GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: זה נכון שיש חקיקה בנושא שהעלית, לגבי גביית תשלום על תיווך, אבל אני אומר לך יותר מכך, יש גם חקיקה לגבי העניין של פנייה לקטינים ואני רוצה להקריא כאן איזה שהוא סעיף שאני חושבת שמבטא ומקפל בתוכו את התסכול שאני לפחות יכולתי לחוות ולהתרשם ממה שהציגו הילדים, וזה 'לא יעשה אדם פרסומת המכוונת ודרכי שיווק המכוונים לקטינים שיש בהם, ניצול לרעה של דמיונם של קטינים, של נוחותם להתרשם, אמונם, תמימותם או חוסר ניסיונם'.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שמה שנעשה כאן, בפנייה לילדים דרך רשתות חברתיות, כשאומרים להם 'זיהינו אותך כמתאים או כבעל פוטנציאל', גם אם הם לא פנו אליו באופן אישי בשם שלו, אבל זה מופיע לו על הקיר בפייסבוק או בכל ערוץ תקשורתי אחר ונותן לילד איזה שהיא אשליה שמישהו באמת ראה אותו ומזמין אותו כי הוא מתאים, מכאן, אני חושבת, מתחיל כדור השלג להתגלגל.
יפעת שאשא ביטון: ושוב, עוד לפני שאני נכנסת לעניין הכספי, אני שמה אותו רגע בצד, כי מה שחשוב לי בסופו של דבר זה הנפש של הילד ולראות איזה פגיעה עצומה נוצרת כתוצאה מפנייה כזו.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לפנות לילדים.
יפעת שאשא ביטון: ת', לפני שתתחיל לדבר אני אקריא פה סעיף שיאפשר לנו אחר כך, במידה שתחליטו להסיר את השמות שלכם מהפרוטוקול, אז אני קובעת כי לפי סעיף 120 לתקנון, ככל שתהיה בקשה או שיעלה הצורך, יימחקו מהפרוטוקול פרטים מזהים של קטינים וזאת כדי להגן על עניינם של קטינים שיופיעו בפנינו.
יפעת שאשא ביטון: ת', אני פונה אליך, אתה שלחת לי מכתב והארת את עיניי בעניין, בעיקר לגבי הפגיעה הרגשית המאוד קשה כלפיכם הילדים ואני אשמח אם תציג את הסיפור שלך.
<ת': תודה רבה.
<ת': שלום לכולם.
<ת': ראשית אני רוצה להודות לחברת הכנסת יפעת שאשא ביטון על הזכות שהיא נתנה לי לדבר כאן מולכם.
<ת': שמי ת', ואני רוצה לספר לכם על מה שקרה לי בחודש מאי האחרון.
<ת': נכנסתי לאי-מייל ופתאום קפצה לי פרסומת שבה היה רשום 'רוצים להשתתף בסדרות הכי נחשקות?
<ת': השאירו את פרטיכם ונחזור אליכם בהמשך'.
<ת': אני מאוד אוהב לשחק ולשיר, אני מאוד התלהבתי ומילאתי את פרטיה של אמי.
<ת': יום לאחר מכן התקשרה נציגה מהחברה הנ"ל והזמינה אותי לאודישן.
<ת': אני התאמנתי לאודישן ומאוד התלהבתי.
<ת': יום האודישן הגיע, אני ואבא הגענו למשרדי החברה ברחוב המסגר 5 בתל אביב.
<ת': נסיעה די ארוכה למישהו שגר ב - - -.
<ת': הם הגישו לי טקסט מאוד קצר ונתנו לי רק חמש דקות להתאמן עליו.
<ת': נכנסתי לאודישן, התיישבתי מול המלהקת והתחלתי לקרוא את הטקסט.
<ת': בקושי סיימתי וישר היא התחילה עם 'וואי, כישרון מלידה' וכו'.
<ת': היא אמרה לי שהתקבלתי, אבל אמרה שזה לא בחינם, למרות שבטלפון אמרו לאמא שזה לא כרוך בתשלום.
<ת': המלהקת בישרה לנו שעל אבי לשלם 3,480 ש"ח.
<ת': אנחנו לא משפחה עם הרבה כסף ובשבילנו סכום כזה הוא הקרבה.
<ת': אבא ראה את ההתלהבות שלי בעיניים וישר נתן לה את כרטיס האשראי.
<ת': לאחר מכן היה חשוב למלהקת לשריין יום צילומים כמה שיותר מהר.
<ת': היו לנו חמישה ימים בין האודישן לבין הצילומים.
<ת': בימים האלה קנינו בגדים, הסתפרתי והוצאנו הרבה כסף על הכנות ליום הזה.
<ת': שבוע לאחר הצילומים אמא דיברה איתי ואמרה לי שהחברה הזאת זו חברה שמשקרת ועושקת חלומות של כסף מאנשים.
<ת': אמא מצאה את הקבוצה, 'סוכנות דוגמנות החתימה אותי ולא קיבלתי תמורה', אמא דיברה עם עורכת דין בשם בת חן חדד, שבאמת תמכה ועזרה לנו.
<ת': אני, שמאוד נפגעתי מהם, ביקשתי מאמא ללכת לסוכנויות שלהם ולהזהיר אנשים לא לעשות טעות ולחתום שם.
<ת': עובדות החברה ירדו למטה וצעקו עליי ועל אמי.
