GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מאיר כהן: אני רק באתי להציע.
מאיר כהן: היות ועבדו על זה הרבה מאד חברי כנסת, גם עמיר פרץ עבד על זה וגם זהבה גלאון עבדה על זה, יוצא איפה שכל פעם שמתחלפת כנסת, אז יושבים על המדוכה ומתחילים לדבר ומתחילים לבדוק את הדברים ואיך אנחנו נעשה את זה.
מאיר כהן: אני מציע, אנחנו שמענו את מה שהגברת אמרה, אנחנו בדקנו את כל האפשרויות.
מאיר כהן: האפשרות שנראית הטובה ביותר, וזה בדיוק הסכומים האלה, שאתם ציינתם ולכן אני שאלתי.
מאיר כהן: האפשרות היא שעכשיו הביטוח הלאומי לא יחכה למשרד המשפטים רן, כי שם זה ייקח שלוש-ארבע שנים לשנות את ההגדרה.
מאיר כהן: שר הרווחה יכול לעשות את זה.
מאיר כהן: כמובן שהוא יקבל גיבוי משר האוצר.
מאיר כהן: שזו תהיה הצעת חוק ממשלתית, אין לנו עם זה שום בעיה.
מאיר כהן: זה לא שאלה של מי תהיה הצעת החוק הראשונה.
מאיר כהן: שהיא תהיה ממשלתית, שתבוא ותגיד שמחר בבוקר משרד האוצר מקציב 52 מיליון שקלים.
מאיר כהן: זה הסכום הראשוני והוא הולך ופוחת אם אנחנו מתחברים למה שרחל אמרה, שאנחנו 5 שנים, נניח מרגע הגירושין, זה הולך ופוחת.
מאיר כהן: חייבים לעשות את זה.
מאיר כהן: כי בינתיים 18,500 חד הוריות חיות במציאות מאד מאד קשה.
מאיר כהן: אנחנו מסיירים, אתן מסיירות בארץ.
מאיר כהן: אף אחד מאיתנו לא בא מאיזו בועה, כולנו באים מהשטח.
מאיר כהן: סגנית ראש העיר ואת ומירב וכולנו, אנחנו מכירים את המצוקה.
מאיר כהן: אז ככל שאנחנו נמהר עם הדבר הזה, אנחנו נצליח.
מאיר כהן: ושוב אני מודה לך.
מאיר כהן: זה לא ברור מאליו שרואים את העניין הזה דרך הילד וזו ישיבה רעננה וטובה.
מאיר כהן: אני מצטער, אני רק לעוד ועדות.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לחבר הכנסת מאיר כהן.
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מירב בן ארי.
מירב בן ארי: אני גם אומרת ליפעת תודה רבה על הדיון הזה.
מירב בן ארי: אני גם תיכף אצא וגם הגעתי מוועדת החינוך, ואני רוצה להגיד לך משהו מאיר, על העניין הזה.
מאיר כהן: את תגידי משהו ואנחנו לא נשב?
מירב בן ארי: ההערכה פה היא גדולה מאד.
מירב בן ארי: הוא אמר משהו מאד נכון ואמרתי את זה בוועדת החינוך עכשיו, הייתי יושבת ראש הוועדה הזאת וניהלתי אותה, למרות שחבר הכנסת מרגי הוא יושב ראש ועדת החינוך, אבל אני מדי פעם מחליפה אותו והסיבה שהחלפתי אותו, זה כי ביום ראשון בעזרת השם תעלה בוועדת שרים לענייני חקיקה הצעת חוק פרטית שלי, להגדיל את מענק הלימודים, אפרופו ילדים, מ-י' עד י"ב למשפחות חד הוריות.
מירב בן ארי: ולמה אני אומרת את זה?
מירב בן ארי: אמרה לי מישהי בוועדה, תשמעי, זה לא כל כך הרבה כסף כי א' עד ו' אנחנו מקבלים 1,500 ויש לך רק משהו כמו 500 ואני אמרתי לה תשמעי, זה רגל בדלת.
מירב בן ארי: מתחילים עם 500 שקלים, לפחות ב-י' עד י"ב ונתקדם.
מירב בן ארי: אז היא אמרה לי אז אולי עכשיו צריך כבר לעשות את המתווה של 2017 ו-2018.
מירב בן ארי: אמרתי לה תשמעי, אני לא יודעת איפה אני אהיה ב-2019.
מירב בן ארי: יכול להיות שאני אהיה פה ויכול להיות שלא.
מירב בן ארי: עכשיו יש לי את הכסף, אני לוקחת ומתקדמת.
מירב בן ארי: והוא אומר נכון וגם אמרנו את זה אתמול בישיבת הסיעה של כולנו – עכשיו אנחנו צריכים לפתור את זה.
מירב בן ארי: עכשיו אנחנו צריכים יום-יום, שבוע-שבוע, ולא סתם יפעת הביאה את זה מהכיוון שלהם, לבוא ולהגיד – זה המצב.
מירב בן ארי: ממש לפני הקדנציה של מאיר כהן כשר רווחה זה כבר היה בפתח.
מירב בן ארי: מה לעשות, בדיוק בגלל זה אמרתי לה שאני לא יודעת מה יקרה.
