GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<רחל דניאלי: אני אומרת שיש הצלחות מדהימות, באמת, גם במזרח ירושלים בנושא הזה.
יפעת שאשא ביטון: מה הנקודה השנייה, כי אנחנו רוצים לתת גם לאחרים.
<רחל דניאלי: הנקודה השלישית, שהיא נקודה שלא עלתה ואני רוצה להעלות אותה דווקא בגלל שאנחנו כסנגוריה העלינו אותה כמה פעמים ואני יודעת שהיא גם הייתה לא מזמן אפילו בוועדת חוקה, שם עלתה בעקבות נושא של שיחות טלפון לקטינים ולעצירים ביטחוניים בכלל ואסירים ביטחוניים.
<רחל דניאלי: אנחנו העלינו את זה כבר כמה פעמים, שעניין הקשר של קטין עם בני משפחתו הוא מאד מאד חשוב.
<רחל דניאלי: במיוחד עכשיו, כשאנחנו רואים קטינים מאד צעירים שגם לפעמים העבירות שהם עשו זה לא בגלל שהם היו באיזה שהוא-.
<רחל דניאלי: זאת אומרת הסיכון מהם בקשר עם בני המשפחה הוא לא סיכון גבוה.
<רחל דניאלי: ההיפך.
יפעת שאשא ביטון: מאיפה את יודעת?
יפעת שאשא ביטון: את מכוחות הביטחון?
<רחל דניאלי: לא, אני רק אומרת, ההורים באים ומבקרים כל שבועיים, זה זכותם.
יפעת שאשא ביטון: אה, אוקיי.
<רחל דניאלי: בוודאי.
<רחל דניאלי: אז לגבי הקטינים האלה, זו זכות שניתנת.
<רחל דניאלי: מה שלא ניתן, בגלל שיש כלל כזה שקטינים ביטחוניים, אסירים ביטחוניים לא מקבלים את הזכות לטלפון, עכשיו יש גם כלל כזה לגבי עצורים ביטחוניים, אנחנו אמרנו שלגבי קטינים ביטחוניים צריך להיות כלל הפוך.
<רחל דניאלי: קודם כל קשר עם בני משפחה, לפחות מדרגה ראשונה, צריך להיות.
<רחל דניאלי: ויכול להיות שיש חריגים כמובן, כמו שגברתי אומרת.
<רחל דניאלי: אני רק אומרת שאני יושבת גם בוועדה המייעצת לחוק הנוער.
<רחל דניאלי: הדברים עלו שם.
<רחל דניאלי: אני יודעת שבוועדת חוקה גם הדברים עלו.
<רחל דניאלי: אמרו שבהחלט צריך לעשות הסדר כזה ושם זה נעצר.
<רחל דניאלי: הסדר מיוחד לקטינים.
<רחל דניאלי: אז אם אנחנו כבר מדברים - - -
יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שיש שיקולים אחרים.
יפעת שאשא ביטון: כתבתי.
יפעת שאשא ביטון: שושי סומך ואחר כך עורך דין ס.
יפעת שאשא ביטון: עווידה, כי חברת הכנסת ביקשה, אז אנחנו נכבד את זה.
יפעת שאשא ביטון: הם הדוברים שמסיימים.
יפעת שאשא ביטון: בלי עורך דין?
יפעת שאשא ביטון: היא רצתה לשכנע אותי כנראה.
<שושי סומך: שושי סומך, המועצה לשלום הילד.
<שושי סומך: שתי נקודות, ברשותך.
<שושי סומך: הראשונה, מהנתונים של השנתון הסטטיסטי של המועצה שהולך לצאת ממש בסוף השבוע, נתונים שהועברו משב"ס.
<שושי סומך: אנחנו רואים שמבחינת מצבת, הקטינים, תושבי מזרח ירושלים והשטחים שנמצאו בנובמבר 2015 ביחס לנובמבר 2014, אנחנו לומדים על פי שניים מבחינת הכמות.
<שושי סומך: הסיבות ברורות, אין מה להיכנס לזה, דיברו על זה המון.
<שושי סומך: מה שאני הייתי שמחה, אם יושבת הראש הייתה מבקשת מאנשי השב"ס, זה להבין איך זה משפיע על ההתנהלות, בוודאי גם על שאר הקטינים ובכלל, כי אנחנו לא יודעים על הכפלה של פי שניים באנשי הצוות שמטפלים בקטינים עצורים ואסירים.
<שושי סומך: איך הם מתמודדים עם הגידול העצום הזה בעצם ואיך זה משפיע על שאר הקטינים.
<שושי סומך: זאת אומרת מבחינת מקום, מבחינת כל השירותים שצריך לתת, איך אפשר להתמודד עם כזה נתון מספרי.
<שושי סומך: הייתי שמחה לקבל על זה התייחסות.
<שושי סומך: הדבר שני שעלה פה ככה ממש בקצרה וכן הייתי רוצה להרחיב עליו טיפה יותר.
<שושי סומך: העניין של ההסעות, זה נושא שאנחנו פוגעים אותו במשך שנים כבר.
יפעת שאשא ביטון: של בגירים וקטינים באותו תא?
