GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<לוטם גל: אנחנו מקדימים את הפעילות בשעה, אנחנו חוששים בכל שנה שבני הנוער לא יגיעו ואנחנו מגלים שהם מגיעים.
<לוטם גל: בעצם אנחנו מצליחים לייצר להם את התרבות.
<לוטם גל: אנחנו מאוד בעד לחפש כמה שיותר מקומות עבודה.
<לוטם גל: אני חושבת שזו נקודה חשובה.
יפעת שאשא ביטון: זה הדגש שעיריית מודיעין שמה?
<לוטם גל: אנחנו משתדלים לשים על זה דגש, גם בירידי תעסוקה וגם לפנות למעסיקים ולבקש מהם להעסיק בני נוער.
<לוטם גל: תוכנית הקייטנות הנהדרת של כיתות א'-ב' יצרה מצב בעייתי, כי ברגע שנתנו למורים להיות מועסקים בקייטנות ירדה כמות בני הנוער שיכולים להיות מועסקים בקייטנות.
<לוטם גל: אנחנו מעודדים בני נוער לצאת לתנועות נוער, להשתתף בקורס מד"צים, לקבל תעודת מדריך, אבל אז אין להם תעסוקה.
<לוטם גל: בעבר יכולנו להעסיק הרבה יותר בני נוער בקייטנות מאשר אנחנו יכולים להעסיק היום כי אם בסוף זה מורה מקצועי לעומת תלמיד – אנחנו לא יכולים להעסיק את התלמידים.
<לוטם גל: ככל שהמדינה תיקח אחריות ותייצר יותר מקומות תעסוקה לבני נוער, מצביעת כיתות ועד לכל דבר שהוא, כך נצטרך פחות ופחות לעבוד איתם בערב.
<לוטם גל: אנחנו מעודדים התנדבות בשעות הבוקר.
<לוטם גל: בני נוער רוצים לצאת להתנדב, יש להם את זה, לא משנה איזה סוג, וגם בני נוער שאנחנו מגדירים כנוער קצה, נוער בסיכון, יש לכולם בפנים את הרצון הזה, מה גם שהיום אנחנו נכנסים לתוך התוכנית של "מעורבות חברתית", 3 שנים של התנדבות, והם מחויבים.
<לוטם גל: אם נכוון את ההתנדבות דווקא לחופשים ולא למהלך השנה, כי הם עסוקים מספיק במהלך השנה, נוכל לחייב אותם לצאת להתנדבויות.
<לוטם גל: כאשר הם יוצאים בשעות הצהרים להתנדבות הם פחות ערניים בלילה.
<לוטם גל: על זה צריך להיות הדגש.
<לוטם גל: כמובן זה לא מבטל את פעילות הפנאי, את פעילות המתחמים המסתובבים בשעות הערב, את מניעת הוונדליזם או כל דבר אחר, אבל זה דבר משלים וזה מה שאנחנו רוצים לעודד, גם בתור אגודה מקצועית וגם אצלנו בעיר מודיעין.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו קרבים לסיום ובכל זאת אני רוצה לתת את זכות הדיבור לחנה שטרום-כהן, פסיכולוגית.
יפעת שאשא ביטון: היא יצאה.
יפעת שאשא ביטון: ליאת הלבץ מהתאחדות הסטודנטים, בבקשה.
יפעת שאשא ביטון: ספרי לנו איך אתם משתלבים.
<ליאת הלבץ: זה בדיוק העניין, שאנחנו לא כל-כך משתלבים, וחבל.
<ליאת הלבץ: ההסתכלות על הסטודנטים כמשאב לאומי זה פשוט משהו שהוא – חלק ממשרדי הממשלה רואים בו דבר ברור מאליו, ויש המון משרדי ממשלה שלא.
<ליאת הלבץ: המשרד לאזרחים ותיקים, לדוגמה, כן הצליח למצוא בסטודנטים עניין, במיוחד בחופשת הקיץ, שאז מן הסתם גם הם בחופשת קיץ בחלק ניכר מן התקופה.
<ליאת הלבץ: במשרד לאזרחים ותיקים יש היום מלגות לסטודנטים, ספציפית לתקופת הקיץ, כשהסטודנטים מלווים אזרחים ותיקים ועובדים איתם ולמעשה מנצלים את הזמן הזה.
<ליאת הלבץ: יש לנו מלגות של קטיף ישראלי, סטודנטים יוצאים בקיץ לעזור בקטיף ברחבי הארץ.
<ליאת הלבץ: כל התוכניות שאני שומעת וכל הרשויות המקומיות שעושות דברים נפלאים, השילוב עם הסטודנטים – יש היום קמפוסים בפרישה ארצית, אין היום כמעט רשות מקומית שאין בה קמפוס.
