GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מירב שמואלי: בהמשך למה שאמר ד"ר קדמן, בנוגע לתיירות מין, אז אני רק אציין שבשנתיים האחרונות נעשות הרבה מאוד פעולות של היחידה לתיאום המאבק בסחר בבני אדם ומשרד התיירות כדי גם לעודד הצטרפות לקוד האתי הגלובלי נגד תיירות מין של קטינים וגם פעילות הסברתית בצורות שונות.
<הילה טנא-גלעד: אני רק רוצה להשלים לגבי הפונדקאות.
<הילה טנא-גלעד: הנציגה של ייעוץ וחקיקה לא נמצאת כאן, יש הצעת חוק ממשלתית שיכולה להסדיר את הנושא של פונדקאות חו"ל, זה אחד הרכיבים שעולים שם, היא כרגע בעבודה.
<הילה טנא-גלעד: יש כמה רכיבים שם שהם עדיין שנויים במחלוקת - - -
יפעת שאשא ביטון: הצעת חוק ממשלתית שבעצם עולה מטעם משרד המשפטים.
<הילה טנא-גלעד: משרד הבריאות.
<הילה טנא-גלעד: אבל חשוב לי להדגיש שהמעורבות של מדינת ישראל מתחילה באמת רק מהשלב שאותו אדם פונה לערוך בדיקה גנטית כדי לקבל אישור להגיע.
<הילה טנא-גלעד: זאת אומרת שלב התחלת המעורבות של המדינה הוא יחסית מאוחר.
<הילה טנא-גלעד: המקרה שהוועדה ציינה בהחלט מוכר ובהחלט בעייתי ולכן כרגע בודקים מה האופציות, כולל מה האופציה לעשות בדיקה של הרישום הפלילי של ההורים בשלב כל כך מאוחר.
יפעת שאשא ביטון: וזה לא נמצא בתוך הצעת החקיקה?
יפעת שאשא ביטון: או שאנחנו נדבר עליה אחר כך?
יפעת שאשא ביטון: את תסבירי עליה אחר כך?
<מלכה פרגר: לא להצעת החקיקה, בכלל על הנושא של הטיפול שלנו בפונדקאות.
יפעת שאשא ביטון: מאה אחוז, אז רעות גיא ואחר כך מלכה.
יפעת שאשא ביטון: זה אפילו עושה צדק בדוברים.
<רעות גיא: אז אני גם מברכת מאוד אותך על קיום הדיון בדוח החשוב הזה.
<רעות גיא: גם הזדמן לי לנסוע לוועדה ולייצג את מה שנקרא המגזר השלישי, שלא כל כך מכירים בו גם בשולחן הזה, וגם בכלל בדיונים מהסוג הזה.
יפעת שאשא ביטון: למה אמרת את המשפט הזה?
<רעות גיא: אני אומרת כי - - -
<רחל סעדה: למה אמרת את זה?
<רחל סעדה: אתם מוזמנים לכל ישיבה.
<רעות גיא: לא, אני לא אומרת על הוועדה הזו, העבודה שלנו היא למעשה מאחורי הקלעים - - -
יפעת שאשא ביטון: למגזר השלישי יש פינה חמה אצלי בלב ואני עשיתי איתו הרבה מאוד דברים חברתיים.
<רעות גיא: אני אסביר למה הכוונה שלי.
<רעות גיא: הכוונה הייתה שאנחנו גם כתבנו דוח צללים לוועדה, שלא יאמרו שלא התייעצו עם גורמי מקצוע, אז אני רוצה לשים את זה על השולחן.
<רעות גיא: אני באופן אישי נסעתי לייצג את עמותת על"ם שעוסקת בנושא של זנות קטינים כבר משנת 2002 בפיילוט שנעשה בשיתוף עם משרד המשפטים, תכנית קטנה, צנועה, שנקראה בזמנו 'ערים בלילה'.
<רעות גיא: התמקדנו בערים הגדולות, תל אביב, ואחר כך ב-2008, עם תוספת תקציבית של משרדי הממשלה, גם בחיפה ובאילת, התרחבנו.
<רעות גיא: בזמנו זה היה תקציב של חצי-חצי, מה שנקרא.
<רעות גיא: אין ספק שאפילו העבודה הסיזיפית שלנו בשטח, שפוגשת את בני הנוער עצמם שנמצאים בעולם הזנות החשוך והקשה לא מספיקה.
<רעות גיא: לא נצליח באמצעים המוגבלים האלה ובכוחות המוגבלים האלה לצמצם את ההיקף שלה או לסייע כמו שאנחנו היינו רוצים.
<רעות גיא: אני חושבת שעזרה מהסוג הזה של דוח וועדה שדנה בזה, ואפילו הוועדה הזו וכל הוועדות שהשתתפנו בהן, משנת 2010 ו-2011 והיו פה דוחות מחקר של הכנסת שנעשו על הדבר הזה, אנחנו מתריעים ומדברים.
<רעות גיא: גם על היקף התופעה, שידוע לנו קצה הקרחון.
