GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אלכסנדרה ארונין: קורים דברים - - -
יפעת שאשא ביטון: בעצם הדרך שלנו להתמודד עם התופעה הזאת, ממה שמוצג כאן, פעם אחרת הסברה, מודעות הורים כי ההורים לא מבינים עד הסוף מהן ההשלכות שיכולות להיות לזה ואפילו בצעצועים שהם ברמות הנמוכות.
יפעת שאשא ביטון: מה שאני שומעת פה מהדוקטור, גם לייזר ברמה נמוכה בזמן ממושך יכול לגרום לפגיעה.
יפעת שאשא ביטון: ילדים משחקים בזה, זה חלק מהסקרנות לחפש ולראות איך זה יוצא ומאיפה זה יוצא.
יפעת שאשא ביטון: בעצם עד שהם מגלים את מה שהם רצו לגלות הם כבר פוגעים לעצמם בעין- - -
<קריאה: יש בדיקות עיניים תקופתיות - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל הפגיעה היא לא תקופתית.
יפעת שאשא ביטון: זה באותו רגע.
<קריאה: אבל שם באמת לעשות עלון הסברתי לנצל את בדיקת העיניים שעושים בכיתה א'.
<יניב ברקנא: ממה שאני מכיר מהחוק של לימור לבנת, בכיתה א', זה עוד לא שם, כתה ג'.
יפעת שאשא ביטון: עוד לא שם, בדיוק.
יפעת שאשא ביטון: בכל מקרה צריך לחשוב איך יוצרים מערך של הסברה ואולי פשוט לאסור את הכניסה של זה לבית הספר.
יפעת שאשא ביטון: דרך האיסור הזה ייעשה תהליך של הסברה והעלאה למודעות.
יפעת שאשא ביטון: מן הסתם תעלה השאלה למה ויהיו גם כאלה שינסו להתווכח עם העניין הזה.
יפעת שאשא ביטון: אולי דרך זה נוכל להרוויח את המודעות של הציבור.
יפעת שאשא ביטון: זה לא חוסך מאיתנו את מה שעלול לקרות אחרי שעות הלימודים ובמסגרות הפרטיות, אבל - - -
אורי מקלב: זה מקרין.
אורי מקלב: האמת, אולי במסקנות של הוועדה עכשיו אנחנו צריכים לבקש שמשרד הכלכלה יכין איזו עבודה בעניין הזה, גם מבחינת ההיקפים, האם יש הלימה בין הדברים וגם של הלייזרים המסוכנים.
אורי מקלב: גם כשאנחנו אומרים על קלאסה 3 פלוס, או 3B, הם לא דברים הכי יקרים, אלו דברים של עשרות שקלים, זה 40 שקל.
אורי מקלב: אפילו לא מדובר על איזה - - -
יפעת שאשא ביטון: הקטנים.
אורי מקלב: הקטנים זה פרוטות.
אורי מקלב: אני מדבר גם על היקרים יותר, החזקים יותר שהם מקצועיים, במרכאות, גם הם משהו של מאות שקלים.
אורי מקלב: מדובר על משהו שמישהו קונה ב- 270 דולר או 10 דולר, עדיין זה לא עושה את זה למתנה או למשחק יקר, עדיין זה בגדר הסביר.
אורי מקלב: דמי חנוכה, ב-40-50 שקל לקנות לנכד, אלו לא דברים שבשמיים, נותנים כסף ואומרים הנה דמי חנוכה לקנות דבר כזה.
אורי מקלב: זה דברים שיש לילדים ויש לאחרים.
אורי מקלב: צריכים לראות אם כאן אין זליגה ממה שמביאים מסחרית למקצוע לאנשים.
אורי מקלב: כמו שאמרנו, אף אחד לא צריך להראות את רישיון לדעת איזה קונה הוא, 'כן, אני משווק לאוניברסיטאות, לכל מיני מכללות אני משווק עטים כאלה' ובעצם זה הולך לשוק אחר, הוא יכול לבוא עם חליפה ועניבה.
אורי מקלב: עכשיו יש ליבואן בקשה לייבוא יותר והוא מרחיב את הפעילות שלו בעניין הזה, את ההכנסות שלו או שהוא מעלים עין, או לייזר אני לא יודע מה, וממשיכים להתרחב בדבר הזה.
אורי מקלב: נושא של משרד החינוך, בכל אופן צריכה להיות פניה שלנו למשרד החינוך ולהגביר את המודעות - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, רשמתי שאנחנו צריכים לחשוב איך אנחנו - - -
אורי מקלב: חפשנו עטים ומצאנו חרבות.
אורי מקלב: יכול להיות שגם לחרבות יש אלמנט של לייזר, אולי החדשים האלה, והן נכנסות - - -
<זוהר כהן: כל צעצוע, זה יכול להיות רובה, חרב, סביבון - - -
יפעת שאשא ביטון: גם בצעצועים של הילדים הקטנים, בדיוק.
<זוהר כהן: סביבון, בסביבון יש עכשיו לייזר.
<זוהר כהן: במצב של כשל במוצר, נכון להיום ממה שראיתי, רק כשהם מסתובבים הם מוציאים לייזר.
<זוהר כהן: אבל כשיש תקנה, כשאנחנו עושים בדיקה במצב כשל, בתקלה, פתאום יוצאת קרן לייזר בצורה אוטומטית וגם אי אפשר לכבות.
