GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יואב קיש: אורלי, אף אחד לא מדבר אלא רק על דבר אחד, טובת הילד אבל אם זה לא לטובת אורלי לוי אז זה לא מתאים, נכון?
יפעת שאשא ביטון: בבקשה חבר הכנסת יואב קיש, - - -
אורלי לוי אבקסיס: בעצמך - - -
יפעת שאשא ביטון: תשתדל בבקשה לא להגיב.
יואב קיש: אני לא רציתי להגיב אבל כשמדברים על שרצים אז שכל אחד ידבר על עצמו כשהוא מדבר על שרצים.
יואב קיש: הצעת החוק שעלתה לקריאה טרומית ונפלה פה במליאה לוותה בתמונה שלדעתי היא לא ראויה, תמונת שמחה, אני לא חושב שהתמונה הזו ראויה הייתה - - -
מיכל רוזין: האם זה מה שרלבנטי לדיון?
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מיכל רוזין, נו, באמת, אֲתן - - -
מיכל רוזין: אפשר דיון ענייני אני חושבת שבדבריי - - -
יואב קיש: לא ענייני?
מיכל רוזין: לא דיברתי על יואב קיש - - -
יואב קיש: אבל אני מתייחס להצעת החוק שלי.
מיכל רוזין: לא, אתה מתייחס ל - - -
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מיכל רוזין, הוא מדבר על הצעת החוק שלו.
מיכל רוזין: מכפיש את חברות הכנסת.
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת, כשאתן דיברתן - - -
מיכל רוזין: לא השמצנו את חבר הכנסת קיש, לא אמרנו עליו מילה.
יואב קיש: לא הפרעתי לרשות הדיבור שלך.
יואב קיש: היחידה שהפריעה זו אורלי לוי וכשאת דיברת לא הוצאתי מילה מן הפה שלי.
יפעת שאשא ביטון: תמשיך בבקשה.
יואב קיש: אני אומר שאותה הצעה שאולי היא הייתה טריגר, בסופו של דבר, מבחינה תוצאתית, לתפישתי, ההצעה הזו הייתה כקריאה טרומית והייתה אמורה להיעצר ולהמתין לחקיקה ממשלתית, ומוטי, חבר הכנסת מוטי יוגב, לדבריך, ואני גם אמרתי גם מעל הבמה, שנושא הפגיעה באפוטרופסות יבוטל ולא תהיה, זאת אומרת, גם בהצעה החדשה שהגשתי לאחר הביטול שלה, הורדתי את הסעיף של ביטול האפוטרופסות ולכן הנושא הזה לא רלבנטי.
יואב קיש: ודרך אגב, דיברת על שכנים - - -
מרדכי יוגב: בחיוך, תסתכל מה כתבתי.
יואב קיש: אני לא, לא חשוב.
יואב קיש: אני לא מסתכל.
מרדכי יוגב: אמרתי קודם שלקחת את הבסיס של ההצעה - - -
יואב קיש: דיברת על שכנים אז בצורה מפתיעה השופט שניט הוא שכן שלי מאחורי הבית שלי, אם כבר אתה מדבר על שכנים ולכן אני רוצה להגיד שוהסיבה העיקרית לתפיסתי את העניין הזה, ובזה, חברת הכנסת מיכל רוזין, אני מצטרף אלייך, היא טובת הילד, זו התפיסה הבסיסית.
יואב קיש: אני מתקשה להבין מדוע טובת הילד, כשהילד בן שש שנים ויום, ובין אם הוא שש שנים פחות יום אז אנחנו צריכים להסתכל על זה אחרת, ובזה יש לי בעיה.
יואב קיש: לכן העליתי את הצעת החוק.
יואב קיש: אני חושב שאנחנו בעולם שעבר קצת גלגולים ושינויים מאז החקיקה הראשונית של חוק האפוטרופסות.
יואב קיש: גם בתי המשפט – ואמרה את זה השופטת רוטלוי, לא הייתי פה כי הייתי בהצבעה על מתווה הגז, אבל אני חושב שאנחנו רואים שגם השופטים היום מבינים את זה, ולפעמים גם נוקטים במקרים מסויימים לא לפי החוק אלא לפי שיקול דעתם.
יואב קיש: את הנושא הזה צריך להפסיק, אני חושב שהחוק צריך להתעדכן, החוק צריך לשקף את המציאות העכשווית.
יואב קיש: החוק צריך להבין שמדובר בשוויון מגדרי.
יואב קיש: אני מאד בעד שוויון מגדרי, שותפה לדעתי זו השרה לשוויון מגדרי גם כן, השרה גילה גמליאל, - - -
יואב קיש: אני חושב שהנושא של שוויון מיגדרי צריך לבוא לביטוי גם בתנאי שכר והעסקה של נשים, צריך לבוא בהרבה מאד מקומות שבהם נשים נפגעות, וצריך לקבל מקום גם בתנאי הפרידה והגירושים בחיים האישיים של כל אחד ואחת מאתנו.
מיכל רוזין: תתחיל שם, אתה לא מתחיל שם.
