GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יעקב רוזנווסר: לא, בדרך כלל אחרי שנכווית פעם אחת, ותיכף אני אספר מה רואים אחר כך, רובם מתנים שני תנאים, או שיהיה מבוגר לכל הלילה שמה, ואז פונים אל אותו מבוגר, מצלמים את תעודת הזהות ואת כרטיס האשראי שם, מוודאים שהוא נמצא.
<יעקב רוזנווסר: בדרך כלל גם הביטוח דורש מאיתנו מצלמות מסביב לאתר ואז אתה גם יכול לראות אם נמצא שם מבוגר.
<יעקב רוזנווסר: מה שקורה שם זה מוזיקה, סמים, סקס, אלכוהול, בצורה חופשית לחלוטין.
<יעקב רוזנווסר: המקום נשאר אחר כך עם קיא, עם צואה, עם תחתונים, עם אמצעי מניעה, עם בקבוקי אלכוהול שבורים.
<יעקב רוזנווסר: כל הדבר הנורא הזה.
<יעקב רוזנווסר: תופעה נוספת שהתבררה שגם ילדים מבתים טובים, פשוט משחיתים, משאירים את המקום בצורה זוועתית לאחר שהם ביקרו במקום.
<יעקב רוזנווסר: אין שום תודעה של לאסוף את הלכלוך שלך עצמך.
<יעקב רוזנווסר: גם בשירותים, גם בחצר, גם בתוך הבריכה, הכול נראה בצורה ממש מזעזעת וכשאתה מסתכל על הילדים אתה אומר, חלקם לפחות הגיעו מבתים טובים, כאלה שלא היו מעזים לעשות דבר כזה בבית.
יפעת שאשא ביטון: רובם מבתים טובים.
יפעת שאשא ביטון: להזכיר, העלות של הווילות - - -
<יעקב רוזנווסר: העלות היא לא יקרה.
<יעקב רוזנווסר: אם אתה משכיר וילה ב-2,500 עד 3,000 שקל.
יפעת שאשא ביטון: ב-4,000 עד 5,000 שקל.
<יעקב רוזנווסר: אני לא מדבר על קיסריה או מקומות - - -
יפעת שאשא ביטון: אני גם לא מדברת על קיסריה.
<יעקב רוזנווסר: בצפון המחיר בתקופה הזאת זה בסביבות 2,500 עד 3,000 שקל ללילה, תחלק את זה ל-30-40 ילד, זה לא כסף גדול, יכולים לעשות את זה.
<יעקב רוזנווסר: מה שקורה זה שבעצם אין לנו שום אמצעי חוקי שאנחנו יכולים היום למנוע את התופעה הזאת, מכיוון שאם בא מישהו ושוכר את הווילה, אסור לך לעשות העדפה מכל צורה שהיא.
<יעקב רוזנווסר: מנסים לעשות את הסינון המתאים, לא תמיד זה מצליח.
<יעקב רוזנווסר: רובנו, לאחר שנכווים, לא משכירים את זה פעם נוספת, מוכנים לקחת גם את הסיכון החוקי.
<יעקב רוזנווסר: מקרה אישי שאני יכול לספר.
<יעקב רוזנווסר: בשתיים בלילה מצלצלים, חשבנו שהילדים טובים, חלקם כאלה שאמרו במפורש, 'אפילו לא נוגעים באלכוהול' ולא שום דבר.
<יעקב רוזנווסר: בז'קוזי הקבוצתי אחד החליק עם בקבוק וודקה ושבר שתי שיניים.
<יעקב רוזנווסר: מתחילה שאלת ביטוח, מי אחראי, מה ידעת, מה לא ידעת בזמן ההשכרה, האם היה מבוגר, או לא היה.
<יעקב רוזנווסר: זה סיפור שלא יוצאים ממנו.
<יעקב רוזנווסר: מי שלומד את זה פעם אחת, בדרך כלל לא מסכים לפעם נוספת.
<יעקב רוזנווסר: זו התופעה.
יפעת שאשא ביטון: תודה, יעקב, אבל אני מוכרחה לציין, אמנם אתה מתאר פה תמונה קשה, ויחד עם זאת היא קצת מרוככת.
יפעת שאשא ביטון: מעדויות אני מכירה וממקרים שאני מכירה בעלי הצימרים והווילות חזרו על כך פעם אחר פעם, זה לא הסתיים בפעם אחת, זאת אומרת היה ברור מלכתחילה למה מיועדות הווילות האלה.
יפעת שאשא ביטון: אני בטוחה שאף אחד מאיתנו פה לא תמים, כשאנחנו משכירים וילה לבני נוער וחושבים שהם באמת לא יכניסו אלכוהול ושהם באמת יכולים להישאר שם ללא השגחה.
יפעת שאשא ביטון: לכן התמונה שאתה מציג, לצד התיאורים המאוד קשים, והם באמת קשים, זה באמת מה שקורה בתוך אותן מסיבות, אתה מתאר מצב שכאילו אפשר למגר אותו, ככל שמישהו מתנסה בפעם הראשונה הוא לא יתנסה בזה בפעם השנייה וככה התופעה תיעלם.
יפעת שאשא ביטון: לצערי הרב אנחנו לא שם.
יפעת שאשא ביטון: השאלה שלך היא שאלה חשובה, עניין החוקיות ואיזה כלים.
