע לכל התלמידים, זה משהו שאתה יכול לעשות אותו תהליכי.
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לדעת מה אתם עושים כבר עכשיו.
<איתן טימן: שלום וברכה.
<איתן טימן: קודם כל, בדיון מקדים שקיימנו לקראת היום, קודם כל אנחנו מברכים על הדיון המקדמי.
<איתן טימן: הרבה מאוד פעמים בוועדה הזאת זה עולה.
<איתן טימן: יש כמה דברים בבסיס שלא קודמו, יכול להיות שצריך פה יותר החלטה של שרים.
<איתן טימן: למשל, מערך העבודה בין משרד הכלכלה לבין משרד החינוך שבעבר היה ברמה הרבה יותר גבוהה ירד מאוד.
<איתן טימן: כלומר, בעבר היינו מקבלים מהם חומרים, בעבר המפקחים שלהם עזרו לנו, גם ההסברה, זה די נעלם.
<איתן טימן: כלומר, הקשר היום בין המשרדים כמעט ולא קיים וזה פוגם כי בסופו של דבר חוברת הזכויות היא שלהם, היא לא שלנו.
<איתן טימן: אנחנו יותר נעזרים בנוער העובד שזה חלק אינטגרלי מאיתנו, לעשות את מערך ההסברה בבתי הספר כשהמשרד, לכאורה, אמון על זה, זה לא קיים.
<איתן טימן: אנחנו רואים מנתוני השטח, יש לנו את מחלקות הנוער שכל הנוער עובר דרכם.
<איתן טימן: הם אמרו לי שני משפטים: אחת, מדובר על עבדות מודרנית, ובמיעוטים אנרכיה גדולה.
<איתן טימן: כלומר, המצב הוא מאוד חמור בנתונים שזורמים אלינו.
<איתן טימן: מתברר שרמת האכיפה במדינה היא מאוד נמוכה, המדינה לא שמה הרבה מפקחים.
<איתן טימן: יש פה גם משהו שציינו, עולם המעסיקים זה עולם שיודע לנצל את הבטן הרכה שנקראת נער.
<איתן טימן: בפריפריה גם גילנו שהפער בין ההיצע לביקוש הולך וגדל, ככל שהפער גדל הנער מתפשר כי אין לו בררה ואז הוא לא מתלונן, לכן דווקא מה שעושים פה זו עבודה טובה.
<איתן טימן: אנחנו עושים כמה דברים.
<איתן טימן: אחת, אנחנו לקראת פסח תמיד מוצאים על סדר היום של המשרד, זה אומר שלקראת החופש אנחנו שמים על סדר היום כדי לייצר שיח ציבורי בבתי הספר, בשיעורי החברה, נושא שאנחנו מעוניינים שיוצף לבני הנוער.
<איתן טימן: אנחנו כל שנה מוציאים על סדר היום את נושא הקיץ ושמים את הדגש על הדברים האלה, מבקשים גם חומרים מהנוער העובד כדי להעביר, שהילדים יבינו את זכויותיהם ויערכו נכון.
<איתן טימן: אין תכנית מערכתית, את זה אמרתי לך נקודתית - - -
יפעת שאשא ביטון: כלומר, בסוף זה וולונטרי, זה בית ספר שמוכן לקחת ולאמץ את זה - -
<איתן טימן: לא.
<איתן טימן: יש חוזר מנכ"ל שמחייב פעילות לקראת הקיץ: ביטחון, בטיחות, נושא עבודה ונושא הפנאי, כי אנחנו מממנים את אתרי נוער בישראל.
<איתן טימן: בקיץ אנחנו מאוד דומיננטיים דרך מנהל חברה ונוער כי זה מהות קיום המערכת.
<איתן טימן: למשרד יש חוזרי מנכ"ל וכדומה.
<איתן טימן: אני אומר שמה שיותר בעייתי, השוק הזה מאוד פרוץ.