<ת': עובדת של החברה הנ"ל אמרה לי 'לך לפנימייה כבר, אתה ילד מגעיל בדיוק כמו אמא שלך'.
<ת': אני בחיים לא הייתי שם את ילדיי לעתיד בידיה של החברה הזאת שעובדת שם מקללת ילד קטן.
<ת': חשוב לי מאוד להבהיר שכל חדר הליהוק היה מלא בתמונות של הפקות כמו גאליס, החממה, הבורר, ניו יורק והחברות בכלל לא קשורות אליהם.
<ת': ביררתי עם חברת גאליס והחממה והם ענו לי חד וחלק שלא, אין להם שום קשר אליהם.
<ת': אני אעשה הכול בשביל שהחברות האלה ייסגרו.
<ת': אני עדיין לא מבין איך לא סגרו את המקום.
<ת': אני באתי לפה במטרה אחת, שלא יהיו סוכנויות כאלה בעתיד ואלה שקיימות ייסגרו.
<ת': תודה.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שמתוך הדברים שלך חשוב שאנחנו באמת נציין, אנחנו לא מדברים על חברה או סוכנות אחת שסוררת כלפי הילדים, אלא אנחנו מדברים על תופעה ועל מספר חברות ולכן אנחנו מדברים על זה גם ברמת הכלל, כדי לראות איך אנחנו נוכל לתקוף את התופעה הזו.
יפעת שאשא ביטון: ק', את רוצה להציג את הסיפור שלך?
<ק': גם אני נכנסתי יום אחד לפייסבוק שלי והיה לי על הפרופיל רשום אם אני רוצה להשתתף בסדרות הכי גדולות ולהיות מפורסמת.
<ק': מילאתי את הפרטים והתקשרו לאמא ושאלו אותה אם אני רוצה להגיע למקום בתל אביב והלכנו.
<ק': וגם, נתנו לי טקסט קצר להתכונן עליו במשך רבע שעה ונכנסנו והיא התחילה להגיד לי אם אני רוצה להיות כוכבת, שפה אני יכולה להגשים את החלום שלי וכל מיני דברים כאלה.
<ק': הקראתי את הטקסט ובהתחלה היא אמרה שאני הייתי קצת לחוצה, אז הפסקתי לשתי שניות, ואז אמרתי שוב ואז היא אמרה שאני גם כישרונית ושהקראתי את זה נורא יפה ושהתקבלתי.
<ק': היא התחילה לכתוב לנו חוזה וכל מיני דברים כאלה ואמא שילמה לה.
<ק': כשהגענו לבית התקשרו אלינו וקבעו איתנו יום לצילומים וגם, קנינו בגדים וסידרנו והכול, אז הגענו והצטלמנו.
<ק': אמרו לנו לבחור תמונות, שמו אותנו באתר ואחרי כמה ימים חברה שלי, היא ראתה את זה באתר, כי גם היא נמצאת שמה ואז היא שאלה אותי אם אני גם שם ואמרתי לה שכן, ואז היא אמרה שרימו אותנו ואמרתי לאמא והיא נכנסה לאתר של החדשות והייתה שם כתבה על זה שרימו אותנו וכאילו לוקחים מאיתנו סתם כסף ושזה סתם שקרים הכול.
יפעת שאשא ביטון: איך הרגשת, ק'?
<ק': כאילו פוצצו לי את החלום, כי שיקרו לי.
יפעת שאשא ביטון: את האמנת ברגע הראשון כשהיא אמרה לך שמרמים אותך שבאמת מרמים אותך, או שעוד היה לך איזה שהוא ספק שבכל זאת אצלך זה יהיה אמיתי?
<<ק': > היה לי ספק כי אמא אמרה שהיא תנסה לברר הכול ועוד היה לי ספק, שזה לא אמיתי ושעובדים עלינו.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לפנות לאמהות, אם אתן מוכנות להציג.
יפעת שאשא ביטון: היה איזה שהוא משהו בתוך ההתנהלות שאותת לכם שאולי מדובר במרמה, או בפיקציה או שזה הולך לכיוונים אחרים ממה שזה מוצג?
<קרן: כן, היה.
<קרן: כשבאנו לצילומים עברנו אצל כל מיני, אחד צילומים, אחד איפור, ובסוף אמרו לנו 'תיכנסו לחדר של המלהקים, הם ייקחו מכם פרטים'.
<קרן: ואז נכנסנו ואז ק' שאלה את הבחור שם, אני לא זוכרת את השם שלו, אם היא תופיע בסדרות כמו שמיה אמרה לה.
<קרן: אז הוא אמר 'לא, אנחנו לא מתעסקים בסדרות בגיל הזה', אז אמרתי לו 'אבל זה מה שהיא אמרה לנו, זה מה שהיא אמרה לה', אז הוא אמר 'לא, אנחנו לא מתעסקים, זה לא מה שאנחנו עובדים פה'.
<קרן: אז כבר היה נראה לי משהו, זה לא הסתדר לי, אז באמת - - -
יפעת שאשא ביטון: וזה לא היה מספיק חזק, ככה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא נזכיר שמות, אבל זה לא היה מספיק חזק לקום וללכת?
<<קרן: > כבר שילמתי.
<<קרן: אז חזרתי אליה בחזרה ואמרתי לה 'תקשיבי, כך וכך הוא אמר', אז היא אמרה לי, 'אל תדאגי, את בידיים שלי, אני מבטיחה לך שהיא תהיה כוכבת'.