יפעת שאשא ביטון: יש אפשרות לאסור מכירה של לייזרים מכל סוג שהוא בחנויות צעצועים?
<אלכסנדרה ארונין: מכל סוג שהוא?
יפעת שאשא ביטון: מהסוגים החלשים, כי זה הופך להיות משהו שהוא מאוד מאוד נגיש.
יפעת שאשא ביטון: בואי נאמר שלגבי ה-3B והלאה, אני מניחה שהיעוד הוא מקצועי.
יפעת שאשא ביטון: ראינו שזה מגיע לידיים לא מקצועיות.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, למעשה כל אחד יכול לרכוש את זה, אבל לפחות יש חנויות ששם אנחנו יודעים שאפשר למצוא את הלייזר המקצועי.
יפעת שאשא ביטון: יש אפשרות לאסור מכירה בחנות צעצועים?
יפעת שאשא ביטון: הרי זה לא צעצוע, אם נלך למסלול שנגדיר את זה כצעצוע מסוכן, מה יהיה דינו?
<אלכסנדרה ארונין: בימנו לאסור מכירה של משהו טוטאלית, זה מאוד קשה.
יפעת שאשא ביטון: בחנויות מסוימות.
אורי מקלב: זה צעצועים, זה בהגדרה של צעצוע.
<אלכסנדרה ארונין: עוד יותר קשה.
<אלכסנדרה ארונין: את פוגעת בעסק.
<אלכסנדרה ארונין: צריך לבחור הגדרות מאוד מדויקות מה זה חנות צעצועים ולמה לה את אוסרת ולחנות אחרת את מתירה - - -
אורי מקלב: צריך לבחון את זה משפטית.
יפעת שאשא ביטון: כי יש חנות מקצועית של כלי כתיבה שמיועדת בעצם - - -
<אלכסנדרה ארונין: צריך לחשוב על משהו.
<אלכסנדרה ארונין: למרות שאנחנו מכירים תקדימים כמו איסור של ספריי שלג nרשויות מקומיות מסוימות.
<אלכסנדרה ארונין: זה באמת בגלל אותן תופעות לוואי של שימוש לא נכון באותו ספריי שלג ביום העצמאות.
<אלכסנדרה ארונין: אפשר לחשוב על חוק עזר עירוני או שאותה וועדה לצעצועים מסוכנים, אפשר לחשוב.
יפעת שאשא ביטון: אפשר בעצם לחשוב דרך הוועדה מהן האפשרויות שלנו, כדי למזער את השימוש ואת התופעה?
<אלכסנדרה ארונין: בהחלט כן.
יפעת שאשא ביטון: בהמלצות שלנו אנחנו גם נתייחס לזה שצריך לצאת באיזה קמפיין של הסברה.
יפעת שאשא ביטון: צריך לקיים הסברה בנושא.
יפעת שאשא ביטון: לאסור במשרד החינוך הבאה של לייזר לבית הספר.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נוציא פנייה לוועדה להגדרת צעצועים מסוכנים כדי לבחון כיצד למזער את הנגישות ואת השימוש.
אורי מקלב: מותר למכור עט עם דיו ודברים כאלה, עט נובע, בחנות צעצועים?
אורי מקלב: אין שום מניעה.
אורי מקלב: אפשר למכור גריל- - - <קריאה:> אולי רוצים להכניס כמו על צעצועים שכתוב אסור מגיל 3 או שאסור עד גיל 5.
יפעת שאשא ביטון: כן, סומכים על ההורים שייקחו אחריות.
<זוהר כהן: נראה לי שהקטע המקצועי לא כל כך מובן פה.
<זוהר כהן: אני רוצה לחדד את הדבר הזה.
<זוהר כהן: מותר להביא לייזר מקצועי, כמו שסיפרו כאן, לצורך העניין לבנייה, זה מוצר שהוא יקר, הוא עולה 1,000- 2,00 שקל.
<זוהר כהן: זה לא משהו שתמצאו בצעצועים או בכל מיני מקומות כאלה.
<זוהר כהן: גם להם מותר עד דרגת סיכון 2, לא מעבר לזה.
<זוהר כהן: זאת אומרת, לא מוכרים שום מוצר שהוא קלאס 3B, לא יוצא לשוק, אין דבר כזה.
יפעת שאשא ביטון: מה זאת אומרת 'לא יוצא לשוק'.
<זוהר כהן: יוצא למכירה מקצועית.
<זוהר כהן: מכירה מקצועית, הוא מביא רישיון ממשרד התמ"ת שזה לצורך מקצועי.
<זוהר כהן: אני גם שואל אותו מה זה מקצועי.
<זוהר כהן: ל"הום סנטר" הוא לא יכול למכור, לחנות בנייה שבאים לשם רק קבלנים, זה הקטע, לא שזה יכול להיות בכל מקום.
אורי מקלב: יש לך פיקוח על זה, אין לך פיקוח על זה.
יפעת שאשא ביטון: היו פה דיווחים על פנסי לייזר בדרגה של 200 מילי-וואט, שהם היו קטנים ותמימים ונמכרו בחנויות תמימות כמו חנויות צעצועים.
יפעת שאשא ביטון: איזו דרך יש להם בכלל לדעת מה העוצמה של הדבר הזה?
