GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אופיר רייכמן: אני מניח שלגבי אלימות ומין וסמים והדברים האלה כולנו מסכימים.
<אופיר רייכמן: אנחנו מקבלים מגוון של תלונות מכל מיני סוגי ציבוריים, על כל מיני נושאים, חלקם למשל על מזונות מסוימים שהם לא בהכרח בריאים לילדים וגם על זה יש ויכוח אחר ואנחנו בתהליך של דיון עם משרד הבריאות.
יפעת שאשא ביטון: אני מדברת על התכנים שהם יותר קשים.
<אופיר רייכמן: כן, אבל חשוב לומר, אנחנו בתהליך עבודה ביחד וגם מול הגופים המשדרים, באופן דומה למה שציינה יו"ר מועצת הכבלים והלוויין.
<אופיר רייכמן: חלק מהבקרה המונעת הוא לגמרי לגמרי אצל הגופים המשדרים ואנחנו מתערבים רק במקרים היותר חריגים ושמחים כאשר הם מערבים אותנו בדיעבד בדברים שהם פסלו.
<אופיר רייכמן: אם אפשר לתת לעורכת הדין יונה זהבי להוסיף.
<יונה זהבי - וולרשטיין: אני גם מהרשות השנייה.
<יונה זהבי - וולרשטיין: רק חידוד קטן לגבי המסגרת שאנחנו נמצאים בה.
<יונה זהבי - וולרשטיין: יש בנושא הזה הסדרה ספציפית של חוק סיווג סימון והתקנות שהותקנו, וגם הרשות השנייה קבעה כללים ספציפיים שנוגעים לשעות שידור, גם של תכניות שמיועדות לפי ההגדרות שקבועות בחוק ובתקנות, למה הן תכניות שמיועדות לגילאים מעל גיל 18 ותכניות שמיועדות לילדים מעל גיל 14 ופרומואים.
<יונה זהבי - וולרשטיין: הכל מאד מוסדר גם בחוק וגם בתקנות ואנחנו פועלים לפיהם.
<יונה זהבי - וולרשטיין: מעבר לזה, וזה בנוגע לתכניות עצמן.
<יונה זהבי - וולרשטיין: לגבי הפרסומות, אופיר ציין בהרחבה את הכללים שיש אצלנו, שנוגעים לכל מיני פרסומות שמכוונות ילדים וגם פרסומות שאנחנו לא רוצים שילדים יראו, כמו סמים ואלכוהול וכו'.
<יונה זהבי - וולרשטיין: אני רק רוצה לחדד שאנחנו מפקחים על ערוצים 2 ו-10 בלבד, בשידורים שלהם בטלוויזיה, לא באינטרנט ולא בשום פלטפורמה אחרת.
יפעת שאשא ביטון: שגם שם יש בעיה, כי הרי יש היום את כל האפליקציות למיניהן, ואני משתדלת לא לומר שמות כדי לא לפרסם אותן.
יפעת שאשא ביטון: יש את כל האפליקציות למיניהן באינטרנט שפשוט מקליקים ואז נפתחת מניפת השידורים ואפשר לבחור מה שרוצים.
<יונה זהבי - וולרשטיין: לצערנו אנחנו לא מפקחים על הנושא הזה, וזה מכוח חוק הרשות השנייה.
<יונה זהבי - וולרשטיין: לנו יש את הסמכויות שלנו, שהן מאד ברורות.
<יונה זהבי - וולרשטיין: לצערנו אנחנו לא מפקחים.
<אופיר רייכמן: וגם כך, חשוב לחדד, לפעמים יש פרסומות שאנחנו פוסלים אותן לשידור, אבל בחיפוש פשוט ביו-טיוב או בהעברה אחרת אפשר להגיע אליהן, שהם לאו דווקא אתרים ישראלים בכלל.
יפעת שאשא ביטון: יש מישהו שמפקח, שנוגע לפיקוח על אתרי האינטרנט או על התכנים שמשודרים שם?
<יפעת בן חי שגב: אני רוצה להגיב בשם משרד התקשורת לעניין הזה.
<יפעת בן חי שגב: כרגע שידורים אודיו-ויזואליים על גבי האינטרנט אינם מפוקחים, מפני שהחוקים הראשיים, שמסדירים את השידורים האודיו-ויזואליים - שזה חוק הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו וחוק התקשורת – נחקקו לפני שנים רבות ולא נתנו דעתם להסדרה של שידורים על גבי פלטפורמת האינטרנט.
<יפעת בן חי שגב: במשרד התקשורת ממתינים למסקנות הוועדה הציבורית בראשות שכטר, שאמורה להגיש את המלצותיה בקרוב והם יצטרכו להידרש לנושא של הסדרת שידורים על גבי האינטרנט.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נכתוב את זה כאחת ההמלצות, כי זו סוגיה שבאמת צריך לתת עליה את הדעת.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, את ביקשת רשות דיבור.
<מיכל גרוס: רק להוסיף.
<מיכל גרוס: אני עורכת דין מיכל גרוס מהרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.
<מיכל גרוס: צריך גם לזכור שיש ערכים שלעתים הם מתנגשים.
<מיכל גרוס: הנושא של חופש הביטוי, שהוא כידוע ערך חשוב ומוגן, מול הצורך לתת מענה לציבור הצופים.