<שושי סומך: גם עניין של בגירים וקטינים ביחד, אבל גם בכלל הסיטואציה שבה עד שקטין מגיע לאופק, למעצר, יכולות לחלוף שעה-שעתיים ומעירים אותו כבר שוב, כי הוא עוד צריך לחזור לבית המשפט והפוסטה עוברת בין כמה בתי מעצר, בין כמה מקומות.
<שושי סומך: זה נושא שככל הידוע לנו עד היום שב"ס לא הצליח לפתור בצורה מיטבית.
<שושי סומך: זה נכון שזו בעיה שקיימת גם אצל בגירים, אבל אצל קטינים לא צריך להרחיב את הדיבור למה זה עוד משמעותי בהרבה, שקטין עובר כאלה טלטלות, מגיע למצב שבאמת הוא כבר מעדיף להישאר בבית המעצר ולא להגיע לדיונים.
<שושי סומך: ובכלל סיטואציות עם פנייה שבאמת היא הקצה החריג, שהגיעה אלינו, שלא היו לסוהרים בקבוקי מים לתת לקטינים, אז פתחו להם צינור.
<שושי סומך: כל מיני דברים שבאמת מגיעים לכדי אבסורד.
<שושי סומך: התנאים בהסעה וכל הסיטואציה שלה, דורשים התייחסות וטיפול רציני יותר ממה שהוא מקבל כיום.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תודה רבה, שושי.
יפעת שאשא ביטון: סמאח עאווידה.
יפעת שאשא ביטון: רק ברשותך בקצרה, כי אנחנו כבר הרבה אחרי הזמן.
<סאמח עאווידה: כן, תודה.
<סאמח עאווידה: אני סאמח עאווידה מהוועד הציבורי נגד עינויים בישראל.
<סאמח עאווידה: סליחה על האיחור.
<סאמח עאווידה: היה לי חשוב להגיד את מה שאני רוצה להגיד.
<סאמח עאווידה: אני רוצה להתייחס לנקודה או שתי נקודות שעלו פה.
<סאמח עאווידה: אני חושב, אנחנו מאמינים בוועד שחומרת המעשה לא מצדיקה שום הפרה של אסיר ולא של אזרח אחר, מצד אחד.
<סאמח עאווידה: מצד שני, גם לשמור על אזרח אחר לא מצדיק אלימות כלפי אנשים שהם חשודים או שיכול להיות שהם יבצעו סוג של מעשה.
<סאמח עאווידה: לשאלתך, אנחנו אתמול הוצאנו פנייה ליועץ המשפטי לממשלה בשמם של העצורים מדומא, שאחד מהם קטין - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אני רק ציינתי את זה.
יפעת שאשא ביטון: כמה זמן לקח עד שזה יצא?
<סאמח עאווידה: שנייה, שאחד מהם הוא קטין.
<סאמח עאווידה: לא מעט זמן אנחנו מנסים, אנחנו עובדים כדי לשכנע את ההורים לתת לנו ייפוי כוח כדי שנגיש תלונה בשמם.
<סאמח עאווידה: הם זורקים את זה בחצר של ארגון חננו ואומרים שברגע שעורכי הדין של החשודים יאשרו את זה, אז הם יפנו אלינו.
<סאמח עאווידה: ועד עכשיו ארגון חננו, שהם מייצגים את האנשים, לא פנו אלינו.
<סאמח עאווידה: רציתי רק להבהיר את הנקודה הזאת.
<סאמח עאווידה: בחודש וחצי האחרונים אנחנו ביקרנו ארבע פעמים בכלא גבעון, שלשמחתי הרבה הילדים יצאו משם.
יפעת שאשא ביטון: יצאו משם, נכון.
יפעת שאשא ביטון: כבר דיווחו על זה.
<סאמח עאווידה: יצאו משם, נכון.
<סאמח עאווידה: אני רוצה להתייחס לשלוש נקודות.
<סאמח עאווידה: נקודה אחת היא כלא גבעון.
<סאמח עאווידה: אנחנו מדברים על אוכל ירוד, אנחנו מדברים על ארבע פרוסות לחם וגביע יוגורט לשני ילדים לארוחת הבוקר.
<סאמח עאווידה: אנחנו מדברים על חצי שעה פנאי ביום, לא שעה כפי שנאמר, אלא חצי שעה.
<סאמח עאווידה: אנחנו מדברים על אלימות פיזית ואלימות מילולית ואנחנו מדברים גם על מקרה שהיה בו איזוק למיטה למשך כל הלילה.
יפעת שאשא ביטון: אתה מדבר על גבעון?
<סאמח עאווידה: אני מדבר על גבעון.
יפעת שאשא ביטון: היה.
יפעת שאשא ביטון: עברו.
<סאמח עאווידה: היה, אבל זה נקודות שחשוב לי לציין אותן.
<בן ציון: סליחה רגע, אני לא מכיר את מה שהוא אומר וזה לא היה.
<בן ציון: לא משנה אם זה בגבעון או בכל מתקן אחר של שירות בתי הסוהר.
<בן ציון: אם יש משהו קונקרטי, נשמח לקבל כדי לבדוק את זה.
<סאמח עאווידה: אנחנו מטפלים בזה במישור המשפטי.
<סאמח עאווידה: אני יודע שמפקד בית הכלא כן יודע על זה.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז אני שמחה.