מירב בן ארי: אבל כל עוד אנחנו עכשיו כאן, ואורי מהביטוח הלאומי, ומרכז רקמן כמובן שעושה עבודה נפלאה וכמובן רן מעמותת ידיד, שכל הזמן מעלים את זה ושמים את זה על סדר היום החברתי וההחלטה לעשות את זה בוועדה הזאת היא החלטה נכונה מאד.
מירב בן ארי: אנחנו צריכים לפתור את זה עכשיו.
מירב בן ארי: אורי הלך?
מירב בן ארי: אני יודעת ששר הרווחה כבר יצא היום.
מירב בן ארי: היה חשוב לי שתדע שאני איתך בעניין הזה.
מירב בן ארי: הנה אורי.
מירב בן ארי: לא סתם הוצג הנושא הזה של הקיזוז בדיס ריגרד, ואתמול אני גם ישבתי עם שר הרווחה.
מירב בן ארי: מה שנקרא הרכבת התחילה לנסוע.
מירב בן ארי: הבשורה כבר יוצאת והוא צדק רן שזה לא מ-2003.
מירב בן ארי: אז זה הגיע, אבל אין ספק שהמכה הרצינית ביותר נחתה על החד הוריות בשנת 2003.
מירב בן ארי: ויש כאן בשורה וחשוב שתדעו – גם האנשים שבאו במיוחד לדיון בוועדה הזאת.
מירב בן ארי: סניפי כולנו - כולנו שם פועלים, כולנו נפגשים.
מירב בן ארי: נכון, הבשורה תצא ממשרד הרווחה וממשרד האוצר.
מירב בן ארי: אנחנו מאחוריהם ואנחנו נמשיך את הכיוון ונבוא אליהם עם המתווה הנכון בסוף, אם זה 52 מיליון או 50 מיליון, אני לא יודעת מה, אבל בסוף תהיה החלטה של הביטוח הלאומי, משרד הרווחה, משרד האוצר וחשוב שאתם תדעו.
מירב בן ארי: אני לא יודעת היה כאן בכנסת הקודמת.
מירב בן ארי: אני לא יודעת כמה התכנסתם.
מירב בן ארי: אני לא יודע כמה דיבור היה עם מרכז רקמן אפילו, או עם ידיד, שהוא כמו אצלי, שאני מדברת עם גלית כמעט כל שבוע.
מירב בן ארי: אני לא יודעת איך היה לכם, אבל השיח הזה הוא לא ברמה של דיבורים, הוא ברמה של מעשים ואנחנו הולכים כבר השנה, אני מקווה, ואל תתפסו אותי במילה, להתחיל ולפתור את הבעיה.
מירב בן ארי: כי אני באמת לא יודעת מה הבקשות הקודמות, אבל אני חושבת שהכנסת הזאת והמפלגה הזאת, לקחה את זה תחת חסותה, מתוך מקום באמת לתקן.
מירב בן ארי: ואמרתי ליפעת אתמול גם בוועדה ואני אספר לכם משהו קטן.
מירב בן ארי: כשדיברתי עם כחלון, הוא אמר לי שבשנת 2003 הייתה אבטלה מאד גבוהה וחלק מהגזרות של שנת 2003, היה לגבי מס המעסיק, שאם היית לוקח עובד זר, היית משלם יותר מאשר עובד ישראלי.
מירב בן ארי: זאת אומרת אם היית לוקח עובד ישראלי, או שהיית משלם פחות או שלא היית משלם כלל.
מירב בן ארי: עם השנים מצב האבטלה במדינת ישראל הוא טוב יחסית והיום אנחנו על 4.9%, בשנת 2015.
מירב בן ארי: מה שעשה השר משה כחלון, אמר רגע, אם אני כבר על פחות מ-5% אבטלה, אני כבר לא צריך להטיל מס מעסיקים.
מירב בן ארי: ואותה גזרה משנת 2003 שגזרו על מעסיק לבוא ולשלם, היום כבר לא קיימת, כי מבחינתנו יש מספיק תעסוקה.
מירב בן ארי: ולמה אני נותנת את הדוגמה הזאת?
מירב בן ארי: כי זאת עוד דוגמא וזה מה שהוא אמר לי, של דברים שנפלו על הציבור בשנת 2003 ועכשיו מגיעים לפתחו של האוצר כדי לתקן, וזה גם אחד מהדברים.
מירב בן ארי: לכן חשוב שתצאו מכאן עם בשורות שהן טובות.
מירב בן ארי: יש כאן עוד תהליך, אבל אנחנו שם ואנחנו במטרה לפתור את העוול ההיסטורי הזה שקרה כאן.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה מירב.
יפעת שאשא ביטון: בובה, בבקשה, עמותת ידיד.
<בובה לוי: עמותת ידיד והקול הנשי.
<בובה לוי: אני הנציגות של הקול הנשי, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה.
<בובה לוי: אני רוצה להסב את תשומת לב כולם.
<בובה לוי: אני מדברת כאם חד הורית שהתחילה את המאבק בשנת 2011.
<בובה לוי: גם אצלי אבא של הילדים שלי לא משלם מזונות ואנחנו מעודדות את כל הנשים כן לצאת לעבוד; וכמו שאתם יודעים, 80% מהנשים כן עובדות.
<בובה לוי: מה שחשוב לי לציין, שכל מה שאנחנו מדברים עליו, על ה-52 מיליון שקלים, זה בעצם סוג של פיילוט, אני קוראת לזה, בגלל שאנחנו בעצם לוקחות את כל מי שכרגע מקבלת מזונות מהביטוח הלאומי ואומרות לה – את יכולה לצאת לעבוד ואת לא תפגעי.
