GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: השאלה עד כמה באמת נוגעים בלב ליבה של הבעיה, של תכניות שהן נגישות ומנחים את הילדים איזה תכניות נכון יותר שיצפו בהן אל מול תכניות שהן לא מתאימות להם.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת עד כמה באמת אתם ממקדים ועד כמה זה ברצף.
<יפעת זץ: השיח הוא רציף לאורך כל השנה.
<יפעת זץ: המיקוד הוא לא רק על תכניות אלא גם על הנושא של אינטרנט באופן כללי וגלישה ברשת והתנהלות ברשת.
<יפעת זץ: אני אגיד שלמשרד החינוך יש עמדה מאד מאד ברורה.
<יפעת זץ: החוזר מנכ"ל שיצא ממש לאחרונה בחודש אפריל, הוא חוזר שעוסק בפיתוח אקלימי מיטבי ומניעת אלימות.
<יפעת זץ: יש אמירה מאד ברורה שמשרד החינוך מטפל בנושאים שנובעים מתוך צפייה במדיה, או שנובעים מתוך התנהלות ברשתות החברתיות, גם אם זה נעשה בתום יום הלימודים, בשעות אחר הצהריים, ברשתות ווטסאפ.
<יפעת זץ: זאת אומרת יש מחויבות מאד גדולה ואמירה כאן של המשרד, שעובדי המשרד מטפלים בנושאים כאלה וזה חלק בלתי נפרד.
<יפעת זץ: זאת אומרת זה רציף לאורך כל השנה.
יפעת שאשא ביטון: יפעת, את רוצה להתייחס?
<יפעת בן חי שגב: אני רוצה להתייחס.
<יפעת בן חי שגב: אם אני הובנתי שלא כהלכה, אז אני צריכה להבהיר.
<יפעת בן חי שגב: אין פה אוזלת יד של אף גורם.
<יפעת בן חי שגב: יש פה מצב רגולטורי במדינת ישראל, שמפגר אחרי מה שנעשה בעולם, שמפגר אחר ההתפתחויות הטכנולוגיות, התמורות התרבותיות והסוציולוגיות.
<יפעת בן חי שגב: משרד החינוך שותף כרגע למאמץ שלי, כיושבת ראש המועצה לכבלים ולווין, להרים את הנושא הזה של אוריינות תקשורת ולמסד אותו ולהטמיע אותו בתוך מערכת החינוך.
<יפעת בן חי שגב: המשנה למנכ"לית משרד החינוך היא חברה במועצה לשידורי כבלים ולוויין.
<יפעת בן חי שגב: אנחנו כבר קיימנו סדרה של פגישות ואנחנו לא מרפים בעניין הזה.
<יפעת בן חי שגב: אני חייבת לומר לך וגם להציע לך איזה שהוא כיוון לפעולה, שאוריינות תקשורת מצריכה מאמץ רב מערכתי.
<יפעת בן חי שגב: יש פה הרבה מאד גורמים שנוגעים בדבר.
<יפעת בן חי שגב: יש את המועצה לשידורי כבלים ולווין, יש את משרד החינוך, יש את משרד התרבות, שגם הוא נוגע בתחום.
<יפעת בן חי שגב: יש את הרשות השנייה ויש את רשות השידור.
<יפעת בן חי שגב: יש פה קושי לקשור ולתווך את כל הגורמים הנוגעים בדבר ואנחנו מנסים, אנחנו מנסים ואנחנו אגב נחושים להגיע בסופו של דבר עם מוצר שכותרתו אוריינות תקשורת, לתוך מערכת החינוך.
<יפעת בן חי שגב: זה מה שרציתי להעיר בהקשר של הדברים שנאמרו פה.
יפעת שאשא ביטון: ערוץ הופ, אלונה, בבקשה.
יפעת שאשא ביטון: את אותן שאלות שהעליתי כאן, על אחת כמה וכמה יש לי אפילו דוגמאות קונקרטיות על ערוץ הופ.
<אלונה אבט: על תהליך הבחירה?
יפעת שאשא ביטון: תהליך הבחירה של התכנים, איך אתם בעצם יוצרים את הוויסות, איך נעשית הרגולציה, מי בסוף מחליט מה נכנס ומה לא.
<אלונה אבט: יש מספר נקודות בקרה בתהליך העלאת התוכן לערוצים שלנו.
<אלונה אבט: זה מתחיל קודם כל בשלב התכנון, כי אנחנו מנסים להתייחס בערוצים שלנו, שהם ערוצים ישראלים, אנחנו מתייחסים גם ללוח השנה העברי ולשנת הלימודים ולנושאים מרכזיים שהילד נחשף אליהם גם באורח החיים המשפחתי וגם בגן.
<אלונה אבט: אז זה מתחיל קודם כל בשלב התכנון.
<אלונה אבט: אחר כך, מעבר לזה יש את שלב הרכישה של התכניות הזרות, כמו שהילי סיפרה, ששם יש כמה נקודות בקרה.
<אלונה אבט: יש את התהליך שבו אתה קורה על תכנית חדשה שבהתהוות, אחר כך יש שלב שרואים פיילוט ומחליטים אם רוצים לרכוש או לא.
<אלונה אבט: אחרי שרוכשים, וזה הכל תהליכים שלפעמים נמשכים על פני שנתיים עד שרוכשים.
