GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ליאור גבאי: זו נקודה אחת כקריאה לרשות המקומית, לרשויות המקומיות בכלל בכל הארץ, שבמקומות שיש בפועל, ואני לא מדבר על משהו תיאורטי כשיהיה תקציב, אלא במקומות שיש בפועל בואו נראה שיש אפשרות להחיל את אותן מסגרות שיש מעונות קיימים למסגרת זו.
<ליאור גבאי: זו נקודה אחת.
<ליאור גבאי: הנקודה השנייה היא דווקא בהקשר למה שמשרד הכלכלה תקצב.
<ליאור גבאי: הוא תקצב את זה בפועל עד ה-31 בחודש שכידוע זה היה לפני כמה ימים.
<ליאור גבאי: אני אשמח אם הנציגים של משרד הכלכלה דיברו על זה שיאריכו או לא יאריכו, אבל יותר חשוב שגם הגישו 20-30 או 40 רשויות בכל הרשויות אין – בדקתי את זה גם מול "ויצ"ו" וגם מול "אמונה" – אין בשום מקום אבטחה שהרשות המקומית שמה.
<ליאור גבאי: אנחנו מדברים על לזרות חול בעיניים 'תראו יש 30 יש 40'.
יפעת שאשא ביטון: מה שאתה אומר פה הוא חמור.
יפעת שאשא ביטון: אני אומר גם למה.
יפעת שאשא ביטון: כי לא מקבלים את הכסף פר הצהרה אלא צריך להגיש חשבונות בצורה מאוד מסודרת, חשבונות ביצוע.
יפעת שאשא ביטון: או שיש כאן הונאה של רשויות – זו האשמה מאוד חמורה מה שאתה אומר.
<ליאור גבאי: אני אומר באופן מאוד ברור - - -
<מרצדס צרפתי: הם יכולים להגיש את החשבוניות, יש להם עד 31.10 - - -
יפעת שאשא ביטון: הוא טוען שגם אם הגישו אז לא באמת היה.
<ליאור גבאי: אני בדקתי גם אצל "ויצ"ו" - - -
<מרצדס צרפתי: ברגע שנקבל את החשבוניות בפועל מן הסתם נעשה בקרה.
<מרצדס צרפתי: אנחנו לא נבזבז, תעשה בדיקה.
<מרצדס צרפתי: אם הרשות לא הציבה מאבטח היא לא תקבל כסף למרות שהיא הגישה בקשה.
<ליאור גבאי: אני לא מדבר כרגע תיאורטית ומה תהייה הבדיקה והבקרה.
<ליאור גבאי: בפועל ב"ויצ"ו", "נעמ"ת", "נאות מרגלית" ו"אמונה – אלו ארגונים שמחזיקים למעלה מ- 60% מהילדים – בכל אופן במקומות האלה שבדקנו אין מאבטח ולא היה בשום מקום.
<ליאור גבאי: זה שיש 30-40 רשויות שהגישו או שנכנסו למסגרת זה חשוב- - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נבדוק את זה.
<ליאור גבאי: בפועל זה עובדתית.
<יוחאי וג'ימה: אני חושב שתפקידו של משרד הכלכלה לבדוק את זה ואם הייתה אבטחה של ניידת שאתה לא יודע.
<מלי שטריגלר: אנחנו מתקצבים מאבטח.
<מלי שטריגלר: בתקצוב עכשיו דובר על מאבטח לא על ניידת.
יפעת שאשא ביטון: מאבטח חד-משמעית.
<מלי שטריגלר: האפשרות של הרשויות מוגבלת.
<מלי שטריגלר: אם נלך על אבטחה קבועה כמו שאנחנו רוצים, זה יהיה מצב אחר לגמרי.
<יוחאי וג'ימה: אין מאבטחים חבר'ה.
<יוחאי וג'ימה: אין מאבטחים, חברות האבטחה לא מחזיקות כזה מאגר.
<יוחאי וג'ימה: עולה כסף להכשיר אותם, לשמור אותם, לגייס אותם.
יפעת שאשא ביטון: יערה בבקשה.
<יערה שילה: יערה שילה.
<יערה שילה: אני יושבת ראש הפורום "חינוך מלידה".
<יערה שילה: בעיסוקי אני גם מרצה במכללת אפרתה לגיל הרך.
<יערה שילה: אני רוצה להתחיל להודות לאורי מקלב וגם ליפעת.
<יערה שילה: אנחנו כתבנו מכתבים וזימנו את הוועדה הזאת בעקבות ועדת החינוך שהייתה.
<יערה שילה: שם גם למלי וגם לי אמרו 'מה את בכלל מדברת?
<יערה שילה: את בוועדת חינוך, תגידו תודה שנתנו לך לדבר.
<יערה שילה: זה מגיל שלוש האבטחה'.
<יערה שילה: <קריאה:> לי לא נתנו לי דבר.
<יערה שילה: מנהלת הוועדה שאלה למה אני מגיעה לשם.
<יערה שילה: אמרתי 'כי זה דיון על אבטחה במוסדות חינוך'.
<יערה שילה: יושב ראש הוועדה שפתח אמר 'גם מעונות יום'.
<יערה שילה: היא אמרה לי: 'וועדת החינוך לא דנה במעונות יום'.
<יערה שילה: אבל יושב ראש הוועדה נתן לי לדבר.
