GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: בעצם צריך לדבר כדי לגייס את השלטון המקומי בהיבט הזה?
<הדר אליהו: תראי, זו עבודה שצריכה להיעשות בדרגים גבוהים יותר.
<הדר אליהו: בעצם כשבאים באיזו פנייה לראשי הרשויות: 'נכון זה לא בתכולת העבודה, אבל בואו ננקוט באיזו אחריות - - -
יפעת שאשא ביטון: על הילדים שלנו.
יפעת שאשא ביטון: כל רשות והילדים שלה.
<יצחק קדמן: יש פה גם בעיות משפטיות של האצלת סמכות - - -
<איתן טימן: והצגת מסמכים.
<איתן טימן: דרך אגב, בזמנו הרחיבו להם את הנושא 'אדום לבן'.
<איתן טימן: כלומר, עשו הרחבה לפקחים העירוניים על משטרת ישראל.
<איתן טימן: משטרת ישראל אמרה: 'אנחנו לא יכולים לאכוף את 'האדום לבן'.
<איתן טימן: אין לנו מספיק שוטרים.
<איתן טימן: העבירו בהחלטת, נדמה ששר הפנים זכאי בסמכותו - - -
יפעת שאשא ביטון: אפילו לא לאכוף.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת ברמה שהוא יכול לתת דוח, אבל כמו שהנוער העובד לצורך העניין מעביר דיווחים למשרד הכלכלה, אז מתוך האחריות של מבוגר אחראי לצורך העניין ביישוב.
יפעת שאשא ביטון: שהפקחים העירוניים יסתובבו ואם הם מזהים משהו שהוא נראה חריג, או לא כשר או דורש בדיקה או מוטל בספק, פשוט הוא מדווח למשרד הכלכלה ומשרד הכלכלה עושה את הבדיקה.
יפעת שאשא ביטון: תחשבו על זה.
יפעת שאשא ביטון: קחו את זה כמשהו - - -
<הדר אליהו: מבחינתי המאקרו, האבא נקרא לזה, זה משרד הפנים שמדבר על תכולת התפקיד של הפקחים באשר הם, או מי שלא יהיה - - -
יפעת שאשא ביטון: אם נחליט שזה משהו שהוא ישים ושאנחנו רוצים ללכת לכוון שלו, אז למפגשים הבאים אנחנו נזמן אותם ונשמע את ההתייחסות שלהם.
יפעת שאשא ביטון: בעצם אם את אומרת שזה משרד הפנים.
<הדר אליהו: ככל שאני מבינה, כן.
<הדר אליהו: אני חושבת שאם אנחנו עושים מהלך שכזה, אנחנו לא יכולים להישען על מקומו הטוב, רצונו, מנהיגותו של ראש עיר זה או אחר, כי זה חשוב לו, כי זה - - -
יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו הולכים אנחנו הולכים למהלך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יוצאים מכאן עם תכנית שהיא ברורה לכולם וכולם מחויבים לה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נבנה אותה בצורה שהיא לא וולונטרית כי אני לא רוצים להישאר במקום הוולונטרי.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה הדר.
יפעת שאשא ביטון: דפנה, את רוצה להתייחס או פשוט את נהנית מהדיון?
<דפנה רומן: האמת שהמשטרה כן רואה דווקא בחיוב עבודה של בני נוער, כמובן שזה בהתאם לחוק.
<דפנה רומן: כמו שציינתי בדיונים הקודמים, בעצם האכיפה היא לא בתחום של המשטרה למרות שאנחנו אמרנו נשתלב באיזו קבוצת עבודה לראות איפה אנחנו כן יכולים לתרום.
<דפנה רומן: אני חושבת שהעניין של ההסברה לצד האכיפה הוא מאוד מאוד חשוב וצריך להגיע לכמה שיותר ציבור בין אם זה תלמידים, בין אם זה הורים, בין אם זה הציבור בכללותו.
<דפנה רומן: אני בכלל חשבתי, את יודעת, משהו אפילו בטלוויזיה, משהו כזה להגיע לכמה שיותר אנשים כי יש הרבה חוסר מודעות.
<דפנה רומן: המשטרה קצת משולבת באכיפה פה, אבל אם יש משהו בוועדה הזו כשנשב ושנוכל לתרום, אז כמובן.
יפעת שאשא ביטון: אני חוזרת רגע למשפט הפתיחה, אתם בעצם רואים בחיוב את כל נושא של עבודת הנוער כי אתם מזהים שבמקומות, ככל שיש עבודת נוער בעצם נפגשים בפחות תופעות בעייתיות.
<דפנה רומן: בעצם מה שקורה, הרבה פעמים בני נוער הם משועממים ואין להם מה לעשות, הם נמצאים כל היום בבית, הרבה פעמים זה יכול גם להגיע למצב של, אנחנו רואים יותר בחודשי הקיץ, יותר עבירות של בריונות וקטטות ושימוש יותר באלכוהול ודברים כאלה.
<דפנה רומן: יש אכיפה מוגברת בתחום הזה.
<דפנה רומן: ככל שיש יותר עבודה וקטינים יותר עובדים התופעות האלה פוחתות ולכן אנחנו רואים את זה מאוד בחיוב.
