GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קארין אלהרר: זה משהו שצריך לקבל מענה.
קארין אלהרר: עורכת הדין מהמוסד לביטוח לאומי, הבטיחה שהיא תבדוק את הסוגיה.
קארין אלהרר: אני אשמח אם יש תשובה לעניין.
קארין אלהרר: אני יודעת שפניתי בעניין הזה למנכ"ל המוסד לביטוח לאומי כבר לפני שלוש שנים, לדעתי ממש כשהוא נכנס לתפקיד.
קארין אלהרר: הוא מיד הוציא נוהל, אבל הנוהל הזה לא מיושם.
קארין אלהרר: המשפחות מגיעות וטוענות שיש עדיין בעיה מאוד קשה בנושא הזה.
קארין אלהרר: אני חושבת שראוי, גם אם לא תשתלם הקצבה זה בסדר ואנחנו מקבלים את זה, אבל כן לתת את ההגדרה.
קארין אלהרר: אתם יודעים מה, אפילו תעודת נכה שאפשר ללכת אתה ולקבל קיצור תורים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נקיים דיון מסודר וכולם ידברו, אין לנו הרבה דוברים וכל אחד יקבל את הבמה שלו.
יפעת שאשא ביטון: ברשות
יפעת שאשא ביטון: כם אני רוצה להתחיל דווקא עם משרד הרווחה והשירותים החברתיים, בבקשה להתייחס לשאלות שעלו וגם לי יש שאלות נוספות בעניין.
<שלוה ליבוביץ: שלום, אני מפקחת ארצית אומנה, ילד ונוער.
<שלוה ליבוביץ: אני מוכרחה להגיד שהופתעתי, ההזמנה וכדומה.
<שלוה ליבוביץ: כי אני, על השולחן שלי יודעת על בעיה אחת.
<שלוה ליבוביץ: תכף אציג איזה בעיה אני מכירה ומהם הפתרונות שאנחנו מנסים למצוא, אבל לא בסל של הוצאות אומנה המיוחדות.
<שלוה ליבוביץ: רק לפני שנה, "סל הוצאות מיוחדות" נקבע גם לילדים עם צרכים מיוחדים.
<שלוה ליבוביץ: לילדים רגילים זה כבר משנת 2009.
<שלוה ליבוביץ: מאז שיש סל, אחרי תקופה שלוקח זמן להתארגן, להבין ולטפל בזה בצורה נכונה, לנו אין מתלונן.
<שלוה ליבוביץ: אני אוכל לומר שעל שולחני אין שום תלונה מאיזו משפחה אומנת שהיא לא מקבלת, כי היום היא מקבלת הרבה יותר, חלק היא בכלל לא משלמת ישירות.
<שלוה ליבוביץ: למשל: טיפולים פסיכולוגים, שיעורי עזר, חונכות, את אלה הגוף מפעיל האומנה משלם ישרות לנותן השירות, קודם זה היה מאוד בעייתי.
<שלוה ליבוביץ: גם אותם דברים שהם כן משלמים כמו למשל: ספרים ותרופות, הם מגישים קבלה ותוך 45 יום הם מקבלים חזרה.
<שלוה ליבוביץ: מהמשרד הם היו מקבלים אחרי חצי שנה במקרה הטוב.
<שלוה ליבוביץ: מבחינה זאת אני לא מכירה תלונות לא על הבירוקרטיה וגם על המענים,.
<שלוה ליבוביץ: הנקודה שאני כן יודעת, אשר בחודשים אחרונים קיימת אותה בעיה, דווקא בדמי ההחזקה הקבועים שהמשרד משלם ישירות לחשבון הבנק של המשפחות.
<שלוה ליבוביץ: המשרד בנה מערכת מחשב חדש, "שחר" שמה, במערכת זו המחלקות לשירותים חברתיים מקלידות ישירות למשרד את הנתונים.
<שלוה ליבוביץ: פעם זה היה עובר בטפסים והטפסים היו עוברים וכדומה.
<שלוה ליבוביץ: היום יש הקלדה ישירה.
<שלוה ליבוביץ: הבעיה היא עם "צווי חוק הנוער".
<שלוה ליבוביץ: מסתבר שמספיק שיש פער בין מה שכתוב בהועדה לבין מה שכתוב ב"צו חוק הנוער", כל ההועדה לא נקלט ואז מפסיקים לשלם.
יפעת שאשא ביטון: מה זה "הועדה"?
<שלוה ליבוביץ: זה מסמך שאומר, שהמחלקה משלמת עבור מכסה של ילד בהשמה חוץ ביתית.
<שלוה ליבוביץ: ישבה וועדה תכנון לטיפול ב-1 בינואר וקבעה השמה חוץ ביתית והילד נכנס ב-1 בפברואר, אבל "בצו חוק הנוער" כתוב 6 בפברואר.
<שלוה ליבוביץ: מספיק שבמקום לעשות עדכון, המחלקות לא ידעו למלא כל כך כי יש שני מצבים, זו סיבה שזה לא נקלט.
<שלוה ליבוביץ: עלינו על הבעיה כי שמענו תלונות ממשפחות שלא קיבלו.
<שלוה ליבוביץ: הגופים המפעילים העבירו אלינו את התלונות.
<שלוה ליבוביץ: עשינו כמה מהלכים בתוך המשרד, ביניהם גם הטמעה של איך צריך למלא את זה.
