GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא באים לביקורת לאף אחד, אנחנו באים לחפש פתרונות.
<דניאלה אפרת מטי: זה לא ברמה של ביקורת.
<דניאלה אפרת מטי: לדעתי, מה שחסר פה זה ידע ודו-שיח.
<דניאלה אפרת מטי: אצלנו עושים התאמות; אנחנו ערוכים לקבל אוכלוסייה חרדית.
<דניאלה אפרת מטי: אנחנו עובדים עם הרב מלמד; אם יש צורך להביא חוקר חרדי אנחנו מביאים; אם יש שוטר שצריך להיות חרדי אנחנו מביאים.
<דניאלה אפרת מטי: זה לא מספיק.
<דניאלה אפרת מטי: אנחנו צריכים להנגיש את הידע שקיים לרבנים, אנחנו צריכים לעבוד בשיתוף פעולה.
<דניאלה אפרת מטי: זה לא ילך בדרך אחרת.
<דניאלה אפרת מטי: הם לא מספיק יודעים מה ההשלכות.
<דניאלה אפרת מטי: אני חושבת שהרבנים רוצים לטפל.
<דניאלה אפרת מטי: הם מסתכלים על הפוגע ולפעמים מעבירים אותם ממקום למקום - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ניפגש איתם.
יפעת שאשא ביטון: אני מבטיחה להיפגש איתם ולהביא הכול חזרה לדיון.
<דניאלה אפרת מטי: עצם זה שנפסקת פגיעה זה עדיין לא אומר שזה מספיק לטיפול בילד.
<דניאלה אפרת מטי: הם צריכים להבין שאנחנו חייבים לטפל בילד ובמשפחה בצורה מעמיקה.
<דניאלה אפרת מטי: - - והידע כאן מאוד חסר.
<דניאלה אפרת מטי: בל נשכח שכל נושא הפגיעות המיניות הוא יחסית משהו חדש במדינת ישראל.
<דניאלה אפרת מטי: אנחנו מדברים היום על אוכלוסייה חרדית, אבל אנחנו מדברים אולי על עשרה אחוז מהמקרים שבכלל מדווחים ולא מגיעים לידי הרשויות ולא מגיעים לידי טיפול.
<דניאלה אפרת מטי: במרכז להגנה בתל-השומר – אנחנו מדברים על חרדים, אבל איפה הדתיים הלאומיים?
<דניאלה אפרת מטי: אלינו הדתיים הלאומיים כמעט לא מגיעים.
<דניאלה אפרת מטי: מגיעים חילונים וכ-30% הם חרדים.
<דניאלה אפרת מטי: דתיים לאומיים מבחינתנו לא מגיעים בכלל, והשאלה איפה גם הם.
יפעת שאשא ביטון: זאת שאלה חשובה, ואנחנו נטפל גם בזה.
יפעת שאשא ביטון: נטפל ממקום של למידה, לא ממקום פטרוני.
<דניאלה אפרת מטי: בל נשכח שכל דבר זה תהליך.
<דניאלה אפרת מטי: האוכלוסייה החרדית עכשיו בתהליך פנייה אלינו וגם בתהליך אחר כך מה קורה עם המשפחות האלה.
<דניאלה אפרת מטי: כמו שנאמר יש אחרי כן מחירים.
<דניאלה אפרת מטי: אלה מחירים מאוד כבדים שלפעמים הם אומרים, אולי לא.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להיות חלק מהתהליך הזה.
יפעת שאשא ביטון: זה מה שביקשתי.
יפעת שאשא ביטון: משרד הרווחה, בבקשה.
<איזבל סרי לוי: אני רוצה לסכם בעניין מרכזי טיפול.
<איזבל סרי לוי: הוקמו מרכזים ברחבי הארץ - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, רק אם יש לך מה להוסיף כי אנחנו כבר אחרי הדיון בפעם הקודמת על הנושא של מרכזי הגנה.
<איזבל סרי לוי: רק לגבי המגזר החרדי.
<איזבל סרי לוי: יש מרכז אחד שכולו מיועד לאוכלוסייה החרדית.
יפעת שאשא ביטון: איפה הוא נמצא?
<איזבל סרי לוי: - - מבני-ברק, מאלעד ומקריית ספר.
אורי מקלב: מרכז אחד לכולם?
<איזבל סרי לוי: מרכז אחד שמיועד קודם כול לאוכלוסייה החרדית.
<איזבל סרי לוי: כל צוות המטפלים בו חרדים וגם העמותה המפעילה שנבחרה במכרז תקני על-ידי המדינה היא חרדית.
<איזבל סרי לוי: אבל כל שאר המרכזים הם אזוריים.
<איזבל סרי לוי: אני נתתי הנחיה גם למפקחים על המרכזים וגם למנהלי המרכזים לעשות השתדלות מיוחדת להגיע לכל ילד שנפגע באזור ההתייחסות של אותו מרכז, לא משנה לאיזו אוכלוסייה הילד שייך, אבל עם תשומת לב מיוחדת לאוכלוסיות חרדיות.
<איזבל סרי לוי: אנחנו מקבלים את ההפניות דרך מחלקות הרווחה.