<מיכל גרוס: והרשות השנייה היא לא צנזור.
<מיכל גרוס: היא גם מפקחת בדיעבד, חוץ מאשר מקרים כמו שציין אופיר, של דברים שבאים לפתחנו ואל אישורנו קודם לכן.
<מיכל גרוס: מעבר לכך, אנחנו מפקחים בדיעבד, אם צריך נותנים סנקציה, אבל אנחנו מחויבים לשמור על איזון בין חופש הביטוי לבין במה רוצה הציבור לצפות.
<מיכל גרוס: ואגב ההערות על אינטרנט – וזה באמת משהו שיכול לחזור לפתחכם – ככל שיתנו כוח לרגולטור עצמאי וזה בידיים שלכם – בדיוק בימים אלה יגיע לדיונים בכנסת – אפשר לקחת את הרגולטור הגדול במשק, שזה הרשות השנייה לטלוויזיה ולרדיו בנושא שידורים, יחד עם מועצת הכבלים והלוויין, בשיתוף פעולה מבורך וכוח אדם טוב ועצמאי, כדי לקדם את העניינים האלה של הרגולציה, גם על הניו-מדיה.
<מיכל גרוס: ואז יכול להיות שיהיה פה שינוי, כי הדיבורים הם רק חלק מהתהליך.
<מיכל גרוס: בסוף אנחנו נצטרך לשבת – אנשי המקצוע – וגם לעשות דבר או שניים בעניין הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני מאד אוהבת שבסוף מגיעים לנושא של חופש הביטוי והוא אכן מבורך, אבל כשאנחנו מדברים על הילדים אז אנחנו גם לפעמים צריכים לתווך את אותם ביטויים וזו המטרה שאנחנו - - -
<מיכל גרוס: ודאי, ולכן אנחנו מקפידים.
<מיכל גרוס: זאת אומרת בכל מה שקורה בערוצים 2 ו-10 הרשות השנייה מקפידה על הכללים.
<מיכל גרוס: יש לנו מגוון של כללים, שאם תרצי נוכל להביא דוגמאות, כולל אגב, בתשדירים שנעשו בהם תיקונים, ואופיר יוכל לתת דוגמאות.
<מיכל גרוס: תשדירים שנעשו בהם תיקונים, תשדירים שהושמו בהם אמירות כאלה ואחרות, על מנת להסב את תשומת לב הצופה.
<אופיר רייכמן: זה משהו שכן חשוב לי לחדד במשפט אחד.
<אופיר רייכמן: התפיסה שלנו היא באמת לא רק תכניות המיועדות לילדים ולא רק תכניות בשעות שילדים צופים, כי בעיקר בתכניות הריאליטי הגדולות צופים הרבה מאד ילדים, למרות שהן מסתיימות באחת עשרה, אחת עשרה וחצי בערב.
<אופיר רייכמן: אז אנחנו מנסים באמת לצאת מנקודת הנחה שכמעט בכל שעה יש אפשרות, בין אם בהקלטה ובין בצפייה ישירה - לצפייה של ילדים.
יפעת שאשא ביטון: כן, ציינו את זה, אנחנו בהחלט נתייחס.
יפעת שאשא ביטון: הצטרפו אלינו שני חברי כנסת.
יפעת שאשא ביטון: אתם רוצים את רשות הדיבור עכשיו?
עליזה לביא: אני אשמח.
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת עליזה לביא, בבקשה.
עליזה לביא: אני מברכת על הדיון המאד מאד חשוב הזה, בטח עכשיו, בשעת הקיץ והשעות האין סופיות.
עליזה לביא: אני לא צריכה לבוא ולהגיד בחדר הזה את הממצאים לגבי השעות שילדי ישראל צופים בטלוויזיה.
עליזה לביא: אני רוצה לשתף אתכם בעבודה שעשינו וגם לנסות לראות איך אנחנו מאמצים אותה, בטח בשיתופי הפעולה שחייבים להיווצר ולדעתי זה יהיה נהדר אם תובילי את זה גם במקומות הללו.
עליזה לביא: לפני כשנה נתקלנו בתופעה קשה של השתתפות של עברייני מין בתכניות ריאליטי.
עליזה לביא: אנשים שריצו את עונשם, אבל הזכיינים ו/או חברות ההפקה מצאו לנכון לשתף אותם בתכניות הריאליטי.
עליזה לביא: התחלנו לקבל תלונות, גם תלונות של נערות צעירות שזה היה הפוגע שבפגע בהן.
עליזה לביא: פנינו גם לרגולטור, הייתי גם בעצמי חברת מועצת הרשות השנייה.
עליזה לביא: אני יודעת מה כוחו של הרגולטור, עד איפה אפשר להתערב ובמה לא כדאי להתערב, אבל השיחה של איך צריך להיראות המרחב הציבורי שלנו, היא שיחה לא רק של חוקים, כי לכאורה חוקים קיימים, אבל שיחה לא קיימת.
עליזה לביא: דיאלוג לא קיים.
עליזה לביא: הילדים הם של כולנו - לא משנה באיזה תפקיד אנחנו - נמצאים במרחב הציבורי הזה, שאנחנו למעשה מתווים עבורם, עם כל הטכנולוגיות המתפתחות, ולאט לאט פיתחנו קוד, קוד אתי, שהיו שותפים לו גם המכון הישראלי לדמוקרטיה, שלקח על עצמו להוביל.