<שלוה ליבוביץ: אנחנו יודעים שלכל תכנה חדשה יש בהתחלה תקופה של "ייסורי התחלה", אבל בהחלט יש מודעת ועושים צעדים בעניין הזה.
<שלוה ליבוביץ: גם ביקשנו, לא אכפת לי שזה ייכתב, להגביר את נושא המקדמות.
<שלוה ליבוביץ: במצבים האלה מה הייתה המערכת עושה, המערכת נותנת מקדמות.
<שלוה ליבוביץ: וכאן יש לנו איזו בעיה.
<שלוה ליבוביץ: מאז שפותחה מערכת "מרכבה" שהיא מערכת הגדולה, פתאום אמרו לנו שנושא המקדמות הוא לא במערכת, אי אפשר לתת מקדמות.
<שלוה ליבוביץ: אנחנו נמצאים פה בין שתי מערכות - - -
יפעת שאשא ביטון: מתי פותחה ה"מרכבה"?
יפעת שאשא ביטון: את מציגה כאן בעיות שהן טכניות לחלוטין ברות תיקון, השאלה על כמה זמן אנחנו מדברים?
<שלוה ליבוביץ: הסיפור הוא, ש"מרכבה" לא מאפשרת לתת מקדמות, זו מערכת חישובית של מדינת ישראל.
<שלוה ליבוביץ: זאת מערכת שהיא לכל משרדי הממשלה ולאו דווקא של משרד הרווחה.
<שלוה ליבוביץ: המערכת לא מאפשרת, בעידן המחשב אומרים לנו אנשי החשבות שאנחנו צריכים לעשות את זה ידני.
<שלוה ליבוביץ: כשהקימו את מערכת "מרכבה" אנחנו התרענו על זה.
<שלוה ליבוביץ: בכל דיון שאני הופעתי אני אמרתי 'חברים, נושא המקדמות הוא קריטי למשפחות אומנה' - - -
יפעת שאשא ביטון: אין דרך לעקוף את זה?
<שלוה ליבוביץ: הדרך למקדמות היא ידנית.
<שלוה ליבוביץ: אנשי החשבות צריכים ידנית פעמיים, פעם אחת בזמן אמת, ואחר כך כשמגיע התשלום צריך להסתכל שהמשפחה הזאת ברשימה ולבצע הורדה ידנית.
יעקב מרגי: זה לא בשמיים, שהחשבות תעבוד.
<שלוה ליבוביץ: שזה יהיה רשום בפרוטוקול, זה יעזור לי אל מול החשבות, כי על זה מתקיים דיון.
<שלוה ליבוביץ: זה מה שאני מכירה.
<שלוה ליבוביץ: אני לא מכירה - - -
יפעת שאשא ביטון: מה שאת מכירה זה המון.
יפעת שאשא ביטון: אם יש הרבה משפחות, שמשום אי התאמה בהקלדה הן לא מקבלות את התשלום החודשי שלהן, מערכת "מרכבה" לא מאפשרת לתת מקדמות, זו בעיה רצינית מאוד.
יפעת שאשא ביטון: ממשרד הרווחה, מישהו מכם רוצה להוסיף?
יפעת שאשא ביטון: בבקשה את שמך לפרוטוקול.
<נחום בן שלמה: שלום אני נחום בן שלמה, בנושא ההוצאות המיוחדות יצאנו בדיוק לפני שנה.
<נחום בן שלמה: אני חייב לומר, קיימים שני מסלולי בקרה שהמדינה עושה, אחד מהם הוא בקרה טבעית, כאשר המשפחה לא מרוצה, אז היא מעבירה מיד למנחה והמנחה למנהלי הארגון והארגון לפיקוח וכך אנחנו יודעים.
<נחום בן שלמה: לפי המסלול הזה של בקרה טבעית, לדעתי הנושא של הוצאות מיוחדות נותן מענה מיטבי.
<נחום בן שלמה: באקראי הייתי אתמול באיזה סיכום שנה עם מנהלת ארגון אומנה, היא אמרה כמה זה טוב להם מבחינת ההוצאות ושגם המשפחות מרוצות כי הן לא צריכות היום לממן את המדינה באשראי ביניים.
<נחום בן שלמה: גם כל נושא הטיפולים שהוא היה הנושא הכבד, כאן היה מדובר בהמון כסף שהמשפחות היו מממנות, אתמול היא הביעה שביעות רצון מכך שהיום יש יותר טיפולים - - -
קארין אלהרר: כן, אבל זה איזה סל ממוצע שאתם נותנים.
<שלוה ליבוביץ: זה דיפרנציאלי.
קארין אלהרר: בסדר, אבל הסל שאתם נותנים מראש הוא איזה סל ממוצע.
קארין אלהרר: זה אומר שאם יש ילד שהטיפולים שלו חורגים מהסל - - -
<נחום בן שלמה: הממוצע נעשה סביב החריגות שהיו בעבר.
<נחום בן שלמה: גם בעבר היו טיפולים חריגים.
<שלוה ליבוביץ: ילד, אם הוא זקוק הוא יכול לקבל 5,000 שקל עבור הוצאות מיוחדות ומצד שני יש ילד שלא מקבל.
<שלוה ליבוביץ: כל ילד לפי התכנית הטיפולית שלו.
<שלוה ליבוביץ: זה כל הרעיון.
קארין אלהרר: הממוצע נבנה לפי הילד?
<שלוה ליבוביץ: הממוצע נבנה על כל הילדים שהיו קודם, עם ניתוחים ותוספות שהמשרד נתן במערכת הזאת.