<איתן טימן: המקום היחיד שאנחנו לכאורה הבעלות זה הקייטנות.
<איתן טימן: "חוק הקייטנות" הוא אצלי, זה אומר שאני יכול להגיד ששם בין 15-20 אלף בני נוער שעובדים מקבלים את מה שהחוק אומר, כי אנחנו לא מאשרים את הקייטנה אם לא.
<איתן טימן: כלומר, כחלק מתנאי סף לאישור קייטנה בודקים את נושא השכר, ושם יותר קל לנו.
<איתן טימן: חוץ מהשוק הזה, כי המדינה שולטת ושם יש פקחים, שם יחסית המדינה שמה הרבה מאוד.
<איתן טימן: היא לקחה את כל מערך הפיקוח של הטיולים ושמה אותו בקייטנות.
<איתן טימן: אנחנו היום מגיעים, בקיץ בין 60%-80% ביקורים בקייטנות ואנחנו בודקים.
<איתן טימן: חוץ מהנושא הזה אין לנו שום מושג בדברים האלה.
<איתן טימן: הדבר שאתם כן העלאתם וגם לנו זה חוזר, זה שבני נוער מתלוננים שיש פער בנושא מוסר התשלומים בין הבחירות הארציות למקומיות.
<איתן טימן: הרבה פונים אלינו למחלקות הנוער שבבחירות מקומיות זו אנרכיה גדולה.
<איתן טימן: נעלמים מהמערכות, כי זה סייעות רבות.
<איתן טימן: שם באמת צריך לעשות הרבה יותר הסברה דרך השלטון המקומי - -
יפעת שאשא ביטון: חד-פעמיות.
<איתן טימן: בדיוק, ושם הרבה בני נוער, אנחנו לא הכתובת, אנחנו רק רואים את הדברים האלה.
<איתן טימן: מה שאני מציע פה לוועדה, תראו, יש מושג שנקרא - - -
יפעת שאשא ביטון: סליחה, ברשותך רק כדי להבין ובמאמר מוסגר.
יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו יודעים על נוער שעובד במפלגה מסוימת, לא משנה ואפילו שהיא מתפרקת ביום שאחרי, אין לנו את הכלים בעצם לכפות עליהן?
יפעת שאשא ביטון: בכל זאת הן היו גוף מעסיק גם אם היום לא.
יפעת שאשא ביטון: אין לנו את הכלים לכפות עליהן את התשלום לנוער?
<יצחק קדמן: אפשר להגיש תביעה נגדן.
יפעת שאשא ביטון: כמה ילדים בעצם ילכו להליך משפטי שהוא עצמו - - -
<שרית אולשביץ: יש ילדים שבאים אלינו, אבל גם כשמקבלים פסק דין זה לא אומר בהכרח שמישהו יממש את פסק הדין הזה.
<שרית אולשביץ: זאת אומרת, אם הקופה של אותה מפלגה ריקה - - -
יפעת שאשא ביטון: גם אם מדובר במועמדים ברשימות של מועמד עצמאי שאנחנו יודעים שזו אחריות של הבנאדם, אין שום דרך?
<שרית אולשביץ: לעשות הרמת מסך ולהפוך אותו, את הבנאדם, הרי הבנאדם נעזר בכסות של מהפלגה.
<שרית אולשביץ: את תובעת את המפלגה, לא את הבנאדם הפרטי.
<איתן טימן: יש לי שתי הצעות.
<איתן טימן: הצעה אחת שהצענו גם לשלטון המקומי והצענו את זה עם האגודה למחלקות הנוער.
<איתן טימן: כמו שמשרד החינוך פותח ב-15 באוגוסט את פתיחת השנה ברוב עם והדר עם כל העולם, לפתוח ב-15 ביוני את אירועי קיץ ישראל, משרד החינוך יחד עם כל השותפים.