<איזבל סרי לוי: לפעמים יש מצבים שיש קהילות חרדיות בעיר מסוימת – לדוגמה בחולון – שגם בשירותי הרווחה בנושאים היומיומיים אין הרבה קשר, אז סביב הפגיעה המינית אנחנו מתכוונים, ואנחנו כבר עושים כל מיני פעילויות להגיע לילדים נפגעי פגיעות מיניות בתוך האוכלוסייה שעוד לא בהכרח מוכרת.
יפעת שאשא ביטון: איזבל, בואי נסכם.
<איזבל סרי לוי: רק רציתי להוסיף עוד דבר.
<איזבל סרי לוי: אני רציתי לשים את הנושא של הרבנים בצד.
<איזבל סרי לוי: אני רציתי לדבר על ההורים.
<איזבל סרי לוי: אין הורה שונה ממשנהו ולא משנה לאיזו קהילה הוא שייך.
<איזבל סרי לוי: אם הורה יודע שהילד שלו נפגע הוא ירצה את בטובתו של הילד שלו - -
<דורון אגסי: גם הרבנים רוצים בטובתו של הילד.
<איזבל סרי לוי: בוודאי.
<איזבל סרי לוי: יש לנו ילדים שההורים שלהם מביאים אותם לטיפול; יש לנו גם הורים שמבקשים שהמטפל לא יהיה חרדי כי החרדי הוא זה שפגע בו, והם לא רוצים שהילד ייכנס לחדר הטיפול ויפגוש מישהו באותה חזות של מי שפגע בו.
<איזבל סרי לוי: אנחנו מנסים להתאים את המענה הטיפולי להורים עצמם ולדרישות ולבקשות.
<איזבל סרי לוי: כל הורה וכל משפחה הם שונים, ולכן - - - מתאימים.
יפעת שאשא ביטון: הדברים שאת אומרת מאוד חשובים.
יפעת שאשא ביטון: זה נכון שאנחנו צריכים לתת אפשרות בחירה.
יפעת שאשא ביטון: הרעיון הוא שכשההורה בוחר יהיה לנו מענה שהוא בחר.
<איזבל סרי לוי: מסכימה.
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח מאוד באותו משקל של דברים שאמרתי למשרד הבריאות – אנחנו בתהליך שאני אוספת את כל החומר כדי שאחר כך נוכל לעשות עם זה משהו פרקטי.
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לקבל מסמך שבו את מתארת את המענה שניתן לאוכלוסייה החרדית היום.
יפעת שאשא ביטון: אם יש דברים שאת מרגישה כאשת מקצוע – וזה בינך לבין המסמך לביני – שצריך לטפל ולקדם עד שאנחנו נפגשים בפעם הבאה, אני אשמח כדי שנוכל לקדם דברים.
אורי מקלב: ד"ר קדמן דיבר?
יפעת שאשא ביטון: כן, הוא דיבר בהתחלה.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, עדנה, משפט ואחר כך אתן לד"ר קדמן לסכם.
<עדנה לודמילר: אני מעמותת ארגון "בית חם".
<עדנה לודמילר: אנחנו מקיימים רצף טיפולי לילדים, כמו שנאמר פה, וגם לאימהות של הילדים שנפגעו.
<עדנה לודמילר: אנחנו יודעים שהרבה פעמים הפגיעות הן בהעברה הרב-דורית.
<עדנה לודמילר: לפעמים יש לנו דור שלישי של נפגעים, ואי אפשר לתת מענה לילד כשלא מטפלים באימא הדיסוציאטיבית שלו שלא שומרת עליו.
<עדנה לודמילר: לפעמים אלה משפחות גדולות, רבות וברוכות.
<עדנה לודמילר: אנחנו עושים שיח רב עם רבנים – לא פטרוני ולא מלמד, אלא מסביר שתופעות נרחבות, בעיות חברתיות שהרבנים מנסים להילחם בהן ומאותגרים על-ידיהם באות מתוך הפגיעה המינית, כמו שימוש בחומרים, כמו ירידה מהדת, עבריינות, חולי נפשי, אי תפקוד במשפחה.
<עדנה לודמילר: מהניסיון שלנו אנחנו שותפים לרב מלמד בכנס של נשות הרבנים ובכנסים של רבנים.
<עדנה לודמילר: לדעתי, משרד הדתות צריך להכניס הכשרות לדיינים.
<עדנה לודמילר: זה הדבר הבא שאני רוצה לעבוד עליו.
<עדנה לודמילר: מההבנה שלי הרב הוא גם הרפרנט בסוף שיגן על הילד; הוא זה שידאג שהילד ילך לטיפול, והוא גם זה שיש בכוחו להגיד לקהילה ולשידוך שהילד בסדר גמור.
<עדנה לודמילר: אז העבודה איתם היא מאוד חשובה.
אורי מקלב: כמה זמן אתם פועלים?
<עדנה לודמילר: אנחנו נמצאים שנתיים בנשים הבוגרות, ובת שבע – כמה, עשר שנים?
<עדנה לודמילר: אנחנו רואים שהפניות הן רבות ונרחבות.
<עדנה לודמילר: רק בנשים יש כמאתיים פניות בשנתיים האחרונות.
<עדנה לודמילר: זה פשוט זורם.
<עדנה לודמילר: יש לנו שיתוף פעולה עם יועצות ומנהלות, עם בתי ספר ועם קהילות.
<עדנה לודמילר: אני אישית לא נתקלתי עדיין באף אחד שהתנגד.