יפעת שאשא ביטון: אין להם שום דרך.
<זוהר כהן: אין להם.
<זוהר כהן: היום יש דבר שהוא יותר מסוכן שהגיע אלי לא מזמן – לייזר שהוא כחול.
<זוהר כהן: לייזר כחול הוא נראה חלש, כשתסכלי את תראי נוקדה חלשה.
<זוהר כהן: למה, כי העין שלנו פחות רגישה לצבע הכחול, היא רואה אותו פחות חזק, בוהק.
<זוהר כהן: הלייזר הזה - - -
יפעת שאשא ביטון: והפגיעה שלו - - -
<זוהר כהן: זה הלייזרים של ה-200 מילי-וואט.
יפעת שאשא ביטון: והפגיע שלו?
<זוהר כהן: היא פי 100 יותר מסוכנת.
יפעת שאשא ביטון: ואת זה אי אפשר לאסור למכירה?
<זוהר כהן: בגדול, זה לא משנה אם זה כחול, ירוק, צהוב ולא משנה איזה צבע.
<זוהר כהן: כל עוד הוא מעל הגבול המותר, שזה קלאס 2 שאושר בארץ, חל איסור.
<זוהר כהן: אם זה נמצא בחוץ זה אומר שזה הגיע, הוברח, עקפו את החוק.
אורי מקלב: אני רואה פה את הכתבה ב-ynet, טייסים אזרחיים אומרים "מסנוורים אותנו בלייזר.
אורי מקלב: מאז החל צוק איתן נוחתים המטוסים דרך המסלול העובר מעל יישובי השרון ומסנוורים אותנו עם קרני לייזר מכיוון ג'לג'וליה".
אורי מקלב: גברתי היושבת ראש, מה שאני הייתי כן רוצה, על משרד הכלכלה להכין איזה מסמך מהו ייבוא מומלץ, מה ייבוא לא מומלץ, לנסות לראות כמה צריך למקצועי וכו'.
אורי מקלב: אני כמוך לא משתמש בציין הזה ויכול להיות שהמרצה לא צריך את האלומה החזקה, הוא אולי צריך את הטיב, לא צריך את החוזק של המוצר כמו את טיב המוצר.
אורי מקלב: מוצר שהוא מדייק, שהוא נוח לשימוש, שהוא לא מסחר.
אורי מקלב: אני לא מכיר את המרצים שצריכים מאוד את אלפי הקילומטר.
אורי מקלב: גם מרצה שצריך ומשתמש בסמן הוא יושב במרחק, כמו פה שהוא המקסימלי, כשהוא מקרין ממרחק כזה הוא לא צריך את האלומה החזקה הזאת.
אורי מקלב: הוא צריך סוג טוב, טיב טוב, הוא לא צריך חזק - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל זה בסדר שמרצה יחזיק את זה ואיש מקצוע יחזיק את מה שהוא צריך, אבל שזה לא יהיה נגיש לכל ילד קטן שמסתובב וכשנשארו לו שני שקלים בכיס, אז הוא קונה פנס לייזר.
אורי מקלב: אבל ייבוא מקצועי.
אורי מקלב: אנחנו חוששים מזליגה דרך הייבוא המותר לשימושים אחרים שמי שקונה אותם לא צריך להזדהות אם הוא מקצועי או לא.
אורי מקלב: גם מקצועיים יקבלו מוצר שבטיב שלו הוא טוב והוא לא מסוכן, אני לא מבין בזה, לכאורה לא נראה שהם צריכים את החזקים האלה בשביל האור החזק שלהם.
אורי מקלב: אפילו החזקים הם יותר יקרים, אז גם הטיב שלהם יותר טוב.
אורי מקלב: אני מניח שקיים בעולם סוג של ציינים כאלה שהם לא מסוכנים מבחינתם החוזק שלהם, אבל הטיב שלהם הוא טוב.
אורי מקלב: שזה יהיה מומלץ וזה יעמוד בתקינה למרצים, חוץ מלבנייה שזה כבר משהו אחר.
<ישי פאליק: אני רוצה להתייחס לנקודה אחת.
יפעת שאשא ביטון: במשפט אחד, אנחנו צריכים לסיים.
<ישי פאליק: פה חשוב נושא של אכיפה.
<ישי פאליק: זוהר אמר לכם, הוא אומר נכון.
<ישי פאליק: אנשים מתייחסים לדבר הזה, הם רואים לייזר, הם חושבים שאנחנו הרשויות מפקחים על זה וזה בטוח לשימוש.
<ישי פאליק: הם לא יודעים שרק חלק קטן מהדברים האלה שנמצאים בשוק אכן יש עליהם תווית תקן ישראלי, שהם בדרגה 1, 2 והם לחלוטין הרבה פחות - - -
יפעת שאשא ביטון: זה אומר שמה שאין עליו תווית הוא לא עבר התייחסות ובעצם הוא נמצא פה שלא ברישוי, זו המשמעות של זה?
יפעת שאשא ביטון: אני מדייקת?
<ישי פאליק: כן.
<ישי פאליק: אני אומר, אני לא יודע אם אי אפשר לזייף תוויות, אבל פה זה עניין של אכיפה.
<ישי פאליק: צריך לעבור ולראות.
<ישי פאליק: אם לא יאכפו את זה, אז המעט המאושר גורם בפועל להכשרת כל יתר הנמצאים בחוץ, כי אומרים, 'הנה, המשרד מאשר'.