<איתן טימן: אנחנו בקיץ מפעילים למעלה מיליון בני נוער או ילדים בישראל.
<איתן טימן: פתיחת מפעלי קיץ בישראל עם תנועות, עם ארגונים, עם רשויות זה כמעט פואמה של פתיחת שנת לימודים.
<איתן טימן: שם גם אפשר להביא את זה בעוצמה אדירה.
<איתן טימן: מהשנה זה יהיה בין שר החינוך - - -
יפעת שאשא ביטון: אתה בעצם מדבר על בית הספר של הקיץ?
<איתן טימן: לא רק זה, כל מפעלי הקיץ בישראל: בית הספר של הקיץ, מפעל הקייטנות, המחנות, הסמינרים, שוק העבודה.
<איתן טימן: מדובר שמערכת החינוך לא נסגרת היום.
<איתן טימן: אמרנו לשר לפתוח פעמיים, פעם אתה פותח את השנה ופעם אחת אתה פותח את הקיץ יחד עם ביבס מהשלטון המקומי ומרכז המועצות האזוריות.
<איתן טימן: זה תופס עור וגידים כל השנה הקרובה.
<איתן טימן: שם זה באמת קרקע פורייה לשים זרקור ענק גם לנושאים האלה, כי זה כבר תקשורת.
<איתן טימן: כל אלה ששותפים לא באים רק בשביל הכותרת, ישימו יותר בדברים האלה.
<איתן טימן: הדבר הנוסף, אני אומר - - -
יפעת שאשא ביטון: וזה אתה מדבר, על ה-15 ביוני - - -
<איתן טימן: זה עדיין לא סגור.
<איתן טימן: אני אומר בתחילת יוני בגלל שביולי מתחיל המערך לעבוד.
יפעת שאשא ביטון: זהו, כי על אני מי שאני חושבת זה בעצם על אותם בני נוער שלא מגיעים למפעלי קיץ, לצורך העניין, אלא הם הולכים לתעסוקה חופשית, לגביהם הייתי רוצה לעלות את המודעות.
<איתן טימן: נכון, אבל אני מדבר לעלות המודעות.
<איתן טימן: הדבר הנוסף שצריכים לדעת, יש היום שני כלים שהם חינוכיים.
<איתן טימן: אחת, יש את שעת הליבה של המחנך.
<איתן טימן: למעשה זו תורת החינוך החברתי הבית ספרי שאין לזה אזכור כרגע, לכל הנושא של קיץ ועבודה.
<איתן טימן: אפשר לבדוק איך מכניסים בתכנית תרבותית ובשעות האלה.
<איתן טימן: מחר אנחנו גומרים להשלים את הליבה הרשותית של מחלקות הנוער, שהיא החינוך הבלתי פורמאלי על כלל הרשות.
<איתן טימן: שם אני עומד, בעקבות הדיונים פה להמליץ להכניס פרק בנושא הזה.
<איתן טימן: אלו אמירות שברגע שאתה מלמד ומעביר אותם לכל סוכני האמצע שהם: מדריכים, מורים, מנהלים, רכזים, מדרכי חבורות וכדומה, אוטומטית אתה מייצר גם שיח שהרבה יותר נותן לנער כתובות נוספות, ואז אתה יכול לייצר.
<איתן טימן: צריכים לדעת שהרב מאוד בני נוער פה מעדיפים לספוג ולא להעביר בגלל הבירוקרטיה האדירה וגם בגלל חוסר האמונה שיצא משהו מזה.
יפעת שאשא ביטון: קיי, ואת זה אנחנו צריכים לשנות.
יפעת שאשא ביטון: לבנות מחדש את האמון ובעיקר של בני הנוער.
יפעת שאשא ביטון: מעניין.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה איתן.
יפעת שאשא ביטון: המרכז לשלטון מקומי, הדר.