<ליאת הלבץ: הסטודנטים נגישים, הם שם, יש להם זמן פנוי וחבל לא להשתמש ביכולותיהם.
<ליאת הלבץ: הדלת שלנו פתוחה ואנחנו שמחים לשתף פעולה עם כל מי שמעוניין.
<ליאת הלבץ: אני שמחה על הפורום הזה.
<ליאת הלבץ: אני רואה שכולם מהנהנים בראש.
<ליאת הלבץ: חבל שזה לא כבר בתוך המערכת.
יפעת שאשא ביטון: מובן מאליו שזה היה צריך להיות חלק מן המערכת.
<ליאת הלבץ: יש לנו מחלקת מלגות בהתאחדות שעובדת בצורה מסודרת מאוד ופעילה מול כל משרדי הממשלה וחבל לא להשתמש במשאב הזה.
<קריאה: משתמשים, אבל אולי לא מספיק.
יפעת שאשא ביטון: נסיים עם הדוברים שביקשו את רשות הדיבור ולא קיבלו עדיין.
יפעת שאשא ביטון: לילי הלפרין מתוכנית אמ"ת.
יפעת שאשא ביטון: יצאה.
יפעת שאשא ביטון: דליה אלוני, בבקשה בקצרה.
<דליה אלוני: אני ד"ר דליה אלוני מהסתדרות הפסיכולוגים בישראל.
<דליה אלוני: קודם כל, אני מבקשת לברך על הפעילות.
<דליה אלוני: כמי שבאה מן השטח אני באמת מכירה, יודעת וחושבת שזאת פעילות נפלאה.
<דליה אלוני: כן הייתי רוצה לחדד שיש לשמור על קשר עם הילדים שמסתגרים בבית, שלא נמצאים ברחובות אלא דווקא נמצאים בחדרים שלהם שעות על גבי שעות מרותקים למחשב וגולשים.
<דליה אלוני: דבר שני, אני מבקשת לחדד כמה חשוב להכין את ההורים.
<דליה אלוני: זה המקום של הרשויות המקומיות ושל משרד החינוך, שיש להם נגישות להורים שנמצאים במערכת, להביא לידיעת ההורים שהחופש נהדר והכול ובסוף חוזרים בחזרה ללימודים.
<דליה אלוני: כלומר, לעשות גם את המעבר הזה חזרה לשנת הלימודים.
יפעת שאשא ביטון: נכון, את החזרה לשגרה.
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה על ההערה.
יפעת שאשא ביטון: נציג משרד הרווחה, בבקשה.
<אהרון שבי: בקצרה, מעבר לעשייה לאורך כל השנה, הדגשים של המשרד הם במתן טיפול סוציאלי, כידוע, לאוכלוסייה.
<אהרון שבי: יש עבודה גם במרכזי טיפול וגם עבודת רחוב.
<אהרון שבי: יש כמה דגשים לקיץ, כפי שהוגדרו: איתור, ליווי, מתן ייעוץ והפנייה לטיפול סוציאלי.
<אהרון שבי: אחד החידודים שאנחנו מנסים לכוון אליהם הוא הגעה לאוכלוסייה מוּעדת, שהיא בסיכון מוגבר יותר ושגם כך לאורך השנה נמצאת במצבי ניתוק שונים, תוך כדי דגש גם על אוכלוסייה שנמצאת על רצף ההתמכרות לאלכוהול וסמים פסיכו-אקטיביים.
<אהרון שבי: בגדול, חלק מן התוכניות משותפות.
<אהרון שבי: אציין רק את העשייה.
<אהרון שבי: הוזכרה תוכנית "חופים" שהמשרד מעורב בה ב-5 רשויות מקומיות ביחד עם משרדים נוספים ורשויות מקומיות; והתוכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון; יש 10 יחידות איתור שייעודן ברשויות מקומיות לפעול באוכלוסייה על רצף ההתמכרות והן נותנות תגבור בעשייה הזאת בקיץ.
<אהרון שבי: זאת עבודה שנעשית בשעות הערב; יש לנו תוכנית נוספת שנעשית בשיתוף 10 ניידות שמופעלות ב-10 ישובים בשיתוף עם עמותת "עלם", עם דגשים מיוחדים לעבודת לילה באותן רשויות מקומיות; מדריכי איתור שפועלים גם במסגרת מועדונים וגם במסגרת עבודה ברחוב, 80 מדריכים כאלה שפרושים בארץ.
יפעת שאשא ביטון: זה חלק מהתוכנית "עיר ללא אלימות" או אלה דברים נוספים?