<עדנה לודמילר: אני עובדת מול רבנים, אדמו"רים ואנשים מהעולם הליטאי ומכל העולמות.
יפעת שאשא ביטון: ברור שאין התנגדות.
יפעת שאשא ביטון: השאלה איך אנחנו הופכים את ההצלחה הזאת למשהו רחב.
יפעת שאשא ביטון: זאת השאלה.
<עדנה לודמילר: צריך הרבה יותר תקציבים כי יש לנו תשעים ממתינות - -
יפעת שאשא ביטון: זה לא רק תקציב.
יפעת שאשא ביטון: לבוא לקהילה ולהגיד, אנחנו רוצים שאתם תשתפו, ואנחנו נגן על הילדים שלכם – לא צריך בשביל זה תקציב, צריך תפיסה.
יפעת שאשא ביטון: בגלל זה אני אומרת שצריך לראות איך מרחיבים את ההצלחה הזאת לכלל הקהילה.
אורי מקלב: את לא אמרת – האם הרבנים מרוצים מהטיפול של הגורמים המקצועיים?
<עדנה לודמילר: אני מדברת על הגורמים הטיפוליים.
<עדנה לודמילר: אני לא מדברת כרגע על רווחה ומשפט.
אורי מקלב: לא דרכך, אבל הרי אנחנו לא רוצים תמיד את התיווכים שלכם.
אורי מקלב: אנחנו רוצים שהמערכת תדע לטפל.
יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה.
יפעת שאשא ביטון: לכן אמרתי שצריך לראות איך משכפלים את ההצלחה הזאת ומרחיבים אותה.
<עדנה לודמילר: אני כבר עשר שנים בתחום הפגיעות המיניות, וכעת אני במרכז "לטם" בתל-אביב, ופשוט יש מהפך.
<עדנה לודמילר: צריך להרחיב את זה ולקדם הלאה.
יפעת שאשא ביטון: יצחק קדמן, בבקשה, ונסכם.
<יצחק קדמן: ממש במבזק.
<יצחק קדמן: קודם כול אנחנו צריכים להכיר בכך שהעולם החרדי הוא לא מונוליטי.
<יצחק קדמן: אנחנו מדברים על העולם החרדי כאילו הוא אחיד.
<יצחק קדמן: זה דבר מורכב מאוד, וצריך להכיר את זה ולדעת איך לטפל בזה.
<יצחק קדמן: שנית אני רוצה שנדע: בעולם החרדי מתחוללת בשנים האחרונות מהפכה, לא פחות.
<יצחק קדמן: מדברים שלא היו דיברו עליהם, והייתה התכחשות גמורה אליהם – אני לא אשכח, היה פה חבר כנסת שהוא עדיין חבר כנסת שהופיע אצלנו בכנס בבאר-שבע לפני כמה שנים, ואמר, תראו כמה אנחנו מאושרים – אצלנו אין דברים כמו גילוי עריות.
<יצחק קדמן: התעורר צחוק גדול באולם.
<יצחק קדמן: היום הוא כבר לא היה אומר את זה.
<יצחק קדמן: חל מהפך, אבל המהפך הוא רק סדק בחומה שצריך להרחיב אותו.
<יצחק קדמן: פה אסור להיכנס לסמטה של אשמים.
<יצחק קדמן: אלה יאשימו את אלה, ואלה יאשימו את אלה - -
<יצחק קדמן: - - יש פה צעד שצריך לעשות אותו במשותף עם כל הצדדים.
<יצחק קדמן: אני אומר בוודאות – גם המערכות המשפטיות, גם מערכות הרווחה וגם המערכות החינוכיות לא יודעות לקרוא נכון את המגזר החרדי בהרבה מאוד מקרים.
<יצחק קדמן: אני זוכר שפעם היה לי ויכוח עם המשטרה על כך שהם הבטיחו למישהו שהילד שלו יכול לדבר, ושום דבר מזה לא גולש החוצה.
<יצחק קדמן: ואז פרסמו תמונה, והמשטרה אמרה לי, מה אתה רוצה?
<יצחק קדמן: לא רואים שום ילד בתמונה.
<יצחק קדמן: אבל ראו בתמונה שהפיצו החוצה את אזור המגורים של הילד ואת הצורה שבה האנשים התלבשו בתמונה.
<יצחק קדמן: המשטרה הרבה פעמים לא מבינה שיש הבדל בין כובע לכובע כדי להבין מיד לאיזו שייכות מדובר.
<יצחק קדמן: לא שמו לב שיש שלט של תלמוד תורה מסוים שנמצא בשכונה מסוימת, וכל העיר ידעה.
<יצחק קדמן: המשטרה אמרה בתמימות, לא פרסמנו את שמו של הילד ולא את תמונתו.
<יצחק קדמן: צריך לדבר.
יפעת שאשא ביטון: זה נושא ברור, יצחק.
יפעת שאשא ביטון: רק לסיים לפני שבאים לדפוק לנו על הדלתות כי המליאה כבר התחילה.
<יצחק קדמן: כמו שאנחנו יודעים שצריך להעמיד מתורגמן לאמהרית כאשר מישהו לא מבין את השפה, צריך מתורגמנים לשפה החרדית - -
יפעת שאשא ביטון: אתה מדבר על כך שצריך מישהו שיתווך את החברה.