<רעות גיא: גם המספרים שאני מגיעה לכאן ומדווחת מדי ועדה בכל ועדה שעוסקת בנושא אנחנו חושבים שזה קצה הקרחון של התופעה, אנחנו לא יכולים להגיד שאנחנו יודעים להגיד משהו על המספרים, אני חושבת שאפילו ועדת ההיגוי שהתכנסה לסקר הלאומי, לאמוד את היקף התופעה, לא תדע להגיד לנו הרבה על הנושא של זנות קטינים, בגלל שזו תופעה שבאמת יש קושי אמיתי לאתר, לזהות, לא רק לנו, גם - - -
יפעת שאשא ביטון: גם מה שזיהו הוא בהיקף גדול, מדברים על 1,200 קטינים שזה כולל 970 קטינות - - -
<רעות גיא: מדברים על 1,200, אבל אני רוצה להסביר את המספר הזה, כי אז אפשר לחשוב שזה מה שיש ועל זה אנחנו מדברים וזה לא כך המצב.
<רעות גיא: אני חושבת שהמבוכה, גם שלנו לפעמים, של אנשי המקצוע, בין אם זה במשרד החינוך, בין אם זה שוטרים שאמונים על האכיפה, המבוכה שלנו מול הדבר הזה, והקטינים עצמם קודם כל, צריך להגיד את זה, לא מזהים את עצמם ככאלה שנמצאים בזנות, לא מדווחים על עצמם כקורבנות, להבדיל אולי מנפגעי עבירות מין, וגם על זה יש לי ספק.
<רעות גיא: גם קטינות לא ממהרות לדווח על הפגיעות המיניות בהן, קל וחומר על העניין של הזנות, יש להם תפיסה אחרת לגבי המציאות וזה מצריך מאיתנו כלים אחרים.
<רעות גיא: אנחנו עושים כמיטב יכולתנו במשאבים המוגבלים להגיע גם לגורמי האכיפה, הייתה לנו השנה הרצאה בבית ספר לשוטרים בבית שמש, מול 150 שוטרים, קושי גדול מאוד לסדוק את העמדות, את התפיסות לגבי הדבר הזה, אנחנו מגיעים עם מקרים לתחנות משטרה לפעמים, וראינו את זה גם במקרה המפורסם, עד שלא מתפוצצת פרשה לא מדברים על זה.
<רעות גיא: ראינו את זה גם במקרה המפורסם של אלנבי 40, כבר פעמיים טעו על מה מגישים שם כתב אישום, על מה החקירה, פעם אחת זה על התערטלות במקום ציבורי, פעם שנייה זה על אינוס, למרות שהיא לא אמרה 'אני נאנסתי'.
<רעות גיא: מדובר שם על מקום למטרות זנות ועדיין לא קוראים לילד בשמו.
<רעות גיא: זאת אומרת יש קושי אמיתי של הרשויות לקרוא לתופעה הזו בשמה.
<רעות גיא: הסיפור הזה של הדיווח, נתת לדוגמה את המספר 1,200 קטינים, ממה הוא מורכב?
<רעות גיא: הוא מורכב מאנשי מקצוע שעברו הכשרות ייעודיות לאתר ולזהות את התופעה, לקרוא לילדה או לילד בשם הנכון.
<רעות גיא: הרבה פעמים אנשי מקצוע מתנגדים לתיוג הזה, ואני אגיד שאני גם נוטה להסכים עם הדבר הזה.
<רעות גיא: אף אחד לא רוצה להגיד על נערה בת 14 שהיא, במרכאות כפולות, לא יודעת אם מותר להגיד מילים כאלה פה בכנסת, אבל זה הנושא - - -
יפעת שאשא ביטון: שהיא עוסקת בזנות.
<רעות גיא: אפילו יותר מזה, יותר חמור מזה, שהיא זונה.
<רעות גיא: ואני אומרת, אוקיי, אף אחד לא ביקש לקרוא לילדה זונה.
<רעות גיא: כמו שנערה שמשתמשת בסמים, אתם לא קוראים לה נרקומנית, אז גם לנערה שמעורבת בזנות לא צריך לקרוא זונה, אבל צריך שיהיו את הכלים המקצועיים לאנשי המקצוע, הן בתחום החינוך, הן בתחום הרווחה והן בתחום האכיפה, איך לאתר, איך לראות ילדה שמעורבת בזנות ואז להבין גם מה אומר החוק.
<רעות גיא: 203ג, שזה בעצם מה שמבחין את הנושא של זנות קטינים מזנות בגירות, מטיל את האשם על לקוחו של קטין ואומר, נכון, דינו 3 שנות מאסר.
<רעות גיא: אגב, אני שאלתי לאן אתם מתכוונים כשאתם אומרים 'אנחנו רוצים להחמיר את רמת הענישה', כי מה שנאמר בוועדה באו"ם - - -
יפעת שאשא ביטון: בדוח זה כפל.
<רעות גיא: מ-3 ל-5 שנים.
<רעות גיא: זה מה שנאמר, אבל אולי אני טועה.
יפעת שאשא ביטון: הוא מדבר על כפל עונש קבוע.
<רעות גיא: אנחנו חושבים שצריך להשוות את זה לעבירות מין כלפי קטינים, כי אין ספק שצריכת מין מקטינים - - -
יפעת שאשא ביטון: גם שם זה לא מלבב.