יפעת שאשא ביטון: אם זה מטופל, גם הנושאים של האלימות כלפי קטינים והכל, התייחסתי.
<סאמח עאווידה: אוקיי.
<סאמח עאווידה: אני רוצה גם להתייחס לעניין של המעצרים הלא מוצדקים, האלימים.
יפעת שאשא ביטון: המעצרים האלימים.
יפעת שאשא ביטון: אף אחד מאיתנו פה לא יודע אם זה מוצדק או לא.
<סאמח עאווידה: המעצרים האלימים הלא מוצדקים.
<סאמח עאווידה: אני חושב שלהפעיל אלימות כלפי אדם שהוא יושב בביתו, שכוח שלם של משטרה מפעילים את האלימות ואנחנו מקבלים תמונות שהילד, שהוא בן 15.5 או 16 מנופח כולו ויש לנו תמונות ותיעוד רפואי למה שאני אומר.
<סאמח עאווידה: אני חושב שזה לא מוצדק.
<סאמח עאווידה: אני חושב שאין שום סיבה שתגרום לכוח שלם של משטרה להכות ילד אחד.
<סאמח עאווידה: בנוסף לזה - - -
יפעת שאשא ביטון: שום דבר לא מצדיק אלימות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כבר אחרי השלב הזה.
יפעת שאשא ביטון: על זה כבר דיברנו.
<סאמח עאווידה: אמרת אלימות, אבל - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אמרתי אנחנו לא יודעים אם המעצר הוא מוצדק או לא.
יפעת שאשא ביטון: בכל מקרה אין מקום לאלימות.
<סאמח עאווידה: אני מדבר על האלימות.
<סאמח עאווידה: אני רוצה להתייחס גם לחקירות השב"כ בבתי הסוהר השונים, חקירות שב"כ שהן לתקופות מאד ממושכות.
<סאמח עאווידה: מדובר - - -
יפעת שאשא ביטון: אתה מדבר שוב על כל המכלול.
<סאמח עאווידה: מדובר בילדים בני 15.5 שעוברים חקירות שב"כ כשמאיימים - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על תנאי מעצר, ובאמת - - -
<סאמח עאווידה: זה חלק מהמעצר.
<סאמח עאווידה: ברגע שחוקרי השב"כ יושבים וחוקרים ילד בין 14.5 או 15.5 ומאיימים שיביאו את אימו או יהרסו לו את הבית, אני חושב שזה גם הפרה.
<סאמח עאווידה: זה איום על ילד שהעולם שלו מאד צר וקטן.
<סאמח עאווידה: ושוב, צריך לנתק את חומרת המעשה שהוא ביצע לכאורה, לבין מה שקורה בפועל.
<סאמח עאווידה: אני חושב שמח"ש צריכים לנהל, וזו אחת הבעיות שאנחנו נתקלים בה - - -
יפעת שאשא ביטון: במשפט סיכום, ברשותך, כי אתה חוזר על נושאים שכבר עלו פה.
<סאמח עאווידה: כן, משפט סיכום.
<סאמח עאווידה: כשאנחנו מגישים תלונות הם מתייחסים אל התלונות האלה כשאר התלונות, ואני חושב שלהן צריך שיהיה טיפול מיוחד, טיפול של תלונות של קטינים.
<סאמח עאווידה: זה שגובה את העדויות מהמתלוננים צריך שיהיה איש מוסמך שיגבה את העדויות מהקטינים ולא חוקר מח"ש רגיל.
יפעת שאשא ביטון: התייחסות של המשרדים.
יפעת שאשא ביטון: האם מישהו רוצה להתייחס ממשרד לביטחון הפנים?
יפעת שאשא ביטון: דפנה?
<דפנה רומן: אני מהמשטרה.
יפעת שאשא ביטון: מהמשטרה?
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, בבקשה.
<דפנה רומן: כוונת הדיון היום הייתה אמורה להיות על שיפור תנאי מעצר קטינים, וזה נושא שאנחנו פחות רלבנטיים לגביו.
<דפנה רומן: עם זאת, עלו כאן הרבה מאד טענות כלליות.
<דפנה רומן: אנחנו לפחות לא קיבלנו איזו שהיא פנייה קונקרטית על מקרה קונקרטי והיינו שמחים לבדוק ולבחון ולשפר במידת הצורך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רואים את זה כהזמנה לכל היושבים פה מסביב.
<דפנה רומן: אם יש מקרה קונקרטי, אז בהחלט צריך להעלות אותו ואנחנו בהחלט רואים חשיבות רבה להתנהל בהתאם לחוק הנוער.
<דפנה רומן: בעניין הזה אנחנו עושים הרבה מאד הסמכות - - -
חנין זועבי: תשלחו למשטרה את הדו"חות שלכם.
<סאמח עאווידה: הם נגישים באתר שלנו.
חנין זועבי: תשלחו להם.
<דפנה רומן: אנחנו עושים הרבה מאד הסמכות בנושא הזה.
<דפנה רומן: אנחנו מעבירים הנחיות באופן שוטף ליישום חוק הנוער.
<דפנה רומן: אנחנו עושים בקרות שוטפות.
<דפנה רומן: בבקרות לא עלתה בכלל התמונה שעולה כאן.
<דפנה רומן: להיפך, יש כל הזמן שיפור מתמיד וגדול בעניין יישום חוק הנוער.