<ישי פאליק: פה יש נקודה חשובה כי מה שלא מאושר הוא לא פוקח, ואם הוא לא פוקח, כמו שאמרת, הוא יכול להיות בעוצמה של 200 מילי-וואט.
<ישי פאליק: אף אחד לא יודע מה העוצמה שלו כי הוא לא עבר אישור.
<ישי פאליק: זה ברמה של סמי פיצוציות, ברמה של רעלים, משהו שאפשר להזיק איתו באמת.
<ישי פאליק: כאן צריכה להיות חקיקה אמתית.
<ישי פאליק: אנחנו מתעסקים כאן עם שלום הילד, אבל שלום הילד זו זווית אחת.
<ישי פאליק: אם הילד סנוור מבוגר, זה לא כל כך.
<ישי פאליק: אם מבוגר קנה את זה וסנוור ילד או מבוגר, זה צריך להיות משהו רחב יותר.
<ישי פאליק: יש פה הרבה פוטנציאל נזק.
יפעת שאשא ביטון: מי מבצע בעצם את האכיפה?
יפעת שאשא ביטון: משרד הכלכלה, אנחנו יכולים לבקש ממשרד הכלכלה שיצא באיזה מבצע לנוכח הדיון שעלה.
יפעת שאשא ביטון: נכון, אנחנו אוטוטו בפורים ובכלל זה הופך להיות קרנבל שלם בעניין הזה.
יפעת שאשא ביטון: לצאת לאכיפה.
יפעת שאשא ביטון: גם זה שיעזור לנו להגביר את המודעות.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאנחנו יכולים להרוויח את זה על הדרך.
יפעת שאשא ביטון: זו בקשה שהיא לגיטימית ומשרד הכלכלה יכול לבצע, זה בסמכותו.
<אלכסנדרה ארונין: כן, אני מנסה לחשוב מה יאכפו.
יפעת שאשא ביטון: לצורך העניין נכנסים לחנות צעצועים ורואים אם יש, אם זה עבר את מכון התקנים או לא עבר את מכון התקנים.
יפעת שאשא ביטון: מספיק שאנחנו מתחילים בשלב הזה, לפחות נוכל להוריד את מה שהוא לא מפוקח.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נוציא מכתב למשרד הכלכלה לבקש שיעשו.
<זוהר כהן: אני חושב על עוד דבר.
<זוהר כהן: צריך גם לשקול, לבטל, יש כמויות קטנות בדברים האלה.
<זוהר כהן: לפי דעתי, הייתי מבטל את זה.
יפעת שאשא ביטון: מבטל את מה?
<זוהר כהן: כמות קטנה.
<זוהר כהן: לייזרים מסוכנים.
<אלכסנדרה ארונין: את המסלול שחרור ללא בדיקה, אתה מדבר על המסלול?
<זוהר כהן: לא.
<זוהר כהן: יש כמות קטנה.
<זוהר כהן: יבואן או כל אחד, ברגע שהוא מביא שתי יחידות הוא לא נבדק.
<זוהר כהן: אולי שתי היחידות האלה שהן קלאס 4, אולי זה הולך לצרכים של סנוור שחקנים, או לא יודע מה - - -
יפעת שאשא ביטון: מה, אנחנו יכולים לדרוש שכל מה שנכנס, בכל כמות שהיא תעבור?
<זוהר כהן: יש מוצרים אחרים שאין כמויות קטנות.
<זוהר כהן: יכול להיות שאומנם זאת לא הבעיה, כמות קטנה זה לא מה שמסתובב בשוק, אבל כמות קטנה זה להשיג מוצר שמקילומטר אני פוגע בעין של משהו.
<זוהר כהן: <קריאה:> זה נשק.
<זוהר כהן: זה לא כמו נפצים, עם זה אתה יכול לפגוע במי שלידך.
<זוהר כהן: פה אתה לוקח מוצר שהוא כזה קטן, עם שתי סוללות, ואתה פוגע במישהו במרחק של 200 מטר.
<אלכסנדרה ארונין: זה לא כמו פרט מכס כשיש כמות קטנה, כי זה לא ת"ר (תקן רשמי).
<זוהר כהן: אני יודע - - -
יפעת שאשא ביטון: כמות קטנה של יבואנים, או כמות קטנה של אנשים פרטיים?
<ישי פאליק: יש שני דברים.
<ישי פאליק: הסבירו שאפשר לקחת את זה.
<ישי פאליק: פה זה עט, הוא יורד מהמטוס, הוא לא מצהיר והוא עובר.
<ישי פאליק: כשיש כמות קטנה, למשל 1, בגלל שצריך לפרק את המכשיר עצמו כדי לראות את המכשיר מהו, אז על 1 לא מפרקים אותו, כי פירקת, יכול להיות שהרסת.
<ישי פאליק: מה שאתה מבקש, אתה מבקש רק את המסמכים נניח שהוא קלאס 2.
<ישי פאליק: אבל יכול להיות כמו שאומר זוהר, יבוא מישהו, ייתן לך קלאס 2 והוא הכניס ארצה קלאס 4.
<ישי פאליק: זה נשק.
<ישי פאליק: אנחנו לא מצליחים להעביר שזה - - -
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהצלחת להעביר את זה.