<רעות גיא: לא מלבב, אבל לפחות, כי אנחנו מייצרים פה גם לאקונה משפטית שבאה ואומרת, אוקיי, אם בגיר אנס קטינה אז הוא יקבל מספר דו ספרתי של שנות מאסר ואם הוא צרך מין מקטינה אז מקסימום הוא יקבל 3 שנות מאסר, וברור שזה מגוחך, ואנחנו אומרים כבר שנים על גבי שנים, שזה חייב חייב חייב, וזה גם לא דורש שום תקצוב לדבר הזה, שזה הדבר הכי משגע, למה אי אפשר פשוט להעלות את הענישה וזה הכול.
<רעות גיא: עוד דבר שאני רוצה, להצביע על הקשר המאוד מאוד הדוק בין יכולת של אנשי המקצוע לאתר ולזהות ואחר כך המספרים שאנחנו רואים, אני מסכימה עם מירב שמדווחת על עלייה בכמות התיקים, אבל אנחנו בהחלט לא יכולים להגיד שזה מספיק.
<רעות גיא: אם את מדברת על 1,200 בני נוער שאנחנו יודעים לדווח עליהם היום כי הם מעורבים בזנות, או בחשש גבוה להיות בזנות, או בזנות המזדמנת, או בזנות המסחרית של ערי המטרופולין ומכוני הליווי והדירות והמועדונים וכו', אז מדובר פה על 970 שאותרו על ידי עובדות סוציאליות של משרד הרווחה, אולי נסים ירחיב בעניין הזה, אחרי הכשרות שהם עברו, מדובר על עוד כמה מאות קטינים שממש מקבלים סיוע בתכניות הייעודיות שעמותת על"ם מפעילה בתקציב, היום אפשר להגיד כבר מלא של משרד הרווחה.
<רעות גיא: אני אגיד שבהקשר הזה ישראל היא בכמה רמות מעל הרבה מדינות בעולם, לדעתי אפילו ייחודית בעולם.
<רעות גיא: אני לא מכירה עוד תכנית שעובדת 24/7 במרחב פתוח, בלי תנאי, עם תקצוב מלא מהמדינה, בהפעלה מקצועית של עמותת על"ם.
<רעות גיא: זו בהחלט בשורה משמחת משנת 2014, אבל צריך להגיד שזה לא הסוף.
<רעות גיא: יש עוד, לפני שהן מגיעות לתל אביב, לפני שהם מגיעים למטרופולין וכבר נמצאים בזנות המסחרית יש עוד הרבה עבודה שצריך לעשות בשאר הרשויות.
<רעות גיא: אני רק רוצה להפנות אותך בהקשר הזה לדוח מבקר המדינה שגם בדק את הטיפול של 11 רשויות מקומיות בנושא של זנות, אפשר לראות שבפריפריה המצב עוד לא משמח, יש רשויות שעוד לא התוודעו לתופעה הזו, מפחדים לגעת בתופעה הזו, מפחדים לתייג את הנערות ולקרוא לזה בשם.
<רעות גיא: ועוד דבר שפחות מדברים עליו זה כל הנושא של משאבים.
<רעות גיא: הדבר הזה עולה כסף.
<רעות גיא: בסופו של דבר טיפול בנוער בזנות לא ייעשה בשולחנות כאן בוועדות, לא באו"ם, לא בז'נבה ולא בארץ.
<רעות גיא: הוא ייעשה בשטח, איפה שבני הנוער נמצאים, באינטרנט, שזה העולם החדש של הזנות, אני קוראת לזה הרחוב החדש, שם הרבה מהזנות של בני הנוער מתרחשת.
<רעות גיא: הוועדה מברכת על הקמת יחידת הסייבר, אבל גם המשטרה יודעת להגיד שיש קושי במשאבים, להגיע, לאתר, ליצור קשר עם הקטינים האלה.
<רעות גיא: אני לא יודעת אם אתם מבינים מה זה אומר לייצר אמון וקשר עם קטינה בזנות.
<רעות גיא: זה יכול לקחת בין חצי שנה לשנה רק להצליח לדבר איתה, שלא לדבר עוד על לדבר איתה על הזנות שלה וכו', אבל אני רוצה להגיד ש-203ג לא מצריך תלונת קורבן, זו עבירת חשיפה, זאת אומרת שעם המשאבים הנכונים ועם ההוראה הנכונה, מהמשרד לביטחון פנים או מהצוות הבין משרדי, וכמובן בשילוב של הגברת אכיפה, אפשר להגיע להרבה מאוד עבריינים, מה שנקרא, כי על כל קטינה שמעורבת בזנות יש עשרות אם לא מאות של לקוחות שלא נותנים את הדין על הדבר הזה.
<רעות גיא: לכן גם אם יש עלייה, ואנחנו רואים עלייה מ-2011 שבאמת היו 28 תיקים ל-39 תיקים, זה עדיין רחוק מלהשביע רצון ואני חושבת שככל שאת תרבי בדיונים מהסוג הזה ותשאלי את השאלות הנוקבות אנחנו גם נמשיך ונראה עלייה.
<רעות גיא: אבל עדיין יש פה תופעה שצריך לטפל בצורה רחבה יותר.
יפעת שאשא ביטון: אז אני רוצה לשאול אותך לגבי התכנית של 24/7, איך היא בעצם מתמודדת עם התופעה של הזנות?
יפעת שאשא ביטון: איזה טיפול ניתן במסגרת התכנית?
<רעות גיא: אז קודם כל אני אגיד, התכנית הזו היא באמת התפתחות.