<יצחק קדמן: אמרה פעם ראש מחלקת נוער במשטרת ישראל משפט שאני תמיד מצטט אותו.
<יצחק קדמן: אמרה: 'ככל שאנחנו מעסיקים אותם יותר הם מעסיקים אותנו פחות'.
יפעת שאשא ביטון: גם פה בוועדה זה עלה כמה פעמים.
יפעת שאשא ביטון: זה נכון, בואו נודה על האמת, זה נכון.
יפעת שאשא ביטון: הצטרפה אלינו חברת הכנסת מיכל בירן.
יפעת שאשא ביטון: מיכל את רוצה להתייחס?
מיכל בירן: אני מצטערת שלא יכולתי להיות בכל הדיון.
מיכל בירן: זה יום כזה שיש בו הרבה דיונים במקביל, גם חברת הכנסת שאשא ביטון הייתה בדיון הקודם שבו השתתפתי והזדרזה להגיע לכאן.
מיכל בירן: בכל הרצאה שאני מרצה בפני בני נוער אני מתחילה בשאלה 'מי יצא לו כבר לעבוד'.
מיכל בירן: אני שואלת אותם קצת באיזה עבודות ואז אני שואלת: 'מי חושב שהוא נוצל בעבודתו'.
מיכל בירן: אני שואלת את השאלה הזאת גם מבוגרים ואז אני מספרת לבני הנוער על ההבדל המאוד משמעותי שקורה כל פעם מחדש, כמו על פי ספירלה, שבני נוער חושבים שהם לא נוצלו.
מיכל בירן: אז שאלתי אם הם חושבים שבאמת בני נוער מנוצלים פחות ממבוגרים ושזו הסיבה שכל כך מעט בני נוער מרימים את היד לעומת מבוגרים.
מיכל בירן: כששואלים את זה בישראל אני חושבת ש-90% מהאנשים מרימים את הילד.
מיכל בירן: אנחנו מגיעים ביחד למסקנה שזה קשור גם למודעות וגם לעוד עניין, על זה שבני נוער נוטים לחשוב שאם נוצלת זה מצביע על החולשה שלך ועל משהו לא בסדר שאתה עשית.
מיכל בירן: <קריאה:> פרייר
מיכל בירן: כן, פרייר וחלש.
מיכל בירן: זה דבר שבני נוער מאוד לא אוהבים להודות בו.
מיכל בירן: אני כן מברכת על היוזמה להעלאת המודעות.
מיכל בירן: אני מצטערת שאני לא אוכל להישאר לכל הישיבה, אבל היה חשוב להגיע לרגעים קטנים להגיד שאני מברכת על הדיון, ומה שנקרא 'חיילת שלכם' בעניין ובכל מה שיידרש.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חברת הכנסת מיכל בירן.
יפעת שאשא ביטון: יש לנו מהמשמר החברתי.
יפעת שאשא ביטון: רק תגיד שם לפרוטוקול.
<יוסי עמרם: יוסי עמרם מהמשמר החברתי בכנסת.
<יוסי עמרם: גברתי היושבת ראש הנכבדה, נכבדיי.
<יוסי עמרם: בנוסף לזה שאני משקיף כאן של המשמר החברתי מתוך דאגתי לחברה ולזכויות החברה אני גם פעיל חברתי שנים וגם אחראי על שירות לאזרח באזור מגוריי.
יפעת שאשא ביטון: והוא אם יורשה.
יפעת שאשא ביטון: אזור מגוריך איפה?
<יוסי עמרם: עפולה.
<יוסי עמרם: אני גם בקשר וגם מתנדב בסיירת הורים בעירייה ובמקומות רבים כולל בשיטור הקהלתי, ובקשר עם הקהילה והחברה.
<יוסי עמרם: בשביל זה אני גם אמרתי לבחור לפני שיצא, אני גם מכיר אותו, שעליו לפנות ליחידת נוער במשטרה כאשר יש עבירות פליליות.
<יוסי עמרם: הרבה תלונות אני מקבל במשרדי מהורים רבים שמתלוננים על הטרדות מיניות במקום העבודה כולל אלימות של ממש, אלימות פיסית כלפי ילדיהם.
<יוסי עמרם: הבנים שלהם פוחדים להתלונן במשטרה או להתלונן לגופי נוער בין אם של משרד החינוך, או בכל מקום שאמר האדון הנכבד, מחשש שלא יקבלו את שכרם או שיוציאו עליהם שם רע.
<יוסי עמרם: יגידו שהם סתם מלשינים וסתם ככה.
<יוסי עמרם: כמו שאמרתי לבחור הנכבד, זו לא הלשנה זו אזרחות טובה ושמירה על החוק כאשר אתה מדווח על העבירה.
<יוסי עמרם: אני לדעתי, מרוב ששמענו הרבה פעמים על הרבה מקרים ובמיוחד בקיץ מתלונות רבות של בני נוער שעובדים: במסעדות, במועדונים, בכל מיני מקומות כולל בחתונות.
<יוסי עמרם: אחרי בית ספר במקום ללכת הביתה לעשות שיעורי בית הוא הולך בערב לחתונות להגיש אוכל במלצרות בכל מיני מקומות כולל בשווקים – הם חוששים להתלונן.
