GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<עופר רימון: אנחנו מדברים על שיפור ביכולת ההוראה והלמידה באמצעות הטכנולוגיה, מדברים על ויזואליזציה, על אינטראקטיביות, מדברים על חומרי למידה עדכניים.
<עופר רימון: אתה לא רוצה היום להשתמש בחומרי למידה כשהדוגמה האחרונה היא מלפני 10 שנים.
<עופר רימון: אנחנו רוצים את המיומנויות הנדרשות לתפקוד בחברה מודרנית, אנחנו רוצים לתת מענה יותר טוב בכיתה הטרוגנית, אנחנו רוצים לשפר את היכולת של המורה לקבל תמונת מצב טובה יותר על תהליך הלמידה, אנחנו רוצים לשנות את תפקיד המורה ממעביר חומר למישהו שמלמד איך ללמוד, אנחנו רוצים לשנות את התפיסה משינון לחקר, אנחנו רוצים לפרוץ את הגבולות של הזמן והמרחב בלמידה, אנחנו רוצים להקטין את משקל התיק מהתלמידים, אנחנו רוצים לפעול למען איכות סביבה, פחות הדפסה של חומרים ופסולת מסביבנו, אנחנו רוצים להפוך את בית הספר לארגון מתוקשב ולא למקום שילדים יישבו שם והלמידה תהיה לא רלוונטית, העולם מסביבם יתקדם והם יחיו בעולם של פעם.
<עופר רימון: אנחנו רוצים לתת מענה לתלמידים עם מוגבלויות.
<עופר רימון: אז קודם כל זה הרציונל למה אנחנו עושים את הדברים האלה.
<עופר רימון: היום מערכות חינוך מובילות בעולם, ואנחנו יכולים להביא דוגמאות, מקדמות את העניין של תקשוב וגישת מחשוב ענן, שזה לעבור לכל החומרים בענן והכול באמצעות אינטרנט.
<עופר רימון: מערכות חינוך מתקדמות עוברות לעולם של bring your own device, עולם ה - - - כל הקורסים און ליין שקיימים ברשת, מלמדים כבר לימודי קוד בבתי ספר יסודיים, מדברים על mobile learning.
<עופר רימון: אני אומר בשורה התחתונה, העגלה נוסעת, אי אפשר לעצור אותה, אתה קפצת ממנה היום עברו שנתיים, לא, עברו חודשיים, לא, עברו שעתיים ואתה כבר נשארת מאחור.
<עופר רימון: אנחנו לא מוכנים שמערכת החינוך הישראלית תישאר מאחור.
<עופר רימון: אנחנו מובילים תפיסת מחשוב שהיא תפיסה בגישת מחשוב ענן.
<עופר רימון: אם אתם תיכנסו לענן החינוכי במשרד החינוך אתם תראו את כל החומרים וכאן אתם יכולים לראות שאנחנו נותנים למורים לגבי תוכן דיגיטלי, לגבי ספרים דיגיטליים, לגבי גלישה בטוחה ברשת.
<עופר רימון: יש כאן מוקד שעומד מול המורים מרחוק, שנותן להם את כל ההנחיות שהם צריכים - - -
יוסי יונה: אתה לא מתייחס לשאלה ש - - -
יפעת שאשא ביטון: שנייה, תן לו להציג, אנחנו נפתח לשאלות.
יוסי יונה: כי הדיון הוא קרינה, כן קרינה או לא, בריאות כן או לא.
יוסי יונה: החזון - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אבל זה חשוב, גם הפדגוגיה, אנחנו רוצים ליישם בסופו של דבר פדגוגיה ואנחנו רוצים לראות איך אנחנו עושים אותה.
<עופר רימון: יוסי, זה לא החזון, זה איך אנחנו עובדים, איזה הנחיות אנחנו נותנים לבתי הספר.
<עופר רימון: במרכז הלמידה שלנו אנחנו עוברים לספרים דיגיטליים.
<עופר רימון: אם תרצי, ואני לא רוצה לעצור את המצגת, אני אתן דוגמה קצרה לספר דיגיטלי.
יפעת שאשא ביטון: לא, אין צורך, אני גם מכירה את זה באופן אישי.
<עופר רימון: המטרה שלנו, לאפשר לכל בית ספר שמעוניין לשלב טכנולוגיה לעשות את זה בצורה מאוזנת, זהירה ושקולה.
<עופר רימון: אנחנו נותנים תמיכה לבתי הספר, אנחנו נותנים תמיכה פדגוגית מרחוק, תמיכה פדגוגית מקרוב, הנחיות למורים.
<עופר רימון: אנחנו מאתרים ומכשירים רכז תקשוב בבתי ספר, אנחנו נותנים תמיכה טכנית, מספקים תוכן דיגיטלי מגוון ועשיר, אנחנו מנגישים ספרים דיגיטליים בחינם, מממנים אינטרנט בפס רחב, עוברים לסיסמה אחידה בבתי ספר, יש לנו אקדמיה ברשת להרצאות שאנחנו מעבירים לבתי ספר מתוקשבים, אנחנו משלבים כבר היום - - - בלמידה, תוכניות ללימוד קוד, תכניות לאינטרנט בטוח.
<עופר רימון: קצת על הקרינה.
<עופר רימון: זה לשאלתך, יוסי.
<עופר רימון: אנחנו הוצאנו חוזר מנכ"ל.