<אהרון שבי: לא, זה מעבר לזה.
<אהרון שבי: עוד דבר מעניין שנעשה בהקשר הזה, והוא משותף למשרד הרווחה ולעמותת "עלם", מיזם של "לילה כיום יאיר", ורסיה שמיועדת לעשות פעילות בתוך מוקדי בילוי, במסיבות מיוחדות, דוגמת "הלילה הלבן" בתל-אביב, אז היתה הפעלה ראשונה של התוכנית הזאת, של איתור בתוך האירועים האלה.
<אהרון שבי: בגדול אפשר לומר שיש איזה מיקוד של המשרד והשותפים לנסות לעשות תהליכים כלשהם, שבסופו של דבר התוצאה שלהם היא הפניה של חלק מן האוכלוסייה לטיפול על-ידי העובדים הקבועים שלנו.
<אהרון שבי: בממוצע אפשר לומר, לאור שנה שעברה, מאותרים במסגרת כל תוכנית כזאת כ-400 חבר'ה לאורך 3 שבועות של פעילות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על פרישה ארצית או על דבר נקודתי?
<אהרון שבי: אנחנו מדברים על פרישה ארצית וממוקדת, תלוי: 10 ישובים כאן, בתוכנית "חופים" 5 ישובים, תוכנית במרכז העיר בירושלים.
<אהרון שבי: בממוצע אנחנו מדברים על מסגרת של כמה מאות בני נוער.
<אהרון שבי: הנקודה החשובה כאן היא היכולת לחבר את אותם בני נוער למערכת הטיפולית הרגילה שאנחנו מפעילים על-ידי הרשויות המקומיות, זה הסיפור.
יפעת שאשא ביטון: נציג "עיר ללא אלימות", דקה לרשותך.
<גונן ירום: רציתי לתת למאיר יצחק הלוי להציג את "עיר ללא אלימות" כי באילת היא נולדה.
<גונן ירום: אני מנהל תחום בכיר במשרד לביטחון פנים, מנהל את תוכנית "עיר ללא אלימות".
<גונן ירום: אני חייב לציין שנמצא פה גם סגן ראש אגף "מצילה".
<גונן ירום: במשרד לביטחון פנים במסגרת המאמץ האזרחי אנחנו מפעילים גם את תוכנית "עיר ללא אלימות" וגם את אגף "מצילה", שבעצם ביחד אנחנו נותנים מענה לרוב הרשויות המקומיות במדינת ישראל.
<גונן ירום: "עיר ללא אלימות" מכסה היום 151 רשויות מקומיות בקירוב.
<גונן ירום: כמעט 40% מן הרשויות המקומיות הן במגזר הלא יהודי.
<גונן ירום: בכל הרשויות המקומיות שאנחנו פועלים בהן אנחנו מבצעים קודם כול היערכות לקיץ.
<גונן ירום: זה אומר שבכל רשות מקומית כזאת יושבת ההנהגה עם כל הגורמים, אתנו, עם הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול, עם משרד החינוך, משרד הרווחה, משרד העלייה והקליטה.
<גונן ירום: זאת תוכנית שמתכללת את כל הגופים.
<גונן ירום: בעצם בונים יחד את המענה הכי מתאים לאותה רשות מקומית בתקופת הקיץ.
<גונן ירום: אנחנו שולחים מדריכים ומתגברים פעילויות, למשל מגרשים מוארים.
<גונן ירום: בעצם אנחנו תומכים ומעורבים ולוקחים חלק בכל הפעילויות העירוניות שמבוצעות בתקופת הקיץ.
<גונן ירום: הדבר הכי חשוב אולי, שאנחנו עושים את זה לא באופן רחב בהכרח אלא אנחנו ממקדים את הפעילות איפה שצריך אותה.
<גונן ירום: זה אומר שפורום אכיפה, למשל, ביחד עם המשטרה, רואה איפה הולך להיות ה"ברדק", איפה הולך להיות ה"בלגן" בקיץ ולשם אנחנו מפנים את הכוחות ואת הגורמים השונים שהולכים להיכנס לפעילות.
<גונן ירום: בין אם זה סיירת הורים, אז יודעים שבפארק הדגים במודיעין, למשל, הולך להיות ריכוז של בני נוער, שהולכים לשתות שם אלכוהול והולכים לעשן שם או לעשות שם כל מיני דברים, אז סיירת הורים תעבור שם בלילה, ב-11 או ב-12 כדי לבדוק ולנטר את מה שקורה שם.