<בובה לוי: אבל איך אנחנו מתייחסים לכל 80% בעצם שהן עובדות והן לא תכנסנה לתוך הקטגוריה שהן תהיינה זכאיות למזונות, שזו נקודה שאני חושבת שמאד חשוב לשים לב ולציין.
<בובה לוי: חוץ מזה, אנחנו מתקדמים עם חוק המזונות ויש לנו מכשולים בדרך.
<בובה לוי: המכשולים בדרך זה שניט ושיפמן, שזה בעצם מכשול מאד מאד גדול בחוק המזונות.
<בובה לוי: כרגע שניט ושיפמן רשומים בצורה שהיא מאד מאד לא טובה.
<בובה לוי: יש בהם חלקים שהם מאד טובים.
<בובה לוי: מי שקרה את מסקנות הוועדה, זה ספר.
<בובה לוי: יש בפנים דברים שבאיזה שהוא מקום הם חיוביים, אבל יש שם הרבה כשלים שצריך לשים לב אליהם.
<בובה לוי: גם כשאנחנו פותרים את בעיית המזונות, אני מאמינה ואני הייתי מאלה שישבו בסוף הקדנציה הקודמת וישבנו עם חבר הכנסת מאיר כהן והגענו למסקנות.
<בובה לוי: ואני חושבת שגם כשאנחנו נפתור את זה, אנחנו צריכים להציב לנו איזה שהוא יעד, שאם אנחנו רואים – ואני מניחה שזה יקרה – שאותן נשים שנמצאות כרגע ומקבלות מזונות מהביטוח הלאומי תצאנה לעבודה ואנחנו רואים שבאמת יש את העידוד לצאת לעבודה, כשזה החסם שעומד בפני כולן, צריך למצוא פתרון לכל שאר הנשים.
<בובה לוי: זאת אומרת, היום אנחנו נמצאות במצב של אלפי נשים שנמצאות בארגון שלנו, וזה ממש אלפים גדולים, שברור להן שלעולם הילדים שלהם לא יראו מזונות מהאבא.
<בובה לוי: למה?
<בובה לוי: בגלל שהן לא יכולות לרדוף אחריו.
<בובה לוי: וזה אומר שאם אנחנו - - -
יפעת שאשא ביטון: זה לא הדיון.
יפעת שאשא ביטון: הדיון פה ואני בכוונה רוצה למסגר אותו, כי דיון המזונות הוא דיון ענק שאפשר לנהל אותו במשך כמה מפגשים ולא רק מפגש אחד, ולכן באמת חשוב לי להתמקד בנושא של מזונות הביטוח הלאומי.
<בובה לוי: אז אנחנו נמקד את זה בזה שכמו שהביטוח הלאומי יגבה את המזונות מהאבא, שבעצם הוא יהיה הצינור שמעביר, להגדיל את זה לגבייה כוללת.
<בובה לוי: אני חושבת שזה ייתן פתרון עתידי, כי באותן נשים שיגבו מהאבות של הילדים שלהן את המזונות, אז הביטוח הלאומי יפסיק להיות הצינור ובעצם יהיה הגוף שיעביר את זה ישירות.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תודה רבה, בובה.
יפעת שאשא ביטון: יש לנו פה עדות של אישה שביקשה לתת עדות.
<מ': קודם כל בוקר טוב לכולם.
<מ': אני מודה לכולם שאתם כאן ורוצים לשנות את הקיים.
<מ': חשוב לי לציין קודם כל לפני דברי, שמאד קשה לי לעשות את זה.
<מ': שכבת המייק אפ שמכסה את הפנים שלי היא בעלת ריכוז מאד גבוה, אבל אני מסירה את המייק אפ שלי בשביל כל החברות שלי, שסובלות, כי לי זה לא יעזור.
<מ': אני מגדלת שלושה ילדים, הגדולה בת 19.5 שנים, השני 17.5 שנים והקטן בן 14 שנים.
<מ': המזונות של הילדה הגדולה שלי ירדו, לבן השני שלי אוטוטו זה יורד, אבל אני נמצאת כאן בשביל שאחרות לא תסבולנה, כמו ש-12 שנים אני סובלת ונאנקת מזה.
<מ': אז ככה, אני לפני 12 שנה עמדתי בשערי הרבנות.
<מ': קיבלתי את הגט ביד, הייתי מבסוטה, אמרתי יופי, אני יוצאת עכשיו לחיים, משוחררת ואני הולכת עכשיו להתחיל ולהתפתח עם כל הכישורים שלי.
<מ': והתחלתי לעבוד והגיעו המזונות ואני מתחילה לראות את כל הקיזוזים.
<מ': המצב שלי הוא כזה היום: שכל החלומות שלי פשוט נגנזו.
<מ': רציתי להתפתח.
<מ': רציתי לפתח את הרמה הכלכלית שלי בבית, אבל פשוט גיליתי שכל השערים נסגרו בפני.
<מ': תחשבו שאם אני עובדת ומשתכרת מעל 618 שקלים בתלוש המשכורת שלי ומתחיל לרדת לי על כל שקל 60 אגורות, מה נשאר בסוף החודש מהמזונות של הילדים שלי?