<עופר רימון: חוזר המנכ"ל שלנו אומר שצריך להעדיף התקנה של רשת חוטית, אבל אנחנו מאפשרים רשת אלחוטית.
<עופר רימון: הקמנו ועדה, יושב שם משרד הבריאות, המשרד להגנת הסביבה, פרופ' סיגל סדצקי, שהיא מומחית לבריאות הציבור.
<עופר רימון: הוועדה הזו מכילה את כל המומחים ואני גם מזמין אתכם להצטרף לוועדה.
<עופר רימון: בוועדה אנחנו שומעים את עמדת המומחים ומגבשים את ההנחיות שלנו לפי התייעצות עם כל המומחים ממשרד הבריאות והמשרד להגנת הסביבה.
יוסי יונה: האם זה נכון שהמשרד להגנת הסביבה אמר שהוא לא מוכן לתת - - -
יפעת שאשא ביטון: רגע, יש לי את הנתונים של המשרד להגנת הסביבה, בוא נעשה את זה מסודר.
<עופר רימון: המשרד להגנת הסביבה יושב אצלנו בוועדה, המומחים שלו יושבים וגם של משרד הבריאות.
<עופר רימון: בוא לפחות על העובדות לא נתווכח.
<עופר רימון: הוצאנו חוזר מנכ"ל, יש לכם כאן את התקציר שלו.
<עופר רימון: מה שאני אומר עוד בתקציר של התקציר, במקרים רבים בהם יש צורך בעמדת מורה נייחת בלבד בכיתה או במעבדות ייעודיות, אין לנו בעיה עם רשת חוטית, הבעיה שלנו היא כשאנחנו משלבים אמצעי קצה ואז אנחנו צריכים את רשת ה-wi-fi.
<עופר רימון: מה שאנחנו עשינו, עשינו בדיקה בבתי ספר ובדקנו איזה בתי ספר משתמשים באינטרנט אלחוטי.
<עופר רימון: בדקנו בית ספר בית ספר וכל בתי הספר שמשתמשים באינטרנט אלחוטי אחרי סקר טלפוני עברנו לבקרה פיזית של יישום חוזר מנכ"ל ויש לך כאן את התוצאות.
<עופר רימון: לקחנו את התקן הכי מחמיר, החמרנו אותו פי ארבעה ובתוך 2,000 בדיקות פיזיות שעשינו של קרינה, ששלחנו מומחים ומימנו את זה, זה עלה לנו הרבה מאוד כסף, אפס חריגות קרינה.
יפעת שאשא ביטון: זה לא הנתונים ש - - -
<קריאה: שקר, שקר.
<עופר רימון: לא יעזור לכם - - -
יפעת שאשא ביטון: חברים, אני מבקשת.
<עופר רימון: אנחנו נותנים כאן את התוצאות של בדיקת הקרינה כתוצאה משימוש ברשתות אלחוטיות.
<עופר רימון: אנחנו בדקנו גם - - -
<קריאה: אבל המומחים - - - לא רלוונטי.
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת, בלי קריאות ביניים.
<עופר רימון: על זה הדיון, למיטב הבנתי.
<עופר רימון: לא רק שעשו את הבדיקה הזאת, יוסי, 2,000 בדיקות קרינה, אפס חריגות.
<עופר רימון: התקן שקבע המשרד להגנת הסביבה.
יפעת שאשא ביטון: חברים, אני מבקשת, יש לי את הנתונים, אני אציג אותם, תנו לי לנהל את זה בצורה מסודרת.
<קריאה: כדי לשנות את התקן של המשרד להגנת הסביבה משרד החינוך הוא לא הכתובת.
<קריאה: יש רגולטור לנושא הקרינה, הוא רוצה לשנות את התקן?
<קריאה: יבדוק חזרה לפי תקן חדש שהוא יעשה.
<קריאה: אל תתבלבלו, אנחנו לא קובעים את נושא הקרינה בארץ, אני לא משרד הבריאות, אני עובד לפי הנחיות משרד הבריאות ומשרד ה - - -
יפעת שאשא ביטון: עופר, אני אציג מיד את הנתונים שיש לנו פה מהמשרד להגנת הסביבה.
<עופר רימון: דקה, אל תציגי לי את הנתונים של החריגות בחשמל, הדיון כאן הוא על קרינה שנובעת מרשתות אלחוטיות.
<קריאה: הוא עוד מעט הוא יגיד מה להציג גם.
<עופר רימון: הרי בסופו של דבר מה שקרה, אנחנו לא שיחקנו אותה ראש קטן.
<עופר רימון: כשאנחנו הלכנו לבדוק את הנושא של ה-wi-fi בדקנו גם את החשמל, ארונות חשמל והדברים האלה.
<עופר רימון: עיקר הבעיות מגיעות מארונות החשמל ואז אנחנו לא החבאנו את זה, העברנו את זה לרשויות, העברנו את זה למשרד להגנת הסביבה, פרסמנו את זה באינטרנט ואנחנו בודקים שהרשויות מתקנות את הליקויים בחשמל.
<קריאה: סליחה על ההפרעה, מנהל בית ספר לא יכול לפתוח בית ספר בלי שיש לו אישור בטיחות גם לדברים האלה.
<עופר רימון: נכון מאוד, תודה רבה על העזרה.
יפעת שאשא ביטון: בכל זאת יש כאלה.