<הדר אליהו: אני לא אחזור על הדברים שנאמרו פה ובטח על מה שאיתן ציין, שבאמת בחלק מהדברים עתיד להיות שיתוף פעולה בין מנהל חברה ונוער לבין השלטון המקומי.
<הדר אליהו: אני כן הייתי רוצה לומר כמה דברים שעלו לי בזמן שאנשים דיברו.
<הדר אליהו: קודם כל ברור לי שאין מנגנון, תקנו אותי אם אני טועה, אין מנגנון מוסדר שהוא רלוונטי לכל בני הנוער שיש להם בעיה.
<הדר אליהו: לא כל בני הנוער נמצאים בתנועות הנוער באשר הן.
<הדר אליהו: זה מתקשר לאמירה שלכם מקודם שיש בני נוער שאכן עובדים באותן פעילות באשר הן, ומצד שני יש הרבה שעובדים במכולת השכונתית וזה יכול לקרות גם שם.
<הדר אליהו: אנחנו בכלל מדברים פה על איזו הוויה קהילתית שאולי צריך דווקא במקום של בניית חוסן קהילתי של מה יצא לי מזה.
<הדר אליהו: אני בעל העסק בתוך היישוב, בתוך העיר, בתוך השכונה, איך אני תורם לחוסן הקהילתי.
<הדר אליהו: אני מאמינה שזה ממש כך.
<הדר אליהו: אם אני מעסיק בני נוער אז הוא לא ישב אחר הצהריים בגינה, שבעיר שאולי אני גר - - -
יפעת שאשא ביטון: אחר הצהריים זה יופי, רק בלילה הוא יצטרך לישון כדי לקום למחרת בבוקר.
<הדר אליהו: את צודקת בהחלט.
<הדר אליהו: זאת אומרת, צריך להיות פה איזה מנגנון של רווח קהילתי.
<הדר אליהו: אם יורשה, הרשות, משרד החינוך רואים בדבר הזה אמצעי לשינוי קהילתי מהותי מעבר לעניין ההעסקה עצמו ,ואז דרך זה להגיע נשכרים לטובת כל מה שקשור לזכויות העובד.
<הדר אליהו: עיקר העבודה, אני באמת אומרת את זה באמירה מאוד מאוד גדולה, הרשויות המקומיות שאם היא מפעילה ירידי תעסוקה לנוער כמובן באמצעות יחידות הנוער, לרוב גם מעמידים שם דוכן של לשכת התעסוקה עם מידע.
<הדר אליהו: שוב, זה דבר שהוא מאוד חשוב, אבל מי שמגיע מקבל את הפנקס - - -
יפעת שאשא ביטון: נכון, זה וולונטרי.
<הדר אליהו: כל הזמן אנחנו נמצאים במקום הזה שהמידע הוא על פניו נגיש, אבל הוא לא באמת נגיש ולא לכל האוכלוסיות.
<הדר אליהו: שוב, כי יש בני נוער שלא נמצאים בקונצנזוס המוכר לנו, נקרא לנו, שעובדים במקומות הגדולים, שעובדים ברשתות גדולות ומה שזה לא יהיה, וככה הם נופלים בין הכיסאות.
<הדר אליהו: אני חושבת ששם הבעיות הגדולות, כי ברשתות גדולות אני מאמינה שזה קורה, אבל אני מקווה שהם יותר יקפידו.
<הדר אליהו: רשויות מקומיות, אני לא מכירה את כולן, אבל מי מהן שמעסיקה בני נוער במהלך שיפוצי קיץ במערכת החינוך הן מאוד מקפידות ועל אחת כמה וכמה וכדומה.
יפעת שאשא ביטון: תוך כדי שאת מדברת יש לי רעיון, אני מקווה שאתם רושמים את הדברים כי תצאו מפה עם שיעורי בית, אז שיהיה לכם כמה טיפים.