<מ': מה נשאר לי ממה להתקיים, כי המשכורות בשוק הן לא כאלה גבוהות.
<מ': ואם אני מרוויחה 5,000 שקלים, אז המזונות גם כן יורדים לגמרי.
<מ': חשוב לי לציין שהמזונות שנקבעו לשלושה ילדים אצלי זה 2,000 שקלים.
<מ': איך אני יכולה להתקיים בסוף חודש בצורה הזאת?
<מ': הגעתי למצב שהילדים שלי נהיו פתאום המעודדים שלי.
<מ': פתאום חשבון טלפון מנותק.
<מ': חשבון חשמל מנותק.
<מ': אין חשמל בבית ואני לא יכולה להסתיר את זה מהילדים שלי.
<מ': תמיד אני שמה את שכבת המייק אפ, מחייכת, אבל כשאין חשמל בבית, אין מה שיסתיר את זה.
<מ': ומגיע הילד שלי הקטן ומתחיל להגיד לי – אמא, אל תדאגי.
<מ': מגיעים כל מיני דברים אחרים, פתאום התקלקל לי המקרר ולא היה לי לשלם את זה.
<מ': לא היה לי איך לקנות מקרר אחר.
<מ': ואני צריכה להתחיל לקנות שקית חלב ולשים את זה במקרר של השכנה, עד שאני אגרד מתחת לאדמה את הכסף ואוכל לקנות מקרר, או עד שלבסוף מישהו קלט את העצבות שלי ובסוף הלך וקנה לי מקרר.
<מ': ואני לא רוצה להיות במקום הזה.
<מ': רציתי תמיד לצאת לעבוד, לצאת להתפרנס בכבוד, ולא שהילדים שלי יסבלו את זה.
<מ': והאבסורד בחוק הזה שלא רק שממני מנעו להתפתח כלכלית ולחיות את חיי הסבל האלה, שאני חיה 12 שנים, אלא שהאבסורד הגדול כאן, שאנחנו פשוט מפתחים כאן דור שני של עוני.
<מ': כי אם הילדים שלי היום בגיל שאני רוצה לתת להם השכלה יותר גבוהה, ללכת ללמוד מקצוע יותר רציני – אין לי.
<מ': אני צריכה פשוט לבוא ולהגיד להם אין לי.
<מ': ואני לא צריכה להגיד את זה, כי הם מבינים את המצב לבד.
<מ': ולמה?
<מ': ולא רק זה, אלא אני רואה מחברות אחרות שזה יכול להביא לפשע, זה יכול להביא לבעיות רגשיות.
<מ': מי ישלם אחרי זה על הבעיות הרגשיות האלה של הילדים האלה, שמתמודדים בכזו צורה.
<מ': למה זה מגיע לי?
<מ': מספיק סבלתי בחיים שלי וזה שאני קיבלתי סוף כל סוף את הגט שלי ואני רוצה להתחיל לחיות כי מגיע לי לחיות ואני רוצה להתפרנס בכבוד כי אני לא רוצה לקבל את הארגז של מצרכי המזון בכניסה לבית כל חודש ולשקר לילדים שלי שזה משלוח מהסופר.
<מ': תאמינו לי שלא קל לי לחשוף את הצורה הזאת, כי אני אישה מכובדת, אבל אני עושה את זה בגלל שאני סבלתי וזה לא מגיע לאחרות.
<מ': אין שום הצדקה שהמשכורת שלי, שאני יוצאת ועובדת כמו חמור - סליחה על הביטוי – שיהיה קשר למזונות של האבא שהוא פשוט מחויב, כי הוא הביא את הילדים האלה לעולם והוא מחויב להם ואין שום סיבה שהוא יתנער מזה ולא ישלם את זה וגם אני אסבול את זה, גם הילדים בעיקר יסבלו מזה ואין אפס.
<מ': זה משפיע על הילדים.
<מ': אין אפס.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהנקודה ברורה, תודה רבה ותודה שהסכמת להיחשף והגעת.
יפעת שאשא ביטון: טובה סטנדר, בבקשה.
<טובה סטנדר: שמי טובה סטנדר, אני מנכ"לית עמותת אם הבנים.
<טובה סטנדר: עמותת אם הבנים תומכת במשפחות חד הוריות, גרושות בעיקר במגזר - - -.
<טובה סטנדר: מ' היא חלק מהקהל שלנו ואני באתי לפה גם כדי להרים את הקול שלהן ובעיקר לציין את הנושא הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה בבקשה שתתמקדו בחוק, כי על המצוקות שיש במצבים של גירושין, גם במקרים - - -
<טובה סטנדר: אני לא מדברת כרגע על המצוקה.
<טובה סטנדר: אני רוצה לציין שלנו יש קהל יעד, קהל לקוחות מאד מאד גדול שחוזר ומציין והמחקר שעשתה ניקול נעשה גם כן אצלנו – הנשים האלה מעוניינות לצאת לעבוד ולעתים רבות אנחנו מוציאים אותן עובדות בשחור בעקבות החוק.
<טובה סטנדר: הילדים האלה אחר כך, אנחנו אלה שנותנים להם תמיכה חברתית ורגשית.
<טובה סטנדר: אנחנו פוגשים את הבעיות, אנחנו פוגשים את המצוקות ואני מאד מאד שמחה, גם את שהרמת את הנושא הזה והבאת אותו לדיון ואני גם מאד שמחה על הדברים של חברת הכנסת בן ארי, שיוצאת מכאן הבשורה.