<אלונה אבט: אחר כך מגיעות הסדרות לארץ, צופים בהן ובכל תהליך הדיבוב יש לנו עוד נקודת בקרה, שבה מי שמתרגם את הפרקים אמור לדווח ויש רשימת התראות ונורות אזהרה על דברים שהם אמורים להרים אלינו טלפון, אם מופיע משהו כזה בפרק.
<אלונה אבט: אחר כך, מעבר לזה, כשזה חוזר זה אמור לעבור צפייה ובסופו של דבר מחליטים איך לשבץ את זה.
<אלונה אבט: אז זה לגבי תכניות רכש.
<אלונה אבט: לגבי תכניות מקור, מאחר שזה יוצרים ישראלים, זה מלווה מההתחלה בצוות של יועצים, גם בעורך, גם בתסריטאים.
<אלונה אבט: אין תסריט שלא עובר כמה וכמה שכתובים.
<אלונה אבט: יש את הסט ויש את תהליך העריכה, אז ככה שאין מצב שיגיע פרק שלא - - -
יפעת שאשא ביטון: יש התייחסות בתוך התהליך הזה לסוגיות חברתיות שעלולות להדליק נורה אדומה.
יפעת שאשא ביטון: אני אתן לך דוגמא, הנושא של מודל יופי, התעסקות קיצונית עם מראה חיצוני עד כדי ציון של ניתוחים כאלה ואחרים, גם בתכניות מדובבות, גם באנימציה.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת יש מישהו, איש מקצוע שיושב ובוחן גם את האלמנטים האלה?
<אלונה אבט: יש סיפור עם הומור על ערוץ הופ, שכשיושבים שחקנים ומחכים למבחני בד בערוץ שלנו, אז אם זה היה מישהו נאה, אז היו אומרים לו שאין לו סיכוי בהופ, כי אנחנו ניסינו ניסיון מאד מודע לא להביא מודלי דוגמנים, לא להביא מודל הצלחה שהוא לא מבוסס גם על איזה - - -
יפעת שאשא ביטון: אין לי בעיה עם אנשים יפים, יש לי בעיה עם מסרים סמויים שעוברים.
<אלונה אבט: לא, לא, אז אני אומרת את זה מתוך חשיבה שכל הילדים, מכל הפריפריות הגופניות, האתניות, הגיאוגרפיות במדינת ישראל, אמורים להרגיש שכשהם יושבים מול הטלוויזיה, הם מיוצגים, יש להם הזדמנות להשמיע את קולם בין אם בעצמם או בין אם על ידי בא כוחם ומתוך החשיבה הזאת אנחנו גם מנסים לתת דימויים מאד מגוונים ואנחנו גם מאד מאד מקפידים שאם יש איזה שהוא משהו שעשוי להיתפס בתור אמירה פוגענית, אז בטח לא להכניס את זה.
<אלונה אבט: להיפך, אנחנו עושים מאמץ מאד גדול.
<אלונה אבט: בשבוע שעבר היה כנס בין לאומי בארץ, שבית איזי שפירא הוביל, על שילוב שלילדים עם צרכים מיוחדים.
<אלונה אבט: אני מאד גאה שאנחנו בישראל מאד חלוצים.
<אלונה אבט: אנחנו הכנסנו לתוך התכנית של רחוב סומסום דמות של בובה על כיסא גלגלים, שהתלבטנו הרבה מאד שעות אם היא בת ואם היא בכסא גלגלים, אז מותר לה להיות חכמה, מותר לה להיות תוקפנית?
<אלונה אבט: האם בגלל שהיא גם בכסא גלגלים וגם ילדה אז היא צריכה להיות מוצי פוצי ואז לא יאהבו אותה, או מותר לה להיות גם עם טמפרמנט.
<אלונה אבט: זאת אומרת זה סוג הלבטים שיש בכל צומת כזה ואנחנו עושים מאמץ גדול לשלב דמויות כאלה.
יפעת שאשא ביטון: כן, זה עוד כששמרנו על התום.
<אלונה אבט: לשמחתי, אני בתחום שתום זה עוד מצרך שגם ההורים חושבים שכדאי לשמור עליו.
<אלונה אבט: אני בתחום של הגיל הרך ורוב ההורים עדיין מרגישים שהם רוצים את ההגנה הזאת.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאנחנו כחברה רוצים את ההגנה הזו, כי התחושה שהכל נפרץ ומתקדם מהר מדי ואיפה שהוא הילדים שלנו הם כבר לא ממש ילדים בגיל מאד מאד צעיר, כי הם נחשפים לכל כך הרבה ואני שוב אומרת, אנחנו לא יכולים להעלים את זה, אבל אנחנו יכולים אולי לבלום או להאט את הקצב וזו בעיני המשימה של מי שהתאסף כאן היום.
יפעת שאשא ביטון: אילת מליס כהן מישראל אומרת לא לסמים.
<אילת מליס כהן: נעים מאד.
<אילת מליס כהן: אני באמת מברכת את הישיבה הזאת ואת היוזמה הברוכה.
<אילת מליס כהן: אני אתן הקדמה קטנה עלינו, כי בדרך כלל לא הופענו בישיבות בוועדה הזאת.
<אילת מליס כהן: אנחנו בדרך כלל נמצאים בוועדה למאבק בנגע הסמים.