<רעות גיא: אם עבדנו לפני זה בשלוש הערים הגדולות, אילת, חיפה ותל אביב בתקציב נמוך, עבדנו כמה שעות בשבוע, כשאני אומרת 'עבדנו' אני מתכוונת שאנחנו ממש נמצאים בזירות הזנות, זה אומר במועדונים, ברחוב, שולחים צוותים לאתר, לזהות, לייצר קשר ולתת מענה, החידוש הגדול, וזה באמת הודות לתקציב של משרד הרווחה, זה שאנחנו יכולים לעבוד 24 שעות ביממה, 7 ימים בשבוע, חגים, שבתות, כולל יום כיפור אם תרצו.
<רעות גיא: זה באמת חידוש מהבחינה הזו שיש לנו יותר נגישות וזמינות לבני הנוער.
יפעת שאשא ביטון: איזה טיפול?
יפעת שאשא ביטון: מה נעשה שם?
<רעות גיא: קודם כל את הדבר הכי בסיסי, המענה הכי הומניטרי, שהם יכולים לבוא, הם יכולים לקבל מקלחת, אוכל, מיטה חמה, להיות במקום מוגן ובטוח שלא שופט אותם, שלא מתייג אותם, שלא מבקש מהם תעודת זהות, שלא אומר להם, שזה אולי החידוש, 'אתם לא צריכים לעזוב, לא את הסמים ולא את הזנות, קודם כל בואו, קודם כל תהיו איתנו, קודם כל נהיה ביחד'.
<רעות גיא: מעבר לזה יש הרבה תכניות שאנחנו עושים בתוך המרכז עצמו, אם זה סדנאות, זה לפעמים בני נוער שאת שואלת אותם מה החלום שלהם והם לא יודעים להגיד, זאת אומרת אין להם ממש מידע וידע על מה הם רוצים להיות או מה החלומות שלהם, מדובר בבני נוער עם באמת דימוי עצמי מאוד נמוך ופגוע שבאו מרקע של דחייה קיומית ותחושה של חוסר ערך.
<רעות גיא: ולכן עיקר העבודה הוא לבנות את האמון מחדש, קודם כל בעולם המבוגרים ואחר כך בעצמם.
<רעות גיא: היום אני יכולה להגיד לך שהתכנית בתל אביב מטפלת ב-185 בני נוער וצעירים עד גיל 26, בחיפה יש לנו עוד 60, בפתח תקווה עוד 30, באילת עוד - - -
יפעת שאשא ביטון: בפריפריות אתם פחות נוכחים בנושא הזה?
<רעות גיא: אנחנו נוכחים, אבל אין לנו תכניות ייעודיות לטיפול ממש מסוים, יש לנו מודל, שיכול להיות שנסים ירצה להרחיב ורוצים לפתח אותו במשרד הרווחה, אבל אנחנו אחראים על התכניות האלה שקיימות היום.
<רעות גיא: אנחנו חושבים שצריך להרחיב וגם יש כמה מודלים אפשריים, דיבר על זה גם מבקר המדינה, זה יכול להיות אפילו להכשיר את הצוותים, לדעת לזהות, לאתר ולעשות עם זה עבודה.
<רעות גיא: זה לא חייב להיות בצורת מודל ממשי, אבל ברור שצריך להרחיב את זה לפריפריה כי זה מתחיל הרבה קודם, זאת אומרת אף אחת לא מתחילה בתחנה המרכזית בתל אביב בגיל 19 וגם לא באלנבי 40 על הבר, זה מתחיל עוד קודם.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, רעות.
יפעת שאשא ביטון: מלכה פרגר, בבקשה.
<מלכה פרגר: אני רוצה להתייחס לנושא של הפונדקאות, שאכן אין מנגנון מקדים לסינון הורים, כפי שהוא לא קיים בכל מדינות אירופה והפגיעה בזכות להורות חייבת להיעשות בחקיקה.
<מלכה פרגר: הלשכה המשפטית של משרד הבריאות מטפלת בנושא הזה ואני מקווה שהיא תצליח לקדם את זה.
<מלכה פרגר: יחד עם זאת כן קיימת בדיקה בדיעבד להורים על מנת לוודא שלא מדובר בחטיפת ילדים ועל מנת לוודא שההליך נעשה באופן תקין במדינת החוץ ממנה - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל כמו שאת אומרת, בדיעבד, ואז כבר אין הרבה מה להציל שם.
<מלכה פרגר: לא, יש.
<מלכה פרגר: קודם כל בדיקת אבהות, מתקיימת בדיקת אבהות שמוכיחה שאכן הילד הוא ילד ביולוגי של האב ואם לא, אז הוא לא ייכנס לארץ.
<מלכה פרגר: ודבר שני, הוא צריך להוכיח, המבקש צריך להוכיח שההליך נעשה באופן חוקי - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל אנחנו מדברים פה על מקרה, לצורך העניין העלה יצחק מקרה ספציפי, ממוקד, של פדופיל שמבקש להביא ילדים מחוץ לארץ.
<מלכה פרגר: הנקודה הזאת עדיין לא סגורה, זה נכון להביא אותה לדיון, אבל כן קיימת בדיקה על פי נוהל פונדקאות חו"ל.
<מלכה פרגר: קיימות בדיקות שמכסות חלק מהמקרים.