<טובה סטנדר: אני מאד מקווה שאכן הבשורה הזאת תקרא בעתיד הקרוב, כי אני פה פה להרבה נשים אחרות ואני מאד מודה לכם שהבאתם את זה לפה.
יפעת שאשא ביטון: את יכולה, אם את כבר מספרת שיש לכם קהל יעד של נשים במשפחות חד הוריות - ואני מניחה שזה רק נשים במקרה שלכם, או ששותפים גם - - -
<טובה סטנדר: אצלנו קהל היעד הוא רק נשים.
<גלית שאול: גם נתוני הביטוח הלאומי מראים את זה.
יפעת שאשא ביטון: זה לא רק נשים, אנחנו בדקנו.
יפעת שאשא ביטון: אמרנו, 97% נשים ו-3% גברים, אבל זה פחות רלבנטי.
יפעת שאשא ביטון: את יכולה לומר לי פחות או יותר מבחינת סדרי גודל כמה נשים מתוך הקבוצה שבעצם הן קהל היעד שלכם, משתלבות במעגל, מצליחות להשתלב במעגל העבודה ולפרוץ את התקרה של השכר הנמוך שאנחנו פגשנו?
<טובה סטנדר: לפרוץ את התקרה?
<טובה סטנדר: בודדות.
<טובה סטנדר: אחוזים בודדים מעט.
<טובה סטנדר: בואי נגיד ככה, למעלה מ-95% מהנשים אצלנו או שלא עובדות או שעובדות בשחור או שהן מתחת לתקרה.
<טובה סטנדר: אחוזים בודדים, אני יכולה להגיד לך עכשיו שעולות לי בראש, אולי ארבע, ואם אני אשב ואספור אז אני אגיד ללא יותר מ-20 נשים שפורצות את התקרה הזאת.
<טובה סטנדר: עכשיו, כשאני מדברת איתך על קהל הנשים שאני מכירה אישית בירושלים ויש לנו סניפים נוספים, אני מדברת איתך על מתוך מאות נשים.
<טובה סטנדר: בודדות הנשים שמצליחות לפרוץ את התקרה הזאת, וזה חלק מהסיפור שלהן.
<טובה סטנדר: הן לא פורצות את זה, הילדים שלהן סובלים מזה, הילדים גדלים.
<טובה סטנדר: אנחנו פוגשים את הילדים האלה כשהם מתחתנים, אנחנו מנסים ללוות אותם לנישואים תקינים יותר.
<טובה סטנדר: הם חסרי השכלה.
<טובה סטנדר: מה שמ' ציינה זה מודל רווח אצלנו ובשביל זה באנו לפה, ואני מאד מאד שמחה שהעליתם את הנושא הזה כאן על סדר היום.
מירב בן ארי: אני רוצה לשאול אותך משהו.
מירב בן ארי: אנחנו שומעים הרבה וגם קראתי במאמר של הביטוח הלאומי, על היכולת של אישה חד הורית לא במגזר החרדי אלא באופן כללי, לחזור ובאמת להקים תא זוגיות חדש, שני.
מירב בן ארי: זה אפשרי במגזר החרדי?
<טובה סטנדר: זה קורה.
<טובה סטנדר: לא הרבה, אבל זה קורה.
מירב בן ארי: באחוזים, כמה?
<טובה סטנדר: כמה נשים מתחתנות בשנה?
מירב בן ארי: כן, כי היא דיברה על העניין הזה.
<טובה סטנדר: את רוצה לענות במקומי?
<מ': אני יכולה, אבל לא שמעתי את השאלה.
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת מירב בן ארי, זה לשיחה אחרת, יכולת השיקום שלהן לנישואים שניים, בגלל שיש לנו הרבה דוברים ואני רוצה למקד.
<גלית שאול: אבל את יודעת למה זה עצוב?
<גלית שאול: מכיוון שכל המחקרים מוכיחים שהדרך היותר טובה של אישה לשפר, המחקרים הסוציולוגיים - - -
יפעת שאשא ביטון: זה דרך מקום העבודה.
<גלית שאול: דרך מקום העבודה.
<קריאה: נשים מתחתנות שוב עם גבר שעושה בדיוק את אותם הדברים.
יפעת שאשא ביטון: אבל זה כבר סיפור אחר.
<טובה סטנדר: אני רק רוצה לציין, היא שאלה שאלה ואני רוצה לענות.
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל הבחירה באיזה גבר היא בוחרת זה כבר לא קשור לחוק המזונות וכאלה.
<טובה סטנדר: זה לא נכון.
<טובה סטנדר: תנו לי לציין רק מילה.
<טובה סטנדר: דבר ראשון, אני חושבת שהבחירה בגבר כן קשור, כי הן מגיעות מתוך מצוקה והן חושבות שזה יפתור להן את המצוקה, אבל זו הערת אגב.
<טובה סטנדר: לא זה מה שרציתי לענות.
<טובה סטנדר: הרבה נשים שמגיעות לנושא של נישואין והן נפגשות עם גברים וכו', הנושא הזה שוב פעם, של החובות שיש להן והעול הכלכלי שיש להן וזה שהן לא יכלו לשקם את החיים האישיים שלהן והן לא יכלו הלאה להמשיך לפרנס את הילדים והן שוב פעם בתוך המלכוד הזה, וזה מונע מאותה אם בנייה של בית מחדש.