<שלוה ליבוביץ: אני אומרת שבקטע הזה, אגב, זה המקרה היחידי שיש במשרד דיווח למחשב על כל ילד מהו מקבל כל חודש, באיזו תדירות ובאיזו עלות.
<שלוה ליבוביץ: דווקא לקטע הזה יש לו מענה ממש מעולה.
קארין אלהרר: זה פשוט לא מה ששמעתי.
יפעת שאשא ביטון: המוסד לביטוח לאומי, בבקשה מיכל.
<מיכל מזוז: אני אתן את התשובה שלי גם בייחס לתעודת נכה וגם ביחס להטבות.
<מיכל מזוז: ביחס לתעודת נכה הבנתי שהמוסד לביטוח לאומי הגיע לאיזו הבנה עם משרד הרווחה בעניין הזה, שאנחנו נסייע בהיבט הטכני בהנפקת תעודת נכה לילדים עם מוגבלויות שנמצאים במשפחות אומנה.
<מיכל מזוז: למיטב הבנתי בחודש - חודשיים הקרובים.
<מיכל מזוז: לדעתי בשבוע שעבר היה - - -
<אריה שמש: הם צריכים לפנות למשרד ולבקש את רשימת הילדים.
<אריה שמש: אם הייתה פניה, אתם תקבלו את הרשימות וזה יקרה.
<נורית גרינולד: זה יקרה אוטומטית, מבלי שהמשפחות תצטרכנה לפנות?
<אריה שמש: המשפחות לא תצטרכנה, אנחנו מעבירים את הרשימות ואחר כך אנחנו נעביר למשפחות.
<מיכל מזוז: אבל צריך להבהיר דבר אחד, תעודות הנכה האלה אינן מספקות הטבות, לא בחברת חשמל, לא במים - - -
קארין אלהרר: אני מבחינה בין קיצור פעולה להטבות.
<מיכל מזוז: בהחלט.
<מיכל מזוז: בעניין ההטבות, כמובן שאין לנו התנגדות ושהמשפחות אמונה שמטפלות עם ילד עם מוגבלות בהתאם לנוסח החדש, תהיינה זכאיות לאותן הטבות, אבל ההטבות הן אינן אצלנו.
<מיכל מזוז: זאת אומרת שהמוסד לביטוח לאומי לא אחראי עליהן.
קארין אלהרר: אבל אתם נותנים את האישור לחברת חשמל.
<מיכל מזוז: אנחנו נותנים את האישור לחברת חשמל, ביחס לילד שעבר ועדה במוסד לביטוח לאומי והוכר כילד נכה.
<מיכל מזוז: יכול להיות שכחלק מהפתרון שאפשר לחשוב עליו, אולי במסגרת תיקון של אותם חוקים שבאחריות משרד האוצר והאנרגיה, כן להתייחס דווקא ספציפית לילדים עם מוגבלות שנמצאים במשפחת אומנה.
<מיכל מזוז: כלומר, לאו דווקא ילד נכה כי יש גם ילדים שנמצאים במשפחות אומנה עם צרכים מיוחדים שלא עברו וועדות של המוסד לביטוח לאומי.
<מיכל מזוז: להביא אותם למוסד לביטוח לאומי רק בשביל לעבור את אותה וועדה על מנת שהם יקבלו את ההטבה, לי זה נראה מיותר ולא נכון כשאפשר למצוא לזה פתרון יעיל.
קארין אלהרר: הבעיה שלי באמת, אני רואה את זה גם אצל אנשים, את כל הסרבול כשהם צריכים לקבל את ההטבה.
קארין אלהרר: אנחנו נמצאים כאן בוועדות על וועדות כדי לממש את הזכות הזאת וזה לא קורה.
קארין אלהרר: אני פשוט נורא נורא פוחדת שמרוב הרצון להיטיב עם אוכלוסייה רחבה יותר, אפילו עם אלה שמאוד ברור שהם צריכים לקבל, לא כלום יקבלו.
יפעת שאשא ביטון: יש לי שאלה, לו הילדים האלה שהם זכאים לקצבה, אילו הם היו בתוך משפחה הביולוגית שלהם הם היו עוברים תהליך?
יפעת שאשא ביטון: אז למה לא עושים את אותו דבר בתוך משפחת האומנה?
<מיכל מזוז: שוב, משום שילדים שנמצאים במשפחת אומנה לא זכאים לקבל את הגמלה.
<מיכל מזוז: גם היום בנוסח החוק הנוכחי - - -
קארין אלהרר: בסדר, אז תעבירו ועדה - - -
<מיכל מזוז: אם אנחנו נעביר ועדה בלי לקבל את הגמלה, אולי זה משהו שאפשר לחשוב עליו.
<נחום בן שלמה: אגב, זה קורה.
<מיכל מזוז: אתה מתכוון שזה קורה ביחס למס הכנסה וכדומה?
<נחום בן שלמה: גבם ביחס לזה.
<נחום בן שלמה: יש ועדה שמאשרת זכאות לגמלה.
<נחום בן שלמה: על בסיס זה בזמנו חשבנו שתהיינה כל ההטבות שעליהן דובר.
<נחום בן שלמה: זה לא הצליח ולכן פנינו שוב לקבל את התעודה הזאת.
<מיכל מזוז: כשאני מדברת על ההטבות בין אם זה ב"חוק משק החשמל" או "בחוק תאגידי המים", לשון החוק מדברת שם על הטבה למי שזכאי, גם אם לא משולמת גמלה.