<אילת מליס כהן: אנחנו פועלים לחינוך ומניעה של שימוש בסמים ואלכוהול עם בני נוער וילדים ואנחנו נמצאים בשטח רוב הזמן.
<אילת מליס כהן: זו הפעילות העיקרית שלנו.
<אילת מליס כהן: מכיוון שבאמת קורים כל מיני דברים, גם מבחינת חקיקה וגם מבחינת הטלוויזיה והאינטרנט, אז בלית ברירה אנחנו חייבים לפעול בכל האזורים האלה.
<אילת מליס כהן: מה שקורה כיום בטלוויזיה, בני נוער, ילדים, יכולים להעביר ערוצים.
<אילת מליס כהן: מהיכרותי, לדעתי, הם לא צופים רק בערוץ הילדים.
<אילת מליס כהן: הם צופים בסרטים, הם צופים בערוץ ההיסטוריה, הם צופים בערוצי המדע וכמובן בסדרות ואני יכולה להגיד לכם מניסיוני האישי, ואני לא אציין איזו חברה, מניסיוני האישי בערך אחרי 10 דקות – לי יש את המודעות, לי יש את הכלים, לי יש את הידע – אני יכולה לעשות צפייה ביקורתית, כי יש לי את הידע.
<אילת מליס כהן: בערך אחרי 10 דקות אני צריכה לכבות את הטלוויזיה, אלא אם כן אני כן רוצה לקבל בפנים את כל המסרים הסמויים ששתיית אלכוהול היא בסדר וששימוש בסמים הוא בסדר.
<אילת מליס כהן: כיום בסרטים ובסדרות ואני יכולה לתת לכם שמות, אני רושמת לעצמי, בסרטים ובסדרות מופיעות סצנות רבות של שתיית אלכוהול וסצנות רבות של שימוש בסמים, כשהכוכבים נראים טוב לפני ונראים טוב אחרי.
<אילת מליס כהן: הם נראים עם מותגים, הם נראים יפים.
<אילת מליס כהן: אף אחד לא מראה שמי שמשתמש בסמים אחר כך יש לו איזה שהם נזקים, אלא להיפך, מראים לך את זה כפתרון.
<אילת מליס כהן: באמת אני יכולה לתת לכם רשימה ארוכה מאד של סרטים וסדרות.
<אילת מליס כהן: מראים את זה כפתרון לזה שהחבר עזב, לזה שיש בעיות בעבודה.
<אילת מליס כהן: כל בעיה שהיא בחיים - - -
יפעת שאשא ביטון: כהתמודדות שהיא לגיטימית.
<אילת מליס כהן: בדיוק.
<אילת מליס כהן: אנחנו חיים.
<אילת מליס כהן: יש לנו בעיות בחיים, צריך לדעת לפתור אותן והמסרים הסמויים שמגיעים בכל שעות היום, הם מסרים שהפתרונות הם אלכוהול, חלק מהפתרונות הם אלכוהול וסמים.
<אילת מליס כהן: אני רוצה לתת לכם דוגמא למשהו שנעשה באירופה ויכול להיות שזה ישמש השראה למשהו שאפשר לעשות אותו בארץ.
<אילת מליס כהן: אולי זה קיים ואני לא מודעת לזה.
<אילת מליס כהן: ככה: המרכז האירופאי לפיקוח על שיווק אלכוהול בדק סצנות של אלכוהול בסרטים.
<אילת מליס כהן: הוא נתן פה נתונים כאלה: מספרם הרב של סרטים המופקים בחסותם של יצרני אלכוהול, מראה את התועלת ההדדית בין מפיקי סרטים לתעשיית האלכוהול.
<אילת מליס כהן: הם דיווחו שבמהלך שנה, שמונה חברות אלכוהול מיקמו מוצרים אלכוהוליים ב-233 סרטי קולנוע ולפחות באפיזודה אחת של 181 סדרות טלוויזיה שונות.
<אילת מליס כהן: זאת אומרת נעשתה בדיקה פה ונעשתה מדידה.
יפעת שאשא ביטון: שזו הבעיה כפי שאת הצגת אותה.
יפעת שאשא ביטון: את אמרת שהוצע איזה שהוא פתרון שאולי אנחנו נוכל ללמוד ממנו.
יפעת שאשא ביטון: את יכולה להציג מה הפתרון?
<אילת מליס כהן: הפתרון הוא פיקוח.
<אילת מליס כהן: זאת אומרת בדיקה של מספר הסצנות שמופיעות.
<אילת מליס כהן: אני יכולה להעביר לך את המחקר הספציפי הזה לוועדה, לכל המשתתפים, איך הם עשו את זה ומה הם בודקים גם לגבי אותן סצנות ומה המסר שלהם.
<אילת מליס כהן: אני לא חושבת שזה נעשה בארץ, שמישהו ישב ובדק מה מופיע בתוך סרטים.
<אילת מליס כהן: ואם אנחנו מדברים על ילדים, אז הם בדקו סרטי ילדים.
<אילת מליס כהן: הסרט שיש בו 9 מופעים של שתיית אלכוהול, שזה הכי הרבה שהיה באותה שנה בסרטי ילדים, זה הסרט הארי פוטר והנסיך חצוי הדם.
<אילת מליס כהן: זה סרט שרוב הילדים הלכו לראות אותו.