<<קרן: במילים האלה.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אנחנו שוב חוזרים למקום של האשליה ושל הספק.
<ק': היא גם אמרה שחודש אחרי היא תתקשר אלינו ותגיד אם היא תשלח אותנו לאודישן, אבל היינו צריכים לטוס לארצות הברית, טסנו, ואז היא נתנה לאמא את המספר הפרטי שלה.
<ק': היא אמרה, אם תהיה איזה שהיא בעיה, לשלוח לה הודעה בפרטי.
<<קרן: > ואז קיבלנו הודעות שעבדו עלינו, שנפלנו ושגנבו אותנו.
<<קרן: משם התחיל להתגלגל כל הסיפור.
<<קרן: ואז גם התנתקו הטלפונים, אי-מיילים ששלחנו, אמנם קיבלנו בחזרה וקיבלנו גם - - - אני יכולה להגיד שהקלטתי שיחות עם כמה מלהקות שם שאמרו שהן המנכ"ליות ושהן יבטלו את החוזה תמורת קנס.
<<קרן: הסכמתי וזהו.
<<קרן: הם פשוט נעלמו.
יפעת שאשא ביטון: וגם זה לא קרה?
<ק': אני אסכם את זה במילה אחת, שזו הייתה ממש אכזבה.
<ק': אני אציג את הסיפור שלי כך, דבר ראשון, ממש תודה לך על רשות הדיבור.
<ק': בי"ת, כשאני ואמא שלי הגענו לחברה אז אנחנו גם קיבלנו טקסט, היה לנו גם חמש דקות לקרוא את הטקסט ואז כשנכנסנו לחדר אודישנים את האודישן עשיתי לא יודע, לא כל כך טוב, לאחר מכן איך שאני ואמא שלי ישבנו אז היא אמרה, 'וואו, אתה קורא ממש יפה, אתה נראה ממש טוב, אתה בטח תתקבל לכל מקום שאתה רק תרצה'.
<ק': לאחר מכן היא הוציאה את כל החוזים, נגיד של גאליס והחממה וכל זה והיא ממש הראתה לנו שזה אמיתי, למרות שאמא שלי הראתה לה וגם אמרה לה שיש סוכנויות שבאמת אומרות סתם דברים שקריים לגבי כל הסדרות והסרטים.
<ק': לאחר מכן היא הוציאה חוזה ואמרה שזה על סך 3,900 שקלים.
<ק': אמא שלי אמרה שהיא מובטלת, לא נראה לי שזה ממש היה אכפת לה, היא הורידה לנו רק 200 שקלים, אולי אפילו פחות, אז אמרתי לאמא שלי, 'אמא, היא הראתה חוזים, היא הראתה הכול, אפילו יש כאן מלא שלטים של כל גאליס וחממה והכול, באמת נראה לי שהעסק כאן ממש רציני', אמא שלי לא מישהי שכל כך אפשר לעבוד עליה ממש בקלות, אבל המלהקת הראתה לנו גם שיחה של השחקנית של גאליס, אכן אמרתי לאמא שלי 'בבקשה, בבקשה, את חייבת לחתום על זה.
<ק': אני ממש רוצה את זה', אני ממש רוצה להיות שחקן כשאהיה גדול.
<ק': היא אמרה בסדר, היא חתמה.
<ק': לאחר מכן הלכנו להצטלם לבוק.
<ק': אמא שלי שאלה את הצלם, תגיד 'איך זה שכל אחד עובר כאן?
<ק': ' כי הרי כשהיינו בכניסה וכשכל קיבל את הטקסט שלו, כל מי שהיה שם, איפה שהמזכירות, כולם עברו וכולם אחרי זה הצטלמו.
<ק': הצלם לא ענה לה, השיב בשתיקה, לאחר מכן הלכנו לחדר של המפיקות, ששם הם אמרו לנו שהם עובדים עם כל אחד, עם גאליס, עם החממה, כמו שהבנתי מקודם.
<ק': הם הוציאו לנו דיסק ובדיסק הזה אמרו לנו גם לבחור כמה תמונות ואמרו שאפילו את הכסף הזה אני אפילו יכול להחזיר את זה לאמא שלי ממש בקלות, למרות שהיא מובטלת.
<ק': זה באמת משהו ממש מצמרר.
<ק': יום לאחר מכן חזרתי הביתה, הודעתי לסבא שלי ולסבתא שלי, אמרתי 'יש, אני הולך להיות ממש בטלוויזיה'.
<ק': הם אמרו 'יופי, יופי', באמת התרגשו.
<ק': אחר כך, יום אחרי, הלכתי לבית הספר, אמרתי לכולם שהייתי בסוכנות, הייתי בזה, הם אמרו 'מה, אתה הולך להיות שחקן, אתה הולך להיות זה', החברים שלי ממש התרגשו מזה, אפילו את התמונות שלי, של הבוק עצמו, הם העלו לאתר שלהם, זאת אומרת שהראיתי לחבר שלי את האתר והם ראו שאני ממש מיוצג שם, הם אמרו 'בואנה, הילד הזה ממש מפורסם'.