יפעת שאשא ביטון: מי אמר לך?
יפעת שאשא ביטון: <קריאה:> מנהלת הוועדה והיושב ראש נתן לי לדבר, זה בסדר.
<יערה שילה: יושב ראש הוועדה נתן גם לי לדבר, אני חייבת לציין.
<יערה שילה: אני חושבת שהמילה פה היא מילה מאוד משמעותית וקוראים למילה הזאת 'אחריות'.
<יערה שילה: אני באופן אישי כאזרח במדינת ישראל, הילדים שלי כבר לא, יש לי ילד בן שמונה שאמר לי השבוע 'אימא, נכון שזה טוב שאני רץ מהר'.
<יערה שילה: הוא היה במרתון ירושלים והוא יודע לרוץ.
<יערה שילה: זו האמירה שלו.
<יערה שילה: אני גרה בארמון הנציב.
<יערה שילה: אני היום בבוקר עשיתי סיור בארמון הנציב לראות שאני לא דוברת שקר.
<יערה שילה: עברתי בכל המעונות ויכולתי להיכנס לכולם בלי בעיה.
<יערה שילה: למה צריך להגיע לאסון?
<יערה שילה: למה?
<יערה שילה: אני לא מבינה.
<יערה שילה: יש כאן איזו אחריות שלהם.
<יערה שילה: לא מעניין, יש בעיה?
<יערה שילה: - תשביתו, תסגרו את כל מעונות היום מבחינתי עד שלא יאבטחו את הילדים שלנו.
<יערה שילה: זו אמירה.
<יערה שילה: אנחנו לא יכולים לישון בשקט במצב הזה.
<יערה שילה: שבת לפני שבועיים, אולי אני לא מדייקת, שלושה שבועות מתחת לבית שלי, אזור שנחשב יוקרתי במרכאות, הגבול בין ארנונה לארמון הנציב היה מחבל ליד בית כנסת.
<יערה שילה: הילדים שלי שמעו את היריות, אני הכנסתי אותם בכוח הביתה.
<יערה שילה: חבר'ה, אנחנו צריכים לחכות לאסון בשביל להגיד 'לא ידענו, כן רצינו לשים מאבטח, עשינו קול קורא'.
<יערה שילה: באמת זה לא רציני.
<יערה שילה: אתם רוצים שיהיה מאבטח, אתם רוצים לאבטח את הילדים, מבחינתי כמו שעושה הסתדרות המורים תשביתו את כל המעונות, תסגרו את כל המעונות.
<יערה שילה: שהילדים יהיו בטוחים.
<יערה שילה: לא יתכן שילד במדינת ישראל לא בטוח כך.
<יערה שילה: זה לא הגיוני.
<יערה שילה: אני לא מדברת כבר על האימא שהולכת לעבודה כשהיא מוטרדת.
<יערה שילה: זה אחת.
<יערה שילה: שתיים, נניח שאי אפשר אז בואו נעשה אבטחה מדלגת.
<יערה שילה: אפילו את זה אין.
<יערה שילה: אני פניתי לאדם יקר בארמון הנציב, קוראים לו בן יוסף, הוא בנאדם מדהים.
<יערה שילה: אמרתי לו: 'תגיד לי, יש לנו צוות לשעת חירום במעונות יום?
<יערה שילה: אם קורה משהו שיהיו.
<יערה שילה: אתה יודע, כיתת כוננות כמו שיש ביישוב'.
<יערה שילה: אני באתי מיישוב.
<יערה שילה: יש כיתת כוננות והם מיד מוזנקים.
<יערה שילה: הוא אמר לי: 'האמת יערה, לא חשבתי על זה, בואי נקים'.
<יערה שילה: שתהייה כיתת כוננות, משהו.
<יערה שילה: צוות לשעת חירום.
<יערה שילה: אין כלום מכלום.
<יערה שילה: שאלתי מטפלות 'מה את עושה במצב כזה'.
<יערה שילה: היא אמרה לי: 'תאמת, אם אני לא עומדת קפואה זה כבר יהיה נס בפני עצמו'.
<יערה שילה: אני חושבת, בירושלים אגב עיריית ירושלים דיברתי איתם על קול קורא, מה שהם ענו לי, 'אנחנו לא יכולים להתחייב לשבועיים, זה מצחיק.
<יערה שילה: לא יביאו לנו את הכסף'.
<יערה שילה: סתם לידיעתך, אנשים מתוך הוועדה מתוך ירושלים.
<יערה שילה: אז אני חושבת - - -
יפעת שאשא ביטון: האמירה שלא יביאו להם את הכסף, אני מוחה עליה בתוקף כי יש כאן התחייבות חד-משמעית.
יפעת שאשא ביטון: זה שמשאירים את זה לספקולציות של כל מיני אנשים שם שיחליטו - -
<ליאור גבאי: אני רוצה ללמד זכות על הרשויות.
<ליאור גבאי: אני בכל אופן מהשיחות שלי אף רשות לא אמרה שהם לא יקבלו את הכסף.
<ליאור גבאי: פשוט חלקם אמרו 'זה תהליך כל כך ארוך וכו'.
<ליאור גבאי: כדי להתאים את הצורך אני ארוץ להגיש ניירת ובעוד שבוע וחצי נגמר התהליך הזה'.