<מיכל מזוז: העניין הוא שילדים במשפחת אומנה אינם זכאים בכלל, הם לא רשומים כזכאים לקבלת הגמלה היות והגמלה היא של ההורה הביולוגי והיא לא זכאות של הילד.
קארין אלהרר: אז בואו נתקן את זה.
יעקב מרגי: לפי דברייך יוצא, ילד שנמצא כעת במשפחה אומנה, ההורה הביולוגי מקבל - - -
<מיכל מזוז: הוא לא מקבל.
<מיכל מזוז: הוא לא מקבל גמלת ילד נכה.
יעקב מרגי: הוא לא מקבל את גמלת ילד נכה - - -
יפעת שאשא ביטון: הילד לא מקבל, ולמעשה הילד לא מקבל את מה שהוא זכאי.
יעקב מרגי: את מבינה שאת מדברת על פרוצדורה.
<מיכל מזוז: אני מבינה שזאת פרוצדורה, אבל זה לא באכסניה של המוסד לביטוח לאומי כי זה לא חוק של המוסד לאומי.
קארין אלהרר: מה זאת אומרת?
קארין אלהרר: אבל מיכל, זה כן באכסניה של המוסד לביטוח לאומי אם הוא זכאי או לא.
קארין אלהרר: הזכאות נקבעת על ידי המוסד לביטוח לאומי.
<מיכל מזוז: נכון, אבל הזכאות נקבעת על ידי המוסד לאומי ביחס למי שגדל אצל הוריו.
<מיכל מזוז: שוב, הזכאות היא של ההורה.
קארין אלהרר: מה זה משנה?
קארין אלהרר: למה זה משנה באיזה בית הוא גדל?
<מיכל מזוז: אפשר גם באותה מידה לקבוע שמשפחת אומנה שמטפלת בילד עם מוגבלות תהייה זכאית לאותן הטבות ושהיא לא תצטרך את אותם תהליכים במוסד לביטוח לאומי.
יעקב מרגי: זה מה שאני מבקש שתמצאו מחדש.
יעקב מרגי: אני שואל אותך, המוסד לביטוח והמשרד לשירותים חברתיים יודעים שהילד באומנה.
יעקב מרגי: הוא לא באוויר, הוא לא שקוף - - - <קריאה:> והוא גם יודע שהוא ילד עם צרכים מיוחדים.
יעקב מרגי: אז מה הבעיה?
יעקב מרגי: למה הזכאות - - -
קארין אלהרר: מיכל, ההצעה שעוגנה בחקיקה במדינת ישראל אומרת, שמי שזכאי לקצבה מהמוסד לביטוח לאומי הוא יהיה זכאי לשירותים הנלווים.
קארין אלהרר: זה הכלל ומכאן אנחנו יוצאים לדרך.
קארין אלהרר: עכשיו יש ילד, אני מבינה, ובסדר, אל תתנו לו את הקצבה, אני מקבלת את זה בצער, אבל אני מקבלת את זה, אני אומרת - - -
יפעת שאשא ביטון: אני דווקא לא הייתי מקבלת את זה בקלות, אני אתייחס לזה.
יפעת שאשא ביטון: <קריאה:> נותנים להם קצבה יותר גדולה של אומנה וגם נותנים - - -
קארין אלהרר: אני לגמרי מקבלת את הנוסחה הזאת.
קארין אלהרר: מצד שני, אתם אלה שמעבירים את הרשימות לתאגידי המים ולחברת חשמל.
קארין אלהרר: כך זה נקבע וזו הקונסטלציה.
<דבורה לילך בן ישעיהו: לא רק אנחנו, גם משרד הביטחון מעביר רשימות, גם משרד הרווחה מעביר עבור נכים ל"בזק" - - -
קארין אלהרר: בסדר.
קארין אלהרר: מה את רוצה ליצור קונסטלציה חדשה לילדי האומנה?
<דבורה לילך בן ישעיהו: לא, אבל לחשוב על מה כן.
<דבורה לילך בן ישעיהו: שמשרד הרווחה יעביר לנותני ההטבות.
קארין אלהרר: כל הנכים במדינת ישראל עוברים דרככם.
קארין אלהרר: מה, זה שהוא גם אומנה ושפר עליו גורלו הוא ילך למקום אחר?
קארין אלהרר: אני לא מבינה את ההיגיון.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשאול שאלה פשוטה, אני רק רוצה לחדד.
יפעת שאשא ביטון: לו הילד היה גדל בבית הביולוגי שלו, עם המשפחה הביולוגית שלו, הוא היה זכאי לאותן הטבות עליהן אנחנו מדברים?
<מיכל מזוז: היה ונקבע שהוא זכאי לגמלת נכות.
יפעת שאשא ביטון: אז למה הילד לא "גורר" אתו, במרכאות, את אותה זכאות למשפחת האומנה?
יפעת שאשא ביטון: הרי לא משנה באיזה בית פיסי הוא חי, הוא זכאי לזה.
<מיכל מזוז: ראשית כן יש חשיבות לבית שבו הוא חי, משום שהזכאות לגמלת ילד נכה היא זכאות של ההורה.
<מיכל מזוז: זאת הסיבה שמתחילה - - -
יפעת שאשא ביטון: אבל הוא לא נמצא אצל ההורה, אנחנו נתפסים למשהו שהוא מאוד מאוד טכני.