<ק': לאחר חמישה חודשים אין עונה ואין אף אחד בעצם, עשרות פעמים אנחנו דיברנו עם המפיק, מה קורה לגבי כל האודישנים ומה קורה לגבי כל ההפקות, הוא אמר 'אל תדאגו, הכול בסדר', אז כבר הגיע פסח, עברה כבר חצי שנה, אמא לי אומרת 'מה עם ההפקות?
<ק': אולי יש משהו?
<ק': ' איכשהו, וכל חודש יורד 200 שקל וצורם לאמא שלי, אין לה איך בכלל להחזיר את הכסף הזה, כל שקל ושקל חשוב לה.
<ק': לאחר מכן המלהקת דיברה איתנו ואמרה 'לא, זה עכשיו כל הפרסומות לפסח', של ניקיונות וזה.
<ק': אני בפסח ראיתי מלא מלא מלא סדרות טלוויזיה וגם חדשות ו - - -
יפעת שאשא ביטון: ועדיין לא התחלת להבין שמישהו פה משחק בכם?
<ק': אני לאט לאט התחלתי להבין, חבר אחד שלי אמר לי את זה, אבל בפסח אני יכול להגיד לך שהיה שום פרסומת אחת על ניקיון וזה כבר התחיל להיות שקר בעיניים, וגם סדרות על ניקיונות וכל זה.
<ק': לאט לאט הסיפור - - -
יפעת שאשא ביטון: הלך והתפוגג.
<<ק': > כן, אני כבר מתחיל להבין שזה לא הולך לקרות.
יפעת שאשא ביטון: הקשר נותק כבר?
יפעת שאשא ביטון: אתם היום נמצאים במצב שהקשר ביניכם לבין אותה חברה נותק?
יפעת שאשא ביטון: או שעדיין ממשיכים למשוך אתכם.
<<ק': > את הצ'קים אנחנו כבר ביטלנו, בגלל התביעה.
<<ק': אני יכול להגיד לך שבקיץ היה את כל ההרשמות האלה לבנים והבנות, סוג של סדרה בערוץ הילדים.
<<ק': אני נורא רציתי להיות בבנים והבנות, אני פניתי למלהק, אמרתי לו 'אני רוצה להיות בבנים והבנות, יש הרשמה בערוץ הילדים', איכשהו באינטרנט ניסיתי, 'למה הם לא חזרו אליי, ערוץ הילדים', אז הוא אמר לי 'אל תדאג, אנחנו כבר סידרנו לך את זה', הוא שלח אותי לחברה אחרת, שגם עוקצת ילדים ושם עשו לי סוג של אודישן מזויף, האודישן היה חמש דקות ובלי שום דבר ואני יכול להגיד לך שהיו שם, גם שם באודישן עצמו, מלא מלא מלא ילדים ואת אף אחד מהם לא ראיתי בתכנית עצמה.
יפעת שאשא ביטון: אני לא יודעת מה איתכם, אבל זה ממש מקומם, העזות הזאת של אנשים מבוגרים שעומדים מול ילדים ופשוט מנצלים את התמימות שלהם וזורעים איזה שהיא אשליה שרק הולכת ומתעצמת ומתעצמת, וממה שאני מבינה מהסיפור שלך, ק', הם גם לא מרפים, הם עדיין ממשיכים לקחת ולהעצים את זה ואצלך זה אפילו, בעיניי, חמור יותר, כי הם נותנים לך את התחושה שאתה זה שתושיע את המשפחה שלך מהמצב הכלכלי דרך התכניות.
יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר שזה בעיניי חמור שבעתיים מכל ניצול אחר שאנחנו נזהה בנושא של צרכנות כלפי עולם המבוגרים, לקחת את הילדים התמימים האלה ולהביא אותם לסיטואציה שהם נמצאים בה.
יפעת שאשא ביטון: אז אנחנו כאן, ת', ש', ר', ק', צ' וכל הילדים האחרים, כדי לראות איך אנחנו תוקפים את הסיפור הזה ומטפלים בו בצורה הכי נחרצת שאפשר.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, אמא של ת', רצית לומר.
<אלישבע: אני רוצה להוסיף.
<אלישבע: קודם כל הם קוראים לזה סוכנות דוגמנות ואז הרבה אנשים באו בביקורת אלינו, ההורים, שאנחנו רוצים שהילדים יהיו דוגמנות וכל זה.
<אלישבע: אין לזה קשר לדוגמנות, הם פונים אליהם במילים האלה, 'אתה יכול להשתתף בגאליס, בג'ינג'י', בכל השמות שבשביל הילדים באמת אומרים הרבה, בשבילנו ההורים קצת פחות, אבל הם יודעים בדיוק מה להגיד.
<אלישבע: עכשיו, עוד לפני שהבנו את חומרת הרמאות, ת' ישר עשה אס.
<אלישבע: אמ.
<אלישבע: אסים לחברות האלה, לג'ינג'י ו - - - -
<ת': ולגאליס ולחממה.
<ת': <אלישבע:> ולגאליס ולחממה, הוא עשה להם אס.
<ת': אמ.
<ת': אסים, הוא שאל 'האם אתם עובדים עם חברת - - -', ביפ, הם אמרו 'לא, אין לנו קשר אליהם.
<ת': זאת אומרת מיד הבנו שהם משקרים.
<ת': יש ילדים שאמרו להם, '
<ת': בעוד שלושה ימים יש צילומים בברצלונה, אתה תיסע לברצלונה'.