יואב קיש: אני - - -
מיכל רוזין: לא בנישואים וגירושים שוויוניים לא - - -
יואב קיש: אני מתחיל שם, לכן - - -
<קריאה: לא, אתה - - -
יואב קיש: אני מתחיל שם כי אמרתי לך - - -
רחל עזריה: אבל אתם לא עושים במקביל, אתם לא מבטלים את הדין האישי - - -
יואב קיש: אנחנו הולכים גם לכיוון הזה ואני לא יודע אם שמעת לאחרונה שגם הרבנים הודיעו על העניין הזה, - - -
רחל עזריה: מה הרבנים הודיעו?
רחל עזריה: שהם לא יצטרכו?
<קריאה: אם מדברים - - -
<קריאה: עקרונות - - -
יפעת שאשא ביטון: בנות, אנחנו מדברים על חזקת הגיל הרך - - -
יואב קיש: אני מדבר על חזקת הגיל הרך, אני לא מערבב, אני רוצה עוד פעם לחזור לטיעון העיקרי, כשמסתכלים על טובת הילד, אי אפשר להסתכל עליו פעם אחת כשהוא בן שבע ופעם אחת כשהוא בן חמש או אם היא בת שבע או בת חמש.
יואב קיש: אני מאד מסכים שהמלחמה הזו, המיותרת, כשמגיעה הסיטואציה הלא נעימה של פרידה ולא בהסכמה, אז צריך למנוע ושיהיה כמה שפחות נזק לילדים בעניין הזה, משם ההסתכלות שלנו.
יואב קיש: מכיר הרבה מקרים של אבות שנפגעו מן העניין הזה, מכיר הרבה מקרים של נשים ואני חושב שדווקא אם נגדיר לבית המשפט שטובת הילד היא הקובעת כל הזמן, אז נקטין את החיכוכים ונקטין את מספר המקרים שיגיעו לבית המשפט.
יואב קיש: ברגע שאנחנו מתחילים ומגדירים הגדרה שונה – אז מיד נוצר פה אי- שוויון, מיד נוצרות פה בעיות ומיד מתחילה ההשגה של איך מנצחים, מי מנצח ומי עושה מה.
יואב קיש: צריך לפשט את העניינים, צריך להגיע לזה שמסתכלים על טובת הילד.
יואב קיש: זה המוטו המרכזי וזה מה שצריך להוביל.
רחל עזריה: צריך לבטל את מירוץ הסמכויות.
רחל עזריה: זה אל"ף-בי"ת.
רחל עזריה: אם היה אפשר להגיע לזה אז - - -
יואב קיש: גם את זה.
רחל עזריה: אני מציעה שנכרוך את החוקים אחד בשני וכך אנחנו באמת נדאג לזה שענייני האישות בישראל יהיו כמו שצריך, ואז נראה את טובת הילד וטובת האם וטובת האב.
רחל עזריה: זו הדרך היחידה לעשות את זה.
<קריאה: אז הדרך - - -
יואב קיש: אז יפה, - - -
רחל עזריה: זו הדרך ההגונה לעשות את זה.
יואב קיש: אז חברת הכנסת רחל עזריה, אני שמח שאת מצטרפת אלינו בעניין הזה ואנחנו גם נהיה שותפים.
יואב קיש: אני אהיה שותף שלך - - -
<קריאה: לא, לא, אם - - -
<קריאה: צריכים להתחיל את החוקים במקביל.
<קריאה: זו הדרך היחידה לעשות - - -
יואב קיש: בואו, בואו לא נתחיל, בואו לא נכרוך עוול בעוול.
<קריאה: זה לא עוול בעוול.
יואב קיש: אז אני אומר לך - - -
יואב קיש: תהיו ריאליות.
רחל עזריה: מה פתאום להיות ריאליות?
רחל עזריה: מה שייך?
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת רחל עזריה, אני מסכימה אתך לגמרי שצריך להתייחס לזה אבל, שניה, - - -
רחל עזריה: אז בואו - - -
יואב קיש: אני רוצה לסיים, רחל.
יפעת שאשא ביטון: מירב, תנו בבקשה, תקבלי את זכות הדיבור, ממש תיכף זכותך לדבר.
יואב קיש: בסופו של דבר, שנינו מונעים מטובת הילדים ואני חושב שיש בינינו הרבה הסכמות, אנחנו צריכים למצוא אותם וזה בסדר גמור.
יואב קיש: אני רוצה רק לסכם ולהגיד שאני שמח שבע
יואב קיש: קבות הצעת החוק הטרומית שלי תעלה הצעה ממשלתית, התהליך לא ייעצר, הטרומית שלי אני לא רואה בה הרבה חשיבות מעבר לזה שהיא סימנה משהו אבל, את התהליך היא לא משנה.
יואב קיש: תהיה הצעת חוק ממשלתית, הנושא הזה יקודם, אנחנו נהיה שותפים להליך הזה.
יואב קיש: אני מקווה מאד שהצעת החוק הממשלתית תבוא גם לוועדה הזו, הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, שזה המקום הראוי שבו היא צריכה להיות נדונה ואני גם מאד מקווה שהועדה הזו תהפוך לוועדה סטטוטורית, כמו שאני מקווה שהתהליך מתבצע במקביל בוועדת הכנסת.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חבר הכנסת יואב קיש.
יפעת שאשא ביטון: נאוה פרס ואחר כך חברת הכנסת מירב בן ארי.