<יצחק קדמן: - - כדי לדעת איך לדבר איתם.
<יצחק קדמן: לא מספיק להגיד, אנחנו מנגישים לכם את השירות.
<יצחק קדמן: מצד שני אנחנו גם צריכים לא לייפייף יותר מדי את הדברים.
<יצחק קדמן: יש חלקים במגזר החרדי, שעדיין חושבים שהסתרה והכחשה של העניין תועיל לילד.
<יצחק קדמן: היא לא מועילה לילד, והיא פוגעת בילדים אחרים.
<יצחק קדמן: אנחנו יכולים וצריכים להתפשר על ה"איך", לא על ה"מה".
<יצחק קדמן: ה"מה" הוא אחיד לכל החברה הישראלית.
<יצחק קדמן: פגיעה מינית בילד היא דבר בלתי נסבל, ולא חשוב באיזו אוכלוסייה הוא נמצא.
<דורון אגסי: כל פגיעה.
<יצחק קדמן: כל פגיעה, אתה צודק, ועל אחת כמה וכמה פגיעה מינית.
<יצחק קדמן: יש לנו עוד הרבה מה לעשות.
<יצחק קדמן: אם תהיה נכונות של כל אחד מהצדדים לחשוב על הצד השני – לא על עצמו כמה הוא צודק – אפשר להגיע לדברים.
<יצחק קדמן: ראינו את זה עכשיו, וחלק מהאנשים יודעים.
<יצחק קדמן: יש מסמך בחתימת מאה רבנים אורתודוכסיים חרדים בארצות-הברית.
<יצחק קדמן: המסמך הזה הוא מהפכה.
<יצחק קדמן: הוא אומר שצריך לדווח, שלא צריך לעצור את הדברים אצל הרב.
<יצחק קדמן: מי שרוצה – אני אתן לו את המסמך הזה.
<יצחק קדמן: אלה רבנים שהם במעמד מאוד בכיר – ראשי אבות בית דין, מרה דאתרא – אנשים מאוד רציניים.
<יצחק קדמן: אני מייחל ליום שיהיה מסמך כזה של מאה רבנים מובילים בישראל - -
<דורון אגסי: פרסמנו לפני אחת-עשרה שנים מסמך של גדולי הדור.
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לראות את המסמך.
<יצחק קדמן: אפשר לעדכן.
יפעת שאשא ביטון: אם פרסמתם אותו לפני אחת-עשרה שנה, אני אשמח שהוא יפורסם שוב.
<יצחק קדמן: מילה אחרונה שהושמעה פה כדרך אגב.
<יצחק קדמן: אנחנו מוכרחים לתת את דעתנו לעולם הדתי לאומי.
<יצחק קדמן: הוא לא פה ולא שם.
<דורון אגסי: איציק, אצלנו אין בעיות.
<יצחק קדמן: כן, שמעתי עליך.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מסכמת.
יפעת שאשא ביטון: רשמנו הכול, ומה שאני פספסתי גם רחל רשמה וגם ליאור רשמה.
יפעת שאשא ביטון: אני מבטיחה שנתייחס לכול.
יפעת שאשא ביטון: אני מחכה למועד לדיון אתך, מר דורון אגסי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו, כמובן, נתכנס פעם נוספת.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו רק בתחילת הדרך.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכולם.
יפעת שאשא ביטון: הישיבה נעולה.
יפעת שאשא ביטון: לפני שאנחנו פותחים אני אספר לכם קצת על מה שבדרך כלל מתנהל כאן בישיבות של ועדות או דיונים מיוחדים.
יפעת שאשא ביטון: מי שיושב סביב השולחן הזה הם חברי הכנסת, לחברי הכנסת יש את הקדימות לשבת סביב השולחן וגם אם יש אורחים שכבר תפסו מקום כי הוא באמת היה פנוי ומגיע חבר כנסת אז נהוג שהם מפנים את המקום וחברי הכנסת מתיישבים.
יפעת שאשא ביטון: היום יש לנו חברי כנסת מאוד מכובדים שהתחלפו איתכם.
יפעת שאשא ביטון: הם תופסים את המקום של האורחים ואתם תפסתם את המקום של המחוקקים.
יפעת שאשא ביטון: היום אנחנו החלטנו שאנחנו שומעים קודם כל אתכם ומדברים איתכם על זכויות הילד.
יפעת שאשא ביטון: אז שתדעו שזה נוהל שהוא חריג והוא בדרך כלל לא מקובל, אבל כמו שאמרתי, בשביל ילדים עושים הכול.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו תיכף נפתח.
יפעת שאשא ביטון: יש לנו את הקבוצה מקרית שמונה שמחכה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נפתח את הישיבה.
יפעת שאשא ביטון: אני מאוד מאוד שמחה ומתרגשת, אני חושבת שאין דבר יותר מבורך מלראות אולם מלא בילדים.
יפעת שאשא ביטון: המרוקאים שבינינו יגידו 'בלי עין הרע', אבל מבחינתי אם אפשר עוד אז ממש בכיף.
יפעת שאשא ביטון: כפי שציינתי, בשונה מוועדות אחרות היום אנחנו נקיים ועדה מיוחדת לזכויות הילד שבה כל אחד מכם יציג את הזכויות שהוא היה רוצה שאנחנו נקדם עבורכם, איך הוא היה רוצה לראות את החיים בתוך החברה שלנו, מה הוא היה רוצה שנקדם במסגרת בית הספר.