<ת': פונים לילד ומשקרים לו במצח נחושה.
<ת': יש לנו גם הקלטות של עובדים שסיפרו, אחר כך, מאחורי הקלעים, איך הם לועגים לילדים, איך הם יודעים בפירוש שהם מרמים ילדים, וזה הקטע שבשבילו אני מובילה את המאבק, בגלל שמדובר בילדים.
<ת': אם היו מרמים אותי, גם מן הסתם את כולנו פה רימו אי פעם במדינה הזאת במשהו, זה לא העניין - - -
יפעת שאשא ביטון: זה לא חמור כפי שעושים את זה כלפי הילדים שלנו.
<אלישבע: העניין הוא שזה ממש מכונה משומנת, יש להם הוראות מדויקות איך לעשות את זה והם יודעים לכל ילד איפה לגעת.
<אלישבע: אם זה לגעת בזה שאתה תעזור להורים שלך עם הכסף, אם זה לגעת ב - - - הם מאתרים, זה החמור שם, שהם כל כך מומחים, הם מוצאים איפה לגעת בילד.
<אלישבע: אני אשת חינוך ואני מתעסקת בהרבה דברים וכל זה, אבל כשפוגעים בילד, ברחל בתנו הקטנה, אין לנו מה להגיד.
<אלישבע: אם הבטיחו לו גאליס, ואני יודעת שבשבילו זה באמת, וגם מראים לו תמונות, 'הנה, הילדים האלה מופיעים בגאליס' ואומרים תאריך מדויק, אומרים 'הצילומים מתחילים, בעוד שבוע אתה חייב להיות פה'.
<אלישבע: אנחנו ביטלנו - - -
<ר': הם אומרים שיש תקופה של אודישנים, הם כבר יקראו לנו בתקופה הזאת.
<ר': למשל בתקופה שאני הייתי בה, אמרו 'עוד בערך שלושה שבועות כבר יש תקופה ענקית', של איזה 50 אודישנים למלא סדרות, גם ריאליטי וכל מיני.
<ר': אמרו שיש ילדה בסדרה בגאליס, קוראים לה אליאנה, אמרו שבעונה הבאה תהיה לה אחות ומחפשים עכשיו באודישן, כבר הייתה את העונה ולא הייתה לה אחות ולא היה לה שום דבר.
יפעת שאשא ביטון: בקיצור באמת מכונה משומנת של רמייה ואני חושבת שבמקום הכי נבזי שאנחנו יכולים לפגוש אותה.
<אלישבע: באותה מידה שהם פונים בחיוב לילדים, אחר כך כשאנחנו באנו, כמו שק' סיפר, באנו כמה פעמים לשבת שם למטה בסוכנויות ולהרחיק אנשים, להזהיר אנשים לא להתקרב אליהם, ואז איך הם פנו אל הילדים?
<אלישבע: אישה מבוגרת שיכולה להיות סבתא של ק' אמרה לו 'אתה ילד מגעיל, אתה מגעיל כמו אמא שלך, הלוואי שישלחו אותך לפנימייה', והיא אמרה עוד מילים שאני לא אחזור עליהן, ממש קללות, ועוד עובד כתב על הקיר של ק' בפייסבוק, 'אתה ילד שקרן, אתה ילד מגעיל', מהעובדים.
יפעת שאשא ביטון: הגשתם תלונה על ההתנהלות הזו מול הילד?
<<אלישבע: > בוודאי.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לפנות למשרד הכלכלה.
יפעת שאשא ביטון: יש מספר חוקרים שיכולים כביכול לעזור להתמודד עם התופעה הזו.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת 'כביכול', כי ככל שנברתי בהם לי הייתה התחושה שעוד צריך אולי קצת לחדד אותם כדי להביא באמת לטיפול משמעותי חד משמעי בתופעה הזו שאנחנו נחשפים אליה כאן.
יפעת שאשא ביטון: הייתי שמחה לשמוע אתכם מתייחסים גם למה ששמענו וגם למה שאפשר לעשות בעניין.
<רבקה מקובר: בסמכויות האגף שלנו גם חוק עבודת הנוער בהיבט של ילדים יש שני סוגי היתרים שאנחנו נותנים, היתרים לתיווך ילדים, שיותר מתאים לסיפור הזה, לתווך אותם להצגה, לפרסומת, לדגמון, לכל מיני דברים מהסוג הזה ויש את הנושא של ההצגה עצמה, אנחנו לא נתעסק שם.
<רבקה מקובר: אבל קודם כל אנחנו צריכים להבין את גבולות הגזרה.
<רבקה מקובר: חוק יש וכל מי שרוצה לעסוק בסוגיה הזאת, שפה אנחנו מדברים עליה, צריך היתר וההיתר די ברור, הוא די, אני אפילו אגיד, אם אנחנו נסתכל בעומק, אני יכולה להקריא מה הוא כולל בחובו כשאנחנו כבר כן נותנים היתר, הוא די סוגר את הנושא.
יפעת שאשא ביטון: רק ברשותך, כשאת מדברת על היתר את מדברת לאותו גוף מפעיל לצורך העניין.
<רבקה מקובר: היתר למי שמתווך.
יפעת שאשא ביטון: לאותה חברה.
<רבקה מקובר: אני תיכף אסביר בדיוק מה צריך, אני רוצה קודם להסביר את הרציונל.