<גונן ירום: אנחנו גם מייצרים פעילות שמהווה אלטרנטיבה נורמטיבית לבני נוער כדי למשוך בני נוער שלא יסתובבו בפארקים, אבל אנחנו גם יודעים שלא כולם מגיעים לפעילויות אז אנחנו שולחים ומגיעים לשם, בין אם זה מדריכים, בין אם זה הורים, בין אם זה משטרה ושיטור משולב שפועלים ביחד ובעצם כך אנחנו מכסים כל מה שאפשר.
<גונן ירום: אני חייב לציין כי עלה פה קודם, לגבי המגזר הלא יהודי.
<גונן ירום: הבעיה הכי גדולה במגזר הלא יהודי, להבנתי בכל אופן, היא התשתיות.
<גונן ירום: הרבה פעמים אנחנו רוצים לשלוח לשם פעילויות ולעשות שם דברים.
<גונן ירום: הבעיה, שברבים מאוד מהמקרים אין איפה כי אין פארקים, אין מועדוני נוער, אין את התשתית הכי בסיסית שבה אנחנו יכולים להפעיל את הפעילות.
יפעת שאשא ביטון: אבל יש מוסדות חינוך.
<גונן ירום: אנחנו עושים כמובן את כל מה שאפשר אבל המכשול הכי גדול לפעולה במגזר הערבי הוא התשתית העירונית הבסיסית החלשה מאוד, זה אחת הבעיות.
<גונן ירום: בסופו של דבר, המשפט הכי חזק שנאמר פה, ואני חוזר עליו, הוא: "או שאנחנו מעסיקים אותם או שהם יעסיקו אותנו".
<גונן ירום: תודה.
יפעת שאשא ביטון: ברשותכם, אני מסכמת את הישיבה.
<קריאה: אני חייבת להציג נתונים.
יפעת שאשא ביטון: תני לי לסכם.
יפעת שאשא ביטון: אחר-כך נעשה את התיאום של הנתונים.
יפעת שאשא ביטון: קיבלנו כאן גם חיזוק לדברים.
יפעת שאשא ביטון: אין ספק שהנוכחות שלנו בשטח, ביחד עם היכולת שלנו להעסיק את בני הנוער, בין אם בפעילויות השונות שהוגדרו כאן ובין אם בתעסוקות שונות, יפחיתו או ימזערו את תופעת השוטטות והאלימות בקרב בני הנוער, שלא לדבר על הפשיעה.
יפעת שאשא ביטון: ההמלצות של הוועדה, מתוך מה שאספתי כאן, דבר ראשון לעשות מיפוי של צרכים בקרב בני נוער בכל הישובים כדי לראות אם יש מוקדים יישוביים שבהם אנחנו צריכים להיות מעורבים יותר או להשקיע יותר, בין אם זה מבחינה תקציבית ובין אם זה מבחינת פעילות.
יפעת שאשא ביטון: חשוב מאוד שיהיה שיתוף פעולה של משרד החינוך, משרד הרווחה וארגונים שונים שיכולים לתמוך, גם מבחינת תקציבים וגם מבחינת פעילות באותם היישובים, כמובן עם הרחבה לפרישה ארצית.
יפעת שאשא ביטון: נושא הכנת הורים להתמודדות עם חודשי הקיץ: לתת רעיונות, תמיכה, פלטפורמה שמלווה אותם – זה עניין חשוב שבהחלט נפעל ונמליץ עליו.
יפעת שאשא ביטון: פילוח אפקטיבי של התוכניות, לראות מה עובד ואיפה עובד בצורה נכונה.
יפעת שאשא ביטון: דיברתם על התאמה של חליפות ושל תוכניות ליישובים השונים.
יפעת שאשא ביטון: אשמח מאוד לקבל ניירות עמדה שיאפשרו לנו לראות איזו תמונה רחבה עם מגוון התוכניות שמוצע.
יפעת שאשא ביטון: נבחן את הנושא של הצעת חוק זכאות הורים לייעוץ והדרכה.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מתחייבת כרגע לכלום אבל אנחנו בהחלט נבחן אותה.
יפעת שאשא ביטון: הנושא של מחויבות אישית בחודשי הקיץ – זאת סוגיה שבהחלט שווה לעניין בה את משרד החינוך ולראות איך אנחנו מפנים חלק מן הפעילות לטובת חודשי הקיץ.
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לחבר לזה את נושא הסטודנטים.
יפעת שאשא ביטון: אתם מקבלים מלגות.
יפעת שאשא ביטון: פעם היה רק פר"ח, היום יש הרבה מאוד מלגות שהסטודנטים נכנסים אל תוך מערכת החינוך במהלך השנה.