<אילת מליס כהן: זה סרט שמופיע בטלוויזיה לדעתי בשעות רגילות לגמרי והוא מופיע בהמון שידורים חוזרים.
<אילת מליס כהן: זאת אומרת שבעצם הילדים מקבלים את המסר ממש כמסר סמוי.
<אילת מליס כהן: הם לא יכולים לעשות צפייה ביקורתית.
<אילת מליס כהן: מה עוד שאם הסרט מרתק, אז אתה לא עושה צפייה ביקורתית אלא אתה ממשיך לראות אותו.
<אילת מליס כהן: אני רוצה להתריע על משהו שהוועדה יכולה לטפל בו.
<אילת מליס כהן: מה שקורה כיום בוועדה אחרת זה שקיים קידום של לגליזציה של קאנביס ומריחואנה.
<אילת מליס כהן: אז זה חודר אלינו, לישראל גם מארצות הברית ומכיוון שהרבה סרטים מגיעים אלינו מארצות הברית, וגם, עוד פעם, בערוץ המדע ובערוץ ההיסטוריה – אני צופה בכולם – המסרים האלה נמצאים בצורה מאד סמויה.
<אילת מליס כהן: מאד קשה להבדיל בעצם, כי מראים לך תכנית מאד מדעית כביכול, שסוקרת כאילו כל מיני - - -
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, הנקודה ברורה.
<אילת מליס כהן: אז אני חושבת שזו נקודה שצריך לשים לב אליה וצריך לחשוב מה הכלי שאנחנו נוקטים בו, על מנת שהמסרים האלה, לפחות כל עוד החקיקה בישראל לא מתירה דברים מסוימים, איך אנחנו רואים שהטלוויזיה תומכת בחוקים של מדינת ישראל ובמה שמותר בארץ ובמה שאסור בארץ.
<אילת מליס כהן: תודה רבה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך.
יפעת שאשא ביטון: יואב גינאי, רשות השידור, בבקשה.
<יואב גינאי: טוב, ההתייחסות בחוק רשות השידור הישן, 1965, היא אפסית מבחינת התכנים.
<יואב גינאי: לאורך שנים רשות השידור - ואני מדבר על רשות השידור הישנה – אימצה כללים של הרשות השנייה ושל מועצת הכבלים.
<יואב גינאי: שידורי הילדים שלנו מפוקחים על ידי אנשי תוכן מהשורה הראשונה.
<יואב גינאי: עוברים על כל תסריט, על כל פרק, סדרות הדרמה, אפילו חדשות לילדים והדברים מפוקחים שם כמובן.
<יואב גינאי: כך לגבי סימון תכניות דרמה, סרטי מתח, סרטי קולנוע, שמשודרים בדרך כלל בלילה.
<יואב גינאי: אני מסכים לגישה שנאמרה כאן, שאנחנו בעצם טיפה בים.
<יואב גינאי: טיפה בים בפלטפורמות האלה.
<יואב גינאי: היום ילדים צופים בתכנים האלה ב-VOD, באינטרנט, כמעט בכל פלטפורמה אפשרית.
<יואב גינאי: הפלטפורמות האלה פרוצות לגמרי, כך שבאמת אם אנחנו מגבילים ואנחנו מגבילים, לפחות ברשות השידור, את התכניות האלה אפשר למצוא בשפע באוקיינוס שלם של מידע שנמצא מסביבנו ולכן אולי דרושה חקיקה.
<יואב גינאי: אני לא יודע עד כמה גם חקיקה יכולה לעזור כאן.
<יואב גינאי: אני נמצא בכל מיני פורומים של גופי שידור ציבוריים באירופה, שמתמודדים ממש עם אותה בעיה, עומדים כמעט נואשים אל מול הסחף הגדול הזה, של אינפורמציה מכל כיוון.
<יואב גינאי: אני מדבר על תכניות לנוער ולילדים.
<יואב גינאי: אין פתרון קסם עדיין, אבל ראוי לחשוב, לדון ולראות באיזה אופן אפשר קצת להגדיל את הסכר.
יפעת שאשא ביטון: זה בעצם מחדד את הנקודות שעלו כאן.
יפעת שאשא ביטון: אני אשתדל לסכם את זה אחר כך.
יפעת שאשא ביטון: כל פעם אני רוצה לומר משהו באמצע.
יפעת שאשא ביטון: נכון שהכל פרוץ ואנחנו טיפה בים ואני רוצה שתחשבו על השיח הזה לא ממקום שמרפה ידיים אלא ממקום שמאתגר אותנו דווקא ולראות איך אנחנו, למרות המציאות המאד מאד מורכבת הזו, כן מצליחים לעשות קצת סדר, לפחות כלפי הילדים שלנו.
יפעת שאשא ביטון: דוד אורן, טלוויזיה חינוכית.
<דוד אורן: גם אנחנו, כמו רשות השידור, גם כפופים לחוק וגם לקחנו על עצמנו הרבה מעבר לזה.
<דוד אורן: תהליך הפיקוח על התכניות – ואני לא אחזור על התהליך הארוך שהציגה פה אלונה מערוץ הופ, אבל זה אותו תהליך.
<דוד אורן: חוץ מזה, בנוסף לזה יש לנו גם את היועצים שלנו כיחידת סמך של משרד החינוך, אז אנחנו נעזרים ביועצים ממשרד החינוך.