<רבקה מקובר: קודם כל כשיש לו היתר יש גם ביקורת שלנו, אנחנו בודקים דברים, מעבר לבדיקות שאנחנו בודקים, שאין רישום פלילי ודברים מהסוג הזה, אנחנו גם בודקים לראות מה קורה וכו'.
<רבקה מקובר: ויש את האגף הפלילי, שנמצא כאן לידי, שגם מגיש כתבי אישום במקרה שיש עבירות פליליות.
<רבקה מקובר: אבל כל זה קורה כשיש היתר, כי כשאין לו היתר ויש פה הונאה אלה דברים שקורים בכל מקום.
<רבקה מקובר: יש בסמכויותינו חברות כוח אדם, וכי לכל חברות כוח האדם יש רישיון אצלנו?
<רבקה מקובר: ודאי שלא, יש כאלה שפועלות לא לפי החוק.
<רבקה מקובר: למשל בחברות כוח אדם יש מצב שכשאתה משתמש בשירותים של כוח אדם, חובה עליך לבדוק אם יש לו רישיון.
<רבקה מקובר: יכול להיות שאם ההורים היו מודעים לזה שכשהם רוצים להתקשר עם מתווך הם צריכים דבר ראשון לשאול אותו, 'יש לך היתר ממשרד הכלכלה?' לדעתי, ואני אומרת את זה בלי שאני ממש יודעת איך זה עובד, זה היה יכול לסתום הרבה מהפרצות, כי אם אין לו היתר אצלנו אין דין ואין דיין.
<רבקה מקובר: המשמעות של ההיתר, היא די ארוכה, אני לא הולכת לדבר עליה, קודם כל אנחנו בודקים שאין לו רישום פלילי, כי אף פעם את לא יודעת, רישום פלילי זה לאו דווקא אם הוא הורשע או לא הורשע, אפילו אם יש לו תיק פתוח, אנחנו יכולים לקבל את כל המידע הזה ברגע שהוא מבקש אצלנו היתר.
<רבקה מקובר: יש בפרטים כל מיני דברים, יש את העמדה של הילד, למשל, שהיא חשובה מאוד, אם באמת הוא רוצה, וסליחה אם אני פוגעת בהורים, לפעמים יש לנו הורים שיותר רוצים את ההופעה של הילד מהילד עצמו ואז יש לנו גם אפילו את עמדת הילד אם הוא מעל גיל 6.
<רבקה מקובר: יש לנו הסכמה של ההורים להופעה הזאת, שזה חלק בלתי נפרד, אחר כך אנחנו מדברים על התשלום, אני לא אעלה את זה כאן.
<רבקה מקובר: יש ביקורת על התכנים, שאין שם שימוש ברמזים או מניעים או דברים מהסוג הזה.
<רבקה מקובר: זה ממש יורד לרזולוציות מאוד נמוכות וטובות.
<רבקה מקובר: רק דבר אחד צריך לבדוק, אם יש לו או אין לו היתר.
<רבקה מקובר: כמובן שאם יש חברה שעובדת בלי היתר, אנחנו מפעילים את האגף הפלילי ועל זה ידבר ידידי איל.
<רבקה מקובר: אבל שאני אגיד שהחוק סוגר?
<רבקה מקובר: אף פעם אי אפשר לסגור את כל הפינות, זה ברור, אבל זה הבסיס המינימלי, כשאני רוצה שהילד שלי יופיע במקום זה לבדוק מי בעל הבית.
<רבקה מקובר: וכי נשלח ילד לטיול בחו"ל עם מדריך שלא בדקנו מי הוא ומה קורותיו ומה היכולות שלו?
<רבקה מקובר: אנחנו כהורים, יש לנו אחריות, ולבדוק אם לאותו גורם יש היתר אצלנו.
<קרן: אז אני יכולה לענות לך על זה.
<קרן: כשהייתי איתה באודישן, בעבר, שוב פעם נפלתי, אני כנראה לא למדתי לקח, אבל ציינתי את השם של הבחור שהיה בעל הסוכנות הקודמת ואמרתי לה שאני מקווה שאנחנו לא נפלנו שוב, אני לא אזכיר את השם, וכשאמרתי לה 'אני מקווה שלא נפלנו עוד פעם עם אותו בחור', היא סגרה את הפה, היא אמרה לי 'תעצרי, תעצרי פה, אצלנו לא עובד בחור בשם כזה, אצלנו הכול פתוח וגלוי' ומסתבר בדיעבד שזה הבחור, שהוא בעל המקום.
<רבקה מקובר: אבל עדיין לא היה לו היתר.
<רבקה מקובר: הוא עובד בלי היתר, לא ביקשת לראות.
יפעת שאשא ביטון: יש לי שאלה.
יפעת שאשא ביטון: הרי בסופו של דבר אנחנו רוצים לצאת מכאן היום גם עם איזה שהוא מסר להורים, אנחנו רוצים לתת כלים להורים, כדי לזהות מתי עובדים עליהם.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשאול, החברות שבאמת מלהקות, עובדות בצורה מוסדרת עם היתרים מוסדרים מול משרד הכלכלה, או שאנחנו יכולים למצוא גם כאלה וגם כאלה?
<רבקה מקובר: תמיד תמצאי כאלה, אני יכולה להגיד לך את המידע על החברות שאני נותנת להם היתרים, איל יודע מי שאין לו, כי הוא מפעיל את ההיבטים הפליליים, ואולי יש כאלה שעובדים ואנחנו לא יודעים עליהם.