<מלכה פרגר: לא עד הסוף, נכון, אני מסכימה איתך - - -
יפעת שאשא ביטון: השאלה אם אפשר להסדיר את זה כהוראה לסינון של הורים, לפני שהם עושים את ההליך.
<מלכה פרגר: הליך סינון הורים צריך לבוא בחקיקה, לא ניתן לעשות סינון הורים ללא חקיקה.
<מלכה פרגר: זה לא יכול להיות בנוהל.
<מלכה פרגר: זה מה שנמסר לי על ידי הלשכה המשפטית.
<מלכה פרגר: ופועלים בכיוון הזה על מנת ל - - -
<יצחק קדמן: יש חוק שמונח במשרד הבריאות.
<מלכה פרגר: אז כנראה - - -
יפעת שאשא ביטון: אני כתבתי שאנחנו נתייחס לזה.
<מלכה פרגר: זה לוקח זמן ויפעלו בכיוון הזה.
יפעת שאשא ביטון: תודה על ההתייחסות הזו.
<מלכה פרגר: מה שאני רוצה להוסיף לגבי טיפול נפשי.
<מלכה פרגר: טיפול נפשי ניתן לכל ילד במדינת ישראל, גם לנפגעי תקיפה מינית, במסגרת מערך בריאות הנפש של משרד הבריאות - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, רק שעם הרפורמה היום יש הרבה לאקונות שצריך לטפל בהן.
<מלכה פרגר: עם הרפורמה היום יש הרבה יותר מרפאות לילד ונוער ויהיו עוד יותר מרפאות וזה גם טיפול שניתן מתוקף חוק וכל אחד זכאי לקבל אותו.
<מלכה פרגר: אנחנו מכשירים היום צוותים רפואיים, צוותים רב מקצועיים לטיפול בנפגעי תקיפה מינית, במיוחד ילדים, מכשירים גם רופאים - - -
יפעת שאשא ביטון: את כבר הכנסת את הנושא הזה ואנחנו מדברים פה על טיפול וגם הדוח עוסק בטיפול, אני רוצה לומר משהו לגבי הרפורמה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא נפתח את זה פה, כי זה לדיון בפני עצמו, אבל הרפורמה קצת חוטאת כלפי ילדים שנמצאים במשברי חיים כמו לצורך העניין פגיעה מינית.
יפעת שאשא ביטון: זה עדיין לא הופך אף ילד לפסיכי, סליחה שאני אומרת את זה, או לחולה נפש, וסליחה על הבוטות, אבל בשביל לקבל את הטיפול הוא חייב להיות מתויג או מאובחן ברמות שיאפשרו לו את הזכאות לטיפול.
<מלכה פרגר: הנושא הזה בטיפול ואני לא אענה עליו, אני גם לא מוסמכת לענות על הנקודה הזו.
יפעת שאשא ביטון: אבל חשוב לי שזה יצוין לפחות בפרוטוקול וגם שמשרד הבריאות יתייחס לעובדה הזאת כי אני רוצה לראות מצב שבו ילד שנמצא במשבר חיים מקבל את הטיפול הנפשי כדי שתהיה פה מניעה ולא נצטרך להגיע איתו לאיזה שהוא מצב פתולוגי שבו כבר הוא יהיה באמת מאובחן, אבל אנחנו בעצם - - -
<מלכה פרגר: לדעתי זה מוסדר, אבל אני חוזרת ואומרת שאני לא מוסמכת - - -
יפעת שאשא ביטון: אז אני אשמח לקבל התייחסות ממשרד הבריאות לגבי הנושא.
יפעת שאשא ביטון: יש לך משהו נוסף להתייחס לנושא של זנות קטינים שרצית?
<מלכה פרגר: אנחנו שותפים בוועדה שמירב ציינה ויש תכניות הכשרה לבני נוער, הצוות של מרפאת לוינסקי עוסקים במזעור נזקי הזנות בכלל, אבל עוסקים גם בנושא של זנות קטינים, מגיעים לבני נוער, מעלים את המודעות - - -
יפעת שאשא ביטון: באיזה מסגרות, וולונטריות?
<מלכה פרגר: במסגרות חינוך, הם עושים את זה בצורה מוסדרת ומובנית והם גם הקימו אתר אינטרנט שיהיה חשוף לבני נוער וזה יהיה אתר שיהיה יותר נגיש לבני נוער, על מנת לקרב אותם לנושא הזה.
<מלכה פרגר: מבחינת הכשרות, כפי שציינתי, אנחנו מכשירים לנושא של תקיפה מינית בכלל, נקדם בשנה הקרובה, נכניס גם את הנושא הזה לתקיפה מינית ונפתח אותו קצת יותר.
יפעת שאשא ביטון: תהליך ההסברה וההדרכה שאתם מדברים עליו במערכת החינוך, בכל חלקי הארץ?
<מלכה פרגר: לא.
<מלכה פרגר: בינתיים דיברו רק על העיר הגדולה, על תל אביב, אז הוא בסביבה של תל אביב כרגע.
יפעת שאשא ביטון: טוב.
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח אם אנחנו נגיע למציאות שבה אנחנו נתחיל מקצוות הארץ וניכנס פנימה למרכז ולא נעשה תמיד את התהליך ההפוך של מהמרכז החוצה.
יפעת שאשא ביטון: זו הערה כללית, לא רק אלייך.