<קריאה: על נשים במשק - - -
<קריאה: מקדמת טרור.
יפעת שאשא ביטון: נאוה פרס, בבקשה.
<נאוה פרס: אני נציגת פורום משפחה בלשכת עורכי הדין.
<נאוה פרס: אנחנו מתנגדים לביטול חזקת הגיל הרך שלא במסגרת רפורמה כוללת בתחום דיני המשפחה, ויש פה דוברים לפניי שציינו את עובדת אי השוויון החמור, שמחליש את הנשים בדינים הקיימים היום בדיני הגירושין, ולכן זה לא הזמן כרגע להנהיג שוויון בענייני משמורת, שוויון כביכול.
<נאוה פרס: חזקת הגיל הרך כרגע מבטיחה איזושהי ודאות בשאלת המשמורת, חוסכת התדיינויות, מקצרת תהליכים ואנחנו סבורים שזה משרת את טובת הילדים כי ריבוי התדיינויות, הוכח מחקרית, בארץ ובעולם, שהוא מזיק להם.
<נאוה פרס: יתרה מכך, ביטול החזקה ישפיע לא רק על הזוגות המתדיינים אלא גם על כל הזוגות שנמצאים במשא ומתן, בגישור, בניסיונות לפירוד, כי ההסתכלות שלהם על הדין תהיה כזאת, שברגע שהם ידעו שאין וודאות זה יגביר את הרצון שלהם להתדיין ולא להגיע להסכמות.
<נאוה פרס: וכמובן שזה שוב פוגע בילדים.
<נאוה פרס: בפועל, בחברה הישראלית, למרות הדמוי שנוצר, של "האב החדש", "הגבר הישראלי החדש", בפועל, חלוקת התפקידים בין הרוב המכריע של ההורים, היא עדיין הורות מסורתית, שבה האם היא ההורה העיקרי והמטפל בילד המשותף ולכן, חזקת הגיל הרך עדיין מתאימה.
<נאוה פרס: החוק מאפשר, יש בהוראת החוק כבר פתרון לאותם אבות – שהם סטטיסטית עדיין מיעוט אבל יש להם פתרון כי כתוב בחוק, בסעיף 25, אני מפנה אתכם לחוק הזה שכולם מדברים עליו אבל אני לא בטוחה שקראו אותו, כן?
<נאוה פרס: סעיף 25 לחוק הכשרות מדבר על כך "ובלבד שילדים עד גיל שש יהיו אצל אמם, אם אין סיבות מיוחדות להורוֹת אחרת" כלומר, אם אותו אב יבוא ויראה שיש סיבה מיוחדת, שהוא זה שבארבע וחצי מוציא את הילד מן הצהרון ולא האם, הוא ברוב המקרים מוציא, אם הוא יראה את אותן סיבות מיוחדות אז יש פתח לכך, בתי המשפט גם משתמשים באפשרות הזאת.
<נאוה פרס: זאת לא חזקה חלוטה, זו חזקה שבית המשפט רשאי ויכול לפעול על פיה וזה כבר בחוק הקיים שיש במדינת ישראל.
<נאוה פרס: זאת אומרת הרצון לשנות חקיקה כרגע מיותר, הוא בכלל לא קריטי.
יואב קיש: אז לְמה עשו את ועדת שניט, סתם?
<נאוה פרס: אני רוצה גם - - -
<נאוה פרס: למה עשו את ועדת שניט?
יואב קיש: סתם אם זה כבר קיים.
<נאוה פרס: קודם כל, אם מדברים על ועדת שניט אנחנו רואים שהיא קיבלה את המנדט שלה ב-2006 ואנחנו נמצאים ב- 2015, ועדיין הסוגיה הזאת לא - - -
יואב קיש: המסקנות ב 2012.
<נאוה פרס: מה שמראה את הקושי בקבלת - - -
יפעת שאשא ביטון: נכון, אנחנו מדברים על נושא מורכב.
<נאוה פרס: עובדה שזה לא, במבחן התוצאה רואים שזה לא מסתדר.
<נאוה פרס: עוד דבר שכדאי לבחון אותו הוא המצב המשפטי והחברתי במדינות אחרות, גם אלו - - -
יפעת שאשא ביטון: במדינות אחרות יש.
יפעת שאשא ביטון: ביטלו את הנושא של חזקת הגיל הרך.
רחל עזריה: ביטלו את הדין הדתי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא - - -
<קריאה: לא ביטלו את חזקת הגיל הרך אלא ביטלו את הדין הדתי.
רחל עזריה: זה מה שקרה בכל העולם.
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת רחל עזריה, מה שאת אומרת - - -
רחל עזריה: לא עשו שום דבר, תבדקי את החוק בעולם אחר, לא עשו - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל מה שאת אומרת - - -
רחל עזריה: מה שעשו בעולם - - -
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת רחל עזריה, מה שאת אומרת בעצם, שניה , רגע, - - -
רחל עזריה: זו נקודה חשובה.
יפעת שאשא ביטון: אני מיד נותנת לך.
<קריאה: אנחנו מסכימות.
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת רחל עזריה, את בעצם אומרת, אם היינו מבטלים את כל הדין הדתי אז בעצם כן היה אפשר שהילד יהיה במשמורת משותפת.