עליזה לביא: אנחנו כחברי הכנסת יכולים להציע, אבל טוב שמחוץ לבניין עושים את זה, יחד עם ארגוני הסיוע, הזכיינים ועוד ועוד שותפים שהיו בעניין הזה ונוצר קוד אתי, קוד אתי לנושא הזה, שעד היום כולם מכבדים אותו.
עליזה לביא: מכבדים אותו דווקא מהמקום של הדיאלוג.
עליזה לביא: גברתי, אני חושבת שהכלי הזה של הקוד האתי - שכולנו שותפים לו – גם במקום הזה של תכניות טלוויזיה באינטרנט, הוא מאד מאד חשוב, בלי קשר לזה שאנחנו כמחוקקים צריכים לבוא ולראות איך אנחנו מפתחים חוקים במקום המאד מאד גדול הזה, שנקרא אינטרנט ואני רוצה לחזק את ידייך בעבודה הלא פשוטה הזאת, שבהרבה מהסוגיות היא פורצת דרך.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת, אתה רוצה עכשיו להתייחס?
מסעוד גנאים: אני רוצה לברך על הדיון החשוב מאד.
מסעוד גנאים: אני רוצה לשמוע ואחר כך להגיב.
יפעת שאשא ביטון: מאה אחוז, תודה רבה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נעבור למיכל ריבלין, מנהלת הרגולציה של הוט.
<מיכל ריבלין: שלום.
<מיכל ריבלין: אני רק רוצה להצטרף לדבריה של יפעת.
<מיכל ריבלין: הרגולציה שחלה לפחות על חברת HOT ועל חברת YES היא מאד מפורטת ומעוגנת גם בכללים ותקנות וגם בהחלטות מועצה, ואנחנו מכבדים אותה וממלאים אותה והערוצים שמשודרים על הפלטפורמה שלנו שמים בראש הערוצים מומחים לתחום והם מקפידים שהתכנים יותאמו לילדים.
<מיכל ריבלין: אנחנו כ-HOT, בחרנו באופן וולונטרי להפריד את שירות ה-VOD שלנו, לפצל אותו לשירות VOD למבוגרים ושירות VOD שנקרא VOD YOUNG, שירות VOD לילדים, שמוקדש לילדים, והוא מהווה סביבה בטוחה עבור הילדים, כך שאם הם נכנסים לראות את התכנים בו, הם לא יתקלו בתכנים למבוגרים.
<מיכל ריבלין: אני לא חושבת שהרגולציה הקיימת היא העניין.
<מיכל ריבלין: התחום הזה מטופל.
<מיכל ריבלין: העובדה שהיא חלה רק על חלק מהשחקנים בשוק, היא עניין בעייתי מאד.
<מיכל ריבלין: כיום קיימים שחקנים נוספים בשוק מלבד HOT ו-YES.
<מיכל ריבלין: יש משדרים רב ערוצים קיימים ובהתהוות, שנכנסים לשוק וקמו ועדות והמליצו המלצות ביניים שכרגע אינן מטופלות ואני לא חושבת שיש מקום לחכות לעוד ועדה ולחכות למסקנות כדי להחיל עליהם את הרגולציה הזאת.
<מיכל ריבלין: חוק התקשורת כיום, כשלעצמו, בתוספת מאד קטנה, יכולה לחול גם על המשרדים האלה, כך שהגופים המפקחים היום יוכלו להחיל את הרגולציה גם עליהם, ואני חושבת שאם צריכה לצאת מסקנה מהוועדה הזו, או החלטה מהוועדה הזאת, המלצה, היא צריכה להיות שהפעולה הזאת צריכה להינקט כמה שיותר מוקדם.
עליזה לביא: מה זה אומר כמה שיותר מוקדם?
<מיכל ריבלין: אני חושבת שחוק התקשורת, שחל כיום רק על HOT ועל YES, יכול להיות מורחב בסעיף 1, בסעיף ההגדרות שלו, ולחול על כל מי שמשדר כיום טלוויזיה רב ערוצית או VOD.
<מיכל ריבלין: לא מכבר נכנסה לשוק הזה חברת סלקום, גולן טלקום אמורה להיכנס בימים אלה.
<מיכל ריבלין: אני לא חושבת שרגולטור צריך לחכות שהדברים יקרו ואז לחשוב ולהחליט מה צריך להחיל, אלא הדברים כבר צריכים לקרות מבעוד מועד, וכשהמתחרים החדשים יהיו כאן – והם כבר כאן – הרגולציה תחול עליהם.
<מיכל ריבלין: אז ועדת שכטר המליצה המלצות, הפעילות שלה נקטעה בעקבות פיזור הכנסת ועכשיו היא שבה להעמיד את המלצותיה שוב על השולחן, אבל כל התהליכים האלה הם תהליכים מאד איטיים ואני חושבת שההמלצה צריכה להיות שיש להאיץ את התהליך הזה, על מנת שהרגולטור יוכל לעשות את עבודתו על כלל השוק.
יפעת שאשא ביטון: שאלה קטנה.
יפעת שאשא ביטון: תכניות לילדים – אתם צופים בהן?
יפעת שאשא ביטון: אתם עוקבים אחרי התכנים הספציפיים?