יפעת שאשא ביטון: נכון לנתב חלק מהם דווקא לחודשי הקיץ ולפעילות בחופשים השונים.
יפעת שאשא ביטון: זה דבר שבהחלט יכול לתרום ואנחנו ננסה לקדם גם את זה.
<איתן ויינרייך: לא ציינת את תנועות הנוער.
יפעת שאשא ביטון: דיברנו על מד"צים ועל קבוצות.
יפעת שאשא ביטון: מההיכרות שלי ומבחינה של הנושא הם כבר משולבים בתוך המערכת.
<איתן ויינרייך: הם עושים עבודה נהדרת.
יפעת שאשא ביטון: נכון, ומגיע להם בהחלט יישר כוח גדול.
יפעת שאשא ביטון: אני מודה לכולכם שהגעתם לדיון.
יפעת שאשא ביטון: אני מצטערת אם קיצרתי את זמן הדיבור של חלק מכם.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו פותחים את הדיון בוועדה לזכויות הילד, בנושא ההצללה במגרשי המשחקים.
יפעת שאשא ביטון: למעשה, אנחנו קצת נחשף לנושא הצללה גם במוסדות חינוך, בתי ספר וגני ילדים.
יפעת שאשא ביטון: ארצה שאת הדיון נמקד בנושא סוגית ההצללה בגני משחקים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים ומכירים שרוב גני השעשועים היום לא מוצללים, לא ברמה טבעית דרך צמחיה בצורות כאלה ואחרות וגם לא בדרך מלאכותית, קרי סככות מסוגים שונים.
יפעת שאשא ביטון: מעבר לסוגיית החום, הקרינה ומזג האוויר אנחנו מדברים על כך שכשהמתקנים חשופים הם הופכים להיות מפגע כשלעצמו כמו מגלשות שהופכות לחמות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מודעים לתופעה של ילדים שקיבלו כוויות משימוש במתקנים שהיו תחת השמש והגיעו למצב של רתיחה.
יפעת שאשא ביטון: לכן חשוב לעלות את הנושא הזה למודעות וגם לראות אם אפשר לקדם תקן בנושא הזה.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו יודעים שהיום מדברים, ממליצים, מבקשים ומציעים לרשויות ולגופים אחרים כן לעשות הצללה, אבל אף אחד לא מפקח על זה, אף אחד לא מוודא שאכן זה קורה.
יפעת שאשא ביטון: בסופו של דבר זה וולונטרי ועושה את זה מי שמוצא לנכון או מי שמוכן לקבל את ההמלצות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נקיים דיון ונראה אם בסופו אנחנו יכולים לצאת עם הצעות אופרטיביות כדי שהדבר הזה יהיה מעוגן או בתקנות או בחקיקה כדי שנבטיח שזה יקרה.
יפעת שאשא ביטון: הצטרפה אלינו חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, חברה יקרה, חברה מן המניין.
יפעת שאשא ביטון: אני שמחה על כך.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה דוקטור יצחק קדמן, אתה יזמת את הדיון ונשמח שתפתח.
<יצחק קדמן: תודה רבה גברתי יושבת הראש.
<יצחק קדמן: אני חושב שבאמת נפלה לידייך זכות גדולה לדון בנושא שכמעט לא דנו בו עד היום.
<יצחק קדמן: היו ניסיונות מצדנו לקדם דיון בנושא הזה בשנים האחרונות והם לא צלחו.
<יצחק קדמן: משום מה תמיד הוא נדחה בפני נושאים יותר דחופים.
<יצחק קדמן: בלי ספק אי אפשר להגיד נושאים יותר בוערים כי הנושא שאנחנו מדברים עליו היום הוא נושא בוער ביותר.
<יצחק קדמן: כדי להיות קצר ותמציתי, אני חושב שיום-יום ושעה-שעה אנחנו מסכנים את שלומם ובריאותם של מאות ואלפי ילדים בישראל.
<יצחק קדמן: לגודל האבסורד אוכל לציין, אנחנו נמצאים בתקופת החופש הגדול וזו תקופה שמאוד מקובל להשמיץ את ילדי ישראל, למה הם כל היום יושבים מול המחשב וחשופים למסכים ולא זזים, רובצים בבית ולא יוצאים לשחק כמו שאנחנו, כולנו חובבי הנוסטלגיה אומרים שעשינו, כשהיו קטנים.
<יצחק קדמן: לאן אנחנו רוצים שהילדים האלה יצאו לשחק?
<יצחק קדמן: מגרשי המשחקים, רובם ככולם, יש יוצאים מן הכלל, חשופים בפני שמש הקיץ הבוערת אצלנו במשך חודשים מאוד ארוכים.