<ליאור גבאי: אם משרד הכלכלה, וכאן אני קורא למשרד הכלכלה, אם משרד הכלכלה יבוא ויצהיר שמאריכים את זה ולא עד סוף החודש, שמאריכים את זה עד סוף החודש אני בטוח שזה יאתגר רשויות רבות להיות שותפים לתהליך הזה.
<ליאור גבאי: זה הזמן.
<ליאור גבאי: <קריאה:> זה משרד האוצר.
<ליאור גבאי: <קריאה:> אני לא אחראית על הכסף.
<ליאור גבאי: <קריאה:> משרד האוצר השיב שהנושא בדיון עם המשרד לביטחון פנים אם מאריכים את התקופה או אם לא מאריכים את התקופה.
יפעת שאשא ביטון: נחכה להחלטה.
יפעת שאשא ביטון: צפורת בבקשה.
<צפורת שימל: עורכת דין צפורת שימל מ"אמונה".
<צפורת שימל: אני רוצה להוסיף רק עוד שתי מילים למה שחבריי כאן אמרו.
<צפורת שימל: קודם כל אנחנו כמובן מצטרפים לחשיבות הגדולה בעניין וראינו את העניין עין בעין בתקופה האחרונה.
<צפורת שימל: הנושא הזה של סד הזמנים ששמו את הרשות וגם רשויות, כמו שנאמר כאן, פנינו אליהן וחזרו אלינו עם הרצון כדי להתגייס לעניין הזה, הן לא יכלו לעמוד בסד הזמנים שדובר עליו.
<צפורת שימל: זה סד זמנים שהוא בלתי אפשרי.
<צפורת שימל: עד ה-31 באוקטובר זה דבר לא אפשרי מבחינת הרשויות מסיבה זו או אחרת.
<צפורת שימל: אנחנו חושבים שחשיבות של העניין כל כך גדולה שהארכה של העניין הזה חייבת להגיע ממשרד הכלכלה.
יפעת שאשא ביטון: ההוראה הזו הגיעה בעקבות מצב ביטחוני נתון של אותו מצב חירום לתקופה מסוימת.
יפעת שאשא ביטון: זה לא שחשבו עכשיו על נושא האבטחה בכלל כמו שאנחנו עושים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו תכף נדבר עליו.
יפעת שאשא ביטון: אז ביקשו להיערך ואמרו 'ניתן שבועיים ניסיון'.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו היינו צריכים לתת מענה לתקופה בוערת כאן בתוך המדינה ולנקודת הזמן הזאת ביקשנו לתת את המענה.
יפעת שאשא ביטון: כן, אני כן מצפה מהרשויות ומכל ששותף, אגב, גם מהארגונים שייקחו צד בעניין גם אם הם לא מגישים את הניירת, אבל שיעזרו בגיוס המאבטחים.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מקבלת את האמירה הזאת 'אה, זה רק שבועיים וניירת והכול'.
<צפורת שימל: אני רוצה להגיד בדיוק בהקשר שגברתי מדברת עליו.
<צפורת שימל: ברגע שיצא קול קורא התגייסנו כל הארגונים בעניין הזה והעברנו באופן משותף את כל רשימות המעונות הקיימים כדי להקל על הרשויות בעניין זה, כדי שלא תהיינה שאלות כולל כתובות, טלפונים.
<צפורת שימל: הדברים נעשו בצורה מאוד מסודרת כדי שמה שהרשויות תצטרכנה לעשות זה בעצם רק לטפל בצדדים הכי הכי פרוצדורליים שבעניין הזה.
<יוחאי וג'ימה: לגייס מאבטח לוקח חודשיים.
<יוחאי וג'ימה: זה לא עוזר שאתה עוזר.
יפעת שאשא ביטון: אז תעשה בלי הכשרה.
<יוחאי וג'ימה: מה זה 'תעשה'.
<יוחאי וג'ימה: מה אני אחראי?
<יוחאי וג'ימה: יש משטרה, היא מנהלת והיא נותנת לי הוראות.
יפעת שאשא ביטון: אין הכשרה מידית?
יפעת שאשא ביטון: גם הכשרה לוקחת זמן, אבל אני חושבת שצריכים להיות יצירתיים - - -
<צפורת שימל: אני רוצה לומר משפט אחרון בנושא של גיוס המאבטחים.
<צפורת שימל: הנושא של האחריות בהקשר של הגיוס היא אחריות מאוד מאוד גדולה.
<צפורת שימל: במובן הזה צריך משרד שיש לו יכולת של בקרה.
<צפורת שימל: לנו הארגונים אין איזה קב"ט, אין לנו קצין ביטחון כדי לדעת האם המאבטחים הם מאבטחים שהם מוכשרים לא מוכשרים.
<צפורת שימל: מדובר בכמות עצומה של מאבטחים.
<צפורת שימל: במובן הזה צריכה להיות אחריות מהותית לכל מה שקשור בהקשר של הבקרה על המאבטחים עצמם.
<שרה ליבוביץ: אני שרה ליבוביץ.
<שרה ליבוביץ: אני אימא מהיישוב מצפה יריחו.
<שרה ליבוביץ: אני יכולה לתת לכם את התיאור של המעון של הבן שלי.
<שרה ליבוביץ: הוא נמצא סמוך לתלמוד תורה ולבית ספר שיש להם מאבטח.