יפעת שאשא ביטון: אני לגמרי מסכימה שעם כל זה שאנחנו רוצים לנגיש, הדרך שאנחנו עושים, לצורך העניין, אנחנו לא נכנסים למערכת החינוך וגם לא תמיד כולם נמצאים בכיתה וגם לא תמיד כולם מתעניינים, לא כולם חושבים שהם יעבדו.
יפעת שאשא ביטון: לצורך העניין יש הרבה לאווים בתוך הסיפור והזה והרבה ספקות.
יפעת שאשא ביטון: השאלה כל הזמן, איך אנחנו ממקסמים את ההגעה שלנו לבני הנוער.
יפעת שאשא ביטון: עלה לי רעיון, אם בעצם אנחנו נעשה את זה בשיתוף עם השלטון המקומי באופן כזה שכל בית אב שיש בו ילדים מתבגרים, לצורך העניין אנחנו יכולים לדעת את זה כי יודעים בעצם מי תלמידי התיכון באותו ישוב, יקבל אגרת שבעצם מסבירה את התנאים ואת הזכויות של נוער עובד.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יוצרים איזו מדרגה, יוצרים איזה שלב ומגיעים לכל בית.
יפעת שאשא ביטון: את יודעת, גם אם הוא מסתכל ומעיין, בסופו של דבר איפשהו זה ייתפס ואז גם ההורים נחשפים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מרווחים ככה גם את ההורים וגם את הילדים בסיפור הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני רציתי קודם לשאול אותך שאלה- - -
<איתן טימן: אפשר דרך ארנונה, כולם פותחים את זה.
<איתן טימן: הוא לא יכול להיות אדיש, יש חלוקה מסודרת - - -
יפעת שאשא ביטון: מעולה.
<איתן טימן: עושים התקשרות עם קבלן ואז עושים את זה חודש לפני.
<הדר אליהו: מצד שני, הרבה מאוד - - -
<הדר אליהו: זה צריך להיות גם וגם כי הרבה דברים הופכים דיגיטליים היום וגם התשלומים - - -
יפעת שאשא ביטון: אפשר גם וגם.
יפעת שאשא ביטון: אם הם יראו שזה מגיע מכמה ערוצים הם ייתנו לזה בעצם את הדגש שצריך.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה רעיון מצוין.
יפעת שאשא ביטון: היום זה גם לא עולה הון כסף, זה משהו שהוא בהחלט ישים ואני חושבת שצריך לכתוב את זה.
<הדר אליהו: מצד שני, הכתובות גם נמצאות, להבנתי ואני חלילה מעבירה אחריות או משהו כזה, גם באמצעות בתי ספר.
יפעת שאשא ביטון: את מקסימום מוסיפה אותם לרשימת התפוצה, את יודעת.
<הדר אליהו: נכון.
<הדר אליהו: רשימת התלמידים בתיכון אחד או ב-15 תיכונים בעיר בסך הכול בעיר גדולה, וזה לא משנה, בעצם זה אותו דברור בין אם זה בית הספר או הרשות.
<יצחק קדמן: זה לא נורא אם הם יקבלו את זה פעמיים.
יפעת שאשא ביטון: בואו ניקח בחשבון - - -
<הדר אליהו: זה לא יציק, זה משהו פתיר.
<שרית אולשביץ: היה פעם שמשרד החינוך העביר דרך התעודות בכל התיכוניים בארץ.
יפעת שאשא ביטון: אני לא הייתי רוצה שזה יגיע לתעודה.
יפעת שאשא ביטון: אני בכוונה אומרת שזה יגיע לתיבת הדואר.
יפעת שאשא ביטון: בכוונה אני רוצה שזה יגיע לבתים כדי שגם ההורים יחשפו לזה.
יפעת שאשא ביטון: אם זה מגיע מכמה מקומות זה מקבל גם את הדגש הראוי כי מבינים שיש פה סיפור רציני.