<עופר רימון: אנחנו לא גמרנו את הבדיקה של הקרינה.
<עופר רימון: אנחנו בדקנו שמיישמים את חוזר המנכ"ל שלנו.
<עופר רימון: אמרתי, בחוזר מנכ"ל, לא משנה אם אני לא עובר את סף הקרינה, אם אני מורה מלמד בכיתה ואין סיבה שאני אשתמש ברשת אלחוטית יש עקרון זהירות מונעת, אני רוצה לוודא שאתה לא משתמש סתם ברשת אלחוטית שלא לצורך.
יפעת שאשא ביטון: יש מישהו שאוכף את זה?
יפעת שאשא ביטון: נכון, אני ראיתי את הסעיף הזה ב - - -
<עופר רימון: אז הנה הנתונים.
<עופר רימון: מתוך 2,000 בתי ספר, ואנחנו נגמור תוך שנה בדיקה בכל ה-4,000, יש 27% שלא רק שאין חריגת קרינה, ממלאים את כל ההנחיות בצורה מלאה.
<עופר רימון: יש לנו - - -
יפעת שאשא ביטון: על פי מה?
יפעת שאשא ביטון: על פי עדות שלהם או על פי בדיקה שלכם?
<עופר רימון: לא, בדיקה פיזית.
<עופר רימון: מי מיישם ככה חוזר מנכ"ל?
<עופר רימון: יותר מזה, 34% ממלאים את ההנחיות באופן חלקי, אין חריגת קרינה, אבל הם לא ממלאים באופן חלקי, מה זאת אומרת?
<עופר רימון: אין תכנית לימודים בנושא קרינה בבית ספר, אין מערכת נתבים אלחוטית מנוהלת וכו'.
<עופר רימון: ויש לנו 39% בתי ספר אדומים, שלמשל מותקן נתב ליותר מ-25 תלמידים, שזה נוגד את החוזר שלנו.
<עופר רימון: מה שאנחנו עושים, אנחנו חוזרים לבתי הספר, אחרי שראינו את החריגות האלה, ובודקים שהם ממלאים את ההנחיות שלנו.
<עופר רימון: אפשר להגיד גם מילה טובה שעושים פה עבודה, לא עולה כסף.
<עופר רימון: הפסיקה של בג"צ.
<עופר רימון: הגענו לבג"צ, בג"צ פסק, 'בנוגע לחוזר מנכ"ל משרד החינוך בית המשפט דחה את טענות העותרים וקבע שמדובר במדיניות סבירה שמגלמת איזון ראוי במגוון שיקולים רלוונטיים וכי לא נמצאה עילה להתערבות בה.
<עופר רימון: בפסק הדין עמד בית המשפט על התהליך המנהלי הסדור והמקיף שנעשה על ידי משרד החינוך בשיתוף המשרדים המומחים הרלוונטיים'.
<עופר רימון: זה לא אני כותב, זה מתוך הפסק של בג"צ.
<עופר רימון: 'נקבע כי החוזר שמשקף את מדיניות המשרד מהווה החלטה מנהלית מקצועית הנשענת על שיקולים מקצועיים מובהקים.
<עופר רימון: בנוסף לעניין טענת העותרים', לא משנה, 'בית המשפט הדגיש כי על משרד החינוך להמשיך ליישם את חוזר מנכ"ל כפי שהתחייב' - - -
יפעת שאשא ביטון: נכון, כי בחוזר אתם מבקשים שימוש במערכת קווית.
יפעת שאשא ביטון: החוזר פה.
יפעת שאשא ביטון: עופר, זה הסיפור.
<עופר רימון: לא, זה לא הסיפור.
<קריאה: זה הסיפור.
<עופר רימון: אל תגידו לנו מה אנחנו מבקשים בחוזר שלנו.
<קריאה: זה כתוב.
יפעת שאשא ביטון: אתה רוצה שאני אקריא?
<קריאה: כתוב יש העדפה ובמקרה שיש אמצעי קצה ל - - -
<קריאה: זה כתוב, ושלא כולם ישדרו ביחד.
<קריאה: תדייק.
<קריאה: זה הנחיה של המשרד להגנת הסביבה.
יפעת שאשא ביטון: אני אקריא את הנוסח המדויק.
יפעת שאשא ביטון: שנייה, זה גם לא סותר את הדברים האלה, אנחנו נעשה סדר בכול.
<עופר רימון: אני רק רוצה להגיד שאנחנו לא מזלזלים באף אחד שבא ואומר 'חבר'ה, זה מסוכן'.
<עופר רימון: נכון.
<עופר רימון: אנחנו רוצים למצוא את דרך המלך, היא לא שחור, היא לא לבן, היא הדרך המאוזנת, היא צריכה להיעשות תוך התייעצות ותוך חשיבה משותפת.
<עופר רימון: כשבא אליי מומחה ואומר לי שיש בעיה עם זמן מסך, אני אומר בואו נחשוב מה אנחנו יכולים לעשות, אם אנחנו יכולים ללכת בגישה מאוזנת.
יפעת שאשא ביטון: נכון, זה השיח.
<עופר רימון: איך אני יכול להכניס תכנית חינוכית בעניין הזה.
<עופר רימון: אנחנו אמרנו שהגבלנו זמן מסך, הגבלנו בכיתות א', ב', ג' שעות, הגבלנו בכיתות ד' עד ו' את זמן המסך עד 50% במקסימום.