<שרה ליבוביץ: בית הספר מונה בערך 300 תלמידים.
<שרה ליבוביץ: אין שום סיכוי שהוא יכול באירוע כזה להגיע לכל מוסדות החינוך ביחד.
<שרה ליבוביץ: המעון שלנו מוגן על ידי שער עם קוד, ואם ממש רוצים אפשר לטפס מעליו.
<שרה ליבוביץ: תראו, מבלי לפגוע באף אחד, ממה שאני שמעתי פה זו זריקת אחריות, ובאמת לא מזלול.
<שרה ליבוביץ: משרד הכלכלה מעביר את זה למשרד לביטחון פנים, וכל אחד מעביר לשני.
<שרה ליבוביץ: אנחנו ההורים בסופו של דבר משלמים המון כסף עבור הילדים שלנו, זה דבר ראשון.
<שרה ליבוביץ: אני חושבת שמלכתחילה האבטחה שצריכה להיות מגולמת בשכר הלימוד.
<שרה ליבוביץ: זה אחד מהדברים הבסיסיים.
<שרה ליבוביץ: מעבר לזה, אני לא חושבת שאנחנו צריכים לפחוד לשלוח את הילדים שלנו.
<שרה ליבוביץ: אני גרה ביישוב שיחסית הרבש"צ מסתובב, אבל עדיין יש מקומות כמו ארמון הנציב, כמו שכונות התפר שמשפחות פשוט לא שולחות את הילדים למעונות.
<שרה ליבוביץ: גם שזה יהיה עלינו, ההוצאה הזאת זה בלתי אפשרי.
<שרה ליבוביץ: זה בלתי אפשרי גם מבחינת השכר שאנחנו נצטרך לשלם.
<שרה ליבוביץ: אנחנו קורסים תחת הנטל.
<שרה ליבוביץ: רובנו הורים צעירים, קורסים תחת הנטל של התשלומים.
<שרה ליבוביץ: בנוסף לזה גם הביטוח של המאבטח והכול.
<שרה ליבוביץ: בשורה התחתונה מצדנו ההורים, אותנו לא מעניין איך זה יעשה.
<שרה ליבוביץ: צריך למצוא פתרון.
יפעת שאשא ביטון: בשורה התחתונה צריך למצוא פתרון לנושא האבטחה.
<אחז אגם: אני רציתי בסך הכול לומר שצריך לעשות כאן הפרדה בין שני דברים.
<אחז אגם: מה שקורה בסיטואציה כזאת שמצריכה הערכות מהירה לבין מה שצריך באופן כללי ברמה היומיומית.
<אחז אגם: כפי שיערה אמרה אנחנו צריכים לדאוג שיהיו מאבטחים באיזו צורה מדלגת או אחרת ברמה היומיומית, זה כשיכשרו מאבטחים.
<אחז אגם: אבל צריך שיחשבו על איזה פתרון לשעת חירום.
<אחז אגם: זאת אומרת, כאשר מוכרז מצב כמו עכשיו שתהייה איזו אפשרות של תגבור המקומות שמצריכים תגבור, לקידום הדברים האלה כדי שמצבים כאלה לא יקרו.
<אחז אגם: המימון שניתן, רובם אומרים שהוא לא היה רלוונטי להם.
<אחז אגם: נוצרה סיטואציה שהיום הורים לא מרגישים בטוחים.
<אחז אגם: צריך ליצור מצב שתהייה תכנית כללית, תכנית מה יהיה במעונות ומצד שני מה קורה במצב חירום כמו עכשיו שבכל יום ובכל מקום.
<אחז אגם: אגב, אני בתל אביב ובשכונה שלי היו שני האירועים בתל אביב.
<אחז אגם: גם אנחנו בתל אביב לא כאלה בטוחים ולא כאלה רגועים ולא כאלה מוסדרים.
יפעת שאשא ביטון: כם אני רוצה לסכם את הדיון.
יפעת שאשא ביטון: אתה רוצה לומר מילות סיכום לפני שאני אסכם?
אורי מקלב: מאחר והתלחשנו, אז בעצם מילות הסיכום שלך מביעות את מה שאנחנו חושבים ביחד על הדבר הראשון שצף.
יפעת שאשא ביטון: הדבר הראשון שצף זה הקשר בכלל של הרשות עם המעונות.
יפעת שאשא ביטון: לא נתפס בכלל שרשות לא מכירה את המעונות יום שנמצאים בתחום שיפוטה.
יפעת שאשא ביטון: זה משהו, אני מודה שלי קשה להבין אותו ולא סתם שאלתי עוד פעם ועוד פעם 'אתם לא יודעים איזה מעונות יש בשטח השיפוט שלכם'.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה הדבר הראשון, שכל רשות צריכה לקחת אחריות.
יפעת שאשא ביטון: זה חלק ממוסדות החינוך שמטפלים בילדים שלהם.
יפעת שאשא ביטון: הרשות חייבת לדעת מי המעונות, באיזה מקומות הם נמצאים - - <קריאה:> לא רואים את זה כמוסדות חינוך וכאן זה - - -
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת את זה חד-משמעית.
יפעת שאשא ביטון: רשות חייבת לדעת מי המעונות שנמצאים בתחום שיפוטה.
יפעת שאשא ביטון: מיהם, היכן הם נמצאים, כמה ילדים שוהים שם כדי שיהיה אפשר לתת מענה בתקופות השונות.