יפעת שאשא ביטון: העניין של בתי הספר הוא חשוב, הוא נכון, אפשר להיעזר גם בו אלא שלא כל בני היישוב, אה, אז הם מקבלים את זה מבית הספר שבו הם לומדים.
יפעת שאשא ביטון: זה רעיון ששווה לחשוב עליו ולראות את ההיתכנות בכל אחד מהמקרים.
<הדר אליהו: יש פה גם איזושהי אמירה, שאם נחבר את ההורים מהמקום שמשהו קורה בבית הספר, שיש שיעורי חינוך בנושא הזה אז שתדע, יכול להיות שהבן שלך לא סיפר לך, אבל זה מה שקורה בבית הספר - - -
יפעת שאשא ביטון: מערכת החינוך, נשמע ישים ואפשרי.
<איתן טימן: אפשר לעשות היום.
<איתן טימן: יש עכשיו תכנית של המשרד "מעורבות חברתית והתפתחות אישית".
<איתן טימן: אני אומר שמספיק שבני הנוער, אני הייתי אומר את זה למועצה כי אני עובד איתם, היו מקימים כמו קדמן כזה.
<איתן טימן: כמה בני נוער שהולכים להיות ניצבים בית ספרית לנושאים האלה.
<איתן טימן: הרי כל הנושא של השר היה ליצור אקטיביזם חברתי, לא התנדבות.
<איתן טימן: התנדבות יש יותר מדי, אין לנו בעיה.
<איתן טימן: האקטיביזם הישראלי מאוד נמוך יחסית לעולם.
<איתן טימן: כל הרעיון הוא להיאבק על זכויות התלמיד ואין יותר טוב מזה.
<איתן טימן: אפשר לפתח את זה בתוך הספר, שיקומו בני נוער שזה נוגע אליהם והם יהיו חבורה.
<איתן טימן: אפשר להתחבר לנוער העובד שייתנו להם את ההשתלמויות וכדומה, ואז יהיה להם עוד כתובת משלהם בתוך עצמם.
<איתן טימן: בתוך עצמם הם מדברים הרבה יותר מאשר מולנו - - -
יפעת שאשא ביטון: נכון, דרך מועצות התלמידים בעצם.
<איתן טימן: בדיוק.
<איתן טימן: את זה רשמתי - - -
<הדר אליהו: אפשר אפילו שזה יהיה חלק מתעודת בגרות חברתית של קבוצה שתבחר לנהל את העניין הזה.
<איתן טימן: אנחנו נכיר להם בזה, אין בעיה.
יפעת שאשא ביטון: פנים בית ספרית זה רעיון יפה.
יפעת שאשא ביטון: רעיון יפה, צריך באמת לראות איך מיישמים אותו.
יפעת שאשא ביטון: ברשותך, אני רוצה רגע לחזור לשאלה, הפרעתי לך קצת קודם, מבחינת השלטון המקומי האפשרות שפקחים יישוביים, הרי יש לנו את משרדי הרישוי, נכון?
יפעת שאשא ביטון: לא משרד הרישוי, מחלקת רישוי - - -
<הדר אליהו: פיקוח עירוני.
יפעת שאשא ביטון: בכל אחד מהיישובים.
יפעת שאשא ביטון: אני לא לוקחת את זה לפיקוח כי לא בכל המקומות זה מוסדר.
יפעת שאשא ביטון: עד כמה הם יכולים לעזור לסיפור הזה במהלך חודשי הקיץ, יותר לסייר, יותר להיכנס לבתי עסק לראות מי עובד שם.
יפעת שאשא ביטון: כשפוגשים בני נוער בעצם לשאול, הרי הם ממילא נמצאים בתוך המרחב העירוני, אז שבקיץ זה יהיה הדגש.
יפעת שאשא ביטון: זה חודשיים בסך הכול - - -
<הדר אליהו: ברמה העקרונית זה לא בתכולת העבודה שלהם.
<הדר אליהו: פה אנחנו בעצם - - -