<עופר רימון: אולי ההנחיות שלנו הן לא המושלמות, אבל אנחנו פתוחים.
<עופר רימון: הוועדה שהקמנו עכשיו, יחד עם פרופ' סיגל סדצקי, שהיא מומחית לבריאות הציבור, ביקשנו לבחון את הנושא של בעיות ראייה ולהוציא הנחיות בנושא הזה, ביקשנו לבחון את הנושא של בעיות אורתופדיות ולהוציא הנחיות בעניין הזה.
<עופר רימון: ארגונומיה, בעיות התמכרויות, שימוש מוגזם.
<עופר רימון: יוסי, גם ההערות שלך לגבי הנושא של עלות תשלומי הורים, שכל כך הטריד את ההורים בהוד השרון לגבי היכולת שלנו לייצר חוסר צדק כלכלי.
<עופר רימון: אנחנו נמצאים באבו בסמה, אנחנו נמצאים בפריפריות, ואנחנו מאוד מודאגים מהעניין הזה.
<עופר רימון: אנחנו מוציאים הנחיות כדי לאזן ואנחנו בודקים מה קורה בבתי הספר ואנחנו כל הזמן מנסים למצוא את דרך המלך כי אנחנו אומרים דבר אחד, הטכנולוגיה מתקדמת בלי לשאול אותנו.
<עופר רימון: אם אנחנו במערכת החינוך נעצור אותה בסופו של דבר לאלפיון העליון הטכנולוגיה תגיע, אבל מי שייפגע מזה זה בתי הספר בפריפריה.
<עופר רימון: אנחנו מוכנים לשבת איתך, יוסי, ולשבת איתך ועם כל מי שרוצה ולחשוב איך אנחנו עושים את זה בצורה מאוזנת.
<עופר רימון: אני רוצה להגיד רק מילה אחת בסיכום דבריי.
<עופר רימון: אנחנו נמצאים לפני דיוני תקציב מאוד משמעותיים.
<עופר רימון: משרד האוצר רק צריך לשמוע דבר אחד, שאין הסכמה לגבי החשיבות של הטכנולוגיה וכל התקציבים של החינוך הטכנולוגי - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל זה לא השיח, עופר.
<עופר רימון: וזה יקרה.
<עופר רימון: ואם אנחנו מקבלים פסיקה של בג"צ שאומרת לנו לעצור תכניות, הראשונים שייפגעו זה הפריפריה, למבוססים הטכנולוגיה תגיע.
<קריאה: אל תפחיד אותנו.
<עופר רימון: וזה חשש מאוד גדול שלנו, מאווירה שנוצרת כאן.
<עופר רימון: נמצאים כאן גם האנשים שמבינים את החשיבות של הטכנולוגיה ואני מקווה שבדיון הזה, בניגוד לדיונים קודמים, יתנו גם לכאלה שהם בעד, לא רק לכאלה שהם נגד, להשמיע את קולם.
<עופר רימון: תודה רבה.
<קריאה: לפחות הפריפריה תישאר בריאה.
יפעת שאשא ביטון: כמו שאמרתי, תינתן הבמה לכולם וחשוב שאנחנו נשמע את כל הקולות שנמצאים כאן.
יפעת שאשא ביטון: אני רק מוכרחה לומר, אני מפרידה רגע את הסוגיה הכלכלית והחברתית שהיא סוגיה בפני עצמה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על הנושא של הקרינה שהוא הנושא שעומד היום לסדר היום.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו אמרנו ואני אגיד את זה בכל הזדמנות שתהיה, אנחנו לא עוצרים את הטכנולוגיה, אנחנו נשתמש בה בצורה נכונה וצריך למצוא באמת את האיזונים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו הולכים להרבה מקומות שלמרות שהקדמה הביאה אותנו לשפע, גם מבחינת איכות הסביבה אנחנו קצת חוזרים אחורה בזמן כדי להציל את העולם הזה, אז אנחנו צריכים גם לראות איך אנחנו מצילים את הילדים שלנו, לא בהכרח לחזור אחורה, אבל באמת בצורה שהיא נכונה.
יפעת שאשא ביטון: אני מוכרחה לציין שזה נכון שהקרינה בבתי ספר, אני מקריאה פשוט ממסמך של איכות הסביבה, גם באחד הפרוטוקולים שהיו במשרד אתם ביקשתם שהמשרד לאיכות הסביבה יוציא הנחיות ויגיד בצורה ברורה, אז באמת ממצאי הבדיקות מראים שמתוך 135 מדידות במוסדות חינוך ב-58 בתי ספר נמצאה חשיפה חריגה לקרינה.
יפעת שאשא ביטון: חשוב לציין שגם החשיפה - - -
<עופר רימון: איזה קרינה?
יפעת שאשא ביטון: לקרינה אלקטרומגנטית, כשאני - - -
<קריאה: מה זה משנה עכשיו?
יפעת שאשא ביטון: אני מקריאה את הדברים כלשונם, אין פה מקום לוויכוח ושיח.
יפעת שאשא ביטון: זה המשרד להגנת הסביבה.
<עופר רימון: את לא מפרידה בין קרינה חשמלית ל - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל אתה לא נותן לי לסיים, עופר.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על חריגה ב-58 בתי ספר, כשמצוין פה באופן מאוד מפורש שהקרינה מגיעה מכמה מקורות וזה אומר שאנחנו צריכים להתייחס בדיון הזה גם לכל המקורות.