<מלכה פרגר: אני חושבת שכדי להגיע לכל הארץ בכל התחומים ובכל הנושאים אנחנו צריכים לעשות את העבודה ביחד.
<מלכה פרגר: פשוט לאגם משאבים ולשבת ביחד ולבנות תכנית כללית ארצית, שכולם יהיו שותפים בכול, כי חלק מהעבודה שאנחנו עושים, כשאנחנו מגיעים לבני הנוער, אולי בכלל מערכת החינוך צריכה לעשות את זה, אז אנחנו נכנסים למקומות ש - - -
יפעת שאשא ביטון: שהאחריות היא על כולנו.
<מלכה פרגר: שאולי נאחד כוחות ונעשה את זה יותר טוב ובפריסה יותר גדולה.
<טובה בן ארי: אגב אנחנו מאוד נשמח, כי אנחנו החלטנו במשרד החינוך - - -
יפעת שאשא ביטון: התאוששת, טובה?
<טובה בן ארי: כן, התעוררתי.
יפעת שאשא ביטון: התאוששת, אמרתי, לא התעוררת.
<טובה בן ארי: זה בסדר, זה וזה נכון.
<טובה בן ארי: אנחנו החלטנו במשרד החינוך, וזה גם התבקשתי למסור, שאנחנו נתחיל תהליך של הטמעה בכל חדרי המורים, נוכל למסור מעת לעת סטטוסים לבקשתך, כמה חדרי מורים, באיזה נושאים, מה העלו המורים וכו'.
יפעת שאשא ביטון: מאה אחוז, מצוין, תודה.
יפעת שאשא ביטון: ואני אתייחס לזה גם במסקנות.
יפעת שאשא ביטון: נסים בן לולו ממשרד הרווחה ואחר כך איציק.
יפעת שאשא ביטון: נסים, בבקשה.
<נסים בן לולו: אני אקדים ואומר קודם כל שציפי נחשון-גליק שמובילה את כל הנושא נמצאת בחו"ל ומטבע הדברים התורה על בוריה נמצאת אצלה, אבל בכל זאת הגעתי מצויד גם בנתונים וגם בתכניות שיש לנו בשירות בנושא הזה.
<נסים בן לולו: המשרד בכלל והשירות שלנו בפרט, השירות לנוער, צעירות וצעירים, עבר בשנים האחרונות תהליך מאוד משמעותי בנושא הזה של זנות נוער, החל מהתמודדות עם המושג, עם השאלה, עם ההגדרה, עם הערנות לתופעה בתוך המחלקות לשירותים חברתיים, אצל העובדים הסוציאליים שעובדים עם הנוער ובכלל להיות ערים לתופעה הזאת, זה תהליך שמתקיים בשנים האחרונות.
<נסים בן לולו: אנחנו הכנסנו את כל הנושא הזה גם לשיח המקצועי היומיומי, גם בעבודת האיתור, גם בעבודת הטיפול, גם בהכשרות שאנחנו מקיימים לעובדים הסוציאליים שעובדים עם נוער.
<נסים בן לולו: היום זו מודולה קבועה ומתפתחת של הנושא הזה, שנכנס כאיזה שהוא בסיס בכל עבודה של עובד סוציאלי שעובד עם נוער ומבחינתנו זה איזה שהוא תהליך מתמשך ומתפתח.
<נסים בן לולו: היום אפשר להגיד שההתמודדות עם התחום הזה קיימת ואני חושב שגם בשטח רואים את ההתפתחות, כשהביטוי של זה הוא 24/7 וגם תכניות להמשך שיש לנו להתפתחות.
יפעת שאשא ביטון: יש לי שאלה אליך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מסכימים שהיקף התופעה הוא הרבה יותר רחב, אבל אנחנו מדברים לצורך העניין על כ-1,200 קטינים שאנחנו יודעים עליהם.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מדברת על כל התופעה, אבל יש לפחות 1,200 שאנחנו יודעים עליהם.
יפעת שאשא ביטון: אותם 1,200, חלקם או כולם, נמצאים בתוך מערכת החינוך?
יפעת שאשא ביטון: משולבים בצורה כזאת או אחרת?
יפעת שאשא ביטון: אני שואלת.
<נסים בן לולו: אני לא יודע להגיד לך מבחינת התפלגות, חלקם כן וחלקם לא.
יפעת שאשא ביטון: בסדר, חלקם נמצאים בתוך מערכת החינוך.
יפעת שאשא ביטון: עד כמה אתם נמצאים בקשר מבחינת הטיפול בנושא הזה יחד עם משרד החינוך?
יפעת שאשא ביטון: מה הזיקה שלכם בעניין טיפול בזנות קטינים?
<נסים בן לולו: הקשר הוא בדרך כלל אד הוק ברמה מקומית.
<נסים בן לולו: אם עובדת סוציאלית מזהה נערה או נער אז היא תהיה בקשר כמובן עם המסגרת שהוא נמצא בה, עם היועצת, עם - - -
יפעת שאשא ביטון: ברמה של מה?
יפעת שאשא ביטון: ברמה של יידוע או ברמה של טיפול משותף עכשיו?
<נסים בן לולו: ברמה של התערבות כזו או אחר בהקשר של אותו נער או נערה.