<יצחק קדמן: הבאתי לכאן תמונות שצולמו בירושלים.
<יצחק קדמן: מגרשי המשחקים חשופים לשמש בלי טיפת צל.
<יצחק קדמן: כל מי שיש לו ילדים ומבקר במגרשי משחקים יודע איך זה נראה.
<יצחק קדמן: כפי שאמרה יושבת הראש הסכנה היא כפולה, הסכנה היא חשיפה לשמש.
<יצחק קדמן: הייתה לי התכתבות עם האגודה למלחמה בסרטן, אני שמח שאתם פה.
<יצחק קדמן: הם דיווחו על השיעור הגובה של מלנומה בקרב אזרחי ישראל וכמובן גם בקרב ילדים.
<יצחק קדמן: יש קשר בין סרטן או סוגי סרטן מסוימים לבין חשיפה לא מוגנת לשמש.
<יצחק קדמן: יש גם סכנה אחרת והיא סכנה שהמתקנים עצמם בחלקם הלא קטן מתלהטים כשהם חשופים לשמש וכל נגיעה בהם יכולה לגרום לכוויות.
<יצחק קדמן: אני חושב שטוב עשית שביקשת שנתמקד במגרשי משחקים למרות שאני יודע שיש בעיות בבתי ספר, במעונות יום ובגני ילדים.
<יצחק קדמן: זו סוגיה בפני עצמה.
<יצחק קדמן: הייתה לי התכתבות ארוכה עם מכון התקנים.
<יצחק קדמן: המצב הנוכחי נכון להיום הוא שיש תקן למגרשי משחקים.
<יצחק קדמן: אגב, לקחו כמה שנים טובות עד שקידמו את התקן הזה, בשעתו הייתי שותף לכך.
<יצחק קדמן: כהערת סוגריים אומר, גם אם יש תקן למגרשי משחקים, הרבה מאוד ממגרשי המשחקים הוקמו אולי כשהם התאימו לתקן, אבל הם התבלו עם השנים והפכו בעצם להיות מפגע בפני עצמו.
<יצחק קדמן: אמנם לפחות יש תקן: איך צריכים להיות תנאי הריפוד מתחת למתקנים, איך צריכים להיות המתקנים, מאיזה חומרים, איך להבטיח את תקינותם, אבל אין בתקן חיוב על הצללה ואין הדרכה איך צריכה להיות הצללה.
<יצחק קדמן: הצללה צריכה להיעשות בצורה אפקטיבית, לא באופן סמלי כשברוב שעות היום איננה נותנת מענה.
<יצחק קדמן: הוסבר לי במכון התקנים, שהם אינם יכולים לעשות תקינה ישראלית מחייבת להצללה.
<יצחק קדמן: הם ייטיבו להסביר את זה ממני.
<יצחק קדמן: אני לא מבין את העניין.
<יצחק קדמן: אנחנו מדינה סוברנית, תקינה של ארצות סקנדינביה לא תתאים לנו, תנאי מזג האוויר שונים, הכול שונה פה.
<יצחק קדמן: אם לא מכון התקנים הכנסת צריכה לומר את דברה מי כן מוסמך ומחויב להתקין תקנות בעניין הזה.
<יצחק קדמן: תקנות שיחייבו את הרשויות המקומיות.
<יצחק קדמן: יש רשויות מקומיות שמתגאות בכך שכל מגרשי המשחקים שלהן מוצללים.
<יצחק קדמן: צריך לברך אותן על כך, אבל אי אפשר להשאיר את זה בגדר המלצה.
<יצחק קדמן: צריכה להיות תקנה מחייבת בין אם היא תוצע על ידי מכון התקנים ואם הוא לא יכול לעשות את זה מסיבותיו, אז על ידי משרד הפנים או כל גורם אחר.
<יצחק קדמן: לא יכול להיות שמגרשי המשחקים שלנו שנועדו לרווחת הילדים יהפכו למלכודת ולסיכון שלומם.
<יצחק קדמן: זה המצב היום ברוב מגרשי המשחקים.
<יצחק קדמן: לוועדה לזכויות הילד יש זכות גדולה שהיא יכולה לעשות פה מעשה ולעשות כאן שינוי מהפכני שיכול להגן על שלומם ובריאותם של הילדים בישראל.
יפעת שאשא ביטון: תודה יצחק.
יפעת שאשא ביטון: אני באמת ארצה לפנות עכשיו למכון התקנים גם בסוגיה של מוסדות החינוך.
יפעת שאשא ביטון: אני מכניסה את זה כאיזו כאמירת סוגריים.