יפעת שאשא ביטון: מה שאני מנסה כל הזמן לחשוב, זה איך אנחנו יכולים למנוע את אותן זליגות קטנות.
יפעת שאשא ביטון: דיברנו גם על ייבוא דרך האינטרנט וייבוא אישי.
<אלכסנדרה ארונין: גם ייבוא אישי הוא מבטל מסלול - - -
יפעת שאשא ביטון: אני כתבתי שכדאי לפנות לממונה על הייבוא כדי שיחיל את המגבלות גם על ייבוא אישי של לייזרים.
יפעת שאשא ביטון: יכול להיות שזה יפתור לנו חלק מהבעיות, גם כדי שאנשים שמזמינם לייזר, אני יודעת את זה מכל מיני חפצים אחרים, כשהם מזמינים לייזר וכשהם לא יקבלו אותו, אז אולי הם יחשבו פעמיים אם שווה או לא.
אורי מקלב: יהיו כמה מקרים זהים.
יפעת שאשא ביטון: כן, צריך לפנות לממונה על הייבוא כדי לראות כיצד ניתן לפקח גם על לייזרים בייבוא אישי.
יפעת שאשא ביטון: הגדרתי את זה נכון?
יפעת שאשא ביטון: נקודה נוספת לחדד?
<ישי פאליק: הזמנות באינטרנט, כדאי להבין.
<ישי פאליק: אני רוצה להזמין לייזר קלאס 3B באינטרנט.
<ישי פאליק: האם יש איזה גורם שרואה ואומר 'אוי זה לייזר, לא משנה אני אפתח אותו ואבין במה מדובר'?
יפעת שאשא ביטון: היום לא, אבל זה בדיוק מה שאמרתי, אנחנו נפנה לממונה על הייבוא כדי שגם לייזר בייבוא אישי יעבור פיקוח.
יפעת שאשא ביטון: <קריאה:> בודק אם זה עובר?
אורי מקלב: העוזר שלי שלח לי מהאינטרנט: "נערים מבית ספר בירושלים שיחקו בלייזר, הם כיוונו אותו לעבר ענייו של חברם, תלמיד כיתה ט'.
אורי מקלב: נגרם לו נזק בלתי הפיך" הם קנו את זה.
אורי מקלב: הוגשה תלונה במשטרה.
אורי מקלב: עצרו 4 נערים, הם קנו את זה בקיוסק של בית הספר.
<זוהר כהן: אתה יכול לרשום עכשיו "לייזרים" ואתה רואה מיליון אתרים פה בארץ שמוכרים לייזרים והם מתגאים: "200 מילי-וואט, 100 מילי-וואט", והכול אסור.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהאמירה הברורה היא שאנחנו צריכים לצאת ליותר פיקוח.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים לצאת לאכיפה, לאיזה מבצע אכיפה שידעו שהוא קורה, מתרחש.
יפעת שאשא ביטון: שאנשים יבינו שזה לא משחק ילדים.
יפעת שאשא ביטון: כן, צריכים לראות יחד עם משרד הכלכלה איך יוצאים לאיזה מסע הסברה, אפילו ברשת שהעלויות שם הן פחות גדולות.
<אלכסנדרה ארונין: יש ארגון מאוד חזק, ארגון בטרם.
יפעת שאשא ביטון: כן, אני בקשר איתם.
יפעת שאשא ביטון: אני אדבר גם עם גלית.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חבר הכנסת מקלב שהבאת את הנושא החשוב.
יפעת שאשא ביטון: ברשותכם, אני פותחת את דיון הוועדה שעוסק בשיפור תנאי מעצר של קטינים, זאת ההגדרה של הנושא, ככה נתבקשנו בעצם לדון בו, כך הוא הגיע אלי לפחות מנשיאות הכנסת, וככזה אפשר לדון גם בתוכו על חלקים נוספים ועל קטגוריות נוספות, אבל בעיקרון אנחנו מדברים על כל הנושא של תנאי מעצרם של קטינים באשר הם, על כל עבירה שהיא.
יפעת שאשא ביטון: ברשותכם, אני פותחת את הדיון.
יפעת שאשא ביטון: מי שבעצם ביקשה וזימנה את הדיון היא חברת הכנסת חנין זועבי, אז אני אתן לך את רשות הדיבור לפתוח ולהציג את הנושא ומשם אנחנו בעצם נתקדם.
חנין זועבי: תודה רבה, גברתי יושבת הראש.
חנין זועבי: אני אציג את הנושא של מעצרי קטינים, במיוחד במזרח ירושלים וגם בגדה המערבית, שזה חלק מהמציאות שאנחנו חיים.
חנין זועבי: אני אתמקד, ולא בכדי אני בחרתי בוועדה לזכויות הילד, על הפן של חוק הנוער והאם הוא מיושם.
חנין זועבי: כלומר, אפשר לדבר פוליטית ואידיאולוגית, אבל השאלה המרכזית היא החוק.
חנין זועבי: יש חוק נוער, זכויות הנוער.
חנין זועבי: אני רוצה לדבר על החוק הזה, האם החוק שנחקק בכנסת הזאת, האם הוא מיושם.
חנין זועבי: תרשו לי שתי דקות, בגלל שיש לנו מוזמנים ואני מודה לכל מי שבא.
חנין זועבי: המעצר כשלעצמו, גברתי יושבת הראש, הוא פגיעה בזכות יסוד של כבוד האדם וחירותו, לכשעצמו.