<מיכל מזוז: לא גברתי, אנחנו סבורים שגם בהיבטים טכניים, יש ילדים עם צרכים מיוחדים שגדלים במשפחות אומנה שלאו דווקא עברו ועדה במוסד לביטוח לאומי.
<מיכל מזוז: הפועל יוצא של זה, שהם יצטרכו לבוא למוסד לביטוח לאומי על אף שהם לא היו זכאים לקצבה, לעבור את אותה ועדה שתקבע להם את - - -
יפעת שאשא ביטון: אני לא מצליחה להבין את זה, אני אומרת לך בכנות.
קארין אלהרר: למה את רוצה להגביל את מספר הילדים שזכאים?
קארין אלהרר: אני מקבלת על עצמי את הקריטריונים של המוסד לביטוח לאומי מי זכאי לגמלת ילד נכה - - -
<מיכל מזוז: וזה רק מי שיעבור ועדה.
קארין אלהרר: אני מודיעה כאן שהילדים האלה יעברו ועדה, אני מודיעה את זה.
קארין אלהרר: אני רק אומרת שתעבירו את הועדה ושבוועדה תגידו לא זכאי גמלה, כן זכאי שירותים, תעבירו את השמות האלה.
<מיכל מזוז: איך אני יכולה לקבוע בחוק שלי שהוא לא יהיה זכאי לגמלה, אבל הוא כן יהיה זכאי להטבות?
<מיכל מזוז: גברתי, ההטבות הן לא אצלי.
<מיכל מזוז: <קריאה:> אבל את ההטבות אתם מעבירים, המוסד לביטוח לאומי מעביר.
<מיכל מזוז: אני מעבירה אינפורמטיבית, את הרשימות של מי שזכאי.
יפעת שאשא ביטון: בואו נעשה סדר.
יפעת שאשא ביטון: ברשותכם, לא שומעים אתכם.
יפעת שאשא ביטון: בואו נדבר על אותם ילדים שהמשפחות שלהם כן מקבלת את הזכאות עליה אנחנו מדברים.
יפעת שאשא ביטון: נניח לרגע את הגמלה בצד.
יפעת שאשא ביטון: אותם ילדים עוברים למשפחת אומנה, אבל המשפחה הביולוגית מלכתחילה קיבלה את הזכאות מתקוף היותם הורים לילד עם מוגבלות.
יפעת שאשא ביטון: למה הילד לא מושך אתו את הזכות למשפחה החדשה אליה הוא נכנס?
יפעת שאשא ביטון: בצורה הכי פשוטה אני מדברת על ילדים שכבר קיבלו את האישור של המוסד לביטוח לאומי.
יפעת שאשא ביטון: הרי זה עניין טכני, אנחנו רק מעבירים את זה מבית אחד לבית אחר, לא צריך לעבור עוד פעם את כל התהליך.
יפעת שאשא ביטון: תסבירי למה לא.
<מיכל מזוז: אני אסביר שוב.
<מיכל מזוז: הזכאות של ההורה ולא של הילד - - -
יפעת שאשא ביטון: של ההורה מתוקף היותו מגדל ילד עם מוגבלות.
<מיכל מזוז: משפחת האומנה מקבלת פה החזר הוצאות מוגדל - - -
קארין אלהרר: איזה החזר הוצאת מוגדל, היא מקבלת על ארנונה?
<מיכל מזוז: לא.
<מיכל מזוז: אני מדברת על החלופה של הקצבה, על זה דיברת.
<מיכל מזוז: את מתכוונת למשהו אחר.
<מיכל מזוז: הזכאות בחוקים הרלוונטיים, או בכללים של אותם גופים אחרים שנותנים את ההטבות, אלו כללים אחרים שאינם נוגעים למוסד לביטוח לאומי.
<מיכל מזוז: שוב, הם קובעים שמי שזכאי לאותה קצבה הוא זה שיקבל ממני את ההטבה.
<מיכל מזוז: ילד שנמצא במשפחת אומנה לא זכאי לגמלה ולכן אני לא יכולה רק ברמה הטכנית לצרף את השם שלו לרשימה, ושהרשימה - - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נבדוק את החוק.
יעקב מרגי: מיכל, לו יצוין שהחוק במשק החשמל מתוקן, לא צוין.
יעקב מרגי: הרי הוא מבקש להסתמך על נתון מסוים.
יעקב מרגי: ממי הוא יבקש את הנתון הזה?
יעקב מרגי: ממך, אינפורמטיבית, נכון?
יעקב מרגי: מה מונע ממך, ריבונו של עולם, למה את נתלית בקצבה?
יעקב מרגי: מה מונע ממך - - -
<מיכל מזוז: אדוני, לא אמרתי - - -
יעקב מרגי: אנחנו כבר חצי שעה מנסים להוציא את זה ממך.
יעקב מרגי: מה מונע ממך, כמוסד לביטוח לאומי, להעביר את אותם נתונים של אותם ילדים?
<מיכל מזוז: אני אגיד לך, היום החוקים של משק החשמל וה"חוק של תאגידי המים" מונע ממני להעביר.
<מיכל מזוז: לא אמרתי - - -
יעקב מרגי: החוק לא מונע ממך להעביר נתונים.
<מיכל מזוז: הוא כן מונע ממני.
קארין אלהרר: מיכל, רשום בחוק "משפחה ביולוגית"?
קארין אלהרר: כתוב בחוק שהקצבה הולכת להורים?