<יוסי עמרם: בכל תלונה שידועה למשטרה ולרשויות על כל בעל עסק שהוא נהג באלימות פיסית או שהיו מקרים של הטרדות מיניות או מעשים שהם קשורים במין להעניש אותו בחומרה, צריך גם להעניש אותו כי צריך להעניש אותו וזה יהיה גם שיעור לאחרים.
<יוסי עמרם: לדעתי האישית כאיש חוק שבעברו איש מערכת הביטחון במשטרה, כמו שדורשים מכל בעל עסק שיקבל רישיון עסק, יש מקומות שדורשים מהם תעודת כשרות, אז בבקשה שמשרד הכלכלה הנכבד ידרוש מהם אישור שיביאו מהמשטרה.
<יוסי עמרם: בהרבה מקומות העבודה דורשים מהעובדים אישור, כמו שדורשים מהעובדים להביא אישור מהמשטרה שאין להם עבר פלילי בתחום מין ואלימות, אז שידרשו מכל בעל עסק שרוצה לפתוח עסק ואפילו שקיים.
<יוסי עמרם: מכל עסק שמעסיק בני נוער לדרוש להביא אישור שאין לו עבר פלילי בתחום האלימות ובתחום המין.
<יוסי עמרם: יש הרבה תלונות ואנחנו שומעים על הרבה מקרים כאלה.
<יוסי עמרם: הרבה נערות שעושות הפלה עוד שהן לומדות בבית הספר, שנאנסו או ששכנעו אותן לקיים יחסי מין במקום העבודה שלהן בין אם זה המעסיק או המלצרים שעובדים יחד במלצרות, או אנשים שבאים לבלות במקום שהן עובדות.
<יוסי עמרם: לכן, ממידת הזהירות ותוך דאגתנו לילדים שלנו שהם ההמשכיות שלנו, הם החיילים שלנו לעתיד שישמרו על המדינה שלנו.
<יוסי עמרם: אנחנו מחובתנו גם כהורים, אין הבדל בין הבן שלי שהוא חייל בצבא בשירות סדיר לבת שלי שבעוד שנה הולכת לשרת בצבא לבת שלך ולבת של כל אחד – כולנו משפחה אחת בבית אחד שנקרא המדינה.
<יוסי עמרם: חובתנו לשמור על הילדים שלנו ולא רק להגיד: 'אני עושה, אני עושה' ולחוקק חוקים.
<יוסי עמרם: צריך ליישם את החוקים, צריך להשגיח על הילדים שלנו במקום העבודה.
<יוסי עמרם: כמו אמרה הגברת וכמו שכבודך אמרת לפני כמה דקות, שהפקחים של הרשויות צריכים לעשות סיורים במקום העבודה ולפקח במקומות עבודה על המעסיקים.
<יוסי עמרם: לבדוק אם הם מכבדים את החוקים ואת ההסכמים, כמו שאני אומר וכמו שאני דורש גם כהורה וגם כאזרח, אני דורש שכל בעל עסק שהוא יכבד את החוקים ואת הנהלים שהוא חתם עליהם או לא.
<יוסי עמרם: לראות שהנערים שעובדים במקום העבודה אם הם מנוצלים או לא מנוצלים, יש להם בעיות או לא.
<יוסי עמרם: כמו שהשוטר מסייר - - -
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהנקודה ברורה.
<יוסי עמרם: אני אתן דוגמה פשוטה.
<יוסי עמרם: כשאזרחים רואים שוטרים בשטח הם בטח נזהרים ובטח לא יבצעו עבירות.
<יוסי עמרם: כך גם עם פקחי העבודה של משרד הכלכלה או פקחים של הרשויות המקומיות.
<יוסי עמרם: צריך שיהיה פיקוח, צריך שתהייה אכיפה.
<יוסי עמרם: תודה רבה.
יפעת שאשא ביטון: ברשותך, למשרד הכלכלה שאלה.
יפעת שאשא ביטון: יש דרך לאכוף את זה שמעסיק של בני נוער יצטרך תעודת יושר מה שנקרא, או משהו- - -
<אילון גולדשטיין: אם אנחנו רוצים שמעסיקים יכנסו תחת משטר רישוי, דבר ראשון צריך לומר שמדובר על רגולציה מאוד מאוד גדולה לכלל המשק, זה דבר, אני לא יכול לתת פה עמדה של משרד הכלכלה בנוגע לנטל הרגולטורי הזה.
<אילון גולדשטיין: הכול אפשרי, אפשר.
<אילון גולדשטיין: אני לא יודע אם - - -
יפעת שאשא ביטון: אני שואלת ברמה הריאלית, בכוונה אני לא מפנטזת פה כי אני רוצה שבסוף אנחנו נצא עם תכנית שהיא אמתית ולא רק מה כן אנחנו יכולים ומה לא.
<אילון גולדשטיין: ריאלית, לתפיסתי לא.
<אילון גולדשטיין: צריך גם לזכור שהרבה מעסיקים הם מעסיק במסעדה.
<אילון גולדשטיין: בקיץ הוא לוקח הרבה בני נוער כי זה גם הרבה יותר זול לו, אבל הוא גם מעסיק עובדים רגילים ואז יש לנו מעסיקים מעורבים, זה המון המון בתי עסק ומעסיקים בכלל.