<נסים בן לולו: אבל זה לא קיים באיזה שהוא הקשר כוללני של מדיניות של שני המשרדים.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת אין איזה שהוא מערך עבודה מסודר שאנחנו יודעים שבמצב שבו יש זנות של קטינים והם נמצאים בתוך מערכת החינוך אנחנו פועלים בצורה כזו או אחרת כמערכת משותפת.
<נסים בן לולו: יכול להיות שיש התחלה של שיח כזה, אני לא מודע לו.
<נסים בן לולו: עוד פעם, אמרתי שלא כל התורה נמצאת אצלי כרגע, יכול להיות שיש תחילה של שיח כזה, אני לא מודע לו.
<נסים בן לולו: אם יש איזה שהן סוגיות שאני לא יודע לענות עליהן אני בהחלט אעביר אותן להתייחסות.
<נסים בן לולו: אבל ככל שאני יודע ואני בא מתוך השירות אני לא מכיר שיח ברור וקבוע בין המשרדים בהקשר הזה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, גם על הכנות.
יפעת שאשא ביטון: אתה רוצה להוסיף משהו?
<נסים בן לולו: קודם שאלת את רעות לגבי תכניות בפריפריה.
<נסים בן לולו: יש לנו תכניות ל-2016 לפתוח עוד 15 מרחבים פתוחים, כולל בפריפריה, ייפתחו מרחבים פתוחים בתקציב של 6 מיליון שקלים שיש לנו, מרחבים פתוחים משני סוגים.
<נסים בן לולו: מרחב פתוח שנותן לינת חירום למספר ימים במקרים שיש צורך בהתארגנות כזו או אחרת, ובמקומות יותר קטנים, שם אותרו פחות בני נוער שנמצאים בזנות, מרחבים פתוחים שהדגש הוא, בטח בהתחלה, על מזעור הנזקים, לתת מקלחת חמה, ארוחה, אוזן קשבת, התחלה של יצירת קשר, מה שקודם רעות פירטה.
<נסים בן לולו: התהליך עצמו של הטיפול הוא תהליך מאוד מורכב, מסובך וממושך.
יפעת שאשא ביטון: כשאתה אומר פריפריה, כמה פריפריה?
<נסים בן לולו: אני יכול ספציפית להסתכל על רשויות, אבל - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל הם בקצוות או שאנחנו רק - - -
<נסים בן לולו: זה לפי צורך.
<נסים בן לולו: במקומות שמאותרים בני נוער.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת נעשה איזה שהוא מיפוי שלפיו אתם החלטתם איפה נכון להתחיל בשלבים הראשונים.
<נסים בן לולו: כן, בהתאם לצורך, במקומות שיש עד 15 מאותרים יהיה מרחב פתוח שהוא יותר מצומצם, במקומות שיש מעל זה יהיה מרחב פתוח שיכלול גם איזה שהוא קלט חירום או לינת חירום בתוכו.
יפעת שאשא ביטון: מאה אחוז, יופי.
<יצחק קדמן: הפריפריה החברתית והפריפריה הגיאוגרפית לא חופפים בהכרח.
יפעת שאשא ביטון: אני יודעת, אבל חשוב לי שיינתן מענה גם לאלה וגם לאלה.
<נסים בן לולו: זה ממוקד צורך ואיתור.
יפעת שאשא ביטון: אני שמחה על מה שהוא אומר, שבעצם נעשה תהליך של מיפוי שלפיו הם זיהו את המוקדים שבהם - - -
<רעות גיא: אלה הנתונים שיש לך, ה-970 קטינות שאותרו בזנות על ידי עובדות סוציאליות במשרד הרווחה, בעצם עשינו הכשרות בארבעת המחוזות, צפון, דרום, ירושלים, מרכז ואחרי שנה הם קיבלו שאלונים לענות עליהם והם ידעו לדווח על 970 קטינות מתחת לגיל 18 - - -
יפעת שאשא ביטון: ולפי זה החלטתם איפה המוקדים שבהם - - -
<רעות גיא: כן, לפי החלוקה הזו משרד הרווחה, לא אנחנו, החליט, אבל זה רק מראה את הצורך הבהול בהכשרות מהסוג הזה, כי אם היו שואלים את אותן עובדות כמה נערות בזנות אתן פגשתם בחיים שלכם, סביר להניח שהיו מספרים אפסיים.
יפעת שאשא ביטון: כי זה גם חלק מהתפיסה ואני אדבר על זה בסוף, שמשהו בתפיסה שלנו לגבי מה היא זנות - - -
<נסים בן לולו: זה גם הנושא של הגדרה.
<רעות גיא: זה גם הנושא של ההגדרה וגם הנושא של עוד אוכלוסיות, כי בעצם בדקנו רק את הנערות ויש גם בנים שהם בזנות ויש גם - - -
יפעת שאשא ביטון: מדברים על בערך 250 קטינים בנים שעוסקים בזנות.
<רעות גיא: אני פגשתי רק בחיים שלי, נראה לי, 250.
<רעות גיא: בטח יש יותר, אבל - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, ברור.
יפעת שאשא ביטון: אני מדברת על מי שאותר, לא על היקף ההופעה.
<יצחק אלמוג: אני מבקש להתחיל ולומר שאנחנו מדברים על מה שנקרא בז'רגון המקצועי שלנו עבירת חשיפה.
<יצחק אלמוג: התייחסה לזה רעות.