רחל עזריה: בוודאי, כי אז כל מערכת האיזונים בגירושים הייתה משתנה.
יפעת שאשא ביטון: אז או.
יפעת שאשא ביטון: , אז - - -
רחל עזריה: מקצה לקצה והתמשכות תהליכים, לא היה מירוץ סמכויות ולא הייתה התמשכות הליכים.
יפעת שאשא ביטון: אבל לפחות אנחנו מסכימים בזה ש - - -
<קריאה: כרגע הם היו הרבה יותר - - -
יואב קיש: המצב פה - - -
רחל עזריה: אני לא נכנסת לדיון הזה אבל פה מנסים, לוקחים פאזל מאד מורכב ומנסים להוציא חלק אחד ולא מבינים שזה ממוטט את כל הפירמידה.
יפעת שאשא ביטון: לא, אבל לפחות אנחנו מסכימים על זה ש - - -
יואב קיש: צריך להתחיל, רחל, אי אפשר ככה.
יואב קיש: את לא יכולה לתקן עוול בעוול.
רחל עזריה: אתה עושה את - - -
יפעת שאשא ביטון: כאן לא יהיה שיח, בבקשה תניחי, בבקשה נאוה.
<נאוה פרס: המצודדים בביטול חזקת הגיל הרך ומפנים למדינות בעולם בהן היא בוצעה אינם ערים לכך ששם אין את אותה סחטנות בגירושים שקיימת - - -
רחל עזריה: זה מה שאני אומרת, לפחות אנחנו מסכימים - - -
יפעת שאשא ביטון: לא בגלל פגיעה פסיכולוגית, כי עלו פה טענות, לא, סליחה, עלו פה טענות - - -
רחל עזריה: אבל בית המשפט יחליט - - -
<נאוה פרס: סליחה, רגע, - - -
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת רחל עזריה, תנו להשחיל משפט.
יפעת שאשא ביטון: אני בסך הכול מנסה רגע לחדד את זה.
יפעת שאשא ביטון: עלו פה טענות שזה יכול לפגוע בהיבט הרגשי והפסיכולוגי של הילד והטלטול, ומצד שני, רגע, ומצד שני אנחנו אומרים ובצדק, אגב, שצריך לבטל את הדין הדתי מבחינת הסחבת ומירוץ הסמכויות וחוסר השוויוניות שם, אין שאלה שצריך לטפל בכל זה אבל, אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שאם נטפל בזה אז אין בעיה למשמורת משותפת.
<נאוה פרס: זה לא מה שאמרתי.
יפעת שאשא ביטון: זה מה שעלה פה.
<קריאה: יצא המרצע מן השק.
יפעת שאשא ביטון: זה מה שעלה פה, בלי פרשנויות.
יפעת שאשא ביטון: אני מחדדת את הדברים.
<נאוה פרס: אלה לא היו דבריי.
<נאוה פרס: אני אמרתי שעדיין, במציאות הישראלית מרבית הנשים הן אלו שבחלוקה המסורתית נושאות במשק הבית, הן אלו שמטפלות בילדים, כמטפל עיקרי.
<נאוה פרס: זה ברוב המשפחות.
יפעת שאשא ביטון: לא בכל המקומות.
יפעת שאשא ביטון: חברים, אנחנו רוצים שוויון.
<קריאה: נכון, אבל - - -
<קריאה: אחרי גירושים - - -
יפעת שאשא ביטון: אי אפשר לקבל שוויון - - -
<קריאה: זה בא אחרי גירושים.
<קריאה: אי אפשר לקבל שוויון אחרי גירושים - - -
<קריאה: השאלה היא אם רוצים - - -
<קריאה: מדובר על שיקום - - -
יפעת שאשא ביטון: לא בהכרח, לא בהכרח, היום יותר ויותר משפחות מנהלות את הבית בצורה שוויונית.
<נאוה פרס: השאלה אם זה כך או משפט רצוי - - -
מרדכי יוגב: מבלי לפגוע חלילה ביכולת של האישה להתפתח אבל , - - -
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת מוטי יוגב, אנחנו נמצאים בחברה שהנשים בה קצת יותר משוחררות ומנהלות משק בית שיתוף עם הבעל, - - -
יפעת שאשא ביטון: יש פה סביב השולחן הזה כמה עדויות.
מרדכי יוגב: זה לא סותר.
מירב בן ארי: הוא אמר לנו את זה שהבעל מגדל את הילדים.
מירב בן ארי: בואו נתקדם.
<נאוה פרס: מה שאמרתי הוא שעדיין בתמונת המצב הנוכחית, אם אנחנו מדברים על משפט רצוי או משפט מצוי, השאלה היא אם אנחנו מדברים על משפט שמשקף את המציאות או שאנחנו מנסים לייצר מציאות באמצעות המשפט.
<נאוה פרס: אני אומרת שכרגע, לפחות לפי מה שידוע לנו, עדיין מרבית המשפחות בישראל מתנהלות כך שעדיין האם היא המטפל העיקרי.
יפעת שאשא ביטון: נזמין מחקר ונבדוק.
<נאוה פרס: המשפט הבינלאומי מעבר למצב במדינות העולם, - - -
יפעת שאשא ביטון: משפט סיכום כדי שנאפשר לעוד לדבר.