חנין זועבי: את מודעת לכל המעצרים, מעצרי הלילה, לפנות בוקר.
חנין זועבי: את מודעת?
<דפנה רומן: קודם כל לעניין המעצרים - - -
יפעת שאשא ביטון: יש מעצרים שנעשים על ידי הצבא, מעצרים ביטחוניים.
יפעת שאשא ביטון: זה סיפור אחר.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כבר אמרנו שאנחנו - - -
<דפנה רומן: אני רוצה להגיב לעניין המעצרים.
<דפנה רומן: אלף, באמת יש מעצרים שאם זה בשטחים זה נעשה על ידי הצבא, זה לא קשור למשטרה.
<דפנה רומן: דבר שני, חוק - - -
חנין זועבי: לא, אני מדברת על ירושלים המזרחית.
חנין זועבי: את מודעת למה שקורה?
<דפנה רומן: דבר שני, מעצרי לילה נעשים רק במידה וזה אמור להגן על כוחות הביטחון.
<דפנה רומן: אין שום סיבה ללכת ודווקא לעצור בלילה קטינים.
<דפנה רומן: בדרך כלל עושים את זה ועושים את זה במשורה במקרים שבאמת יש חשש להיכנס למקומות מסוימים שזה עלול לפגוע בכוחות הביטחון, ולכן לעיתים נכנסים בלילה, אבל כן מקפידים על הוראות החוק.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא חיים בבועה, נכון?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שמשתקפת סכנה בחלק מהמקומות לכוחות הביטחון.
יפעת שאשא ביטון: בואי תגידי לי שלא.
<סאמח עאווידה: אבל המשטרה צריכה להתמודד עם זה בלי להפר את החוק.
<דפנה רומן: אין הפרה של החוק.
<דפנה רומן: אני רוצה להגיד שגם כל המעצרים - - -
חנין זועבי: את מסכימה עם החוק שאומר - - -
יפעת שאשא ביטון: רגע, תני לה בבקשה לסיים.
יפעת שאשא ביטון: היא מסכימה עם החוק, אבל במקרים ביטחוניים, כשלא מדובר בעבירות אחרות - - -
חנין זועבי: יש לכבד את השאלה שלי.
חנין זועבי: יש לי זכות לשאול.
יפעת שאשא ביטון: לא, חברת הכנסת חנין זועבי.
יפעת שאשא ביטון: יש לי את הזכות להחליט מי מדבר ומתי.
יפעת שאשא ביטון: אני מבטיחה לתת לך לשאול אותה, ברגע שהיא תסיים את הדברים.
יפעת שאשא ביטון: את תשאלי.
<דפנה רומן: אני רוצה להגיד שכל המעצרים נעשים בהתאם לחוק.
<דפנה רומן: החקירות נעשות בהתאם לחוק.
<דפנה רומן: לא נעשות חקירות לילה בניגוד לחוק.
<דפנה רומן: אנחנו מאד מאד מקפידים בעניין הזה.
<דפנה רומן: גם לעניין נוכחות הורים, החוק מאפשר חריגים.
<דפנה רומן: ככל שאנחנו כן נתקלים באיזו שהיא חריגה, העניין הזה מטופל.
<דפנה רומן: אנחנו לא מכירים הרבה מאד חריגות, כפי שהעניין הוצג כאן.
<דפנה רומן: אנחנו שוב אומרים, דיברו כאן הרבה מאד על דברים מאד מאד כלליים, שאנחנו לא מכירים.
<דפנה רומן: אני גם רוצה לציין שכל מעצר של קטין וכל חקירה שלו, גם לקטין עציר יש זכות לסנגור ואם אין לו סנגור, יש לו סנגור ציבורי וגם יש ביקורת שיפוטית.
<דפנה רומן: זאת אומרת ברגע שיש איזו שהיא הפרה, אנחנו מקבלים פסיקה של בית המשפט ואנחנו מטפלים בעניין ככל שעולה הצורך.
חנין זועבי: אוקיי, אז עכשיו לשאלה שלי, ברשותך, גברתי יושבת הראש.
חנין זועבי: ב-95% מהמקרים אין נוכחות הורים, כלומר זה לא מקרה חריג.
חנין זועבי: מה שחריג, וזו הטענה - - -
<דפנה רומן: באופן כללי.
<דפנה רומן: 95% זה לא הנתונים שאני מכירה.
חנין זועבי: גברתי, הטענה פה ואני פונה ליושבת הראש, הטענה הבסיסית היא שהחריג הפך לנורמה.
חנין זועבי: אם יש חריגים והחוק מאפשר - - -
יפעת שאשא ביטון: כי אם כל המציאות היא חריגה במצב ביטחוני קשה וכל העצורים הם ביטחוניים והצבא שנכנס ליישוב מסוים זה חריג, בואי רגע ננסה לבחון את זה.
חנין זועבי: גברתי יושבת הראש, את מייצגת את החוק ואני גם כן אמורה לייצג את החוק - - -
יפעת שאשא ביטון: נכון, אבל אנחנו גם מדברים על מקרים של חריגה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו שוב כאילו מנקים את המציאות.
חנין זועבי: החוק של זכויות הילד.
חנין זועבי: אי אפשר.