קארין אלהרר: מה מונע חוקית - - -
<מיכל מזוז: בתקנות ילד נכה כתוב מי זכאי לגמלה, כתוב שזה למעט ילד שנמצא במשפחת אומנה.
יפעת שאשא ביטון: אז את זה צריך לתקן.
<מיכל מזוז: ואז הם יהיו זכאים לקבל את הקצבה.
יפעת שאשא ביטון: מלכתחילה כתבתי את זה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו פשוט נבדוק את החוק ואם צריך אנחנו נעשה את התיקון הנדרש כדי שזה יחול גם על משפחות אומנה.
<מיכל מזוז: אני חושבת שלעשות תיקון בצורה כזאת כדי לקבוע הטבות, אפשר לקבוע מנגנון אחר.
יפעת שאשא ביטון: אז איזה מנגנון את מציעה?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו שואלים כאן איך אפשר לעשות את זה בצורה שלא תסרבל.
יפעת שאשא ביטון: וכאן אתם נתלים בעניין החוק.
יפעת שאשא ביטון: אם יש לך מנגנון להציע אנחנו יותר מאשר נשמח.
<מיכל מזוז: אני אשמח שיחד עם חברת הכנסת אלהרר לנסות למצוא פתרון.
<מיכל מזוז: ברור, לא אמרנו שלא.
<מיכל מזוז: אנחנו - - -
קארין אלהרר: אני רוצה למצוא, אני באמת אומרת שאני רוצה למצוא פתרון שהוא לא מסורבל.
קארין אלהרר: אני רוצה למצוא פתרון שיגיד, אה, זו רשימה אחרת, לזה לא התכוונו.
קארין אלהרר: אני רוצה שזה יהיה בדרך המלך.
<מיכל מזוז: ברור לי.
<מיכל מזוז: גם אנחנו לא מסתכלים על בהיבט הצר של הדברים.
<מיכל מזוז: אני חושבת שאנחנו יכולים להתכנס ולמצוא פתרון.
<מיכל מזוז: היה ולא נמצא אז נחשוב על דרך אחרת.
קארין אלהרר: ונכניס אותו לתוך החוק.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה מיכל.
יפעת שאשא ביטון: טלי מעמותת "אור שלום", בבקשה.
<טלי חלף: אני רוצה להתייחס בעיקר לשתי סוגיות.
<טלי חלף: הנושא של הועדות הוא נושא כואב, קשה.
<טלי חלף: אני חושבת שהגיע העת להתבונן על כל התהליך הזה ולבחון - - -
יפעת שאשא ביטון: על ההתייחסות של הרשות ועל החלק שלה.
<טלי חלף: בדיוק.
<טלי חלף: יש כאן תהליך מאוד מסורבל, הוא הרבה יותר מעבר לשינוי במערכת המחשב כי אנחנו מכירים אותו מימים ימימה.
<טלי חלף: המצב היום הוא עוד יותר חמור ממה שהוא היה בשנים קודמות, אבל הוא חמור והוא בשלושה היבטים.
<טלי חלף: ההיבט הראשון שלשמו התכנסנו זה באמת הכספים שמועברים למשפחות.
<טלי חלף: יש כאן גם סוגיות ביטוח, ילד שאין לו הועדה אז גם הביטוח לא חל עליו, הביטוח של משרד הרווחה.
<טלי חלף: זה חמור מאוד.
<טלי חלף: הדבר הנוסף, לעמותה לא מועברים כספים שהיא צריכה לקבל כדי לטפל בילדים, כדי להעביר להם את סל השירותים הנדרשים, כדי לתת להם החזרים.
<טלי חלף: אני אוכל להגיד לכם שבארגון "אור שלום" שמטפל בקרוב ל-1,000 ילדי אומנה, אנחנו נמצאים בגירעון של למעלה ממיליון שקל עקב הועדות.
<טלי חלף: אף ארגון לא יכול לעמוד בכזה דבר.
יעקב מרגי: מה מרחק הזמן מיום קבלת הילד עד לקבלת ההועדה?
יפעת שאשא ביטון: לפעמים גם חודשים רבים אם לא שנה.
יפעת שאשא ביטון: אני אסביר לך מה הסיפור.
יפעת שאשא ביטון: בנושא של השלטון המקומי אל תנסו להציג תמונה ורודה.
יפעת שאשא ביטון: יש הרבה רשויות מקומיות או שהן נמצאות תחת חשב מלווה ומשתמשות בטיעון הזה, ואז החתימה על הטפסים הולכת ומתארכת.
יפעת שאשא ביטון: יש רשויות שמרגישות שהן לא יכולות לעמוד בנטל, הן אמורות להשתתף ב- 25% והן לא ממהרות לחתום על הטפסים האלה.
יפעת שאשא ביטון: אגב, כשקראתי את המסמכים שהוגשו לי גם ממחלקת המידע והמחקר של הכנסת, פרט לסוגיות הבולטות אני מכירה אותה גם באופן אישי, אני חושבת שצריך למצוא איזה פתרון במסגרת השלטון המקומי שזה יהיה כמו חלק מהשירותים הניתנים במסגרת החינוך, פשוט המשרד גוזר אוטומטית את זה ואז לא צריך לחכות לא לחתימה ולא לאישור הרשות.
יפעת שאשא ביטון: זה לא קשור למשרד הרווחה, ולכן לא צריך להתגונן.
<טלי חלף: אני אוכל להגיד, שבסוף חודש אוגוסט יש נוהל שנקרא 'עוזב נשאר' שבו המחלקות צריכות לחדש את ההועדות.