יפעת שאשא ביטון: ממש לקחת פרק מתכנית מסוימת ולראות מה משודר בה, מה המסרים שעוברים שם?
<מיכל ריבלין: קודם כל ערוצי הילדים שמשודרים, כפי שאמרתי, מנוהלים על ידי מומחי תוכן לילדים.
<מיכל ריבלין: הם פה והם יוכלו לדבר בשם עצמם – מה המבחנים שהם עושים לפני שהם מעלים תכנים לשידור, בעיקר בהפקות מקור, שהם אמונים משלב הפיתוח שלהן.
<מיכל ריבלין: הם הרבה פעמים גם מלווים את ההפקות, פסיכולוג מלווה את ההפקות כדי להבין מה מידת התאמת התכנים לילדים.
<מיכל ריבלין: העבודה היא מאד מקצועית.
<מיכל ריבלין: אני לא חושבת שערוצי הילדים הקיימים חורגים מהאחריות שלהם.
<מיכל ריבלין: הם מאד מאד מחויבים לעניין הילדים.
<מיכל ריבלין: הבעיה היא כל המסביב, הבעיה היא כפי שיפעת אמרה.
<מיכל ריבלין: הילדים אינם צורכים את התכנים אך ורק במסגרת השידור הרב ערוצי, שהוא מאד מפוקח ומאד מטופל.
<מיכל ריבלין: הם צורכים את התכנים גם במדיות אחרות וצריך לתת על זה את הדעת.
יפעת שאשא ביטון: אז אני אתן דוגמא ואני ברשותך אעבור ואכניס לשיח את ערוץ הילדים.
יפעת שאשא ביטון: רק כדוגמא, ממה שאני בדקתי – הנושא הזה הרי לא צמח כך סתם – תכניות שהיו פעם בפריים טיים של עולם המבוגרים, שמונה וחצי בערב, רבע לתשע, אחרי החדשות, דוגמא, מותר לי להגיד שם של תכנית?
יפעת שאשא ביטון: דוגמת שמש, שאני הייתי מצופיה הנלהבים, לצורך העניין, אבל זה התאים לי כמבוגרת והיום בערוץ הילדים הילדים חשופים לזה בשעות מגוונות של היום.
<הילי חורב קסוטו: לא, לא, לא, את טועה במה שאת אומרת.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז בואי תתקני אותי, בבקשה.
<הילי חורב קסוטו: את טועה במה שאת אומרת.
יפעת שאשא ביטון: אני רואה את זה גם היום אגב, כשהילדה שלי מדליקה את הטלוויזיה על ערוץ הילדים ואני אומר לה – שיר, מה את רואה?
<הילי חורב קסוטו: אז הילדה שלך צופה בטלוויזיה אחרי שמונה וחצי בערב.
<הילי חורב קסוטו: הסדרה שמש היא סדרה שזה נכון שהיא מתאימה לקהל הבוגר יותר של ערוץ הילדים וגם אנחנו מכוונים אותה ככזו.
<הילי חורב קסוטו: הערוץ שלנו הוא ערוץ שפונה למגוון קהלים.
<הילי חורב קסוטו: אנחנו פונים לילדים החל מגילאי 5-6 ועד גילאי 14 ויש אצלנו מקום גם לתכנים האלה.
יפעת שאשא ביטון: בתוך אותה פלטפורמה של ערוץ הילדים.
<הילי חורב קסוטו: בתוך אותה פלטפורמה וכך גם נהוג בכל העולם.
<הילי חורב קסוטו: זאת אומרת אנחנו לא עושים פה משהו בארץ שהוא שונה וחריג.
<הילי חורב קסוטו: הסדרה שמש אכן פונה לקהל היותר בוגר שלנו, שמאד אוהב אותה ותתפלאו לדעת, אבל רוב הילדים שצופים בזה, צופים בזה יחד עם ההורים שלהם, ודווקא זו סדרה שהיא בצפייה משפחתית, אבל הסדרה הזאת לא משודרת בשעות שבהן אמורים להיות ילדים צעירים מול הטלוויזיה.
<הילי חורב קסוטו: היא לא תשודר אף פעם לפני השעה שמונה וחצי בערב.
<הילי חורב קסוטו: היא מסווגת גם לצפייה, היא כזאת, היא מיועדת לצפייה של חברה מבוגרים יותר.
יפעת שאשא ביטון: השאלה אם בתכנים שלה, האם זה מתאים לערוץ הילדים?
יפעת שאשא ביטון: אני מנסה רגע להבין.
<הילי חורב קסוטו: התכניות בערוץ הילדים, שוב אני אומרת, ואני חושבת, תראו, אני נמצאת בוועדות כבר כמה שנים.
<הילי חורב קסוטו: אני חושבת שיש איזה שהוא ניתוק מהשטח שהוועדות האלה נמצאות בו, בדיוק בגלל מה שיפעת אמרה קודם וגם מיכל אמרה קודם.
<הילי חורב קסוטו: תראו, יש היום ילד, בלחיצה יש לו מגוון עצום של תכנים שהוא חשוף אליהם.
<הילי חורב קסוטו: אני באמת חושבת שהפתרון הוא ללכת לחינוך, כי אם לא נלך לחינוך אנחנו אבודים.
<הילי חורב קסוטו: כי זה כאילו תהליך שאנחנו הולכים אליו מאד בבירור.