יפעת שאשא ביטון: יש לי שאלה נוספת שגם רציתי קודם לשאול.
יפעת שאשא ביטון: שאלתי ואני מרגישה שלא עד הסוף זה חודד לי.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שלפחות על פי החוק של עבודת בני נוער, בני 14, שר הרווחה רשאי להחליט באילו מקומות מותר להעסיק בני נוער ובאילו לא.
יפעת שאשא ביטון: יש לנו רשימה של מקומות באופן מוסדר שאנחנו יודעים איפה מותר לבני נוער ואיפה לא?
<אילון גולדשטיין: למיטב זכרוני יש תקנות עבודות מסוכנות - - -
יפעת שאשא ביטון: אתה מבין למה חשוב החוק הזה, בעצם זה היה מאפשר לנו לתקן תקנות וזה מה שנעשה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כן נתעקש על הנושא של הורדת הגיל.
<יצחק קדמן: צריך להבדיל, יש - - -
<שרית אולשביץ: אנחנו מאוד נשמח.
יפעת שאשא ביטון: אגב, זה מה שרצינו לעשות בתהליך חקיקה כי זה היה חלק ממה שתיארנו.
<יצחק קדמן: יש בחוק היום תקנות, לא לעניין גיל 14, לעבודות מותרות - -
<שרית אולשביץ: לעבודות אסורות, אבל אין לעבודות קלות.
<יצחק קדמן: יש לנו כבר, קיימים ואפשר לפקח עליהם בחוק.
<יצחק קדמן: נדמה לי שסעיף 2(א) שמדבר על התקופה בקיץ ועל הורדת הגיל בקיץ, שם מעולם לא הותקנו תקנות למרות שכתוב שהשר יתקין תקנות.
יפעת שאשא ביטון: נכון, נכון.
יפעת שאשא ביטון: זה מה שביקשתי לשר הכלכלה.
יפעת שאשא ביטון: אגב, אני נכנסתי, שם מופיע שר הרווחה.
<יצחק קדמן: את יודעת כמה שנים לקח לנו עד שהוצאנו מהעבודות האסורות עבודה במכרות.
יפעת שאשא ביטון: זאת הייתה ההזדמנות ואנחנו נעשה את זה, כי אנחנו לא נוותר על החקיקה הזאת.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נביא אותה כשיבשיל הזמן.
<יצחק קדמן: צריך להתקין תקנות לעניין הספציפי של עבודת קיץ - - -
יפעת שאשא ביטון: עבודות קלות, אז אנחנו מרוויחים את ההסדרה גם של גיל 14 שקיים היום בחוק ולא נאכף.
יפעת שאשא ביטון: למעשה את יכולה למצוא אותם גם במסעדות ובכאלה מקומות שאנחנו לא רוצים למצוא את בני הנוער.
יפעת שאשא ביטון: זו הזדמנות מצוינת להסדרה.
<צח לוין: אני אשמח לשאול שאלה בבקשה.
יפעת שאשא ביטון: שאלה זה תמיד קצר.
<צח לוין: אני רציתי לשאול אותך, כמה מה-162 תיקים שנפתחו בקיץ האחרון פנו אליכם, מה האחוז שפנו אליכם ומה האחוז שאתם הגעתם ומיוזמת
<צח לוין: כם פתחתם את התיק.
<צח לוין: יש לך את הנתון הזה?
<אילון גולדשטיין: לא, אין לי את הנתון הזה.
<צח לוין: אני גם רציתי לשאול אותך, האם הממוצע של הפניות של אנשים שפונים בחשאי אליכם, כמה זמן לוקח עד שזה מתחיל להיות מטופל, האם יש לך ממוצע מהפנייה עד לטיפול?
<אילון גולדשטיין: לא.
<אילון גולדשטיין: אין לי את הנתונים האלה.
<שרית אולשביץ: אני יכולה להגיד, כשאנחנו מפנים ילדים בעילום שם, זאת אומרת שילד שפונה אלינו וחושש להתלונן מול משרד הכלכלה, אנחנו מפנים בעילום שם את הדרישה, אנחנו יודעים שמהר מאוד משרד הכלכלה חוזר אלינו ושואל אותנו: 'אתם יודעים מתי זה פתוח, מה הכתובת'.
<צח לוין: זה דבר מאוד יחסי, כאילו אשמח - - -
<שרית אולשביץ: אין לי נתונים להגן עליהם, אבל כן אוכל לומר שהם מאוד מנסים לטפל בזה במהירות, זה יאמר לזכותם.
<יצחק קדמן: זה נכון, אני יכול העיד על זה גם כן.
<יצחק קדמן: תוך מספר ימים מהרגע שהפנינו כבר יצאו פקחים לשטח.
<יצחק קדמן: ימים.
<שרית אולשביץ: דרך אגב, מה שלא היה קיים פעם.
<שרית אולשביץ: זאת אומרת, כמה שנים אחורה היינו יכולים להגיש פנייה ב-2002 וב-2009 רק לראות את הטיפול בפנייה.
<שרית אולשביץ: היום זה לא קיים.
יפעת שאשא ביטון: בכל מקרה אנחנו בתהליך שאנחנו בונים קדימה לקיץ, כך שאנחנו ממילא במקום של לתקן טוב את מה שהיה לפני כן.