יפעת שאשא ביטון: שוב, אני חוזרת לשאלה שאיתה פתחתי, איזה כלים יש לנו ואיזה כלים אנחנו צריכים אולי לייצר, כדי להתמודד עם מה שאנחנו שמענו כאן מיעקב.
יפעת שאשא ביטון: אני חוזרת למשרד לבטחון פנים, בבקשה.
<גונן ירום: גונן ירום, מתכנית 'עיר ללא אלימות' במשרד.
<גונן ירום: חייבים לציין שנמצאים פה מהמשרד גם אגף מצילה והרשות למלחמה בסמים, שאם מסתכלים על המכלול זה בעצם סוג של מאמץ אזרחי שהולך ומתהווה במשרד.
<גונן ירום: כבר שנים, זה לא רק מהיום, אבל בימים האלה יש התארגנות מחדש לארגון כל גופי המאמץ האזרחי תחת מטריה אחת.
<גונן ירום: אני לא יודע איך יסתיים המאמץ הזה, אבל בכל מקרה אני אגיד כמה מילים על 'עיר ללא אלימות' לפני שאני אתייחס ספציפית לנושא עצמו.
<גונן ירום: 'עיר ללא אלימות' זו תכנית ממשלתית שמוביל המשרד לבטחון פנים.
<גונן ירום: אנחנו מכסים היום ופועלים ב-151 רשויות ברחבי הארץ, מאילת בדרום ועד קרית שמונה בצפון.
<גונן ירום: אנחנו מכסה את כל היישובים המשמעותיים, יש לנו דריסת רגל מאוד חזקה גם במגזר הלא יהודי, אנחנו פועלים בסדר גודל של 60 יישובים רק במגזר הלא יהודי, גם במועצות אזוריות אנחנו פועלים.
<גונן ירום: התכנית היא תכנית מניעה, שמתבססת על פעולות של הרשות המקומית, אנחנו מחזקים את הרשות המקומית בתחומים שונים כדי בסופו של דבר להתמודד עם תופעות שונות של אלימות, ונדליזם, התנהגות אנטי חברתית כדי להגביר את תחושת הביטחון של התושבים ברשויות האלה.
<גונן ירום: שיטת הפעולה שלנו היא לגעת ולכסות תחומי פעילות שנוגעים גם לאכיפה באמצעות מערכים טכנולוגיים של מצלמות, למשל, הגברת הנוכחות בשטח - - -
יפעת שאשא ביטון: גונן, ברשותך, אני מכירה את 'עיר ללא אלימות', אני מניחה שחלק מהנוכחים כאן מכירים.
יפעת שאשא ביטון: זו תכנית שפועלת לא מהשנה, אלא כבר מספר שנים - - -
<גונן ירום: מ-2007.
יפעת שאשא ביטון: נכון, ותופעת הווילות צצה לאחרונה, זה לא משהו שאנחנו מכירים אותו משנים קודמות.
יפעת שאשא ביטון: איפה אתם כאן בתוך הסיפור הזה?
<גונן ירום: מה שהתחלתי להגיד, רק עוד שני משפטים כדי לכסות את מה זה 'עיר ללא אלימות' - - -
יפעת שאשא ביטון: תכנית מצוינת, אני יכולה להעיד בשבילך גם.
<גונן ירום: זה יהיה מעבר נוח גם להסביר את מה שאנחנו עושים.
<גונן ירום: אנחנו פועלים גם בתחומים נוספים של חינוך, שנוגעים גם למתן כלים לצוותים חינוכיים בתוך הרשויות המקומיות כדי להתמודד עם כל מיני תופעות של אלימות וזו דרך פעולה שנכונה גם לתופעה הזאת.
יפעת שאשא ביטון: ובכל זאת יש לנו תופעה של וילות.
יפעת שאשא ביטון: למרות שמ-2007 יש 'עיר ללא אלימות' ויש הדרכה של צוותים חינוכיים והכול, אנחנו נחשפים פה לתופעה חדשה שכולנו, כולל אתם, נדרשים לראות איך מתמודדים איתה.
<גונן ירום: אנחנו מכירים את התופעה בעיקר באילת.
<גונן ירום: את אילת בכלל אנחנו מכירים.
<גונן ירום: מגיעים לשם אלפי בני נוער, גם בחופשים, בעיקר בחופש הגדול, אבל גם לאורך כל השנה, וההתמודדות היא גם התמודדות של הרשות המקומית דרך חוקי עזר עירוניים כדי לטפל בבעלי הווילות שמשכירים לבני נוער ובעצם למנוע את הדבר הזה דרך הרשות המקומית כדי למנוע מצב שמשכירים לבני נוער ובעצם בכך מאפשרים את קיום המסיבות.
<גונן ירום: המטרה היא לפגוע להם בכיס, לבעלי אותם עסקים שמשכירים לבני נוער דרך רישוי עסקים ובדרכים אחרות שקשורות לכלים שיש לרשות המקומית כדי להתמודד עם זה.
יפעת שאשא ביטון: תחת איזה חקיקה הם מנועים או יש אכיפה לגבי השכרה ל - - -
<גונן ירום: אני לא יודע להגיד ספציפית דרך איזה חוק עזר עירוני, אבל אני יודע שבאילת מצאו את הכלים דרך חוקי עזר עירוניים להגביל את הנושא הזה.