<דוד אורן: אני לא חושב שיש פה עוד מה להוסיף.
<דוד אורן: מבחינת שידורים, גם אני מרגיש בנוח לשבת כאן בפורום הזה, אבל גם אני חושב שאנחנו מפוקחים כולנו.
<דוד אורן: כנראה שכמו שכולם ציינו פה, עיקר הבעיה הוא באינטרנט כמובן ושם אנחנו צריכים לשים לב.
<דוד אורן: אנחנו, כטלוויזיה חינוכית, מעלים את כל התכניות שלנו קודם כל אל האינטרנט, אל ערוץ היו-טיוב שלנו, כך שמבחינתנו ילדי ישראל יכולים כמובן להיכנס לשם ולשבת בשקט.
<דוד אורן: זאת אומרת ההורים יכולים לכוון אותם לשם.
יפעת שאשא ביטון: גם התכניות שם הן הרבה יותר סולידיות ביחס לתכניות אחרות, אני מוכרחה לומר.
<דוד אורן: אנחנו מוקפים בים, כמו שאמר יואב גינאי, ים גדול מאד, עם הרבה תכניות ותכנים שלא בהכרח כדאי שהילדים שלנו יחשפו אליהם.
יפעת שאשא ביטון: ערוץ ניקולודיון, בבקשה.
<אורלי אטלס-כץ: שמי אורלי אטלס, אני מנכ"לית של ענני תקשורת ובתוכו אנחנו מנהלים את ערוץ ניקולודיאון וגם את ערוץ ניק ג'וניור שהוא ערוץ פרי-סקול.
<אורלי אטלס-כץ: קודם כל אני רוצה להגיד דבר אחד על האינטרנט, כולם חזרו ואמרו.
<אורלי אטלס-כץ: אני חושבת שיש פה עוד דבר שאנחנו יכולים לעשות ויש היום הרבה תוכנות שההורים יכולים לשים על גבי האינטרנט ואני לא בטוחה שזה ידוע כמידע לציבור הרחב.
<אורלי אטלס-כץ: אני יודעת את זה ויש לי בבית כמובן את התוכנה ואולי צריך לעשות משהו בנושא של מידע, כי אפשר לחסום את הילדים מלהגיע לאתרים וזה משהו שאני חושבת שראוי שידברו עליו ולא יודעת איך יקדמו אותו, כדי שההורים יידעו.
<אורלי אטלס-כץ: זה אחד, ואני מסכימה עם כולם שזו הבעיה המרכזית.
<אורלי אטלס-כץ: שנית, אנחנו כערוצי ילדים ואני מכירה גם את מתחריי, מנוהלים על ידי צוות שהוא מאד מאד ערכי ובא מתוך מחויבות אישית שלילדים יהיה תוכן טוב מאד ושלא יברחו, כי הבעיה הכי גדולה שלנו כמנהלי ערוצי הילדים היא שהילדים נמצאים אצלנו, אבל הרבה מאד נמצאים בברודקסט, בתכניות ריאליטי, בתכניות ריאליטי של HOT ו-YES.
<אורלי אטלס-כץ: קשה לנו לשמור אותם אצלנו, בעוד שאנחנו יודעים שכשהם אצלנו הם בסביבה בטוחה.
<אורלי אטלס-כץ: אנחנו מאד מאד מקפידים ומוגנים או מפוקחים על ידי המועצה ומגיבים לכל בקרה בצורה מאד עניינית ורצינית, כי זה חשוב לנו מתוך מקום שלנו חשוב, לא מתוך זה שאנחנו מפוקחים.
<אורלי אטלס-כץ: אנחנו כולנו הורים לילדים, גם אני בוגרת תואר שני בפסיכולוגיה שהתעסקה בילדים וזה דבר שחשוב לנו מעצם העניין ולא מעצם הפיקוח.
<אורלי אטלס-כץ: אז זה דבר שני.
<אורלי אטלס-כץ: ולכן אני חושבת שאנחנו צריכים להקפיד לעשות כמה שיותר תכנים טובים לילדים כדי לשמור אותם כמה שיותר זמן במקום המוגן הזה.
<אורלי אטלס-כץ: אני מודעת לתכניות כמו שמש, תגידי בוב-ספוג, תדברו, אני מודעת לביקורת ואנחנו גם מקבלים אותה וכל פעם לומדים אותה, אבל אני חייבת להגיד שהתהליך אצלנו, בדומה לתהליך של הופ או ערוץ הילדים, צוות שלם של אנשי מקצוע, כולל פסיכולוגית שבאופן קבוע עוברת על כל התכנים שלנו, בטח תכני הפקות המקור.
<אורלי אטלס-כץ: נשאלה פה קודם שאלה על הנושא של ערכים בתוך הפקות המקור.
<אורלי אטלס-כץ: זה משהו שאנחנו מאד עובדים בו, כולנו, כל ערוצי הילדים וכל הפקת מקור היא נדונה לא רק מהצד של האם היא תעניין את הילדים, אלא גם מה זה מעביר לילדים.
<אורלי אטלס-כץ: אני אתן דוגמא מהפקות הדרמה, שהן לילדים יותר גדולים.