יפעת שאשא ביטון: המעצר?
חנין זועבי: המעצר, כן.
חנין זועבי: וזה לפי החוק הישראלי.
חנין זועבי: לכן בא חוק הנוער כאחד החוקים שרצה לשמור על זכויות הקטין, הקטין במיוחד, במהלך המעצר, לפני המעצר, במהלך החקירה ובזכויותיו של הקטין.
יפעת שאשא ביטון: אבל חשוב לציין ואני רוצה לחדד את זה באמת, כי זה קצת נשמע לי באיזה דיסוננס.
יפעת שאשא ביטון: עצם המעצר הוא פגיעה בזכויות אזרח, כי הרי הקטין לא נעצר כי סתם ככה בא, אלא גם הוא פגע באיזו שהיא זכות בסיסית, בלי שום קשר עכשיו אם זה מישהו שהשתמש בסמים, דחף ילד מאיזה גג בבית ספר ביישוב יהודי ישראלי.
יפעת שאשא ביטון: רק כדי שנבין.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להבין פשוט את המסגרת.
יפעת שאשא ביטון: הרי מעצר לא נעשה סתם.
חנין זועבי: אם את תתני לי, אני גם אסביר את עצמי.
חנין זועבי: לפי השופט ברק, מעצר אינו אמצעי חקירה.
חנין זועבי: מעצר הוא אמצעי חריג, הוא צריך להיות אמצעי אחרון.
חנין זועבי: אפשר להזמין את הקטינים.
חנין זועבי: מעצר, כלומר שאת נכנסת לבית או שאת עוצרת את הקטין ברחוב או בשכונה שלו או בבית שלו.
חנין זועבי: לפי החוק הישראלי, לפי השופטים הישראלים, לפי הספרות המשפטית, המעצר כשלעצמו, שאת נכנסת לבית או שאת תופסת את הקטין ומביאה לבתי הכלא, הוא צריך להיות - ככה במפורש אני מצוטטת – אמצעי אחרון, אמצעי חריג.
חנין זועבי: הטענה הראשונה של כל העובדים בשטח, הפעילים בשטח, של דו"חות של זכויות אדם, שהוא לא מעצר חריג.
חנין זועבי: השוטרים והמשטרה לא משתמשת בו כצעד חריג ולא כצעד אחרון.
חנין זועבי: מה זאת אומרת?
חנין זועבי: צריכים קודם כל את הזכות הראשונה – להזמין את הקטין.
חנין זועבי: לא להיכנס לבית שלו, להזמין את הקטין, אלא אם המעצר התבצע סמוך לעבירה ועל מנת למנוע עבירה נוספת.
חנין זועבי: ככה בחוק.
חנין זועבי: אני מצטטת החוק.
יפעת שאשא ביטון: לא, חשוב גם לציין – או כדי למנוע עבירה נוספת.
חנין זועבי: בדיוק, כדי למנוע עבירה נוספת, אם יש וודאות כזאת, וגם סמוך לעבירה.
חנין זועבי: לא מתבצעים מעצרי קטינים על ידי זימון.
חנין זועבי: כל הקטינים במזרח ירושלים, יש 45 רק בשלושת החודשים האחרונים, אם לא יותר, הם נכנסים לבתים שלהם.
חנין זועבי: ההפרה השנייה, שעות המעצר.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה ברשותך לתחום את הדיון.
יפעת שאשא ביטון: אני אומר פה שני דברים.
יפעת שאשא ביטון: אחד, את מדבר על שלושה חודשים.
יפעת שאשא ביטון: את מנסה לצקת איזו שהיא מציאות נורמאלית, את מנסה ליצור איזו שהיא נורמליזציה במציאות שהיא לא נורמאלית, כי אנחנו מדברים על מציאות ביטחונית שהיא אחרת, ואת גם בתוך הדברים - - -
חנין זועבי: אני מבקשת ממך - - -
יפעת שאשא ביטון: רגע, שנייה.
יפעת שאשא ביטון: דבר שני, פה אני נתבקשתי לדון על תנאי מעצרם של קטינים.
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לקיים את הדיון - - -
חנין זועבי: אם את לא מרשה לי להצליג, אז תנהלי את הישיבה וכל אחד ילך למקום שלו.
יפעת שאשא ביטון: לא, את ביקשת לדון בשיפור תנאי מעצרם של קטינים.
חנין זועבי: תנאי מעצר.
חנין זועבי: ואלה קטינים ואלה אנשים ובני אדם והנושא הוא המעצר של הקטינים, כן.
חנין זועבי: אני לא חורגת.
חנין זועבי: אני לא חורגת מהמציאות הקשה.
חנין זועבי: אני מנסה - - -
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, בואי נתקדם ונראה שאנחנו לא חורגים מהדיון.
חנין זועבי: אני מנסה להציג לך מציאות קשה על ילדים ועל זכויות ילדים.
יפעת שאשא ביטון: היא קשה באמת.
חנין זועבי: ואני מנסה גם אולי לאתגר אותך, אולי לעורר את הרגשות שלך על דברים שאנחנו פה מייצגים ואם אנחנו ואם את נציגת החוק בישראל, אז זה מה שאני טוענת – ליישם את החוק.
חנין זועבי: אני לא מדברת על ליישם הסדר מדיני.