<הילי חורב קסוטו: זאת אומרת אנחנו רואים בכל העולם שיותר ויותר, דרך אגב יכנסו לדעתי גם שחקנים שיתנו עוד יותר תכנים דרך האינטרנט והבת שלי בת השלוש יודעת היום להיכנס ליו-טיוב קידס, שזו פלטפורמה מאד חזקה היום בארצות הברית והיא בת שלוש והיא מגיעה לבד לאן שהיא רוצה.
<הילי חורב קסוטו: לכן אני באמת חושבת שזה בסדר, אפשר לדבר על שמש, באמת, ואני - - -
יפעת שאשא ביטון: אני הבאתי את זה כדוגמא.
יפעת שאשא ביטון: יש לי עוד דוגמאות של תכניות, אבל אנחנו לא נעשה את זה - - -
עליזה לביא: את חושבת שהשאלות הללו פה הן שאלות ארכאיות, ישנות, לא רלבנטיות?
<הילי חורב קסוטו: לא, אני חושבת שהן רלבנטיות, אבל אני חושבת שכובד המשקל נמצא קצת במקום אחר.
יפעת שאשא ביטון: כן, הוא נמצא על כולנו.
<הילי חורב קסוטו: אני חושבת שהדיון טיפה מיושן, מכיוון שהילדים, שוב אני אומרת, תראו, הילדים נמצאים - - -
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שפה אנחנו חוטאים בתפיסה הזו, כי בסוף ילד הוא ילד הוא ילד, והשאלה עד כמה אנחנו גורמים להם לרוץ קדימה.
<הילי חורב קסוטו: בוודאי שהוא ילד.
<הילי חורב קסוטו: אני רק חושבת שאנחנו חייבים לטפל בצד של החינוך בדברים - - -
יפעת שאשא ביטון: אין שאלה.
<הילי חורב קסוטו: ואני חושבת שזה MUST.
עליזה לביא: את חושבת שצריך להכליל את זה כנושא חובה בבית הספר?
<הילי חורב קסוטו: חד משמעית ואני אגיד, ואני לא גם לא מתנערת מזה.
<הילי חורב קסוטו: אני יכולה להגיד לכם שיש לנו מהדורת חדשות בערוץ הילדים, אנחנו הכנסנו פינה שהיא גם תחזור עוד פעם בספטמבר, של חינוך לצפייה נכונה.
<הילי חורב קסוטו: אנחנו נוגעים בזה באמת, איפה שאפשר אנחנו עושים גם בסדרות הדרמה שלנו, שלפעמים חלק אומרים איזה תוכן כזה או אחר, אנחנו מאד מנצלים את הפלטפורמה הזאת כדי לחנך בה וכדי להתעסק בצפייה נכונה וכו', אבל אני באמת חושבת שאתם חייבים להכניס את זה לתוך הדיון, כי אחרת אנחנו - - -
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, אז אני רק רוצה לעשות פה סדר בדיון.
יפעת שאשא ביטון: ראשית, אני מסכימה איתך, אני הראשונה להסכים איתך שיש פה עניין של חינוך שצריך לגעת בו ושזה צריך להיכנס לתוך מערכת החינוך וגם לפלטפורמות אחרות.
יפעת שאשא ביטון: היא קראה לזה אוריינות בצריכת מדיה, אוריינות תקשורת – אני הראשונה להסכים עם זה וזה שם.
יפעת שאשא ביטון: הנושא של אחריות הורית – אין שאלה בכלל.
יפעת שאשא ביטון: ברור שגם על זה אנחנו צריכים לשים את היד וכמובן לכוון לשם.
יפעת שאשא ביטון: אבל אני עדיין אומרת, יש לנו גם אחריות, כמי שמשדרים מבחינת התכנים שאנחנו בוחרים להקרין לילדים ואני שואלת אותך באמת שאלה בתום – לפי מה נקבעים התכנים, ואגב, הבת שלי היא בת 9 והיא לא מהצעירים צעירים, היא אולי מהבוגרים ואני לא מתה על זה שהיא רואה שמש ונכון, אני נהנית כשהיא רואה, אבל אני שואלת דווקא על הילדים האלה בגילאי 9-10-11-12 – האם התכנים של תכנית כזו מתאימים להם והם ילדים שנמצאים ערים היום ואנחנו לא מנותקים.
יפעת שאשא ביטון: בגלל שאני לא מנותקת וילד בן 9 היום לא עולה לישון בשעה שמונה בערב והוא פותח ערוץ הילדים כי יש לו לגיטימציה לראות ערוץ הילדים, כי זה ערוץ הילדים, וכשאנחנו מביאים בפניו תכניות שכאלה, אז כאילו אנחנו נותנים לגיטימציה לתכניות שבעצם הוא צופה בהן – אני מתארת לך ככה את השרשרת.
יפעת שאשא ביטון: אז דווקא מהמקום המאד לא מנותק, שמכיר את המציאות החדשה, אני שואלת כיצד נבחרים התכנים של תכניות הילדים.
יפעת שאשא ביטון: איך אתם בוחרים בעצם איזו תכנית לכלול בתוך הערוץ או לא לכלול בתוך הערוץ?