<גונן ירום: יש לנו כאן את הלשכה המשפטית.
<נועה עמיעד: אני לא בקיאה בחוקי עזר עירוניים, זה דברים שמשרד הפנים מתעסק בהם.
<נועה עמיעד: המשרד שלנו לא מתעסק בחקיקת עזר עירונית.
<נועה עמיעד: אנחנו בהחלט מוכנים תמיד לתת סיוע למי שרוצה לנסות ולמנוע תופעות כאלה ולתת לרשויות מקומיות, למשרד הפנים, למי שצריך את הכלים ואת הרעיונות גם איך לעשות את הדברים האלה.
<נועה עמיעד: נכון לעכשיו ללשכה המשפטית שלנו לא הגיעו פניות, בטח לא של בעלי עסקים או רשויות מקומיות שרוצות לנסות להתמודד עם התופעה הזאת בצורה כזו.
יפעת שאשא ביטון: יש לנו איזה כלי שאנחנו יכולים דרכו להתמודד עם נושא של השכרת וילה לבני נוער?
יפעת שאשא ביטון: שימוש של אלכוהול בווילה הזו בלי השגחת מבוגר?
<נועה עמיעד: היו לנו כמה מחשבות בעניין הזה, שום דבר שכרגע הבשיל.
<נועה עמיעד: הבעיה היא שיש איסור על מכירה לקטין, אבל אין איסור - - - הרבה פעמים התופעה שהוצגה לנו בלשכה, יש בגיר והוא יכול להיות בן 18 ויום, שהולך וקונה את המשקאות ומביא אותם או לאח הקטן או לקבוצת חברים או משהו כזה, ואין לנו היום איסור על להגיש במסגרת ביתית לכאורה אלכוהול לקטין.
<נועה עמיעד: זאת אומרת כמו שלא הפללנו את האפשרות שקטין ישתה יין עם הוריו בארוחת ערב, אם זה שיקול דעתם - - -
<קריאה: זה אפוטרופוס.
<נועה עמיעד: אנחנו גם עושים הבחנה בין לגימה של ערב שישי לבין התופעה שאנחנו רואים אותה.
<נועה עמיעד: זו בעיה, כי היום אין לנו את ההבחנות האלה.
<נועה עמיעד: זה מצב שאנחנו לפחות בלשכה, ויואל הדר, היועץ המשפטי שלנו, הוא ממש נזעק ממה שהוא ראה לאחרונה בטלוויזיה ובעיתונות, זה משהו שאנחנו בהחלט התחלנו לעמוד עליו, לראות איך אנחנו מאפיינים.
<נועה עמיעד: זה תהליך שהוא יותר מורכב מאשר להחליט יום אחד שאסור לשתות בווילה.
<נועה עמיעד: אנחנו צריכים לאפיין את התופעה.
יפעת שאשא ביטון: לא, זה לא עניין של אסור לשתות בווילה.
יפעת שאשא ביטון: בואו נשים רגע את הדברים, אנחנו מדברים על מסיבה.
יפעת שאשא ביטון: זה שוק לכולנו, אין שאלה, אנחנו כאילו מנסים לזקק את הסיטואציה כדי שיהיה לנו קל להתמודד איתה.
יפעת שאשא ביטון: אני גם אגיד לכם יותר מזה, ברשותך, וגם לך, גונן, לא חלילה מהמקום האישי, אבל התחושה שאנחנו קצת מנותקים, זה לא קורה רק באילת.
יפעת שאשא ביטון: זה קורה גם במרכז הארץ, זה קורה גם בצפון הארץ, זה קורה גם בפריפריה, זאת הופכת להיות לאט לאט איזה היא מכת מדינה, איזה שהיא נורמה חדשה, סוג בילוי חדש שהנוער מוצא לעצמו.
יפעת שאשא ביטון: מה שהוא עשה, הוא העתיק את המקום מהרחוב, מאותן חושות או פינות שהיו ו'עיר ללא אלימות' מכירה את זה היטב, את כל הפינות שבהן הם היו יושבים ושותים, למקום יותר נוח והכניסו את עצמם לתוך וילה.
יפעת שאשא ביטון: עכשיו השאלה איך אנחנו בתוך המציאות הזו מצליחים להתמודד.
יפעת שאשא ביטון: זה יותר מוגדר מרחוב שאנחנו צריכים לחפש אותם בלילה בכל מיני מקומות ולראות איך הם מעתיקים את המקום מפינה לפינה, אנחנו יודעים עכשיו באופן מוגדר איפה הם נמצאים, לכאורה יותר נוח וקל אמור להיות לנו להתמודד עם התופעה והשאלה איזה כלים יש לנו או איזה כלים אנחנו צריכים כדי שאנחנו גם נוכל לגעת בזה.
<גונן ירום: אז רק עוד שני משפטים, באמת ניתן לאחרים, גם לנציגים של הרשות למלחמה בסמים פה.
<גונן ירום: אמרתי ש'עיר ללא אלימות' זה מערך כולל.
<גונן ירום: דרך אגב, לא רק בתופעה הזאת, אבל בכלל במכלול התופעות והבעיות של אלימות, ונדליזם והתנהגות אנטי חברתית באמצעות מערך עירוני שלם, שאחת מהזרועות שלו זה הנושא של אכיפה, להתמודד דרך חוקי עזר עירוניים, אבל זה רק צעד אחד.