חנין זועבי: אז זו הכרה.
חנין זועבי: זו כבר הכרה שאין חריג, שאנחנו לא מממשים את החוק.
חנין זועבי: זה בפרוטוקול עכשיו וזה משפט של הכרה מצד המשטרה.
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת חנין זועבי, גם לפרוטוקול, אנחנו נמצאים במציאות שהיא חריגה.
חנין זועבי: אבל את לא יכולה להגיד את זה.
יפעת שאשא ביטון: למה לא?
חנין זועבי: עכשיו את אומרת שיש הצדקה לדרוס - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו במצב של החרגה בהתאם למציאות שהיא כולה חריגה.
יפעת שאשא ביטון: זה לא שבמצב שהוא נורמאלי או במציאות שהיא נורמאלית הם מפרים את החוק.
יפעת שאשא ביטון: יש בחמישה אחוזים שבהם אפשר לפעול By the book, הם פועלים.
יפעת שאשא ביטון: במקרים שנשקפת סכנה לגורם כזה או אחר, הם נוהגים אחרת.
יפעת שאשא ביטון: ומה לעשות, אנחנו נמצאים במציאות ביטחונית, שכן, שנשקפת סכנה.
יפעת שאשא ביטון: מישהו יכול לטעון אחרת?
יפעת שאשא ביטון: אני שואלת באופן אמיתי.
חנין זועבי: הטענה עכשיו שאני רוצה להפנות למשטרה, שאתם הופכים את החריג בחוק לנורמה וככה אתם מרוקנים מתוכן את החוק של זכויות הנוער בכל הנוגע לקטינים בירושלים המזרחית.
חנין זועבי: אתם עושים את זה.
חנין זועבי: זה מה שאתם עושים.
<דפנה רומן: אז שוב אני רוצה להגיד, לא ראיתי את הנתונים הללו ובכל מקרה זה נתון לביקורת שיפוטית ואני לא מכירה את הנתונים האלה.
<דפנה רומן: זה פשוט לא נכון.
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לקבל נתונים של מתי באמת יש פעילות חריגה בהתאם למציאות שנדרשת, כדי לראות באמת עד כמה הדברים פה מסונכרנים.
<דפנה רומן: אני לא יכולה להוציא נתונים לגבי כמה מקרים הייתה נוכחות הורים, מכיוון שזה לא משהו שהוא ממוחשב.
<דפנה רומן: אנחנו כן עושים באופן שוטף - - -
חנין זועבי: שואלים את הילדים.
חנין זועבי: את ההורים.
<דפנה רומן: אנחנו באופן שוטף כל הזמן עושים בקרות בנושא הזה ובודקים ובוחנים אותו.
חנין זועבי: הורים העידו בבתי המשפט שאתם לא מאשרים להם - - -
<דפנה רומן: יש לגבי זה החלטה - - -
יפעת שאשא ביטון: את מפריעה לדבר, חברת הכנסת.
חנין זועבי: אני דווקא לא רוצה להטעות את הוועדה הזאת ולא רוצה להטעות - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא מוטעים.
יפעת שאשא ביטון: אומרת הגברת - - -
חנין זועבי: זה לפי עדויות של הורים.
חנין זועבי: גברתי יושבת הראש, יפעת, לפי עדות של הורים בבתי משפט, הם לא מאפשרים את רוב העדויות שנגבו בבתי המשפט, של הורים שלא אפשרו להם להיכנס - - -
יפעת שאשא ביטון: בסדר, אבל היא אומרת שיש מקרים חריגים שבהם לא מאפשרים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא יודעים לבחון מתי זה חריג ומתי זה לא בצדק או לא בצדק.
חנין זועבי: זה לא חריג.
חנין זועבי: 95%.
<דפנה רומן: ואי אפשר להשוות - - -
חנין זועבי: חריג זה גם מושג סטטיסטי, מתמטי.
חנין זועבי: זה לא נתון לשיקול הדעת שלנו.
חנין זועבי: 95% זה לא חריג.
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת חנין זועבי, תודה.
יפעת שאשא ביטון: משרד הרווחה רוצה להתייחס ממש במשפט, כי אנחנו OVER אחרי הזמן.
<גילי סולוביצ'יק: שמי גיל סולוביצ'יק, אני מפקחת השמה ארצית בחסות הנוער.
<גילי סולוביצ'יק: שני דברים.
<גילי סולוביצ'יק: ראשית, אני כן רוצה להתייחס לסיפור של עבודת שירות המבחן, במיוחד עם קטינים במזרח ירושלים.
<גילי סולוביצ'יק: אני יודעת שאחד הקשיים, מעבר לקשיים של הגעה לקטינים וזימון שלהם וחוסר ההיענות שלהם, אחד הקשיים המרכזיים שאנחנו נתקלים בו זה חוסר היענות גם של הקטינים וגם של המשפחות שלהם, להליכי טיפול, בין אם הליכי טיפול בקהילה ובין אם הליכי טיפול בהוצאה החוץ ביתית, ואני חושבת שזו נקודה שמן הראוי שכל מי שבא במגע עם אותם קטינים ועם אותם ילדים, ידגישו את הסיפור של חשיבות הטיפול על מנת למנוע רצידיביזם ולא לראות את משרד הרווחה כאיזה שהוא גורם עונשי.