יפעת שאשא ביטון: אין שאלה שצריך ליצור איזו הערכות.
יפעת שאשא ביטון: אני גם מסכימה עם האמירה שעלתה כאן בעניין ההרתעה, ככל שידעו שיש יותר פיקוח ושאנשים יודעים ויש פקחים שמסתובבים, אפילו הרבה פעמים לא צריך להיכנס לבית העסק, מספיק שהם יודעים שהם מסתובבים במתחם זה.
יפעת שאשא ביטון: זה כמו מס הכנסה וכולם - - -
<יוסי עמרם: זה מרתיע.
יפעת שאשא ביטון: ליצור את ההרתעה הזו, כי אני חושבת שכל דרך שנמצא איזו אפקטיביות למניעת הניצול של בני הנוער היא מבורכת.
<צח לוין: עוד שאלה - - -
<איתן טימן: יש לי הצעה שלקוחה מעולם הכדורגל, את זה אני אגיד גם למועצות, ללכת על צל"ש לבעלי עסקים טובים.
יפעת שאשא ביטון: כן, זה חלק מהתמריץ והתו התקן שהוא העלה.
<איתן טימן: את יודעת, בכדורגל הורידו את האלימות בנוער כשעברו לכרטיסים ירוקים במקום כרטיסים צהובים והאדומים, הביאו את זה מהעולם.
<איתן טימן: הורידו ב-100% את האלימות באותם מגרשים, למה?
<איתן טימן: אחת, הם היו מקבלים על זה כרטיסים וצוברים נקודות ועל זה הם היו מקבלים בונוסים.
<איתן טימן: אני טוען שגם פה אנחנו צריכים להרגיל לתרבות משתנה.
<איתן טימן: כשאתה אומר על הכול 'אנטי אנטי' זה גם יוצר - -
יפעת שאשא ביטון: יוצר אנטי.
יפעת שאשא ביטון: זה מתחבר לגמרי עם מה שבני הנוער בעצמם אמרו: 'תעזרו לנו לתמרץ'.
יפעת שאשא ביטון: אמר את זה יפה אליאב: 'לא הכול זה כסף, תתמרצו בתו תקן חברתי'.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזו אמירה נהדרת.
יפעת שאשא ביטון: באמת, שבעל עסק יש לו תו תקן כזה שהוא מעסיק בצורה ערכית, חברתית.
<צח לוין: שאלה אחרונה יש לי לכם נציגי הנוער העובד והלומד.
<צח לוין: אתם נתתם נתון של כמה בני מחפשים ולא מוצאים עבודה, את יכולה לחזור עליו.
<שרית אולשביץ: 120 אלף.
<צח לוין: תודה רבה.
יפעת שאשא ביטון: הצטרפה אלינו, את רוצה לומר משהו.
יפעת שאשא ביטון: כם אני אסכם את הדיון.
יפעת שאשא ביטון: ראשית אני באמת מודה לכולכם גם על הנוכחות וגם על שיתוף הפעולה והחשיבה המשותפת.
יפעת שאשא ביטון: כפי שכבר הצהרתי זו רק נקודת הפתיחה.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, העבודה האמתית מתחילה עכשיו אחרי שקצת אספנו את הנתונים.
יפעת שאשא ביטון: ראשית, אני באמת אשמח שלקראת הדיון הבא, הוא יהיה בעוד חודש, תתחילו לבנות תכנית שנוכל ליישם אותה כבר בקיץ הקרוב.
יפעת שאשא ביטון: אני בכוונה אומרת תכנית שנוכל ליישם אותה כדי שהדברים יתכנסו למקום שהוא ריאלי, ישים ושהוא יכול להיות בר קיימא.
יפעת שאשא ביטון: לאט-לאט אנחנו נבנה את זה בהמשך.
יפעת שאשא ביטון: אני מצפה במקרה הזה לשיתוף פעולה בין משרד החינוך לשלטון המקומי.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שעלו פה רעיונות מאוד יפים.
יפעת שאשא ביטון: משרד החינוך, שלטון מקומי, משרד הכלכלה, הנוער העובד ומועצת התלמידים – אני חושבת שחייב להיות שיח ביניכם.
יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שבחודש הקרוב לקראת ההמשך, שווה שכל אחד יעשה בתוך הבית שלו איזו מיני תכנית או איזה רעיון שיכול להצטרף אחר כך למשהו שהוא קצת יותר הוליסטי שייצור את הממשקים ביניכם.
יפעת שאשא ביטון: בדיון הבא אנחנו נדבר ממש על התכניות.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, כל אחד יביא את הרעיונות, את מה שנכון לעשות לדעתו לקראת הקיץ ונתחיל לכוון את הדברים.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שכל הנושא של הנגשת מידע גם להורים, גם לתלמידים.
יפעת שאשא ביטון: דיברנו פה על האזרחים וזה נכון, כי אם אנחנו נעורר את המודעות של האזרחים צריך לחשוב איך עושים את זה.
יפעת שאשא ביטון: אם נעורר את המודעות של האזרחים אז אולי הם יוכלו להיות שותפים בתוך התהליך החשובה הזה.