<גונן ירום: דרך אגב, אני לא אמרתי שזה רק באילת, אמרתי שאנחנו מכירים את זה חזק באילת ושם באילת פיתחו דרך להתמודד עם זה, אבל אני בהחלט יודע ואנחנו מכירים את התופעה הזו גם ממקומות אחרים.
<גונן ירום: הדרכים האחרות, דרך המערך העירוני הכולל, זה להתמודד עם זה בכלים חינוכיים, דרך חינוך ודרך תחום הפנאי, לספק לבני הנוער אלטרנטיבות, לעשות פעילות נורמטיבית ולא דרך הווילות והצימרים.
<גונן ירום: זאת אומרת לספק להם יכולת לבלות עם בני גילם במקומות נורמטיביים, במועדונים, לתת להם אלטרנטיבות לשעות הפנאי גם אחרי הצהריים, גם בערב, עם בני גילם ומדריכים.
יפעת שאשא ביטון: חברים, באמת אני אומרת, במחילה, אני מסכימה איתך שצריך לתת מענים חינוכיים, אנחנו כל הזמן בורחים, אם נעסיק אותם אחרי הצהריים וניתן להם פעילות.
יפעת שאשא ביטון: תקשיבו, בני ה-16 האלה, לא כולם ממהרים עכשיו להגיע, לא לתנועות הנוער, ובהרבה מקומות יש, ואתם מכירים את זה במסגרת 'עיר ללא אלימות' וזה גם לא קורה אחרי צהריים.
יפעת שאשא ביטון: זה קורה במסיבת סילבסטר, במקום בבית של אחד הילדים, כמו שהיה קורה פעם או מסיבת יום הולדת, במקום במתנ"ס או משהו - - -
<שרון צ'רקסקי: זה קורה גם בבתים, זה לא קורה רק בווילות.
יפעת שאשא ביטון: אבל היום זה יותר נוח לצאת לווילה, כי אין השגחה, אין זוג הורים ש - - -
<שרון צ'רקסקי: לא, לא להגיד שזה מתקיים רק בווילות, התופעות האלה קיימות בכל הבתים.
<שרון צ'רקסקי: אנחנו עוסקים בחינוך למיניות בריאה ואנחנו מקבלות פניות אלינו למרכזי הייעוץ שלנו שיש לנו בכל הארץ, של בני נוער שאחרי המסיבות האלה פונים אלינו בקשת של נושאים.
<שרון צ'רקסקי: התופעה הזאת קיימת לא רק בווילות, היא קיימת בכל התכנסות שיש בה בני 16.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, רק בואי תסכימי איתי שכשזה במקום פרוץ של וילה ללא השגחה, אז אנחנו רק מעצימים את התופעה וגם הרבה יותר נוח לברוח משם.
יפעת שאשא ביטון: אבל אני ציינתי את הנקודה הזו - - -
<שרון צ'רקסקי: אבל השאלה היא מה המטרה של הדיון כאן.
<שרון צ'רקסקי: האם אנחנו באנו פה להגן על בני הנוער - - -
יפעת שאשא ביטון: התשובה היא כן.
<שרון צ'רקסקי: או על בעלי הווילות.
יפעת שאשא ביטון: על בני הנוער, נקודה, אין פה שאלה בכלל.
יפעת שאשא ביטון: אני מחפשת כלים שדרכם אני אוכל לאכוף את הסיפור הזה של השכרת דירה לבני נוער ללא השגחה.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת לך את זה על השולחן, עם זה אני רוצה לצאת מכאן.
יפעת שאשא ביטון: איך אנחנו, דרך הרשויות השונות, יכולות לאכוף את זה, לפעול בסנקציות אל מול בעלי הווילות והצימרים כדי שלא אחרי הפעם הראשונה, כשעושים להם נזק, אלא עוד לפני הפעם הראשונה הם בכלל לא יגיעו למצב הזה, שגם להם תהיה אחריות על מה שנכנס וקורה בתוך הווילה שהם מקבלים עליה כסף.
יפעת שאשא ביטון: זה הסיפור פה.
<שרון צ'רקסקי: אבל אני חושבת שאי אפשר להתעלם מהחשיבות של חינוך למיניות בריאה וחינוך להתנהגות - - -
יפעת שאשא ביטון: זה צריך להיות גם ברמה הוליסטית, זאת אומרת לא רק ללכת וללמד את הילדים, אלא גם את ההורים וגם את בתי הספר והצוותים וצריך לעשות מערך כולל כדי ללמד אותם איך מתנהגים ואיך לא להיות בהתנהגות שהיא מסכנת ופוגענית.
יפעת שאשא ביטון: זה דבר שצריך לתת עליו את הדעת.
יפעת שאשא ביטון: אי אפשר להגיד 'בלי חינוך', חייבים להיכנס לכל בתי הספר ולדבר עם הורים ולהתמודד בצורה מערכתית.
יפעת שאשא ביטון: נאמר פה משפט שאני חייבת להתייחס אליו.