<טובה סטנדר: הממוצע של הילדים אצלנו בעמותה זה 4-4.5 ילדים לאישה.
<טובה סטנדר: זה לא הרבה.
<טובה סטנדר: זה לא תשעה.
<טובה סטנדר: זה ממוצא של ארבעה, זה לא תשעה.
<בובה לוי: או שהן עובדות בכמה עבודות כדי לפרנס את הילדים, ובכלל אין להן זמן לנשום.
<טובה סטנדר: יש להן יכולת.
<טובה סטנדר: נכון.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו קצת מתפזרים, ברשותכם.
יפעת שאשא ביטון: רועי מביטוח לאומי, בבקשה.
<רועי קרן: בוקר טוב.
<רועי קרן: אני מהלשכה המשפטית של המוסד לביטוח הלאומי.
<רועי קרן: רציתי לומר שתי הערות משפטיות לעניין.
<רועי קרן: קודם כל המוסד לביטוח לאומי משלם היום לאימהות חד הוריות עם ילדים, שסובלות ממחסור, לפי שני חוקים.
<רועי קרן: חוק הבטחת הכנסה וחוק המזונות הבטחת תשלום.
<רועי קרן: חוק המזונות הבטחת תשלום הוא לא חוק של שר הרווחה, הוא חוק של שרת המשפטים.
<רועי קרן: שר הרווחה לא מוסמך לתקן אותו, אבל אני חושב שהוא גם לא צריך לתקן אותו, משום שהחוק החשוב פה הוא חוק הבטחת הכנסה, שבגלל שזה החוק שממנו שאובות ההוראות לחוק המזונות ולא בכדי.
<רועי קרן: התחלתי ואמרתי – אימהות חד הוריות יכולות לקבל משני המקורות – או מחוק המזונות או מחוק הבטחת הכנסה.
<רועי קרן: לא לכל האימהות החד הוריות עם הילדים שסובלות ממחסור יש פסק דין.
<רועי קרן: לא לכולן יש את היכולת להוציא פסק דין, יש כאלה שפוחדות להוציא פסק דין.
<רועי קרן: לפעמים הבעל הוא לא כזה שאפשר להוציא נגדו פסק דין ולפעמים, גברתי יושבת הראש, גם אין בעל.
<רועי קרן: זאת אומרת זה לא נכון שתמיד יש שני הורים.
<רועי קרן: לפעמים אין שני הורים, לפעמים יש רק הורה אחת והן נמצאות במצב לא פחות טוב מהמצב של אלה שיש להן.
<גלית שאול: אבל נדמה לי שצריך להדגיש שהביטוח הלאומי דווקא מעדיף את הפנייה לתקנות המזונות, בעיקר כי יש חייב שאפשר לפנות אליו, אפשר לקחת ממנו החזר של סכומים שבוצעו וזה מקטין את העול על המדינה.
<גלית שאול: יש פה אבא שצריך לדאוג לילדים שלו והילדים שלו - - -
<רועי קרן: אין על זה ויכוח.
<רועי קרן: אני רוצה לדבר על הדיס ריגרד, גברתי.
<רועי קרן: שר הרווחה, כפי שהוזכר פה, באמת הנחה אותנו אתמול ולכן הדיס ריגרד שצריך לתקן אותו ואנחנו לא חולקים על זה שצריך לתקן אותו, צריך לתקן אותו מתוך חוק הבטחת ההכנסה לגבי כל הנשים, לגבי כל האוכלוסייה העובדת, לא רק לנשים שמקבלות לפי חוק המזונות, שזה מה ששר הרווחה הנחה אותנו לעשות.
<רועי קרן: זה יהיה בעלות יותר גבוהה, משום שזה לא מדבר רק על הנשים של חוק המזונות, זה מדבר גם על הנשים של חוק הבטחת הכנסה.
<רועי קרן: אני באמת לא רואה סיבה להבדיל בין הנשים האלה, גם לפי חוק הבטחת ההכנסה - - -
<גלית שאול: אבל אתה מתעלם מכך שיש להם אבא.
<גלית שאול: זה לא אותו סיפור בכלל.
<טובה סטנדר: אבל המצב המשפטי הוא שונה.
<טובה סטנדר: יש פסק דין.
<טובה סטנדר: בחוק הבטחת הכנסה אין פסק דין.
<גלית שאול: זה ייפול על המדינה.
<גלית שאול: למה לא - - -
<טובה סטנדר: אבל חוק אפשר לשנות.
<טובה סטנדר: זה בדיוק העניין.
<טובה סטנדר: אנחנו פה בשביל לשנות.
<רועי קרן: אני רק רוצה להשלים את הדברים.
<רועי קרן: ההצעה של שר הרווחה והיא ההצעה שאנחנו נקדם, משום שזה מה שאנחנו חושבים שגם נכון לעשות, היא לשנות את הדיס ריגרד, לשפר אותו, אבל לשפר אותו לגבי כל האוכלוסייה, לא רק לגבי האוכלוסייה של חוק המזונות, וכמו שאמרתי, שר הרווחה - - -
<גלית שאול: אבל לחוק המזונות אנחנו לא רוצים בכלל דיס ריגרד.
<רועי קרן: אני מבקש להשלים את הדברים.