יפעת שאשא ביטון: תכף אני אומר על איזה תקופות אני מדברת.
אורי מקלב: בחלק הזה אני באמת חושב שאת אמרת את הדברים.
אורי מקלב: לא יעלה על הדעת שהרשות לא מכירה אותם וממילא לא יודעת לתת מענה בשעת חירום.
אורי מקלב: מענה אמתי, מקצועי כפי שמתבקש במקרים שיש ריכוז של ילדים במקום אחד במוסד לימודים.
אורי מקלב: לא משנה עכשיו אם הגדרה מוסד חינוכי או לא.
אורי מקלב: כל המשרדים הרלוונטיים צריכים קודם כל לבוא להסדרה.
אורי מקלב: כפי שאמרת הבעיה מתחילה, שזה לא בתחום סמכותו והוא גם לא רואה את זה בתחום אחריות.
אורי מקלב: יש אפילו התעלמות מכוונת.
אורי מקלב: הקב"ט כפי שאני קולט אותם אומרים 'אנחנו רוצים להכיר - - -
<יוחאי וג'ימה: אי אפשר להגיע ביום אחד נתון 'קחו את הרשימות ותתחילו לטפל'.
יפעת שאשא ביטון: אבל זה לא ביום אחד נתון.
יפעת שאשא ביטון: קודם כל אני בשוק שזה לא קרה עד היום, או.
יפעת שאשא ביטון: קיי.
יפעת שאשא ביטון: וזה דבר אחד.
<יוחאי וג'ימה: יש מי שאחראי על זה?
<יוחאי וג'ימה: שיעשה את זה ביום-יום.
יפעת שאשא ביטון: שנייה.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת כמי שהייתה בתחום המוניציפאלי, כולם הם ילדיי.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אם אני אחראית על רשות מסוימת כל הילדים שנמצאים בתחום הרשות הם באחריותי ולא משנה באיזו מסגרת הם נמצאים בין אם זה משרד החינוך או משרד הכלכלה או כל גורם אחר.
יפעת שאשא ביטון: אני אומרת שזה הדבר הבסיסי.
יפעת שאשא ביטון: אני חייבת לומר לזכותן של הרשויות שאני כן מכירה, הן ידוע היטב איזה מעונות יש בשטחם, באיזה מקומות הם ממוקמים, כמה ילדים יש בכל מעון.
יפעת שאשא ביטון: אז קצת היה לי קשה לקבל את זה שיש מקומות שזה לא קורה.
יפעת שאשא ביטון: דבר נוסף זה הנושא של הקשר של קב"ט היישוב עם המעונות.
יפעת שאשא ביטון: לפחות ביישובי העימות אני יודעת שזה כן קורה, שהקשר ישמר ושיהיו עדכונים שוטפים.
יפעת שאשא ביטון: אם יש אירוע ביטחוני כמובן לעדכן.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהקשר בין קב"ט היישוב לבין המעונות הוא חשוב מאוד.
יפעת שאשא ביטון: כאן באמת צריך לצרף את המלצה של משרד לביטחון פנים לקשר בין משרד הכלכלה לבין קב"ט הרשות.
יפעת שאשא ביטון: אין ספק חברים - - -
<מלי שטריגלר: אבל קב"ט אחד במשרד הכלכלה.
יפעת שאשא ביטון: אין אף אחד שאחראי על הביטחון?
<ענת חן מיכאלי: חבר'ה, בואו נעשה הסדרה.
<ענת חן מיכאלי: כל משרד ממשלתי יש לו קב"ט ויש ראש אגף ביטחון במשרד הממשלתי.
<ענת חן מיכאלי: הוא אחראי, - - -
<מלי שטריגלר: יש קב"ט אחד במשרד שאחראי על כל הנושאים הביטחוניים.
<מלי שטריגלר: זה לא שהוא יכול - - -
<ענת חן מיכאלי: חבר'ה, הקב"ט הזה, בכל משרד ממשלתי על פי "חוק הסדרת הביטחון" הוא מונחה משטרה ושב"כ, יש קב"ט ראשי.
<ענת חן מיכאלי: יש ראש אגף ראשי בכל משרד ממשלתי ולכל ראש אגף כזה יש לו קב"טים אזוריים וקב"טים מקומיים.
<ענת חן מיכאלי: האחריות היא של ראש - - -
<קריאה: אין אזוריים.
יפעת שאשא ביטון: עם כל הכבוד לניסיון להציג את זה כאיזה משהו מאוד מאוד מורכב.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאם מנהלים בשגרה איזו מערכת מסודרת שבה לקב"ט יש את הנתונים של הקב"טים של כל היישובים והוא יודע להוריד הנחייה בלחיצת כפתור.
יפעת שאשא ביטון: היום זה לא כמו פעם שצריך להכניס אסימון, להרים טלפון.
יפעת שאשא ביטון: יש דרך להעביר את המידע בתפוצה רחבה - - -
<מלי שטריגלר: הקב"טים של הרשויות לא כפופים לקב"ט המשרד.
<מלי שטריגלר: זה מה שאמרתי.
<מלי שטריגלר: הקב"טים של הרשויות כפופים לרשות ולמשרד החינוך.
<מלי שטריגלר: הקב"ט של משרד הכלכלה הוא לא סמכות.