יפעת שאשא ביטון: מעולם לא אמרתי ואין סיכוי שאי פעם אני אומר שבלי חינוך, כי זאת נקודת המוצא בכל דיון כאן.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו דיברנו על הנושא של חינוך למיניות בריאה בהרבה מאוד דיונים כאן, סביב נושא של פגיעות מיניות בקטינים וסביב נושא של זנות קטינים וסביב נושא של פורנוגרפיה ברשת, בהרבה מאוד הזדמנויות.
יפעת שאשא ביטון: ואנחנו ביקשנו ממערכת החינוך שבאמת תפעל בתכניות ייחודיות לתחום הזה.
<שרון צ'רקסקי: זאת הבעיה, שמערכת החינוך לא מספיק נמצאת בבתי הספר.
<שרון צ'רקסקי: אנחנו נכנסות לבתי הספר בפריסה ארצית, מזמינים אותנו מכל רחבי הארץ ואנחנו נמצאות בתוך כיתות הלימוד.
<שרון צ'רקסקי: יש צורך אדיר בלהיכנס לכיתות לימוד ולעשות חינוך למיניות בריאה ולאו דווקא בנושא של פגיעות והתנהגויות קצה, אלא בכלל חינוך לבריאות מינית.
<שרון צ'רקסקי: להתחיל בגילאים מאוד מאוד צעירים, לדבר על טווח רחב מאוד של נושאים ולאו דווקא בנושא של פגיעות, גם, אבל לא רק בהקשר של פגיעות.
יפעת שאשא ביטון: בסך הכול מה שאני מנסה לומר זה שאנחנו דיברנו על העניין של מיניות בריאה במנעד רחב.
יפעת שאשא ביטון: אני בכוונה בדיון הזה מאוד מזקקת את העניין.
יפעת שאשא ביטון: אין שאלה שבמקביל לתהליך חינוכי ולשיח עם הבוגרים ולשיח עם הבוגרים גם עם העניין הממוקד הזה של איפה אתם מבלים, מה הסכנות שטמונות בבילוי בווילה או באיזה שהיא סמטה חשוכה אחרת או - - - ואנחנו תיכף גם ניתן למשרד החינוך להתייחסות לסוגיה הזו.
יפעת שאשא ביטון: אבל לצד כל זה, אני אומרת שדווקא במקרה הספציפי שעליו אנחנו מדברים בעניין הנקודתי, של וילות שמשמשות למסיבות של נוער באופן לא מבוקר, אנחנו יכולים להשתמש גם בכלים ובסנקציות שימנעו, או לפחות יפחיתו את התופעה הזו לצד כל הפעילות הערכית האחרת, ובכך אנחנו נמנע את האסונות הבאים שאני מקווה שלא יקרו.
יפעת שאשא ביטון: לכן אני מאוד מאוד מקפידה בדיון הזה ורוצה כן לחדד את זה ולראות מה אנחנו יכולים לעשות ברמת התכל'ס כדי שאנחנו נמגר את התופעה.
<יעקב רוזנווסר: סליחה, מכיוון שהועלה האספקט המוניציפאלי והאספקט של רישוי עסקים, אני חושב שאני אוסף שתי דקות בעניין הזה.
<גונן ירום: רק לסיים את הדברים שלי.
<גונן ירום: סליחה, עוד משפט אחד לסיום.
<גונן ירום: אני מתחבר לסיומת של הדברים שלך.
<גונן ירום: בסופו של דבר דרך הטיפול הנכונה היא דרך משולבת, אי אפשר להגיד רק אכיפה, אי אפשר להגיד רק חינוך, אי אפשר להגיד רק קהילה.
<גונן ירום: צריך לגייס פה את כל הגורמים, לטפל גם בצד האכיפתי והמניעתי דרך רישוי עסקים או בכל דרך אחרת כדי למנוע מבעלי וילות להשכיר וילות לבני נוער למסיבות אלכוהול וסמים, זה במישור אחד.
<גונן ירום: צריך לגייס את הקהילה, צריך לגייס את חוקי העזר של הרשות המקומית.
<גונן ירום: בעצם צריך פה מערך כולל ומקיף של כל הגורמים ברשות המקומית כדי להתמודד עם התופעה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, גונן, על הדברים.
<יעקב רוזנווסר: במישור המוניציפאלי אין שום חוק עזר עירוני שיכול לטפל בנושא הזה, משום בחינה שהיא.
<יעקב רוזנווסר: גם הפיזור הגיאוגרפי של המושבים ושל כל היישובים הקטנים בתוך מועצות אזוריות, זה לא מאפשר גם גורם אכיפתי כלשהו שיכול לבוא ולבדוק מה קורה שם.
<יעקב רוזנווסר: אין בכלל מה לדבר בתחום.
<יעקב רוזנווסר: הנושא הזה של חוק רישוי עסקים, אנחנו עדים לכך שפחות מחמישה צימרים לא צריכים בכלל את הנושא של רישוי עסקים, אז לא ניתנת דרך לאכוף את זה גם דרך חוק רישוי עסקים.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה על המידע.
יפעת שאשא ביטון: משום שנגענו במשרד החינוך אני אשמח לשמוע התייחסות של המשרד.
<קרן רוט איטח: אני מברכת על הדיון ומה שאני חושבת בסופו של דבר זה מה התפקיד לשנו כמבוגרים לייצר סביבה בטוחה לילדים.