יפעת שאשא ביטון: בעיניי, הוא תהליך חברתי והוא באמת יוצר תרבות משתנה.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה מה שאנחנו רוצים בעיקר להשיג כאן.
יפעת שאשא ביטון: צריך לראות איך אנחנו מנגישים את המוקדים לפניות בין אם זה שלכם ובין אם זה המוקד של "סליחה, באיזו זכות" שמועצת התלמידים דיברה עליו.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאם אנחנו נצליח להביא את זה למוסדות החינוך, אגב תמי, זה משהו שאפשר כבר עכשיו לראות איך אנחנו מבקשים ממשרד החינוך לנגיש לכל מוסד חינוכי, ששם בכל כיתה שתהייה הכתובת לאותו מוקד.
יפעת שאשא ביטון: כמובן שאפשר לצרף גם את המוקד שלכם, אתם תשאירו לנו את הפרטים.
יפעת שאשא ביטון: ליצור כך שיח בין התלמידים בשטח לבין הגופים הגדולים יותר.
יפעת שאשא ביטון: ממשרד הכלכלה, אני רוצה רגע למקד.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לראות איך אנחנו יוצרים תכנית פיקוח שהיא מוגברת.
יפעת שאשא ביטון: אני מבינה שבהבנה שלכם צריך בקיץ לתת יותר דגש והכול, אני רוצה שהדבר הזה לא יהיה רק על פי הבנה ועניין וולונטרי, אלא שזה יהיה משהו מוצהר שהמשרד מתכנס אליו.
יפעת שאשא ביטון: אם זה אומר להגדיל פקחים או לנתב פקחים רק לטובת הסיפור של הנוער בחודשי הקיץ, או לשתף פעולה עם השלטון המקומי, אז לראות את מי אנחנו רוצים להזמין בפעם הבאה, אולי משרד הפנים, אולי מישהו אחר שדרכו אנחנו ניצור את שיתוף הפעולה.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהפקחים היישוביים בהחלט יכולים לסייע בעניין, לא ברמת האכיפה כמו ברמת הדיווח ושדרכם אנחנו נוכל לאכוף את זה.
יפעת שאשא ביטון: להכניס לתכנית את העניין של תמריץ למעסיקים.
יפעת שאשא ביטון: אני כן הייתי מתחילה בתמריץ שהוא חברתי.
יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שאפשר לחשוב על משהו יצירתי נוסף, לא יודעת, אולי הטבה או משהו שקשור לחודשי קיץ.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שתו תקן חברתי או איזה משהו שיעיד על העסק כבית עסק חברתי שמעסיק נוער יכול להיות מאוד אפקטיבי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רואים שבתי עסק אוהבים להתהדר בתעודות היפות, אני חושבת שזה מוסיף הרבה כבוד.
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת לבדוק, אני לא יודעת, אולי צריך או בחקיקה או בתקנות, הרחבת עניין ההסעות גם לימות השנה.
<אילון גולדשטיין: שוב, לא הבנתי.
יפעת שאשא ביטון: עניין ההסעות, ההסעה חזרה הביתה גם בימות השנה.
יפעת שאשא ביטון: זה דורש חקיקה או שזה משהו שהמשרד באופן פנימי יכול להחליט עליו?
<אילון גולדשטיין: המדיניות היום נמצאת בהנחיית אכיפה.
<אילון גולדשטיין: אני לא יודע, אבל אני חושב שיש, אמור להיות תיקון לחוק.
<אילון גולדשטיין: אני אבדוק את זה.
יפעת שאשא ביטון: תבדוק איך אפשר לעשות את זה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ניתן את התשובות בפעם הבאה ומשם אנחנו נדע איך להתקדם.
<יצחק קדמן: צריך להיות ברור שהסעה בשעות מאוחרות סותרת את האיסורים של העבודה בשעות הלילה - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים עד השעות המותרות.
יפעת שאשא ביטון: הם נתנו דוגמה שלצורך העניין לעבוד עד 11 עם היתר - -
<שרית אולשביץ: עד 10 בלילה ויש בתי עסק - - -
יפעת שאשא ביטון: לא בכל המקומות יש תחבורה ציבורית ב-10 בלילה.
יפעת שאשא ביטון: בעצם שם לתת את הפתרון.
<יצחק קדמן: שלא יצא שאנחנו מאריכים להם את שעות העבודה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשארים בתוך המסגרת ונותנים מענה בתוך המסגרת.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נותנים מענה בתוך המסגרת החוקית, אין פה שאלה בכלל, זה אפילו לא לדיון.
יפעת שאשא ביטון: אני כן רוצה שתצא מפה קריאה למפלגות דווקא כמי שאמון על הציבור, להקפיד בכל מה שקשור להעסקת בני נוער גם מבחינת התנאים וגם בחינת תשלום השכר.
יפעת שאשא ביטון: לגבי התקנון של העבודות הקלות, אני אומרת ואני אעשה את זה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעלה שוב את הנושא של גיל עבודת נוער בקיץ.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ננצל את ההזדמנות לתקן תקנות בכל מה שנוגע לעבודות קלות עם הגבלת שעות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נבנה את זה בצורה מאוד מסודרת ומוגדרת שהיה ברור לכולם מה מותר ומה אסור.