יפעת שאשא ביטון: נשמע אתכם, מתוך חוויות החיים שלכם, מה אתם הייתם רוצים לקדם אילו הייתם כאן.
יפעת שאשא ביטון: יושב לצדי יו"ר מועצת התלמידים והנוער הארצית, שהוא ושותפתו אלמוג, שלא נמצאת איתנו כאן היום, כי היא בפולין, שותפים בדרך כלל לדיונים שלנו, הוא אחר כך יספר קצת על מה שקורה כאן בכנסת כשאין כאן ילדים.
יפעת שאשא ביטון: נמצא איתנו ד"ר יצחק קדמן מהמועצה לשלום הילד, נמצאת איתנו טובה בן ארי, שהיא המפקחת לזכויות הילד מטעם משרד החינוך, ונמצאת איתנו אורנה, מאיגוד האינטרנט, שאנחנו תיכף נספר על חלקה ביום המיוחד הזה.
יפעת שאשא ביטון: הוועדה לזכויות הילד במושב הקודם ובמושב הנוכחי מטפלת בסוגיות שבעיקר עסקו בנושא של בטיחות ילדים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו הקמנו את הוועדה רגע לפני חופשת הקיץ והתחלנו לחשוב איך אנחנו מקדמים סביבה בטיחותית עבורכם.
יפעת שאשא ביטון: מתוך כך אנחנו נכנסנו לנושא האינטרנט שבוודאי רבים מכם מבלים שעות לא מעטות, בין אם זה בשגרה ובמיוחד בחופשים, ואנחנו יודעים שהמרחב הווירטואלי, גם הוא מזמן לנו לא מעט אתגרים והתמודדויות וגם שם אנחנו צריכים להיות בשבילכם ולהשגיח עליכם.
יפעת שאשא ביטון: בהקשר הזה אנחנו עסקנו רבות בנושא של בריונות ברשת.
יפעת שאשא ביטון: נמצאת איתנו אורנה מאיגוד האינטרנט.
יפעת שאשא ביטון: איגוד האינטרנט זה איגוד שאליו בעצם פונים ילדים או אחרים שנפגעים בסביבה וירטואלית ויכולים לקבל מענה ותמיכה וליווי.
יפעת שאשא ביטון: ביחד איתם אנחנו הפקנו סרטון קצר שהפעם לא מספר לכם, הילדים, איך אנחנו רוצים שתתנהגו, מה אנחנו רוצים שתעשו, או ממה אנחנו רוצים שתיזהרו, אלא הפעם אנחנו קוראים להורים שלכם, אנחנו קוראים להורים שלכם להיות שם בשבילכם.
יפעת שאשא ביטון: אבל זה צריך להיות הדדי, כי גם אתם צריכים לאפשר להורים שלכם להיות איתכם בסביבה הווירטואלית כדי שהם יוכלו להשגיח עליכם.
יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו נפתח את היום הזה בהשקה של הסרטון ואחר כך נעבור לדיון עצמו.
יפעת שאשא ביטון: אורנה, את רוצה לומר כמה מילים?
<אורנה היילינגר: קודם כל אני חייבת לומר שאני נורא מתרגשת.
<אורנה היילינגר: זה אמנם לא הקמפיין הראשון שלנו בנושא הזה, אבל זה הכי מרגש, הוא פרי, כמו שחברת הכנסת יפעת שאשא ביטון אמרה, של יוזמה משותפת.
<אורנה היילינגר: חשבנו איך הדרך הנכונה ביותר להגיע לכולם ולעשות איזה שהוא שינוי ומתוך הלימוד של הפניות לקו החם של האיגוד הבנו שההורים שלכם פחות מעודכנים, הם בוחרים לא לדעת מה קורה ומה האתגרים ברשת ואני מקווה שבעזרת הסרטון הזה נעשה את השינוי וכמו שיפעת אמרה, שלא תצטרכו, אבל יש תמיד כתובת.
<אורנה היילינגר: תודה.
<אורנה היילינגר: (הקרנת סרטון).
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לאורנה ולאיגוד האינטרנט ואנחנו פועלים לכך שאיגוד האינטרנט יהפוך להיות קו חם שמוצף ומפורסם ומוצג בפני הקהל הרחב כדי לאפשר לכם, הילדים, וגם לאחרים שנפגעים בסביבה הווירטואלית כתובת שתוכל לסייע לכם בהתמודדות בצורה מקצועית.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת גנאים, אתה רוצה לברך את הילדים המקסימים שאיתנו?
מסעוד גנאים: כן, אבל אחרי מה שראינו פה - - - תחילה אני מברך את כל הילדים על היום הזה ואני מברך את כל הילדים.
מסעוד גנאים: אני מרגיש בבית.
מסעוד גנאים: אני הייתי רכז חברתי בבית הספר ופעילויות כאלה עשיתי, נתנו לילדים ביום הסטודנט וביום התלמיד לנהל את כל בית הספר.
מסעוד גנאים: אני מברך את כולם.