חנין זועבי: אני לא מדברת על שטחים כבושים.
חנין זועבי: אני מדברת על החוק ואני אומרת לך מה החוק אומר וזו מסגרת הדיון שלנו, כשהפרקטיקה של המשטרה - - -
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, חברת הכנסת חנין זועבי, בואי תמשיכי לטעון את הטענות ואנחנו נראה שאנחנו לא חורגים מהדיון.
חנין זועבי: עכשיו, לפי החוק, אם הקטינים הם מתחת לגיל 14, אז עוצרים אותם וחוקרים אותם מהשעה שבע בבוקר עד השעה עשר בלילה.
חנין זועבי: ואם הם מעל גיל 14 ועדיין קטינים, עוצרים אותם וחוקרים אותם מהשעה שבע עד השעה עשר.
חנין זועבי: מה שנעשה בפועל, הוא בדרך כלל להיכנס לבתים אחרי עשר בלילה, אחרי שתים עשרה בלילה וחוקרים אותם לפנות בוקר.
חנין זועבי: אז זו גם ההפרה השנייה.
חנין זועבי: עם צעקות, עם דפיקות בדלת של הקטין, עם צעקות.
חנין זועבי: מעירים את המשפחה.
חנין זועבי: רוצים כאילו, מבינים שרוצים להפחיד.
חנין זועבי: מבינים שלא רוצים לחקור על מנת למנוע פשע, סמוך לפשע, אלא מייצרים אווירה של הפחדה.
חנין זועבי: עכשיו לגבי אי ליווי הורה, זו ההפרה השלישית.
חנין זועבי: לפי החוק, עוד פעם לפי החוק, זכותו של הקטין, בגלל שהוא קטין, בגלל שבקלות אפשר להכניס אותו לאווירה של פחד ולאווירה של הודאות שווא, אז צריכים ליווי של הורה.
חנין זועבי: שלושה מקרים, באחוז של שלושה אחוז, מביאים את הילדים בליווי של הורים.
חנין זועבי: ונכון, אפשר להוציא את ההורה, אם ההורה מתערב בצורה לא הגיונית, אבל גם שלושת ההורים שהכניסו, כאשר השוטרים התחילו להכות אותם, לצעוק עליהם, להפחיד אותם, ללחוץ עליהם בשביל לגבות הודאות שווא וההורה התנגד – הם גם כן הוציאו את ההורים.
חנין זועבי: עכשיו, ההפרה האחרונה, אולי לפני האחרונה, זה השיקום או חלופת המעצר.
חנין זועבי: לפי החוק גם מגיע לך, כי את בכל זאת, גם אם על יידוי אבנים, גם אם את רצחת בתור ילד, את ילד או אתה ילד ואת ילדה ואי אפשר למחוק את העובדה הזאת.
חנין זועבי: לכן מדברים על שיקום בחוק.
חנין זועבי: לכן מדברים על החוק, הגרסה של החוק הקודם, שלא אוסרים את הילדים אלא מכניסים אותם למעון סגור עד גיל 18 בשביל להתחיל את החיים שלהם בגיל 18.
חנין זועבי: לפי גרסת החוק החדש ולפי היגיון הפעולה של המשטרה, אין חלופת מעצר.
חנין זועבי: הצעת החוק החדשה.
חנין זועבי: מבטלים את חלופת המעצר או את המעון הסגור עד גיל 18.
חנין זועבי: עד גיל 14 מכניסים אותו למעון סגור ואז אחרי גיל 18 הוא יכול להמשיך, מכריחים אותו להמשיך את העונש הרגיל שלו, אבל זה לא הדיון שלנו.
חנין זועבי: גברתי, ואני אתן לאחרים בשביל להמשיך, מה אני דורשת?
חנין זועבי: מה אנחנו דורשים?
חנין זועבי: ליישם את החוק.
חנין זועבי: כלום מעבר לחוק.
יפעת שאשא ביטון: בנוגע לכל ילד וילדה בכל מקום ולא משנה מה ההבדל.
חנין זועבי: לכל ילד.
חנין זועבי: מיידי אבנים, לא מיידי אבנים.
יפעת שאשא ביטון: בכוונה אני מחדדת את זה.
חנין זועבי: פלסטיני, ישראלי.
יפעת שאשא ביטון: בלי קשר לסוג העבירה?
חנין זועבי: לילדים בתור ילדים.
חנין זועבי: אני בוועדת זכויות הילד.
חנין זועבי: אני ביקשתי למחוק את הכל ולהתמקד בזכויותיו של הילד, אבל רואים שאין, המושג קטינים לא נמצא אצל המשטרה, כאשר מדובר בקטינים של מזרח ירושלים, ופה ההבדל.
חנין זועבי: לא אני עושה את ההבדל.
חנין זועבי: אני לא רוצה לעשות הבדל.
יפעת שאשא ביטון: למה, אנחנו מכירים עוד קטינים שנעצרו ולא שמעתי אף אחד פה זועק על זה שהם לא קיבלו את האפשרות לראות את המשפחה שלהם ולראות עורך דין ולפגוש מישהו, ועינו אותם.
יפעת שאשא ביטון: לא שמעתי שום קול זעקה ובגלל זה אני רוצה לחדד.
יפעת שאשא ביטון: אני פה בוועדה לזכויות הילד לטובת כל הילדים.