<נאוה פרס: בהחלט.
<נאוה פרס: מה שרציתי להפנות אליו זה שגם באמנות בינלאומיות, יש את האמנה שנקראת cedaw האמנה נגד אפליה, שהיא אמנה מאוד מאוד מקובלת בעולם, ואושררה גם על ידי מדינת ישראל בשנת 91', גם באמנה הזאת שמדברת על שוויון מגדרי, עדיין ניתן, יש שם סעיפים שמדברים על מתן יחס לאימהוּת.
<נאוה פרס: לתת לתפקיד האימהי מקום במרחב המשפטי והחברתי.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה נאוה.
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מירב בן ארי ואחר כך שי דותן.
<קריאה: משפט אחד, לדרוש בכבוד הוועדה ובכבוד היו"ר, ההתנהלות של האנשים שיצאו בבת-אחת, זו התנהלות שלא מקובלת, וזה פגע בכבוד - - -
יואב קיש: מה קרה, האם אסור לצאת מוועדה?
<קריאה: בבת אחת - - -
<קריאה: זה לא לעניין, אתה יודע מה?
<קריאה: תנו לה לגמור, אנחנו לא שומעים - - -
<קריאה: זה לא לעניין, אני לא נותנת לזה - - -
<קריאה: להתנהג - - -
יואב קיש: כשהיא יוצאת זה בסדר.
יואב קיש: כל הכבוד.
יואב קיש: אל תאשימו.
זהבה גלאון: אנחנו יכולות - - -
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה, זכות הדיבור שלך.
מירב בן ארי: זה מדהים.
יפעת שאשא ביטון: בנות, באמת.
<קריאה: באיזו ועדה אפשר לשבת ולא מוציאים אותם - - -
<קריאה: את יודעת למה?
<קריאה: כי כשאנחנו רצינו ב"קול הנשי" להיכנס אז לא איפשרו לנו - - -
יפעת שאשא ביטון: אתן כולכן פה.
יפעת שאשא ביטון: מה זה קשור?
יפעת שאשא ביטון: אני לא הוצאתי - - -
<קריאה: אי אפשר - - -
יפעת שאשא ביטון: אל תוציא אותה, אל תוציא אותה.
יפעת שאשא ביטון: מה זו ההתפרצות הזו?
יפעת שאשא ביטון: היא תירגע ותיכנס.
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מירב בן ארי בבקשה.
מירב בן ארי: מה קורה כאן?
מירב בן ארי: יא אללה.
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מירב בן ארי, בואו נהיה קצת יותר ענייניים כדי שנוכל לאפשר לעוד אנשים לדבר בבקשה.
מירב בן ארי: אני הקשבתי במשך שעה וחצי כמעט לכולם, כמעט לכולם הקשבתי, אז אני ממש מבקשת שלש דקות תקשיבו.
מירב בן ארי: דבר ראשון, אני כן מצרה על זה שהם קמו והלכו.
מירב בן ארי: עם כל הכבוד, חבר הכנסת יואב קיש, תעשה טובה ואל תענה לי.
מירב בן ארי: אני חושבת שזה לא לעניין לקום באמצע ועדה.
מירב בן ארי: לא מכבד את הוועדה, מה גם שחברת הכנסת פה, שהיא חברתי לסיעה, שאנחנו לא מסכימות בנושא הזה, מסכימות בדברים אחרים, עושה לחוק שלך - - -
יפעת שאשא ביטון: אני לא עושה לחוק שלו.
מירב בן ארי: רגע, רגע, - - -
יואב קיש: אז עכשיו את מערבת אותי - - -
יפעת שאשא ביטון: סליחה - - -
יואב קיש: מה בין הדברים - - -
מירב בן ארי: תן לי לסיים.
מירב בן ארי: תן לי לסיים את המשפט ותבין.
יפעת שאשא ביטון: סליחה, בואו נחזור רגע, סליחה, רגע, בואו נעשה סדר בדברים.
מירב בן ארי: תבין על מה אני מדברת.
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מירב בן ארי, אני לא עושה פה בשביל יואב קיש וגם לא בשביל החוק שלו - - -
מירב בן ארי: לא אמרתי ליואב קיש, אמרתי בשביל החוק.
יפעת שאשא ביטון: ואני מנהלת פה דיון על חזקת הגיל הרך.
יפעת שאשא ביטון: היי, סליחה, סליחה, מירב.
מירב בן ארי: אמרתי לחוק.
מירב בן ארי: אתם כל הזמן מעירים לכולם על איך שהם מתנהגים ואתם, - - -
מירב בן ארי: דיברתי על החוק, לא דיברתי עליו.
יפעת שאשא ביטון: לא משנה אבל גם בחוק - - - האם אי אפשר לדבר על חוק של חבר כנסת, מה הוא קם, עושה - - -
יפעת שאשא ביטון: מירב, אנחנו פה דנים בחזקת הגיל הרך, לא בחוק כזה ולא בחוק אחר - - -
מירב בן ארי: אבל החוק שלו - - -
יפעת שאשא ביטון: לא בניסוח כזה ולא בניסוח אחר.