יפעת שאשא ביטון: חייבים ליצור הסדרה בעניין הזה.
אורי מקלב: אמרתי בהתחלה שצריך ליצור הסדרה.
אורי מקלב: מה קורה עם קב"ט משרד החינוך שיש לו 18 אלף מוסדות?
<יוחאי וג'ימה: יש לו קב"טים מחוזיים.
<ענת חן מיכאלי: מנהל ביטחון משרד הכלכלה, אחד בארץ ואזוריים.
יפעת שאשא ביטון: חברים, צריך ליצור הסדרה ואני אומרת לכם אנחנו לא מבקשים משהו שהוא בשמיים, זה משהו שאפשר להסדיר אותו.
יפעת שאשא ביטון: צריך לרצות להסדיר אותו ואנחנו נמצא את הפתרונות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על העברת אינפורמציה.
יפעת שאשא ביטון: בסופו של דבר משיהו שיצטרך לצורך העניין לצאת לשטח או לראות מה קורה בנקודה מסוימת שבה קורה משהו, וחלילה שלא יקרה.
יפעת שאשא ביטון: בסופו של דבר אלו הרשויות, אבל האינפורמציה צריכה לזרום בתוך המערכות ואנחנו בהחלט יכולים להסדיר את זה.
יפעת שאשא ביטון: שוב, אני מחלקת את הדיון לשניים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים לראות איך אנחנו פותרים את המציאות, את נקודת הזמן שאנחנו נמצאים בה.
יפעת שאשא ביטון: כן לאפשר אבטחה שהיא ניידת.
יפעת שאשא ביטון: צריך לראות איך אנחנו עושים את זה או דרך המשטרה היישובית או דרך קב"ט, אנחנו חייבים למצוא פתרון לנקודת זמן הזו - - -
<ענת חן מיכאלי: סליחה, אבטחה מדלגת אזרחית או שאתם מדברים על ניידת משטרתית?
<ענת חן מיכאלי: אלו שני דברים שונים לגמרי.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מכירה את התחום המקצועי הזה.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאתם כמשרד מקצועי, אשמח לקבל מכם את ההמלצות וגם איך אפשר לעשות את זה.
יפעת שאשא ביטון: צריך להינתן איזה פתרון שהוא מידי.
<ענת חן מיכאלי: שוב פעם, אם אנחנו מדברים על אבטחה אזרחית, פה אנחנו נכנסים לתחומי אחריות והנחייה.
<ענת חן מיכאלי: כמו שאמרתי, אנחנו כמשטרת ישראל בכפוף להחלטות ממשלה אחראים אך ורק על מוסדות חינוך שמוכרים על ידי משרד החינוך.
<ענת חן מיכאלי: במידה שיוחלט להחליט או שתידרש איזו התייחסות משטרת ישראל להרחבה האחריות גם למוסדות משרד הכלכלה, זה כבר דרג בכיר ממני: של השר לביטחון ישראל ומפכ"ל משטרת ישראל.
יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת בעצם שמה שאת אומרת זה להרחיב גם את ההחלטה הזאת מבחינת תחום האחריות של משטרת ישראל.
<ענת חן מיכאלי: אני לא אמרתי את זה.
<ענת חן מיכאלי: אני אמרתי את זה תעבירו להתייחסות מפכ"ל.
יפעת שאשא ביטון: יכול להיות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים למצוא פה פתרון שהוא לטווח הקצר אל מול הסדרה שאנחנו צריכים לקיים לטווח הארוך.
יפעת שאשא ביטון: עכשיו אני עוברת להסדרה של הטווח הארוך.
יפעת שאשא ביטון: אני שוב אומרת, אני לא תולה תקוות בשום משרד לא כי הוא לא יכול או שהמשרדים לא מספיק מוכשרים.
יפעת שאשא ביטון: כי כמו שאנחנו רואים כאן, זה לא הסרה של אחריות, אם אנחנו לא נלמד לעבוד ביחד ולמצוא בעצם את הפתרון המשותף אז בסופו של דבר זה לא יקרה או שזה יקרה בצורה שהיא לא מיטבית.
יפעת שאשא ביטון: לכן, לטווח הארוך אני כן חושבת שצריך לפנות למשרד הכלכלה.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שמשום שכרגע המעונות נמצאים תחת אחריות של משרד הכלכלה אז אתם תרכזו את הנושא הזה כדי לראות איך אנחנו יוצרים אבטחה או לפחות בוחנים את נושא אבטחת המעונות כדרך שגרה.
יפעת שאשא ביטון: בסדר, זה משהו שהוא לטווח הארוך.
<יערה שילה: אני לא יודעת, בעוד שבועיים מלי יוצאת מהתפקיד, יבוא אדם, עד שהוא יכפוף, עד שזה - -
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא פנינו למלי ברמה האישית למרות שאנחנו סומכים עליה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על משרד.
<מרצדס צרפתי: אני גם יכולה לעדכן שהעברנו איזו הצעת תכנית לראש רח"ל (רשות חירום לאומית) שיכולה לעזור לנו גם בנושא המקצועי והתפעולי לממן קב"טים שלנו בכמה רשויות כפיילוט.
<מרצדס צרפתי: נראה איך זה עובד.
<מרצדס צרפתי: אלו דברים שנעשים בשגרה - - -
<יוחאי וג'ימה: רח"ל לא מתעסקת בביטחון.