<קרן רוט איטח: מה שפה בדיון, דיברנו על קהילה, דיברנו על חינוך, אבל קצת נשכח קולם של ההורים ואני אשמח לראות אם יש פה נציגות של ועד הורים ו - - -
יפעת שאשא ביטון: הוזמנו, לצערנו הם לא יכולים להגיע.
<קרן רוט איטח: אני חושבת שבסיפור הזה לסיפור של ההורים יש תפקיד מאוד מרכזי ואחריות מאוד גדולה, וזו חלילה לא על חשבון האחריות שלנו ואני אומר מה אנחנו עושים.
<קרן רוט איטח: בתכניות ההתפתחות שלנו, ושרון, אני לא מסכימה איתך עם זה שמערכת החינוך לא נמצאים, אנחנו - - -
<שרון צ'רקסקי: לא, הם נמצאים, אבל לא מספיק.
<שרון צ'רקסקי: אין כוח אדם מספיק.
<קרן רוט איטח: המחנכים, מתוקף סמכותם הם נמצאים בכיתות ומורים מלמדים.
<קרן רוט איטח: הכיתות לא מנוהלות על ידי ילדים, הן מנוהלות על ידי אנשים מבוגרים.
<קרן רוט איטח: כל הרעיון הוא לאפשר שיח עם מתבגרים על דילמות ועל מצבים שמאפיינים את התקופה שבה הם גדלים ובה הם נמצאים.
<קרן רוט איטח: אנחנו הרבה מאוד עוסקים בשיעורים שקשורים בתרבות הפנאי, במקום של אלכוהול בתרבות הפנאי, אנחנו מדברים איתם על מה המשמעות של אלכוהול, מה זה מאפשר, מה המחירים, מה הרווחים, מה הסיכונים שבשתיית אלכוהול בגיל הזה, והרבה פעמים הקישור שבין אלכוהול לבין התנהגות מינית לא מבוקרת ולא מותאמת.
<קרן רוט איטח: הרבה מאוד אנחנו משקיעים בשיח ובדברים האלה.
<קרן רוט איטח: בעקבות הכתבה שהתפרסמה ב'ישראל היום' וככה הציפה ושמה את הנושא הזה על סדר היום, רק לומר שבתוך בתי הספר התיכוניים יש לנו מב"סים, מוביל בית ספרי, שהמשימה שלו היא לתכלל ולהוביל עבודה בנושא של מניעת סמים ואלכוהול בתוך בתי הספר.
<קרן רוט איטח: הם מונחים על ידינו, הם מקבלים מערך של הדרכה ואנחנו גם מתאימים את הפעילויות בהתאם למה שעולה.
<קרן רוט איטח: אנחנו התחלנו לפתח איזה שהיא יחידה שמתייחסת לתופעה של מסיבות בווילות ואנחנו בוודאי נדבר עם הילדים ונמשיך לדבר איתם על זה, אבל בעיניי מה שחשוב זה איך אנחנו יוצרים סביבה בטוחה ומוגנת לילדים באמצעות חקיקה.
<קרן רוט איטח: לי נראה קצת מוזר שילדים בני 16 או 17 יכולים לשכור וילה וזה לגיטימי ואסור להם לקנות אלכוהול.
<קרן רוט איטח: זה לא מסתדר.
<קרן רוט איטח: זה איזה שהוא פרדוקס.
יפעת שאשא ביטון: זה בדיוק מה שאנחנו מנסים לברר כאן.
<יעקב רוזנווסר: השוכר בדרך כלל הוא מבוגר, הוא גם מצהיר שהוא אחרי צבא ואתה לא יודע אם הוא לוקח את זה לחברים שלו, או שהוא לוקח את זה לקבוצה שהילדים שילמו לו אפילו 200 שקל, 'לך תציג את כרטיס האשראי'.
<יעקב רוזנווסר: הוא אוסף את הכסף בכניסה - - -
יפעת שאשא ביטון: סליחה, שיגיע באותו ערב לראות מי נכנס בשעריו.
<יעקב רוזנווסר: הוא אוסף את הכסף בכניסה לווילה, כלומר כרטיס האשראי שלו לא יכול להיות מחויב יותר, הוא משלם את זה ואז בדרך כלל הוא נעלם.
<קרן רוט איטח: אוקיי, אז פה צריך לשאול איך אנחנו מתמודדים עם הדבר הזה.
<קרן רוט איטח: זה לא הגיוני.
<קרן רוט איטח: פה גם הגברת המודעות של ההורים.
<קרן רוט איטח: זאת אומרת אם אנחנו רוצים לייצר קהילה בטוחה, צריכה להיות אולי איזה שהיא אמנה של בעלי הצימרים, שמחויבים לקהילה, איזה שהיא אחריות חברתית.
<קרן רוט איטח: זה כבר משהו שהוא מעבר לחקיקה, זה איך אנחנו מעוררים איזה שהיא אחריות חברתית, גם של אותם בעלי צימרים, שאני מבינה שפרנסה היא מרכיב, אבל עדיין יש מחויבות.
<קרן רוט איטח: היום זה הילדים של ההוא, מחר אלה הילדים שלי, אז איך אנחנו מייצרים סביבה שהיא יותר בטוחה לילדים שלנו.