מירב בן ארי: חבר הכנסת יואב קיש, ואת שמעת את זה פה, בואי רגע בנועם, דיבר על התמונה שהצטלמו חברות הכנסת על החוק שלו, אז מותר לי לומר ורציתי להגיד רק משהו טוב, שדווקא את מובילה את הקול השוויוני אז במקום לשבת ולהקשיב פה לך, שאנחנו לא מסכימות והיא יודעת את זה, אבל היא עושה חסד כזה, ומבינה את הרציונאל של השוויון, במקום זה לקום וללכת זה נראה לי לא לעניין.
מירב בן ארי: זה מה שבאתי להגיד.
מירב בן ארי: ואחרי שהוא קם - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו תמיד אמרנו - - -
מירב בן ארי: ועכשיו אני רוצה להגיד - - -
יפעת שאשא ביטון: שמי שרוצה להיות 'ברוך הבא' ומי שלא אז לא קרה כלום.
מירב בן ארי: אני לא אחזור על הדברים שנאמרו כאן ואני רוצה להגיד לכם פה, לחבורה שנותרה כאן מן הגברים שבאמת מקדמים את הנושא, אני לא נגד, אין לי מלחמה, אני אפילו לא פמיניסטית בהגדרה שלי, אני לא יודעת למה נופלים עליי פה, אני באתי ואמרתי דבר מאד פשוט, צריך לשנות את חזקת הגיל הרך, צריך לשנות אותה אבל, ופה אני אומרת רק 'אבל' אחד, אל"ף, עשה טעות חבר הכנסת שהעלה הצעת חוק שלא מקובלת עלינו, ובמקום לבוא – ואני גם אמרתי לו, חכה לממשלתית, נדבר על השינוי, וגם קואליציית הנשים מסכימה שצריך לשנות, ואני אפילו אומרת לָך, לא תהיה רפורמה בבית הדין הרבני ויהיו מסורבות ויהיו עגונות, זו חזקת הגיל הרך כפי אבל, וזה מה שדיברתי עם חברת הכנסת, יש דרך לעשות שינוי, - - -
<קריאה: זה מחטף.
מירב בן ארי: ולא להפיל את זה על הראש שלנו, שניה, ותאמיני לי, אני מסתדרת, אני באמת מסתדרת, סמכי עליי, יש דרך לעשות שינוי ולא להפיל את זה על הראש, לא בהצעת חוק שהוא עשה בתהליך הלא נכון הזה ואני אומרת לכם, גם עם חברת הכנסת וגם עם השרה איילת שקד, שרוצות להוביל אבל להוביל בשיתוף פעולה ובהבנה ובפתיחות ולא כמו שהיה כאן היום.
מירב בן ארי: ואני רוצה להגיד לכם משהו אחד אחרון, זו לא מלחמה של גברים נשים ואני אומרת לכם את זה מן המקום הכי עמוק שלי, אני מכירה, אני חייתי כחד הורית, שקל לא ראיתי מן האבא, לא ראית איך הוא נראה ולא היו לו בעיות כלכליות, פשוט אנחנו לא עניינו אותו, ועם כל זה שבאתי עם צלקת כזו גדולה ששום פלסטר לא יחליק אותה, תאמיני לי, עדיין, אני חושבת שההורות השוויונית והזכות של הגברים, אין אישה שתגיד סליחה, לא מתאים לי לחלוק ואם יש, ואם יש סליחה, ואני רואה שאתם מהנהנים, אם יש אז זו טעות שלה, ואנחנו כמחוקקים לא ניכנס אבל, אני אומרת לכם, אי אפשר, סליחה, זה קורה?
מירב בן ארי: אז 97% מן המשפחות החד הוריות במדינת ישראל מנוהלות על ידי אישה, אל תתעסק אתי עם אחוזים, אל תתעסק עם אחוזים, אני שולטת בחומר, תאמין לי.
מירב בן ארי: אין לי בעיה, להיפך, אני בעד שוויון ואני בעד הורות משותפת, אבל, ופה יש אבל גדול, ואני לא אלך בכלל על השינוי של הדין הרבני, בואו לא נתבלבל, אנחנו יודעים מה המצב במדינת ישראל, אני כן אומרת שאם אתם רוצים לעשות שינוי בחזקת הגיל הרך, תבואו ממקום של שיתוף וממקום של הבנה, ולא ממקום של ללכת על הראש של הנשים במדינת ישראל, כי זו לא הדרך ואני אומרת לכם, שאני כביכול הייתי אמורה להיות הכי לוחמנית, אף אחד לא בא להילחם בכם, כולם רוצים פה את טובת הילד וזו המטרה ובגלל זה הדיון החשוב הזה, ואני אומרת לכם, יש לנו הרבה פה חוסר הסכמות אבל הסכמה אחת יכולה להיות ברורה.
מירב בן ארי: יושבת הראש פה באה לעשות את כל העניין הזה בשביל טובת הילד ואנחנו כמחוקקים נעשה את הכול כדי באמת כדי לקדם את הנושא הזה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חברת הכנסת מירב בן ארי, סלחתי לך על ההתפרצויות.
יואב קיש: גם את לא מסכימה.
מירב בן ארי: עזוב, לא לעניין.
יפעת שאשא ביטון: זכות הדיבור של שי דותן, בבקשה.
יפעת שאשא ביטון: ולאחריו רן חורי.