<טלי חלף: אנחנו מתכוננים כבר מיוני לתהליך הזה, שולחים מכתבים לכל המחלקות ואין פעם שלפחות 140-200 ילדים לא נפלטים מהמערכת בעקבות 'עוזב נשאר'.
<טלי חלף: לאורך זמן אנחנו מקצים במשרה מלאה מישהו שזו עבודתו בתוך הארגון לרדוף אחרי ההועדות.
<טלי חלף: אז אני מקבלת תשובות, לא מהיושבים כאן, אבל ממקומות אחרים במשרד הרווחה: 'אז תשלחו את הילדים חזרה למחלקות'.
<טלי חלף: אנחנו לא נעשה כזה דבר.
<טלי חלף: זו לא אמירה שאני מצפה לקבל.
<טלי חלף: אני מצפה לקבל עזרה מהמחלקות לשירותים חברתיים כי שם אני רואה את עיקר הבעיה, גם בהטמעה של הנהלים, גם במהירות שבה הדברים קורים.
<טלי חלף: אני צריכה לבוא בשותפות עם המחלקות לשירותים חברתיים, הן פרטנר שלי.
<טלי חלף: אני לא יכולה להילחם אתן במה שהמדינה לא מצליחה לעשות.
קארין אלהרר: איזו דרך את חושבת הייתה פותרת?
יפעת שאשא ביטון: שייקחו להם מהתקציב אוטומטית, כמו במשרד החינוך, את ה-25% משרד הרווחה יגזור אוטומטית מהתקציב.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ננסה להיפגש עם השלטון המקומי כדי לנסות לקדם את זה.
יעקב מרגי: היום יש מנגנוני קיזוז מרשויות מקומיות שלא ממלאות את חלקן בחוק.
<טלי חלף: מה שקורה בסוף, שמי שנענש בראש ובראשונה הם המשפחות והילדים.
יעקב מרגי: הרשויות לא אוהבות שדוחפים להן יד לכיס, זה הפתרון הכי טוב.
יעקב מרגי: הן תרוצנה לעשות את זה.
<טלי חלף: לגמרי.
<טלי חלף: גם אין שום סנקציה שמופעלת מול הרשויות.
<טלי חלף: הנושא הנוסף הוא סל השירותים.
<טלי חלף: כמו שאמרו פה, אנחנו שנה מאז שהופרטו סל ההוצאות לצרכים מיוחדים.
<טלי חלף: כל תהליך חדש לוקח לו זמן.
<טלי חלף: אני לא יכולה להגיד אם אחרי שנה אני יודעת שאכן יש שיפור משמעותי.
<טלי חלף: אני יודעת שבדברים מסוימים יש שיפור ואני יודעת שבדברים מסוימים אין שיפור.
יפעת שאשא ביטון: כמו למשל?
<טלי חלף: הזמן, ברור שהוא התקצר וזה שהמשפחות צריכות לממן פחות ובאמת רק לחלק מאוד מצומצם – זה חד-משמעי.
<טלי חלף: אני חושבת שנאצלנו להתיישר עם הסל, יש משפחות או ילדים שמה שהם קיבלו קודם בעצם הצטמצם.
<טלי חלף: אני מניחה שחלק מהדברים נוכל בסופו של דבר - - -
יפעת שאשא ביטון: הסל הצטמצם, למה?
יפעת שאשא ביטון: כי התקציב הצטמצם, כי בעמותות גוזרים חלק יחסי גדול יותר?
<טלי חלף: ממש לא.
<טלי חלף: יש לנו את התקורה שהיא - - -
יפעת שאשא ביטון: אז למה הסל הצטמצם?
<טלי חלף: כי דווקא בתחום של הצרכים המיוחדים יש פערים מאוד מאוד גדולים בין הילדים.
<טלי חלף: השונות היא מאוד גדולה והרבה יותר גדולה מאשר בילד ונוער.
<טלי חלף: זאת אומרת, מגוון הצרכים של הילדים הוא מאוד גדול.
<טלי חלף: באמת היו ילדים שההוצאה החודשית עבורם הייתה פי עשרים מהסל.
<טלי חלף: היו מקומות שהיינו צריכים - - -
יפעת שאשא ביטון: הוא לא מתקזז עם ילדים שצריכים פחות מהסל?
יפעת שאשא ביטון: כלומר אין סבסוד.
<טלי חלף: אני רוצה להגיד עוד משהו שהוא מהניסיון שלנו בהפרטה שהייתה בשנת 2007.
<טלי חלף: יש גידול בהוצאות מעצם העברת הטיפול לארגונים.
<טלי חלף: היו משפחות שלא יכלו לתת שירות קודם, כי הן לא יכלו לממן אותו.
<טלי חלף: היום אנחנו נותנים, הרי בסופו של דבר אנחנו רוצים שהילדים יקבלו יותר.
<טלי חלף: אם ילדים קודם לא קיבלו טיפול פסיכולוגי או שיעורי עזר כי המשפחה לא הייתה מסוגלת לממן את זה, היום היא צריכה לקבל את זה מאתנו ואנחנו רוצים לקדם את זה.
<טלי חלף: בהכרח, ההוצאות גדלו וזה תמיד תהליך שלוקח זמן עד שאנחנו לומדים לקרוא את המפה נכון.
<טלי חלף: קודם כל אנחנו רוצים שכל מי שלא קיבל קודם יקבל, כי המשפחה הייתה צריכה לממן את זה והיא לא הייתה מסוגלת לקבל.