יפעת שאשא ביטון: תודה על הדברים, קרן.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להכניס פה גם הערת סוגריים, אין שום פסול בזה שילדים, גם בגילאי 16 ו-17 יקיימו מסיבות בווילות פרטיות ואני מכירה הרבה מאוד מסיבות כאלה שמתנהלות באופן שפוי, כשיש נציגות של הורים שנמצאת שם ומשגיחה שהדברים באמת נעשים כמו שצריך.
יפעת שאשא ביטון: הרבה פעמים גם הילדים צריכים את ההורים כדי שיעזרו להם בכל הלוגיסטיקה, ההיערכות והכול.
יפעת שאשא ביטון: זה בסדר גמור, השאלה מה קורה כשאין שם מבוגר אחראי והאחריות של מי.
יפעת שאשא ביטון: אני לא אגיד למי אנחנו צריכים לתת את האחריות, אבל האחריות היא של מי בתוך הסיפור הזה ואני מסכימה לגמרי, יש פה אחריות כוללת, חלקה אכיפתית צריכה להיות וחלקה היא באמת חברתית.
<קרן רוט איטח: המודל שקיים, של בתים בטוחים, שתורגם מארצות הברית, הרשות למלחמה בסמים הביאה אותו והייתה איזה שהיא התאמה של איזה שהיא אמנה בין הורים.
<קרן רוט איטח: הורים משתפים פעולה ביניהם, שכשילדים הולכים למסיבה, איך אנחנו בעצם דואגים לכך שתהיה - - -
יפעת שאשא ביטון: יודעים לאן הם הולכים, עם מי הם נמצאים, איפה זה.
<קרן רוט איטח: ואז שתהיה מסיבה בטוחה.
<קרן רוט איטח: ומה התפקיד שלנו בלייצר תנאים בטוחים ומוגנים לילדים שלנו.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, קרן.
<יעקב רוזנווסר: אולי עוד הערה קטנה, על האוכלוסייה שמגיעה.
יפעת שאשא ביטון: האוכלוסייה היא מגוונת.
יפעת שאשא ביטון: אני לא הייתי מתייגת אותה.
<יעקב רוזנווסר: אני אגיד מי לא.
<יעקב רוזנווסר: לא דרוזים, לא צ'רקסים ולא דתיים.
יפעת שאשא ביטון: חכה, אולי זה יילך ויתפשט.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו תופסים את זה כשזה עוד בקצה החוט וזאת המטרה של הדיון הזה, לראות איך אנחנו מונעים את התרחבות התופעה.
יפעת שאשא ביטון: הרשות למלחמה בסמים.
<איתן גורני: אנחנו לא רק הרשות למלחמה בסמים, אלא אנחנו גם הרשות למלחמה בסמים ובאלכוהול.
<איתן גורני: המנדט שניתן על ידי הממשלה ניתן לרשות, לפעול ולהכין תכניות גם בסמים וגם באלכוהול.
יפעת שאשא ביטון: אתה איתן?
<איתן גורני: אני איתן גורני, אני המנכ"ל בפועל של הרשות.
<איתן גורני: בזמנו הייתה תופעה של שתייה במקומות ציבוריים ואז אנחנו והשותפים במשרד ומחוץ למשרד נקטנו בדרך של מצד אחד הקמת סיירות הורים שהסתובבו בשטח וניסו להשגיח על מה שקורה, סיירות כאלה היו לנו, סיירות כאלה ישנן ל'עיר ללא אלימות', ומצד שני חוקקנו, שוב, 'חוקקנו' זה לא רק הרשות, אבל אנחנו הולכנו את המהלך של חקיקה שתאפשר לאנשי חוק לתפוס בקבוקי שתייה של בני נוער ולשפוך אותם.
<איתן גורני: לשפוך אותם בלי רישום, בלי הפללה, בלי כלום, אבל לקחת ולשפוך את הבקבוקים.
<איתן גורני: הילדים שלנו הם לא טיפשים, לקח להם זמן, הם למדו שיטה אחרת.
<איתן גורני: הם עולים קומה, כמו שאת אמרת, עולים לחדרים ולבתים שבהם אני רואה, מכל האנשים שיושבים כאן, את הקושי, איך אתה נכנס לדירה, איך אתה גורם ששוטר או כל פקח עירוני או הורים מסיירות הורים, שתהיה להם הזכות להיכנס, לדפוק בדלת ולהיכנס ולקחת שם אלכוהול ולשפוך.
<איתן גורני: האמת היא, את תשמעי מכולם שאין לנו פתרון טוב בתחום האכיפה כיום ומניעה זה מניעה.
<איתן גורני: כולנו עושים מניעה ותכניות מניעה ובבתי הספר, כולנו עושים, לגבי רוב הנוער זה עוזר, בסך הכול התופעה הזו היא תופעת מיעוט, כי גם בזמננו היו מסיבות ושתינו קוקה קולה במסיבות האלה, אף אחד לא חשב להשתלט על ארון המשקאות של ההורים שלו.
<איתן גורני: מה שאני יכול לומר זה שכמו שעשינו בתחום הציבורי אנחנו צריכים ביחד, זה המשרד לבטחון פנים, על כל זרועותיו, משרד החינוך והכול, לרכז מאמץ.
<איתן גורני: היות שהמנדט בתחום טיפול האלכוהול ניתן לרשות, אז נצטרך - - - לא מתחילים לעבוד פה, אבל אנחנו שוברים את הראש על הדבר הזה, נשבור את הראש עם משרד המשפטים ועם המשרד שלנו, עם משרד החינוך, עם קרן.