<יצחק אלמוג: אלה לא המקרים שבהם באה מישהי ומתלוננת שפרצו לה את הבית, אלה מקרים שהמשטרה צריכה להפעיל מודיעין, שוטרי רחוב מיומנים עם חושים בריאים, ותיכף אני ארחיב איזה פעולות אנחנו עושים ועשינו, חלקן שנעשו בחצי השנה האחרונה באופן מאוד ממשי וממוקד.
<יצחק אלמוג: אני חושב שהמשטרה עלתה מדרגה בכל מה שקשור בנושא הזה ותיכף אני אפרט בקצרה.
<יצחק אלמוג: חזרנו מז'נבה, דבר ראשון שעשיתי זה יום עיון.
<יצחק אלמוג: גם אם היו סדקים מסוימים והתנגדות מסוימת, כפי שחשה גב' רעות פה ואמרה, זה לקחת אנשים שיש להם זיקה ישירה לנושא הזה, לאמור, סיירים שצריכים להכיר את המטרופולין ואת החצר האחורית של התחנה המרכזית, ולא רק להכיר, בלשים, רכזי מודיעין, חוקרי נוער וחוקרים של חסרי ישע.
<יצחק אלמוג: זו אוכלוסייה שמתעסקת ישירות עם הנושא הזה.
<יצחק אלמוג: לכן ייחדתי להם יום, יום במכללה הלאומית החדשה, וגם הזמנתי את ה-NGO, את על"ם כמובן.
<יצחק אלמוג: שותפים ליום הזה היו משרד הרווחה, גב' נחשון, פרקליטות ונוספים.
<יצחק אלמוג: מבחינתי היום הזה היה מאוד מוצלח.
<יצחק אלמוג: כדי להכין את היום הזה, וכשאני מדבר על דברים כאלה צריך להבין שצריך הרבה מאוד חשיבה, תכנון וביצוע מדוקדק, לאמור להכין סרט, הבנתי שסעיף 203, לקוחו של קטין, לא מוטמע בקרב אנשי משטרה ברמה מספקת.
<יצחק אלמוג: מכאן שאתם לא מקודדים את זה כשפותחים את התיק, מכאן שהנתונים נראים בוועדה הזו נמוכים ולא מספיק טובים כי לא קודדו ולא הוזנו כהלכה.
<יצחק אלמוג: טעות טכנית, לכאורה, בסופו של דבר זה גם משפיע על כתב האישום בצורה כזו או אחרת כשמוגשים כתבי אישום.
<יצחק אלמוג: לכן לקחתי סרט, עשינו סרטון בעלות של לא מעט כסף ביחד עם המשרד לבטחון פנים והסרט הזה במשך שש דקות נותן תמונת מצב, מה המצב במדינת ישראל, כמה על פי הנתונים של משרד הרווחה מועסקים - - -
יפעת שאשא ביטון: חבל שלא הבאת.
<יצחק אלמוג: פשוט רציתי שתזמינו אותי לפעם הבאה, אז אני אביא את זה.
<יצחק אלמוג: הסרטון הזה עושה שכל, הוא עבר עריכה יוצאת מן הכלל.
<יצחק אלמוג: לא הסתפקתי בזה, כראש מחלקת הנוער, אמרתי לארגון של 30,000 איש, להגיע עד אחרון השוטרים, לכן לקחתי וצרבתי לכל מפקד תחנה, עם מכתב לוואי, 'ראה, אדוני, זה הנושא, בשיעור השבועי שלך בתחנה אני רוצה שכל השוטרים שלך יראו את זה'.
<יצחק אלמוג: זה מעשה שכבר מבוצע וחשוב מאוד ל - - -
יפעת שאשא ביטון: אתם רואים?
יפעת שאשא ביטון: ככה אני רוצה שזה יבוא במערכת החינוך.
יפעת שאשא ביטון: באמת אני אומרת.
יפעת שאשא ביטון: רק ככה מטמיעים דברים.
יפעת שאשא ביטון: מורידים הנחיות, מכניסים את זה לתוך הלופ ולא מחכים שמישהו ירים את הכפפה.
<יצחק אלמוג: הכשרה.
<יצחק אלמוג: מי שלא מכיר עדיין, הוקמה מכללה מדהימה של משטרת ישראל, שבאים לבקר אותה מכל העולם, בבית שמש.
<יצחק אלמוג: רעות זכתה לבקר שם ואפילו התפעלה.
<רעות גיא: מאוד.
<יצחק אלמוג: מקום מדהים, עם מיטב השכלולים, אבל מעבר לזה הסילבוס של הסמכות נוער שאני הממונה עליהם.
<יצחק אלמוג: חובה לקבל שעתיים עד ארבע שעות בנושא זנות קטינים.
<יצחק אלמוג: מתחילים בסרטון, הרצאה וכשמצליחים להביא לפעמים גם מישהי שעסקה בזנות שתרצה ותספר מה היא עברה כנערה, אין תחליף לזה.
<יצחק אלמוג: אז אני מיסדתי את זה וזה מתקיים בהסמכה של חוקרי חסרי ישע והסמכות נוער במשטרת ישראל, כשבשגרה, חובה.
<יצחק אלמוג: מאמץ נוסף שאנחנו עשינו וכבר עובד מזה שנה זה הקמת מערך מניעה והסברה במחלקת הנוער.