<רועי קרן: שר הרווחה, אם מדובר רק על תיקון של חוק המזונות, זה לא תיקון ששר הרווחה יכול לעשות.
<רועי קרן: זה תיקון שרק שר המשפטים יכול לעשות, משום שהוא השר המוסמך לחוק המזונות.
יפעת שאשא ביטון: כם, אני אשמח לשמוע את חוות הדעת של היועצת המשפטית של הוועדה.
<שמרית שקד: שוב, אם רוצים שהמזונות לא יהיו תלויים בהכנסה או שיהיה רף הכנסה הרבה יותר גבוה ממה שיש בחוק הבטחת הכנסה, אז כן התיקון צריך להיות בחוק המזונות כדי לנתק אותו מחוק הבטחת ההכנסה, כי חוק הבטחת הכנסה מעצם היותו חוק שנועד להבטיח קיום מינימאלי - אני לא יודעת על ההעלאה הספציפית שרוצים להציע עכשיו – אבל עדיין, מעצם טיבו תמיד הוא מדבר על איזה שהוא רף קיום מינימאלי.
<שמרית שקד: אם רוצים לדבר ולאפשר לאישה להרוויח סכומים הרבה יותר גבוהים ועדיין לקבל את המזונות, אז התיקון כן צריך להיות בחוק המזונות.
<רועי קרן: בחוק המזונות, נכון.
<שמרית שקד: וכמו שאמרת, זה בסמכות שרת המשפטים.
<רועי קרן: ואז זה לא שר הרווחה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה רועי.
יפעת שאשא ביטון: ברשותכם, יש פה נציגות של משרד אוצר, רבקה ונציגות משרד המשפטים יש כאן?
<גלית שאול: הם הוזמנו לדיון.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, רבקה.
<רבקה לויפר: קיבלנו את החומר, זו באמת סוגיה מורכבת.
<רבקה לויפר: אני דווקא חושבת הפוך מעמדת הביטוח הלאומי.
<רבקה לויפר: אני חושבת שכל עוד מחברים בין המזונות להבטחת הכנסה – וככה זה היום – זאת אומרת היום מדובר במערכת מאד מאד דומה, כאשר הפער הוא שנשים שמקבלות מזונות לא חייבות לעבור מבחן תעסוקה ויש קצת הקלות עם יציאות לחו"ל, אבל בגדול - - -
<שמרית שקד: גם רכב.
<רבקה לויפר: ורכב, כן.
<רבקה לויפר: מין ניואנסים קטנים.
<רבקה לויפר: בגדול מדובר בעצם באותו מודל.
<רבקה לויפר: אני חושבת שהפתרון כאן צריך לעבור דרך לנתק בין השניים ואז גם אנחנו נוכל לדבר על תקציב שאפשר לדבר עליו, לפחות בזמנים האלה.
יפעת שאשא ביטון: מאה אחוז, תודה.
יפעת שאשא ביטון: ההערה נרשמה והיא באמת מאד מתחברת לרוח ולשיח שאנחנו מנהלים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו גם חושבים שחייב להיות ניתוק בין הבטחת הכנסה לבין נ ושא המזונות, כשאנחנו שוב מדגישים שמדובר במזונות ילדים, כך שזה לא צריך להיות תלוי בקיום המינימאלי של המשפחה.
<רבקה לויפר: אני רק רוצה לחדד את הנקודה.
<רבקה לויפר: מדובר בניתוק שהוא לא רק רעיוני, הוא צריך להיות ממש-.
<רבקה לויפר: זאת אומרת יש היסטוריה גם של פסיקה בנושא ולכן הניתוק צריך להיות משמעותי, כדי שהוא יוכל באמת להתקיים.
יפעת שאשא ביטון: להתקיים בצורה המיטבית.
<גלית שאול: אבל אם מדברים על היסטוריה, צריך לומר שאנחנו הלכנו עד בג"ץ עם הסיפור הזה.
<גלית שאול: אני ד"ר גלית שאול, מנכ"לית מרכז רקמן.
<גלית שאול: אנחנו הלכנו עד בג"ץ.
<גלית שאול: הביטוח הלאומי היה איתנו שם בבג"ץ.
<גלית שאול: לקחנו אישה איתנו, עותרת שהשתכרה בסך הכל כמה מאות שקלים נוספים עבור משרה נוספת שהיא עשתה בתור מוכרת בחנות בגדים והפסידה את הכספים.
<גלית שאול: הילדים בעצם הפסידו, כי ההפסד הוא כמובן של הילדים.
<גלית שאול: ובג"ץ אמר לנו תתקנו את החוק.
<גלית שאול: יש היגיון רב בזה.
<גלית שאול: מדובר בילדים, ואם מדברים על היסטוריה פסיקתית והיסטוריה חקיקתית, זה שם.
<גלית שאול: בג"ץ בפירוש אמר את האמירה.
<גלית שאול: זאת אומרת הוא אמר – אני לא יכול לעשות שום דבר, אבל זה בהחלט החלטה שצריך לשנות.
<גלית שאול: צריך לשנות את החוק, זה הכל.
<גלית שאול: זה הכי פשוט שיש.
<גלית שאול: כולם מסכימים כבר שצריך לעשות את זה.
<גלית שאול: בואו נשנה.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תודה רבה, גלית.
יפעת שאשא ביטון: רבקה בן יעקב ביקשה לומר כמה מילים.