<שי דותן: שי, בן ארבעים וחמש, גרוש מזה שתים עשרה שנים, יש לי ילדה בשם דניאל, בת שלוש עשרה.
<שי דותן: לצערי, מה שאני רואה פה מן ההתנהלות, בכללי, בהערות ביניים.
<שי דותן: בפועל, ביומיום, נעשות בין הצדדים עוולות הדדיות.
<שי דותן: אני נמצא בהליכים משפטיים מזה כשלש שנים, מערכת המשפט, שאנחנו כרגע מדברים על ועדת שניט ועל חוקים אחרים, מערכת המשפט אטומה לגמרי לכל מה שנאמר פה.
<שי דותן: החוקים שאנחנו מדברים עליהם, לשנות דברים, ועדת שניט פירסמה את הדברים שלה בשנת 2008 ועד היום לא קרה עם זה שום דבר, ביטול חזקת הגיל הרך לא נעשה בפועל שום דבר, כלום.
<שי דותן: העלו פה דברים על ילדים בסיכון, השלכות כלכליות לילדי גירושים, מאבקי אגו, צרכים של ילדים, בפועל, למטה, במערכת המשפט, מתחוללת קטסטרופה, קטסטרופה לשני הצדדים, אין לי נתונים סטטיסטיים, אין לי נתונים לגבי השאלה מי עסק, כמה הגישו תביעות כאלו כמה תביעות אחרות או מה המצב אצל עובדות הרווחה אבל, אני יכול להגיד לך מן הניסיון שלי, דיבר כאן חבר הכנסת יוגב, על אם שאינה ברת הורות, הלכה למעשה זה לא קיים, זה לא קיים כי כשאני מבקש מבית המשפט לבוא ולפתוח תיקים מסויימים בבריאות הנפש אז מסתכלים עליי כאילו אני, כאילו: מאיפה באתי?
<שי דותן: לפני כשנה פגש השופט שדן בתיק שלי, בבת שלי, תסלחו לי שאני אולי אתרגש, הוא אמר לה דברים שהם לא ראויים, דברים בעייתיים, הוא גרם לה נזק נפשי, הדבר נבדק על ידי נציב תלונות הציבור כנגד שופטים, כבוד השופט אליעזר ריבלין והדברים שלו הוכיחו בצורה חד משמעית שהשופט פגע בבת שלי, הבקשה שלי נגדו לפסלות שופט לפני מספר ימים, הוא טוען שלא היו דברים מעולם, שהוא מעולם לא פגע בבת שלי.
<שי דותן: אני במשך שלש שנים ריסקתי את עצמי כלכלית, אני זה שסוחב את הבת שלי על הגב, אני זה שנותן לה את החסות, אני זה שהוא הורה עיקרי במשך שלש עשרה שנים, הבת שלי היום הצטרפה למעגל העוני, ומעגל העוני הזה נעשה בחסות מערכת המשפט בישראל, שלא שמעה על כל החוקים האלה, לא שמעה על ועדת שניט ולא שמעה על התפיסה של שני הורים מאותו מין, או על כל המערכת של ריבוי הגירושים שקיימים.
<שי דותן: הדברים הם חמורים.
<שי דותן: שופט שכבר עשה את הפגיעה הזאת ביקש הוא בעצמו לרשום תרשומת של הפגישה במקום עובדת רווחה.
<שי דותן: אותה תרשומת נעלמה.
<שי דותן: מדובר בראייה.
<שי דותן: מדובר בהוכחה.
<שי דותן: הדבר הזה הוא לא מקרה בודד.
<שי דותן: מקרים כאלה קורים.
יפעת שאשא ביטון: באיזה סטטוס אתם היום?
יפעת שאשא ביטון: עדיין של משפט?
<שי דותן: אנחנו נמצאים באמצע של משפט, שלפני כחודש, אחרי שהוא נפגש עם הבת שלי, הבת שלי נפגשה עם פסיכולוגים, נפגשה עם עובדי רווחה, עם תסקירים מלאים, שהם חד משמעיים לטובת האב, מערכת המשפט לא מכירה בזה, לא מכירה, ומנסים - - -
<קריאה: האם לקחתם - - -
<שי דותן: הפסיקו - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מראיינים אותו, בבקשה.
<שי דותן: במשך שתים עשרה שנים שילמתי אלף דולר לחודש.
<שי דותן: אני הורה עיקרי.
<שי דותן: אני הורה אחראי.
<שי דותן: ולמרות זאת הייתי צריך לנהל מערכת משפטים של שלש שנים.
<שי דותן: לפני כחודש, אחרי שכלו כל הקיצין, הוא מינה בתוך עשרים וארבע שעות קיים דיון, אני מיוצג על ידי עורך הדין יניב מויאל, שהוא מתנדב לעזור לי, לייצג אותי בבית המשפט, - - -
<קריאה: לא צריך.
<קריאה: אה, האם זה הוא?
<קריאה: לא, לא יניב.
יפעת שאשא ביטון: בואו חברים, בבקשה.