<הילי חורב קסוטו: אז אני אגיד ככה: קודם כל לוח השידורים שלנו, אני מנהלת את ערוץ הילדים ואת ערוץ לוגי, אז אני מדברת על שניהם.
יפעת שאשא ביטון: ואגב, זה לא בא ממקום של ביקורת, זה בא ממקום שאנחנו רוצים לשאול אתכם את השאלות.
יפעת שאשא ביטון: אל תרגישו מותקפים.
<הילי חורב קסוטו: לא, לא, לגמרי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נכנסים לשיח שמנסה לברר את הסוגיה הזאת כדי לראות איך אנחנו מתקדמים.
<הילי חורב קסוטו: אני אתייחס לערוץ הילדים, כי אני מבינה שזה יותר מעניין כרגע.
יפעת שאשא ביטון: כן, אחר כך נעבור לערוצים האחרים.
<הילי חורב קסוטו: אז לוח המשדרים שלנו בנוי בעצם מתכני רכש, שאותם אנחנו רוכשים מרחבי העולם, ושם אנחנו מנסים לבחור את מיטב התכנים ולהביא אותם לילדי ישראל; ומתכני מקור, שמופקים כאן בארץ.
<הילי חורב קסוטו: תכני המקור שלנו עוברים תהליך מאד מאד ארוך ומסודר, שמעורבים בו הרבה אנשי מקצוע שגם יודעים לעשות טלוויזיה, גם – כפי שמיכל אמרה – פסיכולוג ילדים - - -
יפעת שאשא ביטון: שממש יושבים וצופים?
<הילי חורב קסוטו: שמפתחים את הסדרה, שקוראים את כל התסריטים, שעוברים אחרי זה על הפרקים.
<הילי חורב קסוטו: יש תהליך מאד ברור, יש תכניות שבהן אנחנו גם נעזרים במומחים בתחומים שונים, ביועצים של משרד החינוך.
<הילי חורב קסוטו: אנחנו באמת עובדים מאד מגוון ורחב כדי להביא בסוף לטלוויזיה את המוצר האיכותי ביותר והטוב ביותר.
<הילי חורב קסוטו: לצד זה יש תכניות, כמו שאת מדברת על למשל שמש, שזו תכנית שבאמת לא הופקה בערוץ הילדים.
<הילי חורב קסוטו: היא נרכשה בערוץ הילדים לפני קרוב ל-10 שנים.
<הילי חורב קסוטו: כלומר, היסטורית היא נמצאת בערוץ הילדים והיא נרכשה לשם מכיוון שמי שניהלו אז את ערוץ הילדים הבינו שיש קהל מאד גדול של ילדים שצורך את התכנית ומחפש אותה ולכן הם הביאו אותה לערוץ.
<הילי חורב קסוטו: ההחלטה הייתה לשים אותה בשעות הערב היותר מאוחרות.
<הילי חורב קסוטו: היא לא תשודר אף פעם בשעה חמש אחר הצהריים, אבל כן יש מחשבה שבשעה שמונה וחצי בערב ילדים ונוער יותר ירצו לראות אותה.
<הילי חורב קסוטו: ותני לי לספר לכם, הם יגיעו לראות אותה גם אם היא לא תהיה בערוץ הילדים.
<הילי חורב קסוטו: זאת אומרת שוב, אני חוזרת על הנקודה הזאת, כי - - -
יפעת שאשא ביטון: את הנקודה הזאת כבר הבנו.
<הילי חורב קסוטו: כן, אבל היא נורא חשובה, מכיוון שכל ערוצי הילדים בעצם מוגבלים במה שהם יכולים לחסום את הילדים והנוער היום, כשהכל מאד מאד נגיש להם ויש תכנים שלפעמים גם אנחנו וגם ניקולודיון או דיסני יחליטו לא להביא אותם לארץ, ותאמינו לי הם יצפו בהם.
<הילי חורב קסוטו: הם מגיעים לזה.
<הילי חורב קסוטו: הם מגיעים לזה דרך היו-טיוב.
<הילי חורב קסוטו: זה שם.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לצורך הדיון נעשה הפרדה, כי אמרנו שאנחנו נטפל וגם נחשוב אחר כך איך, בכך שהם יכולים להיכנס לאינטרנט או דרך ה-VOD, או דרך ערוצים אחרים, אל מול הלגיטימציה שאנחנו נותנים למה שאנחנו משדרים להם, ובזה אנחנו בעצם אומרים להם: את זה מותר.
יפעת שאשא ביטון: אני בכוונה מחלקת את השיח ככה.
יפעת שאשא ביטון: נמצאות איתנו נציגות של מועצת התלמידים.
יפעת שאשא ביטון: ים, אלמוג, חמוטל, מי רוצה לפתוח?
<אלמוג בן משה: אני אפתח.
<אלמוג בן משה: אני רוצה באמת לחדד את הנקודה.
<יפעת בן חי שגב: אולי תציגי את עצמך, באיזו כיתה את.
<אלמוג בן משה: אני אלמוג בן משה, אני עולה לכיתה י"א, אני מנתניה, אני יושבת ראש הוועדה המשפטית במועצת התלמידים והנוער הארצית ובאמת מתוך ראייה, שכמו שאמרנו כאן הנקודה הזאת עלתה, בני נוער וילדים הם בעלי גישה לטכנולוגיה והם יגיעו לנושאים האלה בכל דרך ובכל מצב.