<טלי חלף: כלומר, אנחנו צמודים לתכניות הטיפול.
<טלי חלף: משם אנחנו מתחילים לעשות סולם הדרגתי של הצרכים.
<טלי חלף: קודם יהיה הטיפול הפיסי ואחר כך יהיה הטיפול הרגשי והלימודי ובסוף יבואו החוגים והדברים האלה.
<טלי חלף: ברור שיש דברים שאנחנו מצמצמים בהם כדי לתת הסך הכול.
<טלי חלף: אני לא יכולה להגיד אחרי שנה שבכל הדברים הדבר השתפר.
<טלי חלף: אלו יהיו גם קולות של טענות וגם קולות של שביעות רצון.
<נחום בן שלמה: אפשר להתייחס לקטע הזה.
<נחום בן שלמה: אחרי ההפרטה במאי 2014 התחייבו לעשות בדיקה עם רואה חשבון חיצוני בנושא.
<נחום בן שלמה: הוא גמר את הבדיקה שלו, הוא היה צריך לשבת עם המנכ"ל כדי לעשות סיכום של הדבר בדיוק ביום שהמנכ"ל עזב באופן מפתיע.
<נחום בן שלמה: אנחנו נעשה את זה.
<נחום בן שלמה: אני יכול להגיד בגדול שהממצאים שלו אומרים שהסל הוא בסדר.
<נחום בן שלמה: יש עוד סיבה - - -
יפעת שאשא ביטון: מה זה בסדר, על סמך מה הוא קובע את זה?
יפעת שאשא ביטון: צריך לראות איזו תמונה שהיא קצת- - -
<נחום בן שלמה: סך ההוצאות השנתיות אל מול התכניות הטיפוליות של הילד.
<נחום בן שלמה: יש עוד דבר שגורם לסל כאילו להצטמצם, בתקופה שאנחנו הפעלנו את הסל אם היינו נותנים לחונך 32 שקל, היום בגלל שהעמותה מפעילה הם חוסכים 50 שקל עבור כל שעה מכוון שהם עובדים עם קבלות בצורה קצת אחרת.
<נחום בן שלמה: זה אותו דבר לגבי שיעורי עזר וכדומה.
<נחום בן שלמה: הדברים - - -
יפעת שאשא ביטון: השאלה המתבקשת כאן, מה התועלת שבהפרטה אם מתוך הסל שלה תלמיד, סליחה על השאלה הישירה.
יפעת שאשא ביטון: אם מתוך הסל של תלמיד, בסופו של דבר במקום שהוא יקבל את כל הקצבה צריך לגזור 4%, צריך לשלם תשלומי מדריכים גבוהים יותר?
יפעת שאשא ביטון: <קריאה:> לפני כן לא היה טיפול.
<שלוה ליבוביץ: אני רוצה לומר משהו, בילד ונוער שאנחנו עובדים כבר משנת 2007, העמותות לא מוציאות את כל הסכום - - -
<טלי חלף: זה לא נכון.
<שלוה ליבוביץ: הם יודעים כי הם מקבלים ממני דוחות בין כמה הם קיבלו לבין כמה הם הוציאו ודיווחו.
<שלוה ליבוביץ: ועם לקיחת החשבון של קליטת החומר וכדומה.
יפעת שאשא ביטון: נוכל בוועדה לקבל את הדוחות?
<נורית גרינולד: אני ממט"ב, אנחנו עובדים עם הממשק לרווחה.
<נורית גרינולד: כמו ששלוה אומרת, מעבירים את הממשקים בצורה מסודרת כל חודש.
<נורית גרינולד: אנחנו גמרנו את שנת 2014 עם גירעון, אני מדברת רק על ההוצאות המיוחדות.
<נורית גרינולד: גירעון רק לילד ונוער ולא - - --
יפעת שאשא ביטון: שמענו, אנחנו נשמח לקבל את הדוחות.
<נורית גרינולד: גם ממני תקבלי את הדוחות.
<נורית גרינולד: הגירעון שלנו עמד על 500 אלף שקל בהוצאות מיוחדות.
<נורית גרינולד: מה קורה, אנחנו בודקים את זה עכשיו, הממשק לרווחה, ילד שלא קלוט וזה יכול לקחת זמן, אבל ילד שהוא לא קלוט הממשק זורק אותו חזרה.
<נורית גרינולד: זאת אומרת שזה בדיוק סיפור ההועדות.
<נורית גרינולד: יש לנו יותר מ-60 ילדים לא קלוטים לאורך כל השנה.
יפעת שאשא ביטון: אבל אתם מקבלים את הכסף רטרואקטיבית, זה רץ.
<נורית גרינולד: אבל לא רואים את זה, רואים את זה במרחק של זמן.
<נורית גרינולד: הנהלת החשבונות של "מט"ב" היא מאוד מסודרת, מאוד מאורגנת ומאוד מסודרת.
<נורית גרינולד: אין לי שום בעיה להעביר את זה, בימים הקרובים נעביר לשלוה.
<נורית גרינולד: הרואה חשבון צריך לחתום על זה כי הסתיימה השנה.
<נורית גרינולד: אנחנו נעביר את זה בצורה מסודרת.
<נורית גרינולד: יש איזו בעיה בין הממשק שאנחנו מעבירים לבין מה ששלוה רואה כי כל חודש נזרקים הדברים.
<נורית גרינולד: את זה מאוד חשוב לי להגיד.