יפעת שאשא ביטון: זה לא משנה מאיזה מקום הם מגיעים.
יפעת שאשא ביטון: אני בכוונה רציתי לחדד את זה לתנאי מעצר של קטינים, כדי שאנחנו נוכל להתמקד, אבל אני מבינה שיש פה איזו שהיא מעטפת רחבה יותר.
יפעת שאשא ביטון: ואת יודעת מה?
יפעת שאשא ביטון: אני מוכנה להיענות לאתגר ולהתייחס גם למעטפת, אבל אני רוצה לשמוע פה שיח שהוא הדדי.
יפעת שאשא ביטון: שכשאנחנו מדברים על שוויון וכשאנחנו מדברים על זכויות, אז אנחנו מדברים עליהם וזה לא משנה מהיכן הילד מגיע ואני לא שומעת את זה פה.
יפעת שאשא ביטון: אני שומעת שזה מאד חד צדדי.
חנין זועבי: יפעת, יפעת, את עושה פה הטיה והסתה לא הגיונית.
יפעת שאשא ביטון: לא, חס וחלילה, אין כאן הסתה.
חנין זועבי: למה?
חנין זועבי: כי לא אני מפרידה בין הקטינים.
חנין זועבי: אני אומרת לך, לא צריכים להפריד, אבל זו המשטרה שמפלה.
חנין זועבי: זו המשטרה שעושה קטיגורציה.
חנין זועבי: לא אני.
חנין זועבי: אני פה מייצגת מציאות.
חנין זועבי: אני רוצה להעביר את המציאות כי זו החובה שלי.
חנין זועבי: לא אני מייצרת את הדיכוי.
חנין זועבי: הדיכוי הזה.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, חברת הכנסת חנין זועבי, אני מוכנה לפתוח את הדיון ואני גם אשמח להיות מופתעת.
חנין זועבי: כן, עכשיו ההמלצות, בשביל להיות פרקטיים.
חנין זועבי: כלומר, להתאים את הנוהל של המשטרה לפי החוק.
חנין זועבי: רק להתאים אותו.
חנין זועבי: להתאים אותו כך שיש זימון ולא מעצר.
חנין זועבי: אין מעצרי לילה, לפי החוק.
אוסאמה סעדי: לא להתאים, לחייב את המשטרה למלא אחרי החוק.
אוסאמה סעדי: יש חוק.
חנין זועבי: כן, יש נהלים.
חנין זועבי: אוקיי.
חנין זועבי: למנוע חקירות לילה.
חנין זועבי: לחייב את המשטרה שהיא תזמין אותם עם נוכחות של הורים ותעשה את החקירה בנוכחות הורים.
חנין זועבי: למנוע ולאסור איזוק ממושך.
חנין זועבי: לאפשר ביקורי הורים פתוחים.
חנין זועבי: זו זכות של הילד לנשק את אמא שלו.
חנין זועבי: בזמן הזה לחבק אותה.
חנין זועבי: לערוך ביקור של חברי כנסת, וזו ההמלצה שאני רוצה לייצג כאן.
חנין זועבי: ביקור פרלמנטארי בבתי הכלא ובאגפי הנוער במגידו ובבתי כלא אחרים.
חנין זועבי: אנחנו רוצים לשבת ולשמוע, להקשיב לילדים האלה, בלי התיווך של בתי הסוהר ובלי התיווך של המשטרה.
יפעת שאשא ביטון: מה התועלת?
חנין זועבי: שנשמע.
חנין זועבי: שאת תתרשמי ואולי את תפסיקי להתווכח איתי.
יפעת שאשא ביטון: לא, אני שואלת, אני לא מתווכחת.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להבין.
יפעת שאשא ביטון: את רוצה - - -
חנין זועבי: אולי את תתרשמי מהמציאות?
חנין זועבי: אולי מישהו יכול לעורר את הרגשות שלך יותר מאשר חברת הכנסת חנין זועבי.
חנין זועבי: אולי הילדים האלה?
חנין זועבי: אולי הקטינים האלה יעוררו את הרגשות שלנו כבני אדם?
חנין זועבי: אולי נזכור שאנחנו בני אדם.
חנין זועבי: אתם דורשים או את דורשת לשכוח מהמסגרת הלאומית של הפלסטינים.
חנין זועבי: זו אני.
חנין זועבי: זו הדרישה שלי, גברתי יושבת הראש.
חנין זועבי: עכשיו לגבי חלופת מעצר.
חנין זועבי: להקים מעונות.
חנין זועבי: אם רוצים לעצור, עוצרים מאות ועשרות, אז להקים גם מעונות שהם חלופת מעצר.
חנין זועבי: ולגבי תהליך השיקום, וזו ההמלצה האחרונה.
חנין זועבי: כאשר את מתייחסת לקטין הזה כאל אסיר ביטחוני ואת לא מאפשרת לו תהליך של שיקום - - -
יפעת שאשא ביטון: רגע, אז הדיון עכשיו מתמקד באסירים ביטחוניים?
יפעת שאשא ביטון: אני באמת שואלת, אני רוצה להבין.
יפעת שאשא ביטון: כי אני קיבלתי מנשיאות הכנסת שיפור תנאי מעצרם של קטינים.
יפעת שאשא ביטון: מבחינתי זה לא משנה מאיפה הוא מגיע.