<אורלי אטלס-כץ: כמו שליהי דיברה קודם, אנחנו משרתים קהל רחב של ילדים, מגיל 6 עד גיל 14, מה שקצת מקשה ואולי זה עוד דבר שצריך לטפל בו - ליצור סביבה לבני נוער, כי בני נוער כבר מתחילים להסתובב בחוץ ואנחנו - - -
יפעת שאשא ביטון: גם כלפי עולם המבוגרים, שהורים יודעים שכשיש הופ או יש ניקולודיון או יש ערוץ הילדים, לאיזה קהל יעד של ילדים הם יודעים - - -
<אורלי אטלס-כץ: אבל אני גם אומרת לכל מי ששואל אותי מבין חברי, שהערוצים אנחנו מנהלים, שוב, כל ערוצי הילדים, כי אני צופה בכולם ומכירה את כל המנהלים שלהם, אני יכולה בלב שלם להגיד – זה בסדר לצפות בערוצים האלה, זה ערוצים מפוקחים על ידי רגולציה עצמית ועל ידי רגולציה חיצונית.
יפעת שאשא ביטון: שוב, אבל ההתאמה של הגילאים כאן כן צריכה לקבל איזו שהיא התייחסות.
<אורלי אטלס-כץ: כן, ועובדים עליה.
<אורלי אטלס-כץ: אני רוצה לתת דוגמא מסדרות דרמה שאנחנו עושים.
<אורלי אטלס-כץ: למשל מאד חשוב לנו להעצים נשים, כי זה בעינינו אחד המסרים שצריכים לעבור בתכניות שאנחנו עושים ומי שצופה בתכניות, גם שלנו וגם של ערוץ הילדים, רואה שהבנות הן בדרך כלל אלה שפותרות את הבעיה, מובילות וזה קצת מוטה.
יפעת שאשא ביטון: ככה זה במציאות, את יודעת.
<אורלי אטלס-כץ: נכון.
<אורלי אטלס-כץ: בינינו, כן.
<אורלי אטלס-כץ: יש קהל שלם, אני לא אציין שמות, שחושבים אחרת.
<אורלי אטלס-כץ: אני אתן עוד דוגמא אחת מכיוון שונה לגמרי, ושוב, כל מה שאני אומרת פה זה בשמי ובשם הערוצים הנוספים, כשקורה אירוע בישראל אנחנו מגיבים לו מיד.
<אורלי אטלס-כץ: אז אם היה לא מזמן את הנושא של הגזענות והמחאה האתיופית, אז ערוץ ניקולודיאון לקח את זה על עצמו.
<אורלי אטלס-כץ: הילדים מאד מושפעים מהכוכבים, כל הכוכבים של הסדרות שכונה, חממה, שבתוכם יש לנו כוכבת אתיופית, אבל לא בגלל זה.
<אורלי אטלס-כץ: פה באמת נעזרנו במדיית החדשות וכולם הרימו קמפיין שהכותרת שלו הייתה – כולנו שונים, אך כולנו שווים - בכל המדיות בערוץ, כדי להעביר מסר, להגיב לאירועי היום.
<אורלי אטלס-כץ: אז המסר שלי כאן הוא – אחד, אנחנו בתוך העניין.
<אורלי אטלס-כץ: אנחנו מאד רוצים.
<אורלי אטלס-כץ: חשוב לנו גם כהורים וגם כמובילי הערוצים האלה להיות בתוך התהליך ולעשות שינויים.
<אורלי אטלס-כץ: ביחד עם יפעת אנחנו בשמחה נרתמים לעניין של הקוד האתי ולהכניס את מוחנו ומתכוונים באמת.
<אורלי אטלס-כץ: שנית, אני חושבת שעל הנושא החינוכי דובר מספיק, צריך לחנך את ההורים כי הסיווג הוא לא רלבנטי.
<אורלי אטלס-כץ: התוכנות שמגבילות היום את האינטרנט, צריך לדבר קצת עם ההורים.
<אורלי אטלס-כץ: אני חושבת שאנחנו הורים מודעים, אבל יש הרבה שלא.
יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה שצריך להעלות את המודעות גם בקרב ההורים.
יפעת שאשא ביטון: בסיכום אני אתייחס גם לעניין של סינון האתרים.
יפעת שאשא ביטון: יש לי אלייך שאלה ואולי גם לאחרים.
יפעת שאשא ביטון: נעשה מחקר שחקר את תכניות הילדים מבחינת המסרים שלהם, בין אם זה מחקר תוכן, בין אם זה מחקרי דעה?
יפעת שאשא ביטון: נעשו מחקרים?
<יפעת בן חי שגב: אני מכירה מחקרים כאלה.
<יפעת בן חי שגב: כן, יש איזה מחקר אחרון מלפני שנתיים וכל הזמן יש מחקרים בתחום הזה.
<יפעת בן חי שגב: יש מחקר שממש עכשיו הוא בהתהוות.
יפעת שאשא ביטון: התכנים מתעצבים לנוכח הממצאים של המחקר?
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת לוקחים את המסקנות – בלי שאני יודעת מה היו המסקנות – אבל השאלה היא אם יש פה התייחסות אמיתית לבחינה לאורך כל הדרך שאנחנו באמת עומדים במסרים הנכונים ולא מכניסים מסרים שהם פוגעניים מבחינה חברתית וכו'?
<אורלי אטלס-כץ: אני אתייחס גם לנושא של לגיטימציה, מה שדיברו קודם הבנות.