יפעת שאשא ביטון: שהם עובדים באמת ומלהקים באמת ומעבירים, אבל - - -
<רבקה מקובר: בין היתר כי אין לנו מידע, אין תלונה ואין - - - אם יש תלונה, תלונה מולידה פלילי, תלונה הכוונה היא של מישהו שעובד בלי היתר.
<רבקה מקובר: אני שוב אומרת, זה כל כך פשוט להגיד לו, לא שהוא אמר 'יש לי היתר', 'תראה לי', זה נייר, זה לא משהו וירטואלי.
<אורטל אהרוני: זה משהו שהוא צריך להראות, ההורים בעצם הם חלק מסבב החתימות, כך שאתם אמורים להכיר את זה מהצד - - -
<<אלישבע: > הם יודעים טוב מאוד את החוק הזה, ואמא אחת אמרה לי שהם אמרו לה שהם עובדים ויש להם היתר ולכן היא צריכה להביא חתימת מורה או גננת, והם אמרו לה 'תזייפי פה חתימה של הגננת'.
<<אלישבע: אז הם יודעים את החוק והם גם אומרים - - -
<רבקה מקובר: והם אמרו לה 'תזייפי' והיא לא הבינה לבד?
<<אלישבע: > לא, היא הבינה טוב מאוד.
<<אלישבע: לא, לא, זה בסדר.
<<אלישבע: אנחנו היום לא פונים כנגד ההורים, אלא בעד ההורים.
יפעת שאשא ביטון: יש לי שאלה נוספת.
יפעת שאשא ביטון: אני פשוט מנסה ככה, אתם יודעים, לצייר סיטואציות שונות, אבל יכולים בעצם להיות מצבים שבהם חברה מסוימת מבקשת היתר, מקבלת היתר, אבל היא חברת אוויר, כאילו אין בה שום בסיס.
יפעת שאשא ביטון: יכול להיות מצב כזה, או שלא יכול להתרחש מצב כזה?
<רבקה מקובר: אני יכולה לתת לחברה היתר, השימוש צריך להינתן בהתאם לכללים, כי אחרת אין היתר.
יפעת שאשא ביטון: הם צריכים להוכיח שהם באמת מלהקים?
יפעת שאשא ביטון: הם צריכים להוכיח שהם באמת בקשרים עם הפקות - --
<רבקה מקובר: אם הם לא מלהקים זה לא משהו שאני מוטרדת, הבעיה שלי אם הם מלהקים לא בנסיבות ההיתר.
<רבקה מקובר: אז זה - - - יש לי, דרך אגב, גם סמכויות לקחת היתר.
<רבקה מקובר: אני זוכרת שבזמנו, כבר לפני הרבה שנים, אפשר לדבר על זה, זה לא סוד, שבפסטיבל עשינו פיקוח והסתבר שתנאי העבודה של הילדים היו בלתי נורמליים ולקחנו להם.
<רבקה מקובר: זאת אומרת זה לא משהו וירטואלי שנתנו למישהו ושלום ביי.
<רבקה מקובר: אנחנו מחזרים אחריו.
<רבקה מקובר: כמובן שאם אין לו הופעות, אני לא אמורה לדעת, רק אם הוא עושה ניצול לרעה בהיתר - - -
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שהם יכולים לקבל היתר ובאמת לעשות בו שימוש לרעה וזה אנחנו יכולים לדעת רק בדיעבד, מפניות של הורים.
<רבקה מקובר: ואז יש לי אפשרות לפעול נגדו.
<רבקה מקובר: אבל בדרך כלל מי שעושה את הדברים האלה הם לא בעלי ההיתרים, הם אלה שאין להם.
<רבקה מקובר: זה מתוך ניסיון אני אומרת.
יפעת שאשא ביטון: איל, אנחנו נשמח לשמוע.
<איל אסף: שמי איל, מנהל אגף האכיפה הפלילית במינהל הסדרה ואכיפה ואלינו מגיעים מקרים של תיווך לעבודת ילד בהופעה ובפרסומות כשהם ללא היתר ואז אנחנו פותחים בטיפול באותו מקרה.
<איל אסף: אני יכול לומר שהמקרה שלשמו התכנסה הוועדה, החומרים הגיעו אלינו ומיד התחיל טיפול.
<איל אסף: אבל, שוב, בגבולות הגזרה של התיווך ללא היתר.
<איל אסף: מעבר לזה אני יכול לומר שהתיק הזה מתנהל בשיתוף פעולה - - -
<שמרית שקד: איל, אני רק רוצה לומר שאנחנו בכוונה לא רוצים לדון במקרה ספציפי, אלא אנחנו רוצים, כפי שגם הבנתי מיושבת ראש הוועדה, לדעת איך מטפלים בתופעה באופן כללי ולא במקרה ספציפי.
<איל אסף: אז אני חוזר ואומר, שוב, אחד שמגיע תלונה או פנייה ויש חשד לתיווך ילד להופעה או לפרסומת ללא היתר, נפתחת חקירה פלילית בנושא.
<אורטל אהרוני: אני יכולה להוסיף משפט, אם אפשר?
יפעת שאשא ביטון: בוודאי.
<אורטל אהרוני: שמי אורטל אהרוני, מנהלת תחום חוק עבודת הנוער.