מסעוד גנאים: אני מקווה שהם יהוו את התקווה שלנו, יצליחו איפה שנכשלנו ואני מקווה שהמראות המזוויעים והעצובים האלה שראינו, כולנו נפעל ביחד למען שלא נראה, משום שכל הילדים האלה, אם הקורבן ואם האחר, הם הילדים שלנו.
<אורנה היילינגר: נכון.
יפעת שאשא ביטון: תודה לך ותודה לכם שהסכמתם לשנות את התפקידים ליום אחד.
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת חנין זועבי, בבקשה.
חנין זועבי: בוקר טוב לילדות ולילדים, גם למורות וגם למורים.
חנין זועבי: אנחנו מול הדור הזה יכולים קצת להרים את האופטימיות שלנו ואני חושבת שיש מולכם מלאכה לא קלה.
חנין זועבי: שתי הדקות שעכשיו נחשפנו אליהן משקפות כמות גדולה של אלימות שאתם צריכים וצריכות להיות הדור שנלחם באלימות הזאת בכל המישורים, אתם הדור שצריכים לפתח מחשבה ביקורתית על החברה, עלינו עצמנו כאינדיבידואלים, על החברה שלנו, על החברה שלכם, ליצור מציאות חדשה.
חנין זועבי: אתם צריכים להגיד 'לא', לא לאלימות הזאת ולא לאלימות בכל מישור.
חנין זועבי: אנחנו רוצים ואין לנו דרך אחרת מלהיות אופטימיים אלא להאמין בכוח שלכם להיות ביקורתיים, לא להשלים עם המציאות.
חנין זועבי: גאווה עצמית וזכויות אדם ושוויון בין בני האדם זה מה שנשאר להומניות שלנו.
חנין זועבי: אלימות, אתם נחשפים אליה, אנחנו נחשפים אליה בתור חברי כנסת במישורים אחרים, אנחנו בכל גיל ובכל דור, אבל זאת לא השאלה, השאלה מה החלק שלנו באלימות הזאת ומה החלק שלנו במלחמה באלימות.
חנין זועבי: תהיו ביקורתיים, אל תקבלו כלום מהמבוגרים בלי לשאול שאלות, תבקרו, אל תציבו גבולות למחשבה שלכם.
חנין זועבי: אל תאמינו בנורמות חוץ מאשר ערכי אדם, אנחנו צריכים את זה.
חנין זועבי: אנחנו במציאות מעוותת, מאוד אלימה, לא ביקורתית, דכאנית.
חנין זועבי: יותר קל להשלים עם הדיכוי מאשר לבקר אותו, יותר קל להשלים עם החברה מאשר לבקר אותה.
חנין זועבי: תבקרו, זה יהיה רק לטובה שלכם ולטובת כולנו ובמודעות שלכם תראו גם את האחרים, אלה שלא נמצאים פה.
חנין זועבי: כאשר אנחנו אומרים בן אדם, אז אנחנו אומרים יהודי, אנחנו אומרים ערבי, אנחנו אומרים נשים, אנחנו אומרים גברים, בלי הגאווה העצמית הזאת ובלי העקשנות אנחנו לא נתקן את האלימות שראינו ואת האלימות שאתם לא רואים ויותר קשה - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אנחנו לא מוותרים.
יפעת שאשא ביטון: חנין, אנחנו פה ביום חגיגי, כל הילדים שנמצאים כאן רוצים לעשות שינוי בחברה - - -
חנין זועבי: כן, כן.
חנין זועבי: יפעת, מה זה?
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה שהילדים ייצאו מפה שמחים.
חנין זועבי: אז גם האלימות הזאת, גם האלימות שלא רואים, היא אלימות יותר מסוכנת, תודה רבה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, חנין.
יפעת שאשא ביטון: טובה, רוצה ברכה קצרה, כדי שנוכל לאפשר לילדים להגיע?
<טובה בן ארי: כן, אני מברכת אותך על יום החגיגה הזה שבו ניתן ביטוי גם לילדים בחינוך היסודי.
<טובה בן ארי: התחלנו את המהלך עם הפנקס הזה, אם אתם זוכרים, לפני כעשור, ואנחנו, משרד החינוך, אני מדברת בשם המשרד, מזה עשור מובילים תהליכים ומהלכים ברובדי השפעה שונים שמשפיעים על המון המון המון ילדים.
<טובה בן ארי: לא כל הילדים יודעים את הזכויות, אנחנו לאט לאט מלמדים אותם.
<טובה בן ארי: אנחנו נצליח, ביחד עם ד"ר קדמן, ביחד איתכם, מנהלי בתי הספר שנמצאים כאן וביחד איתך, חברת הכנסת, יפעת שאשא, תודה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה, טובה.
יפעת שאשא ביטון: ד"ר יצחק קדמן, ברכה קצרה לילדים?
<יצחק קדמן: רק משפט אחד, כי היום הוא יומם של הילדים ואנחנו המבוגרים צריכים לתת להם זכות קדימה.
<יצחק קדמן: אני אומר רק לכל המשתתפים פה, בעיקר לילדים ולילדות, נשאלתי פעם מה האני מאמין שלכם, מה התורה כולה על רגל אחת והתשובה שלי מאוד פשוטה, ואני רוצה בעיקר שהילדים יכניסו את זה לעצמם לראש, ילדים הם בני אדם.
<יצחק קדמן: זה לא מובן מאליו.