<גילי סולוביצ'יק: זה הדבר האחד.
<גילי סולוביצ'יק: הדבר השני מתייחס לנושא של השמה במעונות של חסות הנוער.
<גילי סולוביצ'יק: יש לחסות הנוער מעון אחד ולא שניים, נעולים למגזר הערבי.
<גילי סולוביצ'יק: שאר המעונות הם לא מעונות נעולים.
<קריאה: יש בו שני אגפים אבל.
<גילי סולוביצ'יק: סליחה?
יפעת שאשא ביטון: בסדר, לא משנה, אבל יש מעון אחד.
<גילי סולוביצ'יק: במעון ירכא יש אגף אחד.
<גילי סולוביצ'יק: מעון נוף הרים ירכא, מעון אחד, יש בו כמות מסוימת של נערים והוא מעון אחד שמיועד למגזר הערבי, ואני כן - - -
<קריאה: כמה זמן יש רשימת המתנה?
<גילי סולוביצ'יק: למעון של הנערים הערבים רשימת ההמתנה היא של ארבעה חודשים ואני כן רוצה להרחיב את זה רגע לאמירה שכל הסיפור של מעצר קטינים והמתנה של קטינים למענים באמצעות רשות חסות הנוער, זה נושא שנמצא בטיפול מאד אינטנסיבי ואנחנו עושים את כל מה שניתן על מנת להרחיב את המענים, כולל את המענה במעון הנעול ירכא.
<גילי סולוביצ'יק: תודה.
יפעת שאשא ביטון: יש משרד נוסף?
<רות רגולנט-לוי: אני לא משרד.
<רות רגולנט-לוי: שמי רותי, אני נציגה של פסיכו אקטיב והייתי רוצה לדבר על הנזק הנפשי לקטינים בתנאי המעצר במזרח ירושלים.
יפעת שאשא ביטון: בדקה אם את מסוגלת.
יפעת שאשא ביטון: אם לא, אז אנחנו מראשד נוותר.
<רות רגולנט-לוי: אני אנסה.
<רות רגולנט-לוי: פגשתי כמה נערים בכלא עופר, יחד עם קולגה שלי, לילה בראנסה פראח.
<רות רגולנט-לוי: ראיינו אותם וקיבלנו יחס הוגן מכלא עופר.
<רות רגולנט-לוי: נערים שנעצרו ממזרח ירושלים ומהגדה.
<רות רגולנט-לוי: פגשתי נערים שהלכו המון לשירותים, לא מנעו מהם שירותים במשך הלילה.
<רות רגולנט-לוי: זה ביטוי של חרדה מאד גבוהה.
<רות רגולנט-לוי: פגשתי נערים שמצאו את עצמם בבידוד מרצון כי הם פוחדים לדבר עם הנערים האחרים מחשד שהם מואזנים ומופללים.
<רות רגולנט-לוי: פגשתי נערים שלא ראו את אמא שלהם, שלא מעיזים, בני 14.5, שלא מעיזים, עוצרים את הדמעות.
<רות רגולנט-לוי: פגשתי נער שאומר ששלפו אותו משנה ראשונה של בית הספר לנגרות והוא נורא רוצה להיות נגר כמו אח שלו הבכור.
<רות רגולנט-לוי: פגשתי ילדים שנמצאים בפחד ואני חושבת שהנזק הנפשי שנגרם מתנאי המעצר ומהליכי המעצר, וזה ילדים, כששאלתי אותם האם הוכית בדרך למעצר, הוא אמר לא.
<רות רגולנט-לוי: הוא לא שיקר.
<רות רגולנט-לוי: אז הנזק הנפשי שנגרם הוא נורא.
<רות רגולנט-לוי: אנחנו מגדלים דור פגוע.
<רות רגולנט-לוי: אם אנחנו רוצים לשנות דברים, אני מסכימה להמלצה שלך, גברתי.
<רות רגולנט-לוי: אני חושבת שאנחנו צריכים להשוות את תנאי הילדים והנוער במזרח ירושלים על פי החוק, גם בתנאי המעצר, אבל גם בתנאי המחיה והרווחה.
<רות רגולנט-לוי: לא עשינו את זה שנים.
<רות רגולנט-לוי: אם יהיו חוגים, אם תנאי החינוך יהיו נכונים, אנחנו נמצא פחות ופחות נערים - - -
יפעת שאשא ביטון: אם תהיה פחות הסתה.
<רות רגולנט-לוי: גם.
<רות רגולנט-לוי: אבל אנחנו הריבון במזרח ירושלים, אנחנו צריכים לדאוג לזה.
<רות רגולנט-לוי: אנחנו המבוגר האחראי.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה רותי על הדברים הבאמת חשובים.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה ברשותכם לסכם את הדיון וככה גם לומר ברמה של המלצות וגם ברמה של הצהרות של הוועדה.
יפעת שאשא ביטון: אז ראשית אני חייבת לומר, ואמרתי את זה מספר פעמים, אנחנו נגד שימוש באלימות כלפי קטינים מכל היבט שהוא, וזה לא משנה מהיכן הם מובאים ועל איזה שהוא רקע במהלך המעצר שלהם, בתהליך המעצר שלהם.