<אורלי אטלס-כץ: אנחנו מבצעים מחקרים פעם בחצי שנה - מחקר מקיף בקרב ילדים ואנחנו כל הזמן בקשר איתם בכל מיני מדיות, כדי להבין מה הם קולטים מהמסרים שלנו ומה הם מצפים לקלוט והנושא של הלגיטימציה מאד עלה גם בנושא של דימוי גוף.
<אורלי אטלס-כץ: אני יודעת שגם יפעת מאד מתעסקת בזה.
יפעת שאשא ביטון: אגב, נשמח לקבל מחקרים אחרונים.
<אורלי אטלס-כץ: אז אני אשמח להעביר את המחקרים בנושא דימוי גוף, ואפילו גם הנושא, ודיברו קודם על לגיטימציה, תראו לנו מה המעשה ומה ההשלכות.
<אורלי אטלס-כץ: לא רק לא לדבר על או לא להחביא את הדברים, אלא אם נעשה מעשה לא טוב – מה ההשלכות שלו ובדרך הזאת הילדים - וזה כבר הילדים היותר בוגרים – זה הילדים על סף בני נוער, 'הטינס', מה שנקרא, ברגע שהם רואים שנעשה מעשה וההשלכות שלו הן לא טובות, וקודם דיברת על הסמים, על זה שרואים מישהו משתמש בסמים ואחרי זה הוא נראה עדיין יפה, אבל אם אתה תראה שמישהו משתמש בסמים, זה כמובן לא דברים שאנחנו מטפלים בהם בילדים, דוגמאות אחרות אבל – ואחר כך נראה לא טוב, או קורים לו דברים לא טובים בעקבות זה – זה הרבה יותר משכנע והרבה יותר אמיתי מאשר פשוט לא לדבר על זה.
<אורלי אטלס-כץ: אז התשובה היא כן.
יפעת שאשא ביטון: אני מסכימה שצורת ההתמודדות היא לא באל תעשו, אלא בשידור המסר בהחלט.
<אורלי אטלס-כץ: כן וקורה שעושים את זה.
יפעת שאשא ביטון: הרב שמואל סלוצקי, בבקשה.
<שמואל סלוטקי: שלום, אני מרבני צוהר ורציני להעצים ולחזק את הנושא של סימון אתרים.
<שמואל סלוטקי: בעבר אנחנו קידמנו את הנושא של סימון אתרים באינטרנט על ידי הנגשת המידע לצרכנים על ידי ספקי הרשת של האינטרנט - קודם כל הורדת הסננים בחינם וגם בעצם ביצירת הקשר בין הספקים לבין הלקוחות, להציע להם קודם כל את האפשרות הזאת וליידע אותם בכך שזה בחינם ושזה אפשרי.
<שמואל סלוטקי: צריך באיזו שהיא דרך למצוא את אותה טכנולוגיה וגם את האפשרות לעשות את זה בערוצי הטלוויזיה השונים, כשאפשר היום באמצעים הטכנולוגיים לעשות עוד יותר מכך ולכוונן את זה לדרישה של ההורים ובאמת הורים יאמרו יש לנו ילדים בגילאים כאלה ואחרים, יוכלו אותם ערוצי תקשורת, בדרך טכנולוגית די פשוטה, לשלוח להם בחודש הקרוב או בשבוע הקרוב – אלה השעות שכדאי או שלא כדאי, וזה מה שמומלץ או לא מומלץ לפי גילאי הילדים, וכך יוכלו ההורים לשלוט בזה בבחירה חופשית על ידי ידע והבנה במה שהילדים הולכים לצפות.
יפעת שאשא ביטון: אוקיי, תודה רבה על ההערה.
יפעת שאשא ביטון: יש פה נציגים של גופים נוספים?
יפעת שאשא ביטון: מישהו רוצה להוסיף, להתייחס, לפני שאנחנו מסכמים את הדיון?
יפעת שאשא ביטון: אז ראשית תודה לכולכם על ההתייחסויות.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שעלו פה כמה נקודות שאנחנו צריכים לשים עליהן את הדגש.
יפעת שאשא ביטון: אחת הנקודות המשמעויות זה באמת הפריצות שיש במדיה והחופש בכל הקשור לאינטרנט ואני רוצה להמליץ.
יפעת שאשא ביטון: אני רציתי להמליץ על הקמה של צוות מקצועי, אבל תוך כדי הדברים את בעצם ציינת, יפעת, שיש צוות שכבר יושב בעניין, וממי הוא מורכב בעצם?
<יפעת בן חי שגב: הצוות מורכב מיועצת אקדמית שמתמחה במדיה וילדים, מיועץ כלכלי, מד"ר תהילה אלטשולר מהמכון הישראלי לדמוקרטיה ונציגים של המועצה.
יפעת שאשא ביטון: הוא לא כולל נציגים של החברות השונות שיושבות כאן סביב השולחן?
<יפעת בן חי שגב: של גופי השידור?
<יפעת בן חי שגב: הוא יכלול, כן.
<יפעת בן חי שגב: כמו שאמרתי, בתחילת ספטמבר אנחנו מקווים להשיק את המפגש הראשון.
<יפעת בן חי שגב: אני כבר אומר שהתלמידות פה יוזמנו למפגש.