<אלמוג בן משה: אז אם אנחנו עושים פוקוס על ערוצי הילדים, על המקומות ועל הדברים שבני הנוער והילדים באמת צופים בהם, בסופו של דבר אם אנחנו נמנע, אם אנחנו נגיד "לא" – זה לא יוביל לשום מקום, כי זה באמת חסר טעם.
<אלמוג בן משה: מה שכן, כמו שבאמת העלו כאן, צריך איזה שהוא תהליך חינוכי לחשיבה ביקורתית.
<אלמוג בן משה: להבין שבאמת, כמו שעכשיו ציינת, בעצם מה שאנחנו רואים בטלוויזיה זה לא בהכרח הופך את זה ללגיטימי.
<אלמוג בן משה: זה שאנחנו רואים בתכנית ריאליטי מסוימת או בתכנית ילדים מסוימת כל תוכן פוגעני – אם זו אלימות, אם זה מה שקשור למיניות, אם זה משהו שקשור לסמים, זה לא הופך את זה בהכרח ללגיטימי וזאת איזו שהיא חשיבה שמאד מאד חשוב לפתח.
<אלמוג בן משה: דבר נוסף זה בעצם כמו שאנחנו עכשיו מדברים, כל עניין התעשייה.
<אלמוג בן משה: מה שמשודר בסופו של דבר, מה שמוצג בטלוויזיה – זה משהו שבסופו של דבר החברה רואה כלגיטימי, וברגע שאנחנו נותנים לזה איזו שהיא לגיטימציה כשזה מוצג בטלוויזיה ונמצא בסלון של כל אחד ואחת מאיתנו, אז אני הופך את זה לגיטימי גם בחברה.
<אלמוג בן משה: אז זה משהו שמאד מאד חשוב לשים עליו את הדגש.
<אלמוג בן משה: גם אם אמנם אפשר להגיע אליו באמצעות הטלפון או באמצעות האינטרנט או באמצעות כל דבר אחר, מאד מאד חשוב להבין שברגע שזה נמצא בסלון, בטלוויזיה, אז זה פשוט הופך ללגיטימי, זה הופך להיות בסדר גמור.
<אלמוג בן משה: כשנגיע לדיון שקשור יותר לאינטרנט אגיד משהו נוסף.
<אלמוג בן משה: חמוטל, את רוצה להוסיף?
<חמוטל רוזן: אני רק רוצה לחדד נקודה חשובה.
<חמוטל רוזן: שמי חמוטל רוזן, אני דוברת מועצת התלמידים והנוער הארצית, נעים להכיר.
<חמוטל רוזן: אני בכיתה י"ב.
<חמוטל רוזן: אני מבני ברק והאמת שאני באה מבית דתי, אז אני גם אקשר את זה.
<חמוטל רוזן: גם המשפחה שלי כמשפחה דתית וגם אני כבת נוער כרגע לא דתית, צורכים תוכן שהוא לא בהכרח תוכן שמיועד לילדים.
<חמוטל רוזן: אני יכולה להגיד שגם כשהיה על תכנית הריאליטי בסלון סימון גיל 14 והייתי מתחת לגיל 14 – אז צפיתי בתכנית הזאת, וזה משהו שממש חשוב לי להדגיש.
<חמוטל רוזן: מבחינתי – כרגע, אם תכנית ריאליטי, גם אם היא מסומנת כלא לקהל היעד של ילדים ונוער, אם משדרים בה תכנים פוגעניים מכל סוג ואם היא נמצאת בסלון שלי ובסלון של כל ילד במדינת ישראל, היא באמת נותנת לו את ההוכחה לכך שזה לגיטימי, שזה בסדר.
<חמוטל רוזן: הוא אולי לא יתנהג ככה, אבל זה יהיה לו פה, איפה שהוא במוח, הוא יידע שהדברים האלה קיימים, ואני באמת חושבת שאנחנו צריכים, אולי זה בשלב קצת יותר מאוחר, אבל לראות איך אנחנו גורמים לילדים ולנוער לסנן ובעצם כן לצרוך את התכנים האלה, כי אנחנו לא יכולים למנוע מהם את זה, בדיוק כמו שאנחנו לא יכולים למנוע מילדים בני 16 לשתות אלכוהול, אבל לדעת לסנן, לדעת להתמודד עם מה שהם רואים ולקבל את הדברים הטובים.
<אלמוג בן משה: בדיוק כמו שהיום הגישה הרווחת בנושא של שתיית אלכוהול וכל מה שקשור בנושא הזה לבני נוער, לא אומרים "לא".
<אלמוג בן משה: לא אומרים "זה אסור", "אסור" זה דבר מאד מאד רחוק, דבר שהוא לא קורה, כי זאת הכחשה.
<אלמוג בן משה: ברגע שאנחנו באמת אומרים אוקיי, זה דבר שהוא קיים, זה דבר שהוא קורה, בואו נחשוב איך אנחנו הופכים את זה לצריכה נכונה, איך אנחנו לוקחים את זה לדבר שקורה באופן נכון ולא בעצם הופך למשהו שהוא פוגעני ובאמת הופך דברים שאין להם לגיטימציה למשהו שהם כן לגיטימיים.
יפעת שאשא ביטון: תענוג לשמוע אתכן, אני מוכרחה לומר את זה.