יפעת שאשא ביטון: אני מתייחסת פה לנושא של המעבר מרגע המעצר ועד שהם בעצם מגיעים, אם זה לבית הכלא או למשטרה או מה שקורה באמצע.
יפעת שאשא ביטון: לבקש שיהיה פיקוח של שלב הזמן הזה.
יפעת שאשא ביטון: נושא כלא גבעון הוסבר.
יפעת שאשא ביטון: לגבי מעון: לבחון אפשרות להקמה או להסדרה של מעון נוסף, כדי שיהיה ניתן לתת מענה לצעירים ערבים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נקיים דיון בכלל על כל הנושא של חסות הנוער, כדי שאנחנו נוכל באמת לראות איך אפשר לפעול להקמה של מעון נעול נוסף, כדי שהם לא יצטרכו לשהות במעצר בתקופת ההמתנה.
חנין זועבי: מה לגבי שעות החקירה, גברתי יושבת הראש, וזימון ולא מעצר.
יפעת שאשא ביטון: אני תיכף אתייחס לזה.
יפעת שאשא ביטון: נושא של עובדים סוציאליים דוברי שפות בכלל, דוברי השפה הערבית בפרט, לנוכח הדיון הזה ובכלל הנגשת השפה, כדי שילדים יידעו גם להתנהל נכון מול מי שנמצא איתם ואם הם צריכים לחתום על משהו, אז וודאי ובוודאי.
יפעת שאשא ביטון: אז שבאמת יקפידו על נושא של הנגשת השפה.
יפעת שאשא ביטון: בדיקת סוגית הדחיפות במעצר.
יפעת שאשא ביטון: אם באמת יש מעצרים שאפשר לחכות איתם לבוקר – אני מניחה שעושים את זה, אבל אני אצא מנקודת הנחה שזה לא מטופל.
יפעת שאשא ביטון: אם יש מעצרים שסוגית הדחיפות בהם בהחלט יכולה לסבול דיחוי עד הבוקר, אז שיקיימו את זה בשעות שצריך.
חנין זועבי: וגם לזמן ולא לעצור.
יפעת שאשא ביטון: בגירים וקטינים באותו תא במעבר מבתי כלא לבתי משפט או בכלל, פלוס התנאים המינימאליים.
יפעת שאשא ביטון: דיברו פה על עניין של שתייה ובאמת דברים הומניטאריים בסיסיים; והתייחסות לתנאי המתנה של קטינים.
חנין זועבי: נוכחות הורה, גברתי.
יפעת שאשא ביטון: סוגיה אחרונה זה עניין של הנתון שמספר הקטינים בעצם גדל.
יפעת שאשא ביטון: האם גדל גם מספר אנשי הצוות, האם יש היערכות לנתון הזה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נשמח לקבל התייחסות וגם לוודא שאכן זה קורה.
יפעת שאשא ביטון: אני בכוונה לא התייחסתי לכל הסוגיות האחרות של נוכחות הורים וכו', כי זה משהו שמופיע בחוק, זה משהו שצריך לקיים את זה.
יפעת שאשא ביטון: זה לא וולונטרי.
יפעת שאשא ביטון: זה לא מתקיים בנסיבות מסוימות, צריך לבחון - ואני גם ביקשתי לקבל את הנתונים - צריך לבחון באיזה נסיבות זה לא מתקיים.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לומר משהו ברמה הכללית.
יפעת שאשא ביטון: ככה זרקנו תוך כדי דיון כל מיני אמירות, גם לגבי הנושא של זריקת אבנים, אבל אני רוצה להתייחס לסוגיה של ילדים, שקצת החליפו את עולם המבוגרים ולקחו את הטרור לידיים שלהם.
יפעת שאשא ביטון: ולצערי הרב, בכל השיח שמתנהל בחודשים האחרונים אנחנו עסוקים באיך יחקרו אותם נכון ואיך ישמרו על - - -
חנין זועבי: אז אם הם טרוריסטים כבר אז הם לא ילדים.
חנין זועבי: או שהם טרוריסטיים או שהם ילדים.
יפעת שאשא ביטון: סליחה, סליחה - - -
חנין זועבי: כאשר את אומרת טרור אז - - -
יפעת שאשא ביטון: רגע, דקירה ברחובות – יש למישהו הגדרה אחרת?
יפעת שאשא ביטון: מסע ההרג הזה שקורה ברחובות, You name it.
חנין זועבי: את הורסת את כל ההיגיון של זכויות הילד.
חנין זועבי: הורסת.
יפעת שאשא ביטון: רגע, סליחה, חברת הכנסת חנין זועבי.
יפעת שאשא ביטון: אני מדברת על סוגיה מאד מאד פשוטה ואף אחד לא נותן עליה את הדעת.
חנין זועבי: אבל את שותלת מושגים שהם הולכים - - -
יפעת שאשא ביטון: איזו זכות יש ילד - - -
חנין זועבי: בניגוד לתפיסה שזה ילד שהוא לא אחראי - - -
יפעת שאשא ביטון: יש לך הגדרה אחרת?
יפעת שאשא ביטון: יש לך הגדרה אחרת למסע הקטל ברחובות של נערים שיוצאים ודוקרים?
חנין זועבי: גברתי, כן, יש לי.