<יפעת בן חי שגב: יש לנו כוונה כן להזמין את כל מי שרואה את עצמו ואת כל מי שמביע עניין.
יפעת שאשא ביטון: אז אני רוצה שתהיה המלצה, אם זה משהו שעוד לא קרם עור וגידים, אז שכן יקום צוות מקצועי שכולל אנשי מקצוע ואת הגופים השותפים, הגופים המשדרים, לדון גם בסוגיה של איך אנחנו פותרים את עניין האינטרנט, איך אנחנו מתמודדים בעצם, אם בכלל ניתן.
יפעת שאשא ביטון: שוב אני אומרת, אנחנו לא יכולים לבלום את הסיפור הזה, אנחנו לא יכולים להעלים אותו, אבל אנחנו בהחלט יכולים להאט את הקצב, כן לתת את הכלים להתמודדות נכונה יותר, בין אם זה של ההורים, בין אם זה של הילדים, ובתוך כך לחשוב על תכנית של אוריינות תקשורת.
יפעת שאשא ביטון: אולי תכנית שאתם תוכלו להציע, אם אתם תכללו בתוך גם את משרד החינוך.
יפעת שאשא ביטון: אין לי בעיה, אם תרצו, להיות שותפה אם זה בשיח או אם זה בצמתים שונים שבהם אתם תחליטו שנכון לכם שתהיה מעורבות גם של הפרלמנט לצורך העניין, אבל אני באמת רוצה שיהיה גוף שיחשוב גם על האתגרים שיש לנו – בין אם זה בתכניות שמשודרות – דיברנו פה על העניין של שידורים חוזרים, של ה-VOD, אבל בעיקר של סוגיית האינטרנט ולראות איך אנחנו מוצאים פתרונות ורגולציה לסיפור הזה.
<יפעת בן חי שגב: אני אומרת בהיבט הזה זו באמת התפרצות לדלת פתוחה, כי אנחנו בעיצומו של התהליך - - -
יפעת שאשא ביטון: אני שמחה.
<יפעת בן חי שגב: ואני מברכת על זה, בגלל שאני חושבת שלך, כמי שעומדת ברשות הגורם הפרלמנטארי שאמון על זה, יש באמת את הכלים והיכולת לתת רוח גבית למאמצים המקצועיים שאנחנו מגבשים, בין אם זה באמת בקישור בין כל גורמי הממשל וכיוצא באלה, ואני בהחלט אשמח למסד פה קשר שוטף.
<יפעת בן חי שגב: אנחנו יכולים לשבת ולדון על זה ולדווח ולהביא את זה לדיון מפעם לפעם ולראות איך זה מתקדם ולאן זה הולך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נקיים מעקב.
יפעת שאשא ביטון: אני אשמח לקבל גם אישור שהצוות הזה אכן חנך את מפגשו הראשון וגם לקבל עדכונים שוטפים.
יפעת שאשא ביטון: אני בהחלט מציעה את הוועדה כפלטפורמה לקידום של חקיקה, במידה והקוד האתי לא באמת מצליח לענות על איזה שהוא צורך, לא מצליחים לגבש נהלים או מגבשים נהלים ולא מצליחים ליצור אכיפה.
יפעת שאשא ביטון: במקומות שבהם אתם מרגישים שצריך לעשות צעד אחד קדימה, אז אני חושבת שזה המקום הנכון שצריך לעשות את זה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נהיה בדיאלוג.
יפעת שאשא ביטון: אני מברכת ומודה.
יפעת שאשא ביטון: הנקודה השנייה שמוצגת כאן זה הנושא של האחריות ההורית.
יפעת שאשא ביטון: אין ספק שאנחנו צריכים לעבור איזה שהוא תהליך גם מול ההורים, אבל מצד שני אנחנו גם צריכים לתת בידיהם את המידע הרלבנטי והנכון, ופה אני מציעה שכן ייעשה איזה שהוא סדר מבחינת גילאי הצפייה או ההתאמה הגילאית של כל אחד מהערוצים.
יפעת שאשא ביטון: כי כן, אנחנו שמענו גם כאן, יש פה מנעד רחב של גילאים שצופה באותו ערוץ ועולה פה עניין הלגיטימציה.
יפעת שאשא ביטון: כשאנחנו משדרים את זה לילדים, מבחינתם זה כשר.
יפעת שאשא ביטון: אם אני כאמא מרשה לילדה לצפות בערוץ מסוים, סימן שאני סומכת על מה שמוצג שם ולכן פה אני כן רואה את האחריות המשותפת, Once של ההורים, אבל גם שלנו.
יפעת שאשא ביטון: גופים תקשורתיים שאינם כפופים לכללי הרגולציה, צריך לבחון את זה ולדרוש שכולם יהיו כפופים תחת אותו חוק.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים לברר באיזה גופים מדובר מול משרד התקשורת וכמובן לבחון איך עושים את זה.
יפעת שאשא ביטון: לגבי האינטרנט הפתוח.
יפעת שאשא ביטון: יתקיים דיון במסגרת הוועדה לגבי הבטיחות באינטרנט, או גלישה בטוחה באינטרנט.
יפעת שאשא ביטון: אכן עלתה הסוגיה של סינון אתרים.
יפעת שאשא ביטון: יש גם חקיקה שקיימת, שכרגע מוגשת בנושא.