<יצחק קדמן: אם נאמין בזה שילדים הם בני אדם כל השאר יבוא מאליו.
<יצחק קדמן: הם בני אדם, לא לעתיד לבוא, לא למחר כמו שיאנוש קורצ'ק אמר, הם ילדים כאן ועכשיו.
<יצחק קדמן: כל הילדים, כמו המבוגרים, הם בני אדם ולכן הם זכאים גם בזכויות שיש למבוגרים כבני אדם.
<יצחק קדמן: תזכרו את זה, תשננו את זה, אל תוותרו על זה, גם ילדים הם בני אדם.
יפעת שאשא ביטון: היום יש איתי אורחת מיוחדת שמשלמת מחיר פעמיים, פעם אחת כשאני נמצאת כאן והיא לא רואה אותי מספיק ופעם שנייה כשאני גם מביאה את כל החששות שלי ואת כל מה שאני רואה הביתה והיא צריכה לשמוע על החוויות של אמא.
יפעת שאשא ביטון: אז נמצאת כאן שיר הבת שלי והיא רוצה לומר משפט על הנושא של בריונות ברשת.
<שיר ביטון: אני מציעה לכל ההורים שישגיחו על ילדים שהם במחשב כל הזמן, כשהם מסתובבים באינטרנט בלי רשות וגם אתם הילדים, אם ההורים לא מסתכלים מספיק, תלכו אתם ותגידו להורים.
יפעת שאשא ביטון: אתם מבינים את הטראומה שעומדת מאחורי הסיפור הזה?
יפעת שאשא ביטון: יש פה מישהו שחופר קצת בבית.
יפעת שאשא ביטון: אז בואו נתחיל כי היום הזה הוא שלכם.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, אליאב, יו"ר מועצת התלמידים, אתה מעלה את הנושא הראשון, הבמה שלך.
<אליאב בטיטו: בוקר טוב, חברים.
<אליאב בטיטו: בתחילת דבריי אני מבקש להודות לוועדה לזכויות הילד, למנהלת הוועדה חברת הכנסת יפעת שאשא ביטון, לרכזת הוועדה, רחל סעדה, לעאליה, ולכל צוות הוועדה.
<אליאב בטיטו: אני מאמין שהישיבה היום מהווה מפגש פסגה ראוי בין נבחרי ציבור הנוער לנבחרי הציבור בכנסת.
<אליאב בטיטו: מועצת התלמידים והנוער הארצית נבחרת בבחירות ארציות, כלליות, דרך בחירות במועצות התלמידים הבית ספריות, אחר כך ברשויות המקומיות, מועצות מחוזיות ומשם מגיעים למועצה הארצית שמורכבת מ-45 חברות וחברים מכל רחבי הארץ.
<אליאב בטיטו: אנחנו מתעסקים בייצוג האינטרס הציבורי של בני הנוער בפני כלל מקבלי ההחלטות וביתר שאת אל מול בית הנבחרים, משרדי הממשלה וזרועות השלטון השונות.
<אליאב בטיטו: אני מאמין שחברה הישראלית מתמודדת כרגע עם שתי בעיות מרכזיות, שניתן לפתור אותן בעיקר באמצעות שינויים במערכת החינוך.
<אליאב בטיטו: הבעיה הראשונה היא הפערים בין הפריפריה למרכז.
<אליאב בטיטו: כבן נוער שגר בעפולה אני מעיד ממקור ראשון על תקרת הזכוכית שניצבת כבר היום בפניי לדוגמה.
<אליאב בטיטו: היעדר התחבורה הציבורית בפריפריה והיעדר התשתיות התחבורתיות שם מקשה עליי למלא תפקיד כל כך אינטנסיבי כמו זה והמשך האפליה של בני הנוער בפריפריה משמעה גזר דין קשה לעתידם של מאות אלפים.
<אליאב בטיטו: ימים ספורים לאחר אישור תקציב המדינה ועל אף שיפורים כאלה ואחרים שנראו בו, אני בטוח שגם גברתי יושבת הראש תסכים שהדרך עוד ארוכה, מפותלת ודורשת מחויבות אינטנסיבית גבוהה.
<אליאב בטיטו: רק בשבועות האחרונים אנו עדים בשנית לעוד מהלך שמקעקע אפליה ארוכת שנים לבני נוער משכונות מצוקה במעמד סוציו אקונומי מורכב.
<אליאב בטיטו: כאשר מדיניות ההקלות של משרד החינוך עכשיו, החדשה, שאושרה לאחרונה, שוב גורמת למצב בו כל תלמיד המסוגל לכך כלכלית יכול לעבור אבחון אצל מאבחן פרטי ולקבל הקלות לימודיות.
<אליאב בטיטו: אלה שידם אינה משגת נשארים מאחור, פוגעים בציונים שלהם ובסיכוי שלהם להתקבל להשכלה גבוהה בעתיד.
<אליאב בטיטו: אני קורא מכאן גם לך, יושבת הראש, ובמיוחד לשר החינוך, פעלו לקריטריונים אחידים בזכאות להקלות למידה.
<אליאב בטיטו: בנושא כשמדובר בזכויות אל תשאירו מקום לסקטור הפרטי במערכת החינוך.
<אליאב בטיטו: משמעות הכנסת הסקטור הפרטי למערכת החינוך היא אי שוויון, אין אפס.