<שי דותן: אני נמצא במערך, קבע כבוד השופט בתוך עשרים וארבע שעות, שאני הורה מנכר והורה מסית, בלי קיום דיון הוכחות, בלי קיום דיון ראיות - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל אני חושבת, בכבוד, בכוונה שאלתי, סלחה, באיזה סטטוס אתה נצא כי אם הדבר נדון היום בבית משפט אז אנחנו לא יכולים, בטח שלא להעלות עדות, ואם יש לך משפט לגבי חזקת הגיל הרך והחקיקה כסיכום אז בבקשה, אם לא אנחנו לא יכולים להמשיך את העדות, אני מתנצלת.
<שי דותן: אז אני אוסיף ואומר, על כל מה שמתקיים כאן, כל עוד אתם לא תגיעו להחלטה חד משמעית ומהירה, חברת הכנסת אורלי לוי, אמרה את זה נכון, יתקיימו פה ניסויים בילדים משך כל השנים הבאות ויש לזה השלכות מרחיקות לכת שנמצאות תחת אחריותכם.
<שי דותן: תודה.
יפעת שאשא ביטון: רן חורי ואחריו אלישבע זוהר רייך.
<רן חורי: שלום, אני רן חורי, אני בן עשרים ותשע, אב לילדה בת שבע - - -
יפעת שאשא ביטון: תעשה את זה רק בקצרה כדי שנוכל לאפשר לעוד כמה דוברים.
<רן חורי: אני בן עשרים ותשע, אב לילדה בת שבע, הייתי כאן גם לפני שנתיים, אני נשוי בשנית לגרושה עם שני ילדים.
<רן חורי: אני רוצה להגיד משהו על איזושהי נקודה מאוד מאוד ברורה ואלמנטרית, קודם כל אני מדבר קצת ממקום רגשי.
<רן חורי: ואני חושב שכשם שאסור למדינה לקחת את מאור עיניו של אדם, אסור לה בשום פנים ואופן להרחיק ממנו את ילדיו.
<רן חורי: וחזקת הגיל הרך מאפשרת להרחיק אבות מילדיהם באופן תדיר.
<רן חורי: הרבה לא מכירים את זה.
<רן חורי: הרבה מן ההתייחסות של חברות הכנסת זהבה גלאון, מיכל רוזין, - - -
יפעת שאשא ביטון: אל תזכיר שמות בבקשה, כי הן לא כאן.
<רן חורי: אין בעיה.
<רן חורי: של חברות כנסת אחרות, משתמשת ברטוריקה של שוויון: "תתחילו בנישואים", "תתחילו בשכר", חשוב להבהיר, ילדים הם לא נקודה במירוץ לשוויון, ילדים הם בני אדם, הם יד שנותנת לך בבוקר, הם בן אדם שאתה מנשק, הם משהו שצריך, הם משהו שיש לו צורך נפשי ופסיכולוגי.
<רן חורי: כל ההסתכלות הזו: בואו נתחיל עם המגירה הזאת של השוויון ואחר כך נגיע לילדים, היא לא אחרת מאשר אלימות כלפיהם ופגיעה בהם, שהיום מתרחשת וכל עוד חזקת הגיל הרך קיימת היא מתרחשת.
<רן חורי: חבר כנסת שסובר שאֵם היא ההורה הטבעית עמדתו לגיטימית.
<רן חורי: אני חולק עליה, אני חושב שהיא שגויה והיא פרימיטיבית אבל עמדתו לגיטימית.
<רן חורי: מי שחושב שילד צריך הורות משותפת ושם רגל על הברקס בגלל שאין שוויון בפרמטרים אחרים מודה ומצהיר: אני פוגע בילדים, בינתיים, כי אני לא משיג הישגים אחרים.
<רן חורי: והבת שלי ואף ילד אחר, הוא לא בן ערובה של שום אג'נדה שוויונית אחרת – שאני תומך בה ואני שותף לה אבל הילדים האלה, שנפגעים היום בבית משפט, ואני היום ברוך השם במצב סבבה, אבל הילדים שנפגעים היום לא יחכו.
<רן חורי: לפני שנתיים אמרה כאן חברת כנסת מסויימת שנשים נרצחות, שאין ייצוג של נשים ב'אליתה' ודברים כאלה ולכן אסור לשנות את חזקת הגיל הרך.
<רן חורי: אני פשוט אומר: תחשבו על זה, זה מזעזע, ילדים בני שבע, שמונה, תשע, עשר, קטנים, נפגעים, אימהות מרחיקות את האבות, הממסד מרחיק את האבות ו"אין ייצוג נשים ב'אליטה'" אז היא תצביע נגד.
<רן חורי: זאת אומרת, אני אחכה.
<רן חורי: "בראש 97% מן המשפחות החד הוריות עומדת אשה" – המשפט הזה שגוי.
<רן חורי: למה?
<רן חורי: כי מי שלא נקרא משמורן ומי שלא מקבל את ה title הזה הוא לא משמורן.
<רן חורי: אני, עד שהתחתנתי הילדה שלי הייתה אצלי ששה לילות בשבועיים אבל אני לא נקרא משמורן בגלל חזקת הגיל הרך.
<רן חורי: אני לא נחשב כמשפחה עד שהתחתנתי.
<רן חורי: למה אני לא משפחה?
<רן חורי: כי אין משמורת.
<רן חורי: כל מי שמדבר כאן על ילדים כאמצעי סחיטה וכקלף מיקוח, בעצם לא קרא את דוח ועדת שניט.