יפעת שאשא ביטון: זה לא מספיק שאנחנו נתייחס לקרינה ממחשבים, אנחנו צריכים להתייחס לקרינה באופן כולל אם באמת אנחנו רוצים לטפל בסוגיה הזו.
יפעת שאשא ביטון: אז כמו שאמרתם, המקורות הם באמת רשת חלוקת חשמל.
יפעת שאשא ביטון: אגב, אתם קטעתם אותי לפני רגע במשפט, אבל באמת נמצא שהחריגה היא לא בקרינה שהיא חיצונית, אלא בקרינה שהיא פנימית בתוך בתי הספר ולכן הם גם ציינו את הסוגיות הבאות, שזה רשת חלוקת חשמל, שזה תאורה פלורוסנטית ישנה, שזה רשת אינטרנט אלחוטית ומנועים חשמליים.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת שיש כאן מכלול של דברים שאנחנו צריכים להתייחס אליהם ולא הכול נשען ובא לפתחה של הטכנולוגיה או הטאבלטים.
יפעת שאשא ביטון: יצאו פה המלצות, כמובן, גם על הנושא של הבדיקה.
יפעת שאשא ביטון: צריך לראות, עופר, איך אוכפים את זה בתוך בתי הספר, ובין היתר גם שימוש ברשת קווית.
יפעת שאשא ביטון: אז חשוב שהנתונים האלה גם יהיו לפנינו כי בסופו של דבר אנחנו נידרש לתת פתרון לכול.
יפעת שאשא ביטון: לא מספיק שלצורך העניין אנחנו נאזן את השימוש ברשת אלחוטית אבל אנחנו נקבל את הקרינה ממקורות אחרים ולכן השיח צריך להיות מספיק רחב.
יפעת שאשא ביטון: ד"ר תמיר ליאון.
<תמיר ליאון: אני אנתרופולוג יישומי.
<תמיר ליאון: אני חוקר ב-20 השנה האחרונות תרבות, אני אנתרופולוג של צעירים, נוער וילדים בכמה מקומות בעולם.
<תמיר ליאון: יש עוד כמה אנשים כמוני שמסתכלים הרבה שנים על ילדים.
<תמיר ליאון: אני עובד עם הרבה מאוד גופים, אני עצמאי לחלוטין ולא שייך לאף גוף בכלל, חוץ מהמכון שלי.
<תמיר ליאון: הדיון היום, אני רוצה למקם אותו רגע במה קורה פה עכשיו בחדר מבחינה עולמית.
<תמיר ליאון: כשנכנסו המסכים לחיינו קודם כל אני שמח שיש פה אמירה של מסך, זאת אומרת כל הגופים לא מתייחסים יותר לטלוויזיה, מחשב, טאבלט, אלא מסך או לא מסך.
<תמיר ליאון: כשנכנסו המסכים לחיינו בצורה משמעותית המסך כידוע מחולק לשניים, למדיום ולמסר.
<תמיר ליאון: המסר זה התוכן של המסך והמדיום הוא אדם מול מסך, לא משנה מה יש שם.
<תמיר ליאון: בהתחלה המבוגרים בעולם התייחסו בעיקר לתוכן, למסר.
<תמיר ליאון: סכנות האינטרנט, חרם בפייסבוק, שיימינג, כל מה שאנחנו שומעים ויש חקיקה, היום ילדים מכיתה ג', משרד החינוך, שפ"י, מעביר אותם תכניות של חומרים מסוכנים ברשת.
יפעת שאשא ביטון: עדיין נושא בעייתי, גם הוא נידון בוועדה.
יפעת שאשא ביטון: בוא נשים את זה בצד.
<תמיר ליאון: נושא בעייתי, צריך לשבת עליו ולהמשיך ולדבר עליו.
<תמיר ליאון: וזה נושא אחד.
<תמיר ליאון: בשנים האחרונות התחיל להתעורר הדיון על המסך ללא כל קשר לתוכן שיש בו.
<תמיר ליאון: זה החידוש, הנתונים מתחילים להגיע, ואני הסכמתי עם כל מה שאמרת, אני ארחיב בנושא מסוים, רק ב-5 השנים האחרונות הגיעו הנתונים המחקריים כי היה צריך לעבור זמן, אני אדבר על אדם מול מסך.
<תמיר ליאון: כרגע הנוער הישראלי, כמו שאמרו, הוא מספר אחת-שתיים בשעות מסך, מדובר על נוער, 12-18, משהו כמו 9 שעות מסך, לפחות שעתיים יותר מהאמריקאים, זאת אומרת שאף ילד בישראל לא מחכה למחשב של משרד החינוך כדי לחיות בעולם דיגיטלי.
<תמיר ליאון: למעשה הם נמצאים 9 שעות כאלה בלי משרד החינוך בכלל.
<תמיר ליאון: שזה 7 שעות יותר מההמלצות הבריאותיות.
<תמיר ליאון: זה קודם כל, שעות.
<תמיר ליאון: מה הסכנות של המסך?
<תמיר ליאון: אני אדבר על הסכנה המרכזית.
<תמיר ליאון: כשאנחנו מקיימים חברה, הדרך לקיים חברה היא מה שאנחנו קוראים אמפתיה, או 'ואהבת לרעך כמוך'.