יפעת שאשא ביטון: זה כבר יהיה חלק מאיזה תהליך אכיפה ופיקוח כולל שאנחנו ממילא מובילים עכשיו.
יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שנצליח ליצור הסדרה גם בעניין הזה.
יפעת שאשא ביטון: מילה אחרונה, ההורים.
יפעת שאשא ביטון: אני חוזרת לעניין של ההורים.
יפעת שאשא ביטון: ההורים הם פקטור מאוד משמעותי.
יפעת שאשא ביטון: הייתי אומרת כרגולטור לגבי כל מה שקשור לילדים שלהם.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו חייבים ליצור שההורים מעורבים, שההורים יודעים, שההורים מודעים.
יפעת שאשא ביטון: לתת להם גם את הכוח ואת הכלים כדי שהם יוכלו לפקח על איפה הילדים שלהם עובדים, האם באמת מקבלים את התנאים שצריך לקיים כלפיהם ושיהיו שם, פשוט שיהיו שם.
<צח לוין: השאלה מה קורה אם ההורים הם אלה שבאיזה אופן רומזים או שולחים את הילדים לעבודה מטעמים של צרכים כלכליים.
<צח לוין: השאלה, להם כאילו תהייה את האחריות - - -
יפעת שאשא ביטון: למקרה קצה זה אני אענה לך בשתי רמות.
יפעת שאשא ביטון: אני אלך למקום הקיצוני שהורים לא אכפת להם, העיקר שהילד יביא כמה פרוטות הביתה, נניח.
יפעת שאשא ביטון: - - -
<צח לוין: בכוונה גם קצת הקצנתי את זה.
יפעת שאשא ביטון: לא משנה, אני אלך איתך למקום הזה.
יפעת שאשא ביטון: פה זה התפקיד שלנו.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מסירים אחריות גם שההורים מפקחים וגם כשההורים לא מפקחים.
יפעת שאשא ביטון: בשביל זה אנחנו כולנו פה כדי שנראה איך אנחנו אוכפים את זה מכל כיוון אפשרי.
יפעת שאשא ביטון: אם אני אקח את זה למקום האחר, גם הורים שכל מה שחשוב להם זה שהילד יצא ויעבוד כי הוא צריך לעזור, נניח בסדר, בפרנסת הבית.
יפעת שאשא ביטון: תאמין לי שככל שכל שקל יהיה חשוב.
יפעת שאשא ביטון: הם לא ירצו שינצלו את הילדים שלהם ושכן ישלמו להם את כל מה שמגיע להם.
יפעת שאשא ביטון: כך או כך אנחנו יכולים להרוויח, אבל אני לא הולכת למקרה הקיצון הזה.
יפעת שאשא ביטון: יש עלינו אחריות כחברה וכמדינה, אנחנו נעשה אותה.
יפעת שאשא ביטון: עדיין אני רוצה גם את ההורים שיהיו נמצאים שם, נוכחים שם, בודקים, בעצם עוזרים לנו בתוך המשימה החשובה הזאת.
יפעת שאשא ביטון: נפגש בעוד חודש.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נתחיל ואם חברת הכנסת רויטל סויד שביקשה את הדיון המהיר תצטרף, אז אנחנו כמובן נקבל אותה בשמחה.
יפעת שאשא ביטון: אני פותחת ברשות
יפעת שאשא ביטון: כם את הוועדה לזכויות הילד, בנושא של תוצאותיו של דו"ח המועצה לשלום הילד – מצבם של ילדי ישראל.
יפעת שאשא ביטון: ביקשו את הדיון חברי הכנסת רויטל סויד ומרדכי יוגב.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו למעשה נחשפים לחלקים שונים של הדו"ח במהלך החודשים האחרונים בהם אנחנו מטפלים בסוגיות שונות הקשורות בשלום הילד.
יפעת שאשא ביטון: כשאני עברתי על נתוני הדו"ח, אז לא הופתעתי, אבל די התעודדתי מהעובדה שהנושאים הכבדים באמת שעולים שם, כמו סוגית ההתעללות בילדים, ניצול מיני בילדים, שלצערנו שיעור המקרים עלה בשנה האחרונה, הם נושאים שהוועדה לקחה על עצמה לטפל בצורה מאד מאד מעמיקה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו קיימנו רצף של דיונים בתחום הזה, חלק מהיושבים סביב השולחן גם שותפים להם, גם ברמת הוועדה וגם ברמת הדיונים המקצועיים שאנחנו מקיימים, בניסיון לראות איך אנחנו מובילים מהלך שיביא להפחתה בשיעור ההתעללות בילדים ובעיקר בכל הטיפול בפגיעות המיניות בילדים, אם זה ברמת הליווי, האיתור ואם זה ברמת האכיפה.
יפעת שאשא ביטון: ברשותכם אני אתן את רשות הדיבור לד"ר יצחק קדמן, שיציג את הנתונים ומשם אנחנו נתקדם לדיון עצמו.
<יצחק קדמן: תודה גברתי, אני מודה לך שהקדשת לנושא הזה ישיבה.
<יצחק קדמן: זה חשוב מאד לדון בנתונים ובמידע, כבסיס לכל עשייה.