<יוחאי וג'ימה: רח"ל מתעסקת בחירום.
<מרצדס צרפתי: מוכן לעזור לנו גם בנושא הזה כדי לכסות - - -
יפעת שאשא ביטון: אם היא אומרת שהם הגישו תכנית והתכנית הזאת נבחנת, אנחנו לא מתווכחים עם המציאות.
יפעת שאשא ביטון: עכשיו, אם הם לא יתנו פתרונות אז נתחיל להתווכח.
<יערה שילה: מה קורה מחר בבוקר?
<יערה שילה: קורה אסון בארמון הנציב, חס ושלום בתל אביב, מה קורה מחר בבוקר?
יפעת שאשא ביטון: יערה, בואו, אני בהחלט מבינה את ההרגשות ואת החרדות והחרדות הן לא רק במעונות.
יפעת שאשא ביטון: הן בכל צעד ושעל שאנחנו עושים ואנחנו לא נשים מאבטח על כל צעד ושעל שאנחנו עושים.
יפעת שאשא ביטון: למחר בבוקר, כמו שאמרתי, אנחנו נבחן את זה באופן מידי לראות איך אנחנו מרחיבים לפחות את האבטחה המדלגת.
יפעת שאשא ביטון: אני בכוונה חילקתי את הדיון לשניים: מה אנחנו עושים עכשיו במצב חירום או במצבי חירום עתידיים ומה עושים לטווח הארוך שזה משהו שמן הסתם לא נצליח לפתור אותו, בטח לא בדיון אחד.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נבחן אותו כדי לראות איך אנחנו נותנים מענה אבטחה גם - - -
<אחז אגם: צריך לקרוא לשר האוצר שיאריך את המימון שנעשה.
<אחז אגם: זה קריאה שהוועדה צריכה לתת.
יפעת שאשא ביטון: זה נמצא בדיון.
<אחז אגם: זה נמצא בדיון, אבל צריך לקרוא לו שיעשה את זה.
יפעת שאשא ביטון: אבל כמו שאתה ראית גם לא זה נותן פתרון כי אומרות הרשויות 'אה, בשביל שבועיים אנחנו לא'.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ננסה לתת מענה דרך משטרת ישראל או דרך מענה אחר שתהייה אבטחה מדלגת מקצועית.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חבר הכנסת אורי מקלב.
<יוחאי וג'ימה: לרשויות המקומיות יש חוזים חתומים עם חברות אבטחה שזכו במכרז.
<יוחאי וג'ימה: אם זה לטווח ארוך אז הרשות יודעת לבוא ולדרוש מאותו - - -
יפעת שאשא ביטון: כן, אבל אנחנו כרגע לא ניתן את הפתרון לטווח ארוך.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו בוחנים אותו.
<יוחאי וג'ימה: תפני לקבלן ותאמרי לו 'תתגייס לשבועיים'.
<יוחאי וג'ימה: הוא לא יצליח.
יפעת שאשא ביטון: אני מבינה, בשביל זה אנחנו צריכים פתרון אמיתי אחר והפתרון האמיתי האחר - - -
<יוחאי וג'ימה: אני אומר שבלי הסדרה זה לא יעבוד.
יפעת שאשא ביטון: זה ברור, אבל ההסדרה לא תיעשה מחר בבוקר, לצערנו הרב.
יפעת שאשא ביטון: שלום לכולם.
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת לפתוח את ישיבת הועדה בנושא: שיעור הילדים ההרוגים בתאונות דרכים בישראל הוא בין הגבוהים בקרב המדינות המתקדמות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו למעשה מקיימים דיון כחלק מיום מיוחד בנושא בטיחות בדרכים.
יפעת שאשא ביטון: הנושא של תאונות דרכים בקרב ילדים הוא נושא מאוד משמעותי.
יפעת שאשא ביטון: הנתונים שנחשפנו אליהם מראים שממוצע של כיתה בשנה נמחקת לנו.
יפעת שאשא ביטון: קרוב ל-35-37 של ילדים נהרגים מדי שנה בתאונות דרכים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כאן כדי לנסות ולראות איך אפשר למזער את התופעה, איפה אנחנו יכולים לעשות צעדים שיקטינו בעצם את מספר הילדים שנהרגים ושנפגעים בתאונות הדרכים.
יפעת שאשא ביטון: במהלך הדיון ננסה להתמקד גם בנושא של הסעות למוסדות חינוך.
יפעת שאשא ביטון: יש כמה נקודות שאני אשמח לברר עם הגורמים המקצועיים.
יפעת שאשא ביטון: כם אנחנו נתחיל את הועדה עם הצגת נתונים.
יפעת שאשא ביטון: נציג "אור ירוק" מוזמן להתחיל.
<יניב יעקב: עו"ד יניב יעקב, מנהל תחום מדיניות ציבורית, עמותת אור ירוק.
<יניב יעקב: בוקר טוב.
<יניב יעקב: דבר ראשון אני רוצה להודות ליושבת ראש הוועדה על קיום הדיון בנושא החשוב הזה.
<יניב יעקב: כמו שציינת בפתח דברייך באמת כיתה שלמה נמחקת מדי שנה.