<תמיר ליאון: אני מדבר איתך עכשיו ואני יכול לשנייה אחת לראות דברים מנקודת המבט שלך.
<תמיר ליאון: זה בסיס לכל סביבה אנושית.
<תמיר ליאון: כשאנחנו פנים מול פנים, מדברים עכשיו על MRI, ופה יסכימו איתי - - -
יפעת שאשא ביטון: אתה מדבר על ההיבטים החברתיים והם גם נדונו כאן - - -
<תמיר ליאון: זה מאה אחוז, אבל אני רוצה להגיד את זה בשתי דקות ואני אסיים את דבריי, כי זה לא נאמר אף פעם באף דיון.
<תמיר ליאון: ברגע שאין פנים אל פנים אנחנו כבר ב-20%, הטקסט הוא 14%.
<תמיר ליאון: לא משנה כמה הודעות הבת שלי תשלח בווטסאפ, היא עדיין ב-14%.
<תמיר ליאון: וגם אם שולחים הרבה זה לא עובד.
<תמיר ליאון: מה הדברים האלה מביאים?
<תמיר ליאון: לחוסר האמפתיה שכבר היום מדברים עליו בעולם.
<תמיר ליאון: אני מדבר על ארבעה דברים, מאזור שנת 2000 ילדים בישראל התחילו לשתות בצורה משמעותית אלכוהול, מדובר על נתונים מפחידים, 80% מכיתה ח' השתכרו פעם אחת בשנה האחרונה ועוד כל מיני נתונים כאלה.
<תמיר ליאון: אף אחד לא מבין למה, כי שום דבר לא השתנה.
<תמיר ליאון: ישבתי עם ילדים 10 שנים בגנים ציבוריים, אחרי 10 שנים הגעתי למסקנה שילדים התחילו לשתות כדי לדבר.
<תמיר ליאון: הם לא יודעים לדבר.
<תמיר ליאון: הלכנו לתנועת נוער שעשינו לה איזה שהוא ייעוץ, במצב שכל התנועה בכיתה י"א-י"ב, כולם שותים בצורה כזו או אחרת, ומדריך אמר לחבר'ה שלו בקבוצה, ציטוט של שורה אחת, חבר'ה בגיל 17, 'קשה היום להתמודד אחד עם השני, עם המבוכה שיש ביניהם והמוזרות, אז הם שותים', סליחה על המילים, 'וכולם מתיישרים לאיזה טמטום משותף, ליחד של איבוד חושים, כולם נהיים אחים'.
<תמיר ליאון: הם לא מתכנסים כדי לשתות אלא שותים כשהם ביחד כדי להתמודד עם המבוכה.
<תמיר ליאון: הם מצאו קבוצה אחת בתנועה שלא שותה, המדריכה אומרת, 'לא יודעת, נראה לי שטוב להם ביחד, הם אוהבים אחד את השני.
<תמיר ליאון: הם מספיקים לעצמם'.
<תמיר ליאון: כל מקום שראיתי, שהצליחו להיות חברותות אמיתיות, האלכוהול המופרז יורד כי הוא לא עובד.
<תמיר ליאון: כשאתה לוקח את הילדים, ואני עושה את זה, ואתה מוציא את האלכוהול והם יושבים, אף אחד לא מדבר, הם משחקים בטלפון.
<תמיר ליאון: זה האלכוהול.
<תמיר ליאון: שתיים, אלימות.
<תמיר ליאון: קחו עכשיו בית ספר, נתון שהיה.
<תמיר ליאון: אני אתן לילד עכשיו, אומר, סליחה עכשיו כיתה, סליחה, אני יוצא לשירותים.
<תמיר ליאון: הוא יוצא לשירותים חוזר אחרי 10 דקות, לא יודע, מי שהיה פה בשירותים, של הבנים לפחות, הם יושבים ומשחקים בטלפון.
<תמיר ליאון: ילד חזר אחרי 10 דקות לתוך השיעור, אחרי 10 דקות של משחק מחשב שנחשב אלים, אבל רגיל, לא משהו יוצא דופן, העלייה שלו ברמת האגרסיביות היא בקצה עד 40%.
<תמיר ליאון: זאת אומרת המורה אומרת 'תחזור', הוא חזר, ישב בכיתה ויכול להיות שהוא 40% יותר אגרסיבי אחרי 10 דקות בשירותים.
<תמיר ליאון: זו האלימות.
<תמיר ליאון: כשאני בחנתי את נתוני המשטרה ב-5 השנים האחרונות של אלימות נוער, אתה רואה שהאלימות הכללית של נוער במגמת ירידה, הם פשוט פחות נפגשים.
<תמיר ליאון: ראיתי את זה בסרט, כשגנגסטר אמר לי שאם ג'וליאני לא ניצח את הפשע בניו יורק משחקי הווידיאו ניצחו את הפשע.
<תמיר ליאון: אבל כשאתה הולך לאלימות הקשה, האגרסיבית, המיניות הקשה, שם יש עלייה כזאת.
<תמיר ליאון: אני פוגע בך לא כי אני רוצה לפגוע בך, כי אני לא מרגיש שפגעתי בך, כי אין אמפתיה.
<תמיר ליאון: עם מיניות יש הרבה מאוד בעיות, יש קבוצה הולכת וגדלה של בני 18 פלוס, זה אגב שליש מהיפנים והרבה מאוד מהישראלים, שיש מיניות בחייהם אבל רק במחשב.