<איתן גורני: אבל אני רוצה שאתי תוסיף.
יפעת שאשא ביטון: את ראש אגף אכיפה?
<אתי כהנא: כן.
<אתי כהנא: זה לא ממש פרופר בתחום האכיפה, אבל בכל זאת, מכיוון שעלו פה גם נושאים של אכיפה אז קודם כל זה בוודאי אתגר וכמו שאת ציינת זה אתגר יחסית חדש, כך שצריך בהחלט - - -
יפעת שאשא ביטון: להרוג את זה כשזה עוד קטן.
<אתי כהנא: ללמוד את הנושא ובהקדם.
<אתי כהנא: אני חושבת שלפחות בתקופה הנוכחית, כשאין עדיין פתרונות יצירתיים חדשים, חייבים לעשות שימוש מוגבר בכל מה שקשור בנושא של אכיפת חוקי רעש ומטרדים וכו' שכמעט בטוח הם מתקיימים גם במסיבות הפרועות האלה.
<אתי כהנא: זה גם נותן איזה שהיא דרך של פיקוח.
<אתי כהנא: כמובן שאם שוטר נכנס למקום בגלל מפגע רעש, הוא בוודאי יכול לעצור מסיבה, בוודאי אם יש שם סמים וגם כשיש שם אלכוהול פרוע וילדים במצבים.
<אתי כהנא: והמשטרה סוגרת, על פי דיווחים.
<אתי כהנא: הבעיה פה היא כמובן שמישהו צריך לדעת על כך שהמסיבות האלה מתקיימות וזה נושא שהוא קצת יותר קשה.
<אתי כהנא: כשעושים את זה באיזה שהם חדרי חדרים קצת יותר קשה לקבל את המידע, איפה מתקיימת מסיבה, באיזה שעות וכו'.
<אתי כהנא: אני כן מציעה לחשוב על פתרונות גם בכיוון שכן מפילים איזה שהיא אחריות על אותם משכירים, שכמו שאנחנו שומעים מכאן הם יודעים למעשה שהמסיבה היא לילדים הקטנים.
<אתי כהנא: זה לא המבוגר יוצר את הקשר איתם כדי לעשות את המסיבה, גם בכתבות אנחנו שמענו שהילדים אומרים 'אנחנו עושים מסיבה של ילדים בכיתה ח', ט' או י' או משהו כזה', זאת אומרת שבעל הצימר למעשה עוצם עיניים.
<אתי כהנא: הוא עוצם עיניים בכך שהוא מחתים באופן פורמלי איזה מישהו שהוא קצת יותר מבוגר, אבל בפועל הוא בהחלט יודע שזו תהיה מסיבה של ילדים מאוד מאוד צעירים - - -
יפעת שאשא ביטון: הוא גם יודע מה יקרה בה.
<אתי כהנא: והוא גם יכול לצפות בוודאי מה יכול לקרות בה וצריך לחשוב גם על הכיוון הזה.
<אתי כהנא: למרות שזה לא בעניין של אכיפה, אני חייבת להגיד שהמפתח נמצא בנושא של המעורבות ההורית.
<אתי כהנא: בוודאי כשאנחנו מדברים על ילדים בגיל 14, 16, 17, אלה ילדים שעדיין נמצאים תחת כנפי וחסות ההורים, בוודאי בבתים התקינים שיש בהם סמכות הורית.
<אתי כהנא: אנחנו גם יודעים, מתוך המחקרים שלנו, מתוך הסקרים שלנו, שההורים הם הדמות המשמעותית בחייהם של הילדים בגילאים האלה.
<אתי כהנא: אם מישהו חשב שלא, אז עדיין כן, למרות שיש הרבה משברים בנושא של הסמכות ההורית הם עדיין הגורם המשמעותי בחייהם של אותם בני נוער.
<אתי כהנא: כאן צריך לעשות עבודה מעבר לרגיל, מעבר לכישורי החיים הרגילים שמכשירים ומעבר לפעילויות שנעשות באופן - - - לדעתי זה צריך להיכנס ממש בתוך אסיפות ההורים.
<אתי כהנא: הרי אנחנו יודעים שיש בבתי ספר אסיפות הורים, בוודאי כשמתארגנים למסיבות סיום או לכאלה דברים, אלה נושאים שצריכים לעלות על הפרק ואני מעריכה שהיום כבר, בעקבות הכתבות, כמובן גם דיון מן הסוג הזה, שיוצף ויציף את ההורים, שכל הורה יעשה באמת את החשבון שלו.
<אתי כהנא: גם כשהוא משאיר בית ונוסע לסוף שבוע וילד אומר שהוא עושה איזה שהיא מסיבה, לוודא ולדאוג שיהיה שם מישהו מטעמו, לא הילד שמבטיח לו, שיבטיח שהמסיבה לא תחרוג לאותם פסים מסוכנים.
<אתי כהנא: גם אם הילד הולך למסיבה, אז ההורים צריכים לדאוג באיזה שהיא דרך - - - ונאמר פה על הנושא של אותו מודל של בתים בטוחים.
<אתי כהנא: לעבוד על זה באמת, לחדש את זה, יש סכנות חדשות.