יפעת שאשא ביטון: מייסדת עמותת מעל"ה.
<רבקה בן יעקב: רציתי רק להוסיף איזה שהוא פן לכל הדיון החשוב הזה, שבאמת את כל המספרים ואת כל הסטטיסטיקות אומרים פה הרבה יותר טוב ממה שאני אוכל.
<רבקה בן יעקב: חשוב לזכור שלמרות שאנחנו מדברים על אוכלוסייה ממודרת ומוחלשת, זאת לא עוד בקשה של נשים מסכנות – בואו תתנו לנו.
<רבקה בן יעקב: הנשים האלה, מהניסיון האישי שלי כאם חד הורית לחמישה ילדים ומהפעילות שלי בעמותה שלנו, שבאה במגע עם מאות נשים, אלה נשים שעצם המצב שלהן מעיד על זה שהן לוחמות, שהן אמיצות.
<רבקה בן יעקב: הן נשים שלוחמות כל יום על השפיות שלהן, על השפיות של הילדים שלהן, על הבסיס ובוא נגיד על הובלת המשפחה למקום רגשי, טוב יותר, בריא יותר.
<רבקה בן יעקב: בהרבה מקרים, או ברוב המקרים שאני פוגשת, אלה נשים שעברו אלימות או התעללות מכל מיני סוגים ויש רבים; ועכשיו הן נלחמות כדי לעבוד.
<רבקה בן יעקב: הן לא נלחמות כדי שיתנו להן כסף.
<רבקה בן יעקב: הן רוצות לעבוד.
<רבקה בן יעקב: הן רוצות להתקדם.
<רבקה בן יעקב: הן רוצות רק לפתוח את המחסום הזה שנמצא שם בדרך, כדי שזה יהיה הגיוני.
<רבקה בן יעקב: כדי שזה יהיה שווה להן.
<רבקה בן יעקב: אז צריך לזכור שמדובר פה בנשים לוחמות.
<רבקה בן יעקב: שהמאבק הוא על – תנו לנו לעבוד.
<רבקה בן יעקב: תנו לנו להשתלב.
<רבקה בן יעקב: תנו לנו להיות רגילים.
<רבקה בן יעקב: תנו לנו לתרום לחברה.
<רבקה בן יעקב: כל כך הרבה נשים שהן במצב ממש מאתגר, הן מגיעות להתנדב.
<רבקה בן יעקב: המקום של הנתינה מאד מעצים, אבל בלי קשר, הן נשים שבאמת באמת רוצות לחזור להיות נורמאליות.
<רבקה בן יעקב: רוצות להקים משפחה בריאה מחדש.
<רבקה בן יעקב: זהו.
<רבקה בן יעקב: זו פשוט נקודה שחשוב לזכור.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה על הדברים.
יפעת שאשא ביטון: יש כאן אב גרוש, אשר, שרוצה לומר מספר מילים בעניין החוק, בבקשה.
<אשר רוכברגר: תודה רבה ליושבת ראש הוועדה על האפשרות לדבר.
<אשר רוכברגר: אני תומך בהצעת החוק הזו גם מהצד השני.
<אשר רוכברגר: כי שמענו הרבה אמהות ובאמת כל הסיפורים הם אמיתיים, אבל יש גם אבות, ואני מאלה.
<אשר רוכברגר: אני אב שכבר שלוש שנים לא משלם את המזונות ואני לא מתבייש בזה.
<אשר רוכברגר: אני אסביר למה.
<אשר רוכברגר: נכה מאה אחוז, ביטוח לאומי, עם קצבת נכות מלאה של 2,400 שקלים, עם תעודת כבד ראייה ועוד כהנה וכהנה בעיות רפואיות; ואין לי אפשרות לעבוד.
<אשר רוכברגר: מצד שני, יש לי מזונות לילד, שהוא היום בן 16.5 שנים וכשחתמנו על הסכם הגירושין לפני הרבה שנים, זה היה 1,350 שקלים התחלתי, אבל כידוע זה מוצמד למדד ואחרי 16 שנים זה הגיע כבר ל-2,000 ומשהו שקלים.
<אשר רוכברגר: זאת אומרת אם אני כאב אשלם מזונות, אני אשאר בלי כלום ואין לזה פתרון.
<אשר רוכברגר: זאת אומרת אני בעד מה שרן מלמד הציע, שבאמת צריכה להיות הפרדה מוחלטת בין המזונות.
<אשר רוכברגר: המזונות הם לילד.
<אשר רוכברגר: אני הייתי מאד רוצה, כמו כל אב, אני אוהב את הבן שלי, הייתי רוצה לתת לו את המקסימום.
<אשר רוכברגר: אין לי אפשרות, כי אי אפשר להגיד לי לך תמצא עבודה אחרת.
<אשר רוכברגר: המדינה היא זו שהחליטה שהיא משלמת לי 2,400 שקלים ואני לא רוצה בפורום הזה להתייחס לכל העניין של קצבאות הנכות.
<אשר רוכברגר: בדצמבר יהיה פה בכנסת יום עיון נוסף על מצב הנכים ושם ידברו על זה ושום דבר לא יתקדם.
<אשר רוכברגר: אבל צריך להבין שילדים זה ישות משפטית נפרדת.
<אשר רוכברגר: לא מן הסתם גם מזונות לא ממוסים.
<אשר רוכברגר: זה מזונות לילדים, לא לאישה.