<אורטל אהרוני: בהמשך לדברים שאמרה רבקה, רק חשוב להבהיר, כאשר מתווך נכנס ללופ הזה של תיווך ילדים הוא חייב, כמו שהבנתם, בקבלת היתר.
<אורטל אהרוני: המתווך, בין אם הוא חדש והוא מגיע אליי למשרד, אני יושבת איתו, אני מסבירה לו את גבולות הגזרה, מה מותר, מה אסור, מה דרך הפעולה שלנו.
<אורטל אהרוני: למעשה מתווך נורמטיבי צריך להיות איתי בקשר לפחות אחת לחודש, שבמהלכו אני מקבלת מסמכים, המסמכים הם למעשה הבקשות להיתר ובמסגרת הזו ניתן לו היתר.
<אורטל אהרוני: המתווך מקבל הנחיה לאורך כל הדרך, אם יש שאלות הוא יכול לפנות אליי והוא אמור לדעת מה הם גבולות הגזרה ומה מותר ומה אסור.
<אורטל אהרוני: במקרים שבהם אין היתר, אז המעסיק כמובן לצערנו הרב עושה - - -
יפעת שאשא ביטון: ככל העולה על רוחו.
יפעת שאשא ביטון: אני אתן לכם מיד להתייחס, אני רק רוצה, ברשותכם, להעביר את רשות הדיבור לאלי בוקובזה, ראש אגף חקירות ברשות להגנת לצרכן ואחר כך אני אפנה חזרה לאגף הזה.
<אלי בוקובזה: שלום לכולם, שמי אלי בוקובזה, ראש אגף חקירות ליבה ברשות להגנת הצרכן.
<אלי בוקובזה: דבר ראשון אני רוצה להגיד לכל הילדים, כל הכבוד לכם ותהיו חזקים ומה שקרה לכם פעם אחת לא מחייב שיקרה עוד פעם, אז זה מהבחינה הזו.
<אלי בוקובזה: אני אחלק את הנושא לשניים, הרשות רואה את כל הנושא של האוכלוסיות המוחלשות כדבר ראשון בסדר העדיפויות של הטיפול שלה.
<אלי בוקובזה: על השולחן של הרשות נמצאים כמה תיקים, כשאני אומר תיק אני מתכוון לכמות של תלונות שמתחילות להגיע, מתחילים לבדוק אותן בכמה מישורים שקשורים לקטינים, כמו במקרה הספציפי הזה.
<אלי בוקובזה: אני יכול להגיד, לחזור על כמה דברים שאיל אמר, בכל ההתנהלות של הסיפור הזה, רוב האנשים פה, למרות שהם לא אמרו את השמות, אני מניח שהם הגיעו בנוגע לאותו סיפור, זה פחות או יותר מדבר על אותו דפוס, ובעניין הזה הצטברו בידי הרשות עשרות תלונות, גם של קטינים וגם של בגירים שאנחנו מטפלים בהם.
<אלי בוקובזה: כרגע זה מטופל גם על ידינו, גם על ידי המשטרה וגם על ידי משרד הכלכלה, בשיתוף פעולה, כל אחד מטפל במסגרת שלו.
<אלי בוקובזה: מה שאת אמרת בתחילת הדרך, איך אפשר לטפל בזה כמה שיותר מהר, למעשה הרשות קיבלה כלי מנהלי של עיצום כספי שבשונה מכל ההליך הפלילי, שהוא קצת יותר מסורבל ולוקח יותר זמן ולהוכיח אותו, ההליך המנהלי הוא קצת יותר קל והכלי של העיצום הכספי הוא קצת יותר קל וזה מאפשר לנו להתנהל הרבה יותר מהר.
יפעת שאשא ביטון: שהוא מאפשר מה?
<אלי בוקובזה: התנהלות יותר מהירה בתיק, למצות את התיק הרבה יותר מהר מאשר ההליך הפלילי.
<אלי בוקובזה: אם ההליך הפלילי יכול להימשך גם שנה-שנתיים, את ההליך המנהלי אפשר לסיים תוך חודש-חודשיים ולהגיע - - -
יפעת שאשא ביטון: והתוצאה של הליך כזה, זה רק קנס?
יפעת שאשא ביטון: במידה שמזהים שבעצם החברה אכן יוצרת הונאה כלפי ילדים זה מסתיים בקנס?
<אלי בוקובזה: אנחנו צריכים לעשות הבחנה בשני דברים.
<אלי בוקובזה: דבר ראשון, הרשות יכולה לבצע חקירה גם פלילית וגם מנהלית.
<אלי בוקובזה: אם את מדברת על הונאה, למעשה הרשות במקרים הספציפיים שהילדים פה העלו, וגם ההורים נתנו דגש, הרשות מטפלת בכמה סעיפי חוק, אחד מדבר על הטעיה, כשהטעיה זה די מקביל להונאה ואנחנו די מסונכרנים עם כל מחלקות ההונאה של משטרת ישראל.
<אלי בוקובזה: הגבול הוא מאוד דק, איפה שהגבול חוצה לכיוון שלהם אנחנו מעבירים להם, איפה שזה לכיוון שלנו אז אנחנו מטפלים.
<אלי בוקובזה: יש את כל הנושא של הפעלת השפעה בלתי הוגנת, שזה סעיף 3 לחוק, ויש את כל נושא הפרסום.