חנין זועבי: לפי החוק הישראלי, עבירה על החוק - - -
יפעת שאשא ביטון: לפי החוק?
יפעת שאשא ביטון: על רקע לאומני, באופן שיטתי וגורף?
חנין זועבי: לפי החוק.
יפעת שאשא ביטון: לא, באמת, אני שואלת אותך.
חנין זועבי: כן, אני עונה לך.
יפעת שאשא ביטון: אז את יודעת מה?
יפעת שאשא ביטון: פה החטא שלנו.
יפעת שאשא ביטון: כי אני נתתי לך לדבר, אני רוצה לדבר.
חנין זועבי: זכויות הילד, כן - - -
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת חנין זועבי, אני אוציא אותך אם אני אצטרך לומר את הדברים שלי בשקט, בלי שאת תהי פה, אז אין בעיה.
יפעת שאשא ביטון: נעשה את זה.
יפעת שאשא ביטון: אבל אני אפשרתי לך, אז אני אשמח אם את גם תקשיבי לי, כי אני חושבת שזה נכון לכולם.
יפעת שאשא ביטון: אם אנחנו פעם אחת ניקח את הדיון הזה לא רק למה אנחנו צריכים לעשות כדי לשמור על זכויות הילדים – ואנחנו צריכים לעשות ואנחנו צריכים שלא ינהגו בהם באלימות ואנחנו צריכים שיהיו להם תנאים נאותים.
חנין זועבי: כן, על זה הדיון.
יפעת שאשא ביטון: סליחה, לא, זה לא רק הדיון.
יפעת שאשא ביטון: כי הדיון הוא איך אנחנו כחברה, עוזרים לזה שהילדים בכלל לא יגיעו למצב הזה שהם דוקרים, שהם פושעים, שהם זורקים אבנים, שהם עושים דברים שבסופו של דבר מובילים אותם לשם, וזה עניין של חינוך.
חנין זועבי: יש להם זכויות גם אם הם זרקו אבנים.
יפעת שאשא ביטון: דיברנו על הנושא של הזכויות.
חנין זועבי: כן, זה.
חנין זועבי: זה הדיון.
יפעת שאשא ביטון: סיכמנו אותו.
יפעת שאשא ביטון: המלצנו.
חנין זועבי: זה המרכז של הדיון.
חנין זועבי: זכויות.
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת חנין זועבי, הבנתי.
יפעת שאשא ביטון: תאמיני לי, בעיית הבנה – יש לי אולי בעיות אחרות – בעיית הבנה אין לי.
יפעת שאשא ביטון: סיכמנו את הדיון בצורה הכי מכובדת.
יפעת שאשא ביטון: נתנו כל מה שצריך לגבי זכויות הילדים – זה מופיע שריר וקיים, כתוב.
יפעת שאשא ביטון: עכשיו אני רוצה לקחת את זה למקום נוסף.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שיש לנו אחריות גם כחברה וגם כארגונים שונים, לפני שאנחנו באים וצועקים – מפרים את הזכות הזאת או נוהגים ככה או נוהגים אחרת, בואו תנסו לראות איך אתם נכנסים לתוך הקהילות האלה ומונעים את ההסתה של הילדים.
יפעת שאשא ביטון: מונעים את התופעה הנוראה הזו, בעיני זה הרבה יותר חמור מכל דבר אחר - - -
חנין זועבי: כן, נותנים להם כבוד, להם ולעם שלהם, נותנים כבוד - - -
יפעת שאשא ביטון: של ילדים, של ילדים שיוצאים החוצה ודוקרים.
חנין זועבי: נותנים כבוד.
יפעת שאשא ביטון: אני מאמינה שילד שמגיע למצב שהוא דוקר, הוא לא נמצא במצב של ילדות שהיא נורמאלית, תסכימו איתי.
חנין זועבי: חבל.
חנין זועבי: אנחנו נכנסים לדיון פוליטי עכשיו.
יפעת שאשא ביטון: לא, זה לא פוליטי, זה חינוכי לגמרי.
יפעת שאשא ביטון: את יודעת למה?
יפעת שאשא ביטון: כי אני מסתכלת גם על הילדים, על נוער הגבעות וילדי המתנחלים וכל יהודי אחר שייצא.
יפעת שאשא ביטון: מבחינתי ילד שהגיע למצב שהוא לוקח סכין ודוקר, זה אומר שמתנהל מאחוריו משהו שהוא לא נכון מבחינה חברתית.
חנין זועבי: נכון, בדיוק.
חנין זועבי: מתנהל מאחוריו משהו שהוא לא נכון.
יפעת שאשא ביטון: ולכן אני אומרת קחו גם את זה, אני לקחתי את כל מה שאתם הצעתם באמת בידיים נקיות וכתבתי ואני גם אעמוד מאחורי זה ואני גם אמשיך את הדיון על חסות הנוער באופן כללי.
חנין זועבי: בסדר.
יפעת שאשא ביטון: קחו גם את זה.
יפעת שאשא ביטון: קחו את זה גם אתכם, לראות איך אנחנו עוזרים לחברה הזו, שפחות ופחות ילדים יצאו עם סכינים, עם אבנים או עם כל כלי רצח אחר ויבצעו איזה פעולה - - -
חנין זועבי: יש פתרון, אבל זה כבר ויכוח פוליטי.