<יצחק קדמן: שבוע שעבר הייתי בוועדת כנסת אחרת, שם נידון נושא מאד חשוב של התאבדות של ילדים ובני נוער.
<יצחק קדמן: אגב, גם על זה יש נתונים.
<יצחק קדמן: הופתעתי לראות שחבר כנסת מסוים, שאני לא אנקוב בשמו, אמר – אנחנו לא צריכים הסברים, אנחנו לא צריכים רקע, בוא נהיה פרקטיים.
<יצחק קדמן: אני חושב שטוב עושה הכנסת, בוודאי הוועדה לזכויות הילד, שלא מזלזלת בידע, נתונים ומידע כבסיס לכל עשייה, כי אחרת אנחנו נהיה חשופים לכל רוח שתוביל אותנו ממקום למקום, בלי בסיס למה שאנחנו רוצים לעשות.
<יצחק קדמן: אני גם מודה לשני המציעים – חבר הכנסת רויטל סויד וחבר הכנסת מוטי יוגב.
יפעת שאשא ביטון: זאת הזדמנות אולי לומר שהוא פשוט נמצא בהלוויה בעתניאל וזו הסיבה שהוא לא נמצא כאן.
<יצחק קדמן: אני מודה גם כמובן לכל האורחים שהגיעו ברצון.
<יצחק קדמן: אם יהיה צורך נענה בסוף לשאלות.
<יצחק קדמן: אני רוצה להתחיל פשוט בכמה דקות, לנסות לעבור ביעף על מספר נתונים מהשנתון.
<יצחק קדמן: אגב, אי אפשר לסכם את השנתון בכמה מילים ובכמה משפטים או בכמה דקות.
<יצחק קדמן: זה השנתון.
<יצחק קדמן: יש בו כ-700 עמודים ועשרות אלפי נתונים, שמתוכם דלינו כמה דברים על קצה המזלג.
<יצחק קדמן: אגב, ידוע לי הכלל שאין הנחתום מעיד על עיסתו.
<יצחק קדמן: אני בכל זאת אומרת שאלף זאת השנה ה-24 שאנחנו מוציאים את השנתון.
<יצחק קדמן: הרבה פעמים קל לאסוף מידע חד פעמי, אבל להמשיך בהתמדה זה דבר שכל אלה מכם שיודעים, בכל עיסוק שאתם עוסקים בו, הדבר הכי קשה היא ההתמדה.
<יצחק קדמן: והדבר השני, בדקנו כמה פעמים.
<יצחק קדמן: אין עוד דבר כזה בכל העולם.
<יצחק קדמן: בהיקף כזה, בהתמדה כזאת – שנה אחרי שנה.
<יצחק קדמן: התייחסנו לדוגמאות אחרות, יש כל מיני דברים חלקיים, דבר כזה לא קיים ולכן אני שמח גם שמציון תצא תורה.
<יצחק קדמן: היו כבר אצלנו מספר אנשים וארגונים ממקומות שונים בעולם שבאו ללמוד.
<יצחק קדמן: לצערי כבר עברו כמה שנים מאז שהוצאנו מהדורה באנגלית והפצנו אותה גם בכל הקונסוליות והשגרירויות שלנו ברחבי העולם.
<יצחק קדמן: אם יהיה מקור מימון, נעשה פעם נוספת באנגלית.
<יצחק קדמן: ומכאן לעניין עצמו.
<יצחק קדמן: אני אבקש מציפי לעזור לי עם המצגת.
<יצחק קדמן: ציפי היא מנהלת מחלקת המחקר שלנו ועורכת השנתון ומגיעים לה הרבה שבחים ותודות על העבודה היוצאת מן הכלל שנעשתה פה.
<יצחק קדמן: טוב, אנחנו נתחיל בדמוגרפיה ותנאי חיים, אבל רק על קצה המזלג.
<יצחק קדמן: אני אתייחס למה שאתם רואים כרגע.
<יצחק קדמן: כשאני שואל אנשים, כולל אנשים אנשי מקצוע, כולל משרדי ממשלה, מה מספר הילדים שנולד בכל שנתון?
<יצחק קדמן: ואני מופתע כל פעם מחדש שלא יודעים ואלה שיודעים יודעים בטעות.
<יצחק קדמן: אז התשובה הכי נפוצה שהייתה נכונה לפני כמה שנים – 150,000 ילדים בשנתון.
<יצחק קדמן: התשובה האמיתית היא למעלה מ-176,000.
<יצחק קדמן: למה אני מקדיש לזה זמן?
<יצחק קדמן: מפני שצריך להבין, כשאנחנו יודעים שהשנתונים היום הם 176,000 והם הולכים וגדלים, זה אומר כמה כיתות אנחנו נצטרך בעוד 5 שנים.
<יצחק קדמן: זה אומר כמה עובדים סוציאליים אנחנו צריכים, בהנחה שיש אחוז מסוים שזקוקים לשירותי הרווחה.
<יצחק קדמן: זה אומר כמה מתנ"סים צריכים להיבנות, זה אומר אולי קודם כל ומעל לכל – כמה מעונות יום, ואחר כך אנחנו מוצאים את עצמנו מופתעים.
<יצחק קדמן: ילדים הגיעו לגיל 3 וחסרים מבנים למעונות יום.