<תמיר ליאון: זאת אומרת אם מדברים בסטריאוטיפים, סליחה על הסטריאוטיפים, גבר בן 20 מגיעה אליו נערה בגילו שרוצה להיות איתו, מבחינתו היא אטרקטיבית, הוא לא יגיד לה כלום אבל בסוף זה לא יקרה, הוא יילך למחשב.
<תמיר ליאון: בעוד שנה וחצי, ואלה נתונים שלא מדברים היום במדינה, אובדנות תהיה סיבת המוות מספר אחת בישראל, אולי קודם, עד גיל 25, יעברו תאונות דרכים ומחלות.
<תמיר ליאון: המחלה הגדולה של העולם היום היא בדידות שנובעת מהמסכים.
<תמיר ליאון: 30% מהישראלים מגדירים את עצמם בודדים והגיל הבודד היה פעם אנשים מבוגרים, היום הגיל הבודד ביותר הוא 18 עד 30, 60% מהבריטים בגיל הזה מגדירים את עצמם בודדים.
<תמיר ליאון: אגב, בדידות זה אחד הדברים הכי לא בריאים פיזיולוגית לאדם, מושווית לעישון כבד מאוד וכו'.
<תמיר ליאון: מה שאני רוצה להגיד לסיום דבריי.
<תמיר ליאון: יש פה כמה תופעות שאף אחד אף פעם לא חיבר אותן, הן נובעות מזה, השיחה שיש פה עכשיו היא כבר שיחה, אם היינו נוער, הזויה, כי היא לא הייתה כזאת בחדר, החדר הזה הוא עתיק.
<תמיר ליאון: הדבר הזה לא היה קיים.
<תמיר ליאון: כשאנחנו התחלנו להיכנס במסכים - - -
יפעת שאשא ביטון: משפט סיכום באמת.
<תמיר ליאון: אני אגיד עכשיו משפט סיכום, האדם, משמעות, מקבל דרך שייכות.
<תמיר ליאון: אם היה אדם אחד בעולם לא הייתה דת בעולם, אף דת.
<תמיר ליאון: האדם הראשון לא היה דתי גם לפי היהדות, למה להתפלל צריך מניין?
<תמיר ליאון: למה לפני 93 חילקו את הגמרא לחלקים?
<תמיר ליאון: כשאני נוסע לזימבבואה, פוגש יהודי שהגיע מניו יורק, שנינו למדנו את אותו דף גמרא באותו יום.
<תמיר ליאון: האדם, משמעות, מקבל דרך שייכות.
<תמיר ליאון: כשהעפנו את השייכות נכנסנו לאובדנות.
<תמיר ליאון: זה מה שקורה היום.
<תמיר ליאון: כשמדברים על היכולות המאה ה-21, ישבתי ב - - -
יפעת שאשא ביטון: הדברים שלך חשובים ומעניינים אבל פה - - -
<תמיר ליאון: בתור אבא שישב בבית ספר דרור, אחד הגדולים בארץ, 2,400 ילדים, שהכניס טאבלטים ואחרי שנה ביטל אותם.
<תמיר ליאון: אנחנו השנה לא נכניס, חשבנו הרבה דברים וזה לא הצליח, קמה אמא ואמרה, 'אבל מה עם מיומנויות המאה ה-21?' אמרה לה המנהלת את מה שאנחנו יודעים, 'יש הרבה מיומנויות למאה ה-21, עמידה מול מסך היא לא אחת מהן, יצירתיות, עבודה בצוות, מחשבה, לדעת לבטא מול קבוצה'.
<תמיר ליאון: הפחד הכי גדול היום בארצות הברית הוא עמידה מול קהל, זו הפוביה הכי גדולה, כי ילדים לא יודעים לעמוד מול שלושה אנשים.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהסוגיה היא ברורה, ההיבטים החברתיים ברורים, הם גם חשובים ומעניינים, אני מוכרחה לציין.
<תמיר ליאון: זה גול עצמי לדבר רק על הקרינה, אז נפתור את הקרינה ואז אין בעיות.
<תמיר ליאון: השיחה הזאת היא גול עצמי.
<תמיר ליאון: אם נפתור את הכסף, נטפל, נפתור את הזה, אז אין בעיות.
יפעת שאשא ביטון: תמיר, לא שיחקת במחשב בחוץ והאגרסיביות עלתה?
יפעת שאשא ביטון: מה קרה פה?
<תמיר ליאון: זה הצדדים הטובים שלי.
<קריאה: כנראה יותר מדי מעגלי שיח.
יפעת שאשא ביטון: הנושא הוא חשוב ובהחלט צריך להתייחס אליו ואנחנו נתייחס גם לכך.
יפעת שאשא ביטון: אין ספק שאתה מעלה פה דברים שהם מאוד חשובים ואני מודה גם שפחות שמעתי את ההתייחסויות האלה בתוך השיח הכולל, אני רק מוכרחה לומר שכן, טכנולוגיה היא גם חלק מהמיומנויות, אבל זה שהיא השתלטה על כל ההוויה זה איזה שהוא באג שצריך לטפל בו.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה, בבקשה, לשמוע את נציגת משרד הבריאות, ד"ר סיגל סדצקי, היא נמצאת כאן?
יפעת שאשא ביטון: לא הגיעה.