<יניב יעקב: אם אנחנו מסתכלים על שנת 2014 שהסתיימה וכשאנחנו מסכמים אותה אנחנו רואים עלייה של 27% במספר הילדים ההרוגים, 33 בגילאי 0 עד 14 נהרגו בתאונות דרכים.
<יניב יעקב: הקטל בדרכים בקרב הילדים הוא אחת הסיבות המרכזיות לתמותה של ילדים כתוצאה מתאונות ומטראומה.
<יניב יעקב: גם כאשר אנחנו באים להשוות את המצב לעולם אנחנו מגלים שמדינת ישראל נמצאת באופן עקבי, באופן רצוף במקום הראשון, במקום השני ובמקומות האלה לרעה.
<יניב יעקב: כלומר, שיעור הילדים ההרוגים שעומד היום בישראל על כ-10% מכלל ההרוגים בתאונות דרכים הוא בין הגבוהים בקרב המדינות המתקדמות.
<יניב יעקב: הנתונים האלה, אחת הבעיות שהם נמשכים הרבה זמן, לאורך שנים.
<יניב יעקב: לא חל שינוי משמעותי לטובה וצריך לראות איזה פתרונות יש לזה ומה ניתן לעשות.
<יניב יעקב: כאשר אנחנו מדברים על ילדים אנחנו מחלקים אותם לשלוש קבוצות גיל: 0 עד 4, 5 עד 9 ו-10 עד 14 כאשר בקרב הילדים היותר קטנים, הפעוטות יש בעיה של תאונות חצר שמרוכזת פעמים רבות במגזר הערבי, תאונות כתוצאה מנסיעה לאחור - - -
יפעת שאשא ביטון: בגלל אופי המגורים ומבנה החצרות.
<יניב יעקב: נכון מאוד.
<יניב יעקב: זו אחת הבעיות המרכזיות.
<יניב יעקב: בגילאים יותר מתקדמים יש את כל הנושאים של הליכה ברגל להגעה לבית הספר, רכיבה על אופניים וכיום גם הנושא של אופניים חשמליים שנמצא על הפרק.
<יניב יעקב: למעשה ילדים נפגעים בעיקר כנוסעים וכהולכי רגל.
יפעת שאשא ביטון: שאלה ברשותך, בהקשר הזה של הגילאים אני רואה גם בדוח של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים וגם "באור ירוק", שבעצם לוקחים את קבוצת הגיל בגדול של 0 עד 14.
יפעת שאשא ביטון: מבחינתי גם בין 14 עד 18 הם עדיין ילדים.
יפעת שאשא ביטון: כלומר, הם נכללים כולם מ-0 עד 18 בתוך הקטגוריה של ילדים או קטינים.
יפעת שאשא ביטון: יש נתונים שמראים מה קורה מגיל 14 עד 18.
יפעת שאשא ביטון: כאן גם נכנסים לנו הנהגים הצעירים?
<יניב יעקב: כן, באופן כללי כל הארגונים גם בארץ וגם בעולם בוחרים 0 עד 14 כי זו ההגדרה הגלובלית של ילדים וכמו שציינת גם מגיל 15 עד 18 או 19, הרי מדובר בבני נוער שבהרבה פעמים יש את אותם מאפיינים דומים.
<יניב יעקב: ההבדל המרכזי כמו שאמרת הוא נושא של נהגים וגם בנושא הזה יש בעיה.
<יניב יעקב: נהגים צעירים נחשבים כאוכלוסייה בסיכון.
<יניב יעקב: שיעור ההיפגעות שלהם והמעורבות שלהם בתאונות גבוה באופן משמעותי מהחלק שלהם בצי הרכב.
<יניב יעקב: זו קבוצה שהיא כן נכללת, אבל היא מטופלת באופן שונה כי שם הדגש הוא באמת על נהיגה.
יפעת שאשא ביטון: יש נתונים מדדים שיהיה אפשר לקבל?
יפעת שאשא ביטון: אנחנו כוועדה נשמח לקבל את הנתונים של נהגים צעירים ושל המעורבות שלהם בתאונות דרכים.
<יניב יעקב: בשמחה.
<יניב יעקב: באופן כללי אפשר לציין שהמעורבות שלהם נעה סביב 21%-22% מהתאונות לעומת חלקם בנהגים שעומד על כ-16%-17%.
<יניב יעקב: כלומר, גבוה באופן משמעותי.
<יניב יעקב: אני אגע בקצרה במספר פתרונות שאנחנו ב"אור ירוק" מקדמים, כמובן ביחד עם השותפים: עם הרשות הלאומית לבטיחות ועם גופים נוספים.
<יניב יעקב: בגילאים צעירים יותר יש פרויקט שנקרא "סע לשלום", פרויקט שבו כאשר הילדים מגיעים לסביבת בית הספר יש הורה שמקיים תורנות ומסייע להם לרדת מהרכב.
<יניב יעקב: כלומר, ההורה שמביא את הילד לא צריך לרדת מהרכב, יש מישהו שבא ועוזר לו עם הילד, חוסך את הבלגן עם הפקקים ואת הלחץ ומציל חיים.
<יניב יעקב: מעבר לזה כמובן שצריך לקדם את כל נושא החינוך התעבורתי בבתי הספר היסודיים והתיכוניים.
<יניב יעקב: כמובן ליווי נהגים צעירים, אלו הגילאים היותר בעיתיים ושם צריך את הדגש.