יפעת שאשא ביטון: אני הסתכלתי במסמך שקיבלתי מהמ.מ.מ (מרכז מחקר ומידע) של הכנסת, מריה יושבת כאן.
יפעת שאשא ביטון: ראיתי שיש הבדל בין התקן שנקבע בבתי הספר אל מול הגנים.
יפעת שאשא ביטון: בגנים בעצם נדרשים לכיסוי או הצללה של 25% מהשטח - - -
<רותם זהבי: זה לא שייך למכון התקנים, זה שייך למשרד החינוך ולמשרד הבריאות.
יפעת שאשא ביטון: מי קבע את התקן הזה?
<רותם זהבי: משרד הבריאות ביחד עם משרד החינוך, זה לא תקן.
יפעת שאשא ביטון: תודה על החידוד.
יפעת שאשא ביטון: ההנחיה אומרת ש-25% בגני ילדים ו-15% בבתי ספר.
יפעת שאשא ביטון: ראשית אשמח שאם לא מכון התקנים אז נציג ממשרד הבריאות ינסה להסביר למה באחד 25% ולמה באחר 15% ומה השיקול שעומד מאחורי ההחלטה הזאת.
<זאב פיש: אנחנו מדברים על הנחיות משותפות של משרד החינוך והבריאות, שיקול הדעת נבע מן הסתם מכך שילדים קטנים בגני ילדים רגישים יותר, כך מקובל בכל העולם.
<זאב פיש: אני מבקש לומר, שהצוות שרותם זהבי ואנכי ועוד כמה אנשים משני המשרדים מעדכנים את הנחיות התכנון של מוסדות החינוך בכול וגם בזה.
<זאב פיש: רותם הזכיר קודם את ההנחיות, את התקן הקיים.
<זאב פיש: זה תקן שעובד וכמו שדוקטור קדמן אמר קודם, זה צריך להיות מחייב ובמוסדות חינוך הוא מחייב.
<זאב פיש: בגנים הציבוריים, לצערי הרב אני חושב שהוא צודק כי זה לא הוטל על אף משרד.
יפעת שאשא ביטון: זה מפוקח על ידי משרד החינוך, זאת אומרת, שאם אנחנו נצא לסיור אקראי בגני הילדים ובבתי הספר, נוכל לראות שיש הצללה על פי מה שנקבע בהנחיות?
<זאב פיש: איפה שמשרד החינוך מפקח, זה מפוקח.
<זאב פיש: משרד הבריאות לא מפקח על כל מוסדות החינוך ולא על כל המעונות.
יפעת שאשא ביטון: על משפחתונים אתם בעצם לא מפקחים, אבל - - -
איילת נחמיאס ורבין: משרד הכלכלה צריך לפקח.
<זאב פיש: מה שהחקיקה מחייבת אותנו זה לתת אישור.
<זאב פיש: זאת אומרת שאם משרד הכלכלה או משרד החינוך נותנים את הרישיון להפעלת המוסד החינוכי הם דורשים על פי החקיקה הקיימת אישור של משרד הבריאות.
<זאב פיש: שם אנחנו מפקחים ומפקחים על הכול, אחד הדברים שבפיקוח שלנו הוא נושא ההצללה.
איילת נחמיאס ורבין: סליחה, רק כדי להבין, מעונות יום לגיל הרך שמפוקחים על ידי משרד הכלכלה, גם עליהם אתם מאשרים?
איילת נחמיאס ורבין: אתה מדבר על גני הילדים הבלתי מפוקחים, בעיקר על גני הילדים הפרטיים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על מגרשי המשחקים, ששם אין בכלל פיקוח.
<זאב פיש: לגבי מגרשים, מה שגברתי אמרה, משרד הבריאות לא נדרש.
<זאב פיש: הלוואי ונדרש והלוואי שיתנו לנו כלים לעשות את זה, כי יש המון מה לעשות, אבל זה לא המנדט של משרד הבריאות.
<זאב פיש: אני יוכל לומר, מה שאני באופן אישי חושב.
איילת נחמיאס ורבין: אנחנו רואים שם את המדבקות, שהמתקן נבדק לאחרונה.
איילת נחמיאס ורבין: אגב, אני מסתכלת - - -
<זאב פיש: זה לא של משרד הבריאות.
איילת נחמיאס ורבין: אני יודעת שזה של העירייה, העירייה בודקת את זה על פי הסטנדרטים שלה.
<זאב פיש: את מדברת על מגרשי המשחקים הציבוריים?
<זאב פיש: אני מניח שכן.
איילת נחמיאס ורבין: מהעירייה היו אמורים להיות?