<יפעת זץ: אפשר להתייחס?
<יפעת זץ: אני מייצגת את משרד החינוך ואמנם לא נרשמתי.
יפעת שאשא ביטון: זהו, אז רציתי להגיד.
יפעת שאשא ביטון: מהתלמידות הכי טבעי לעבור למשרד החינוך, אז בבקשה.
<יפעת זץ: אז דובר פה הרבה על חינוך ונאמר שמשרד החינוך נמצא באיזו שהיא אזלת יד מול התופעה.
<יפעת בן חי שגב: סליחה, משרד החינוך ממש לא נמצא באוזלת יד.
<יפעת בן חי שגב: המשנה למנכ"לית משרד החינוך היא במקרה גם חברה במועצה לכבלים ולוויין.
יפעת שאשא ביטון: יפעת את יפעת את יפעת, אנחנו בזכות דיבור של יפעת אחת עכשיו, אז אנחנו ניתן לה ואחר כך אתן אפשרות להתייחס, אין שום בעיה, אבל בואי נאפשר לה לומר את הדברים.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, יפעת.
<יפעת זץ: באופן ישיר באמת לדברים היפים שנאמרו כאן, חשוב לי להגיד שהקו שמנחה את משרד החינוך עובד על שני צירים.
<יפעת זץ: מצד אחד אנחנו רוצים ללמד את בני הנוער לנצל את הפוטנציאל שהמדיה מציעה, בין אם זה טלוויזיה, בין אם זה הרשת, רשתות חברתיות וכו'.
<יפעת זץ: כולנו שם, אנחנו יודעים שיש למדיה הזאת הרבה מה לתת, בין אם זה בנושא של לימודים, עבודה, פנאי, שמירה על קשר עם חברים וכו'.
<יפעת זץ: מהצד השני, אנחנו רוצים גם להתנות נורמות התנהגות, למנוע התנהגויות שהן פוגעניות וגם למנוע התנהגויות סיכוניות.
<יפעת זץ: זה שיח שמתקיים עם התלמידים לאורך כל השנה, כחלק ממרחבי חיים שונים.
<יפעת זץ: זאת אומרת אנחנו מדברים על הנושאים האלה, גם על אינטראקציות ודינאמיקות חברתיות שמתרחשות פנים מול פנים וגם במרחבי האינטרנט.
<יפעת זץ: יש לנו שיעורי כישורי חיים שמועברים לתלמידים וזה שיח שמתנהל באופן רציף לאורך כל השנה עם מספר צמתים - בפתיחת שנה, יש את השבוע הלאומי לגלישה בטוחה, שגם שם אנחנו מתנהלים ויש את היציאה לחופשת הקיץ.
<יפעת זץ: עכשיו, כשאני אומרת אנחנו מתנהלים מול התלמידים, זה כמובן כולל גם הכשרה של צוותי החינוך.
<יפעת זץ: אנחנו עובדים במקביל גם עם ההורים, נותנים להם גם מידע, גם ידע, הרצאות בנושא, סדנאות שהם משתתפים בהם, וכמובן עבודה עם התלמידים, כי בעצם כולנו שם.
<יפעת זץ: נאמר שזה נמצא בסלון של כולנו, נחשפים לתכנים, המטרה שלנו זה באמת לצייד אותם בכישורים ובמיומנויות.
<יפעת זץ: זאת אומרת אם אני רוצה לדבר עם תלמידים על הנושא של קבלת החלטות מושכלת, אני אדבר איתם גם בנושא של טלוויזיה ומדיה ורשתות חברתיות וגם על קבלת החלטות בנושאים שהם פנים אל פנים.
<יפעת זץ: בנושא של חברות, בנושא של ויסות רגשי.
<יפעת זץ: כל הנושאים האלה שנמצאים בכל המרחבים מקבלים גם תוקף בנושא של האוריינות הדיגיטלית והגלישה באינטרנט באופן כללי וברשתות החברתיות.
<יפעת זץ: בעצם אנחנו מדברים על אותם עקרונות מקצועיים, ערכיים, מוסריים שאנחנו רוצים לתת לילדים בכל המדיות, באמת בכדי להפעיל איזה שהוא שיקול דעת, לעצור ל-30 שניות, לחשוב מה מתאים לי, מה לא מתאים לי, אם נחשפתי לאיזה שהוא תוכן שהוא פוגעני האם אני עושה עם זה משהו, האם אני שומר את זה לעצמי, אני משתף מבוגר, משתף במה שקרה לי וממשיך הלאה.
יפעת שאשא ביטון: על איזה גילאים אנחנו מדברים?
<יפעת זץ: כיתות א' עד י"ב, גם בגילאי טרום בית הספר, כמובן בהתאמה לגילאים.
יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לומר ביושר שבבית הספר אכן אני יודעת שמתנהל שיח בנושא, בעיקר בנושא של אינטרנט בטוח.
יפעת שאשא ביטון: השאלה היא עד כמה באמת יש אפשרות לבחון את זה שזה שיח רציף, זאת אומרת שזה לא משהו שהוא ארעי ושזה שיח ממוקד.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שיודעים לבוא ולמקד את הילדים בנושא של תכניות טלוויזיה, כי את העילית באמת את הסוגיות שנובעות מתוך צפייה בתכנים כאלה ואחרים.