<אליאב בטיטו: אך זו תהיה איוולת קשה לטעון שהבעיות המרכזיות של החברה הישראלית מקורן במהלכים של התקופה האחרונה.
<אליאב בטיטו: ממשלות ישראל לדורותיהן הפגינו יחס מזלזל באופן עקבי לזכויות הילד.
<אליאב בטיטו: מאז חתימת האמנה הבינלאומית בדבר זכויות הילד לא נעשו צעדים משמעותיים המעגנים את הגישה הפילוסופית אליה ישראל התחייבה עם הצטרפותה לאמנה הזו, וזה להכיר בזכויות הילד כחלק בלתי נפרד מזכויות האדם והאזרח, שכן הילד הוא אדם שמוקנות לו זכויות טבעיות כמו לשאר האדם, אך להגן עליו בזכויות מיוחדות, שכן הוא חסר אונים בחלק מתקופת ילדותו ונעדר כוח פוליטי.
<אליאב בטיטו: הגיע הזמן לומר זאת בקול ברור, אסור לתת לממשלות להמשיך ולהזניח את זכויות הילד.
<אליאב בטיטו: בשנת 2003 מינה שר המשפטים דאז טומי לפיד ז"ל ועדה לבחינת הסדרי חקיקה שיעגנו את אמנת זכויות הילד בכלל תחומי החיים.
<אליאב בטיטו: הוועדה ישבה על המדוכה והפיקה מסמך בין שלושה כרכים וכמעט אלף עמודים - - -
<טובה בן ארי: סליחה, אני חושבת שזה צחי הנגבי, לא טומי לפיד.
<אליאב בטיטו: טומי לפיד הוא זה שמינה אותו.
<יצחק קדמן: טומי לפיד הוא זה שקיבל את המסקנות שלוש שנים אחר כך.
<אליאב בטיטו: אז באמת טומי לפיד קיבל את המסקנות בתקופה שהוא היה שר המשפטים.
<אליאב בטיטו: הוועדה הזאת, מה שהיא עשתה, היא המליצה על צעדים אופרטיביים לקראת מימוש של האמנה לזכויות הילד וביניהם חקיקת חוק זכויות הילד אשר ישמש מטריה כוללת למחויבות כלל רשויות המדינה השונות לקטינים.
<אליאב בטיטו: היא מספקת תשתית רעיונות ופילוסופית למחויבות המדינה לילדים ולצד זאת צעדים מעשיים.
<אליאב בטיטו: אני קורא לכנסת לאמץ את מסקנות ועדת רוטלוי, לחוקק את חוק הילדים וכן להקים גוף מרכזי אחד שיטפל בכל בעיות בני הנוער, תיאום בין משרדי הממשלה, גיבוש מדיניות ודאגה לבני הנוער.
<אליאב בטיטו: ניכר כי מאז סגירת נציבות הדורות הבאים בכנסת ישנה נסיגה ברורה בחקיקה בתחום.
<אליאב בטיטו: ואני קורא לך, חברת הכנסת שאשא ביטון ולשאר חברי הכנסת המצוינים המחויבים לנושא, אחרונת המתנגדות לחוק זכויות התלמיד כבר אינה בת הבית הזה.
<אליאב בטיטו: המשיכו בעבודה למען דור העתיד, תודה רבה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך, אליאב.
יפעת שאשא ביטון: יש לנו פה נציגות של בתי ספר שונים שיציגו את הנושאים שהם ביקשו להעלות כאן.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נתחיל עם בית הספר ידלין בראשון לציון.
יפעת שאשא ביטון: תציגו את עצמכם.
<אבישג סמרה: אנחנו בבית הספר עוברים הדרכות ומקבלים כלים כיצד לנהוג במצבים של חרמות, בריונות ברשת ופגיעות נוספות בזכויות הילד במרחב הדיגיטלי.
<אבישג סמרה: יחד עם זאת חלק מן ההורים, שכמובן מכירים את האפליקציות, ווטסאפ, פייסבוק ואינסטגרם, לא יודעים כיצד לנהוג במצבים שבהם ילדים פוגעים בילדים אחרים ובזכויות שלהם, וזו הבעיה שבה בחרנו להתמקד.
<תומר רינגלר: אנחנו רוצים להציע חקיקה בשביל לשמור על זכות המוגנות שמציעה שהורים יחויבו להגיע להדרכות בתחום שמירה על זכויות הילד במרחב הדיגיטלי.
<תומר רינגלר: ההדרכות יועברו על ידי אנשי מקצוע ויתמקדו במתן כלים להורים בתחום שמירה על זכויות הילד במדיה הדיגיטלית וברשתות החברתיות.
<תומר רינגלר: למשל הורה של ילד שקילל בווטסאפ או פרסם תמונה פוגענית של ילד בקבוצה הכיתתית, או להיפך, יקבל כלים שיעזרו לו ולילד להתמודד עם המצב.
<אבישג סמרה: ההדרכה תתקיים בשני מועדים, הראשון הוא בסיום כיתה ב', זה השלב שבו הילדים מתחילים להיחשף לרשתות הדיגיטליות.
<אבישג סמרה: השני יתקיים בסיום כיתה ו', שזה הגיל שבו חל שינוי רגשי אצל הילדים ולכן ההדרכה תיעשה בנושאים המתאימים לגילם.