יפעת שאשא ביטון: אז אני רוצה, בבקשה, את המשרד להגנת הסביבה.
יפעת שאשא ביטון: גיל, בוא תצטרף אלינו.
<גיל כהן: בעניין בתי הספר, ההמלצות שלנו היו לא לפרוס אינטרנט אלחוטי.
<גיל כהן: במידה שזה בלתי אפשרי אז לפרוס אינטרנט אלחוטי ואיפה שאפשר לשים אינטרנט קווי.
<גיל כהן: לגבי החריגות שציינת מקודם בקרינה, אז באמת כל החריגות שהיו, לא רק ב-135 בתי ספר, בכל ה-2,000 בתי ספר היו חריגות, מחשמל, לא מאינטרנט אלחוטי.
<גיל כהן: באינטרנט אלחוטי נמדדו באמת רמות מאוד מאוד נמוכות.
<קריאה: גיל, אתם לא יודעים לבדוק את זה.
יפעת שאשא ביטון: מי שירצה יתייחס אחר כך.
<גיל כהן: לגבי הספים הבריאותיים, כששאלו על איזה ספים מדברים, אז הסף בארץ הם עשירית מהסף שהכריז ארגון הבריאות העולמי ואימץ ארגון הבריאות העולמי כבלתי מזיקים לכלל האוכלוסייה.
<גיל כהן: אז הספים בארץ הם עשירית מהספים האלה.
<גיל כהן: ועדיין לא הייתה אף חריגה בנושא הזה.
<גיל כהן: ב-2006 הייתה החלטת ממשלה להקים מרכז ידע לאומי לבחינת השפעת קרינה בלתי מייננת על הבריאות.
<גיל כהן: יש את מכון תנודה, הוא נותן את ההמלצות שלו גם לגבי ספי הקרינה.
<גיל כהן: גם בעקבות הקמת המרכז הזה הספים גם בחשמל וגם בארץ לא השתנו, גם מקרינה מ-wi-fi לא השתנו, אלה אותם ספים.
יפעת שאשא ביטון: גיל, יש לי שאלה, אני פשוט לא מכירה את זה מקצועית, יש אפשרות לנתח בנפרד את רמות הקרינה מלוחות חשמל אל מול רשתות אלחוטיות ולעשות את הפילוח לגבי רמות הקרינה בכל אחד?
<גיל כהן: כן, זו קרינה שונה לגמרי.
<עופר רימון: זה מבוצע.
יפעת שאשא ביטון: נעשתה בדיקה של - - -
<גיל כהן: הבדיקות שעושים בבתי ספר אלה בדיקות ממתקני חשמל ובדיקות ב - - - עשו בדיקות נפרדות.
יפעת שאשא ביטון: אז באלחוטי נעשתה בדיקה כשבע
יפעת שאשא ביטון: צם כל המערכת האלחוטית, כל המחשבים הפוטנציאליים, פועלים?
יפעת שאשא ביטון: שנייה, תנו לגיל לענות.
יפעת שאשא ביטון: אחר כך אם תרצו להתייחס לשאלות ששאלתי אז יותר מבשמחה.
<גיל כהן: הדרישות שלנו לעשות את הבדיקות זה באמת שהכיתה מועמסת, עם תלמידים בכיתה וכולם גולשים ועושים בדיקות כאלה ויש בדיקות כאלה.
<קריאה: לא עשו את זה.
<קריאה: אני מנהל בית ספר ובדקו אצלי.
<קריאה: היו אצלי.
<קריאה: נכנסו לכיתה.
יפעת שאשא ביטון: אתם רוצים להמשיך את הדיון?
יפעת שאשא ביטון: אז בבקשה מכם.
<גיל כהן: כל המדידות, כל הדוחות של מדידות הקרינה מפורסמים באתר.
יפעת שאשא ביטון: וכל המדידות נעשו כשיש העמסה פוטנציאלית בתוך הכיתות?
<גיל כהן: אני לא יודע אם כל המדידות, יש מעל 2,000 בתי ספר, המדידות האלה שאנחנו עשינו אז זה בהעמסה מלאה, רמות הקרינה שנמדדו הן נמוכות.
<גיל כהן: צריך קצת עובדות, ה-wi-fi שפרוש בבתי הספר הוא בדיוק אותו wi-fi שפרוש בכיתות, זה wi-fi שעובד בהספקים נמוכים, שלא נדרש עבורו היתר.
<גיל כהן: זה לא כמו אנטנה סלולרית שנדרש היתר מהמשרד.
<גיל כהן: אפשר להפעיל את זה - - -
יפעת שאשא ביטון: אז איך בעצם אתה מסביר את הפער ברמות הקרינה, כי לפי הדוח שלכם דווקא רמות הקרינה הגבוהות הן קרינה מתוך בית הספר.
<גיל כהן: מתוך בית הספר, ממתקני חשמל.
<גיל כהן: מתקני חשמל, יש מתקנים חיצוניים שזה שנאים, שזה קווי חשמל, ויש מתקנים פנימיים שזה - - -
<קריאה: אני יכולה לשאול בהקשר הזה?
יפעת שאשא ביטון: לא, אנחנו ניתן לגיל לסיים את דבריו ואחר כך אנחנו נפנה לדוברים הנוספים.
<גיל כהן: סיימתי.
יפעת שאשא ביטון: תודה, גיל.