איילת נחמיאס ורבין: גם לעירייה יש תלונות הציבור.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת, שחשיבות הדיון הזה הוא דווקא בהפרדה שהם עשו, בין מגרשי משחקים ציבוריים שבסמכות ובאחריות הרשות, לבין מתקנים שנמצאים במוסדות חינוך ושהם בפיקוח של משרד הבריאות מתוקף - - -
איילת נחמיאס ורבין: את צודקת באבחנה, אבל אני חושבת שבעיית ההצללה - - -
<רותם זהבי: זה ממש לא נכון.
<רותם זהבי: אני מנהל הבטיחות במשרד החינוך.
<רותם זהבי: האחריות של הרשות היא, הן למגרשי המשחקים בשטח הציבורי והן למוסדות החינוך.
<רותם זהבי: נכון שיש מוסד חינוכי, כמו גן חב"ד שהוא בבעלות פרטית, או גן "נעמ"ת" ששם הבעלות הפרטית אחראית על כל מה שקורה שם.
יפעת שאשא ביטון: אתה מתכוון אחריות מבחינת הביצוע.
יפעת שאשא ביטון: למי יש את הסמכות לפקח על הגנים?
<רותם זהבי: אם לעיריית תל אביב יש למשל 400 גני ילדים, היא אחראית לפקח עליהם וכדומה.
<רותם זהבי: כלומר, היא אחראית לתחזוקת הבטיחות, למתקני משחקים, מתקני הספורט, לסלים אם הם נופלים או לא, חשמל, תחזוקה, הכול כולל פיקוח על נושא ההצללה.
<רותם זהבי: למשרד החינוך יש פיקוח על.
<רותם זהבי: זאת אומרת, הבקרה של השלטון המרכזי, קרי של משרד החינוך, היא בקרת על.
<רותם זהבי: אנחנו באים לראות שהרשות מבצעת את תפקידה בהתאם להנחיות ומדיניות משרד החינוך.
<רותם זהבי: נכון, לנו יש יועצים שמסתובבים בשטח ובין השאר גם בודקים הצללה.
<רותם זהבי: הם לא יודעים להגיד אם זה 15% או 10% כי אין להם מודד שבודק בדיוק.
<רותם זהבי: הם כן יכולים להגיד אם יש הצללה ואם אין הם כתובים בדוח שאין הצללה.
יפעת שאשא ביטון: ומה נעשה במקרה שכתבו בדוח שאין.
<רותם זהבי: הדוח הזה מגיע לרשות המקומית, למנהל אגף חינוך, למנהל בטיחות מוסדות חינוך והם מטפלים בזה.
יפעת שאשא ביטון: יש דרך לאכוף את זה?
<רותם זהבי: יש לנו גם מערכת בקרת על.
<רותם זהבי: כלומר, אנחנו עושים מעקב אם הדברים מתבצעים או לא.
<רותם זהבי: אספר לך עוד משהו.
<רותם זהבי: סככות הצללה האלה, כמו מתקני המשחק, הם עם משטחי גומי.
<רותם זהבי: יש בזה דברים טובים, אבל, יש בזה גם דברים שמעלים סימן שאלה.
<רותם זהבי: אנחנו לא רוצים שהילדים שלנו יהיו בתוך מערכות סינטטיות.
<רותם זהבי: ילד קטן שרוצה לחפור בחול ונמצא על משטח גומי, הוא לא מצליח כי הגומי הוא מת.
<רותם זהבי: היום יש וועדה במשרד החינוך, שעוסקת בשאלה "איך להחזיר את החצר לטבע" או "איך להחזיר את הטבע לחצר".
<רותם זהבי: זאת אומרת, הצללה בעזרת צמחיה, עצים, עולה עשירית מעלות הצבת סככות ועמודים וכדומה, העלות פה היא פי עשר ויותר.
יפעת שאשא ביטון: זה בסדר לגמרי, אנחנו ציינו את זה גם בראשית הדיון.
<רותם זהבי: אני ממליץ לך שתצא מכאן קריאה לאדריכלים, למתכננים ולמשרדי ממשלה שיעודדו את נושא שתילת העצים.
<רותם זהבי: כמובן במגבלות מה מותר, יש עצים שלא מומלץ לנטוע בחצר.
<רותם זהבי: משרד הבריאות אומר שיש עצים שהם אלרגניים וכדומה, אבל להחזיר את הטבע.
<רותם זהבי: כשאתה עושה מגרש משחקים ואתה שותל חמישה-שישה עצים מכוונים ושאדריכל נוף תכנן אותם כמו שצריך, אז עוד כמה שנים תהייה הצללה טבעית.
<יצחק קדמן: בעוד כמה שנים, ובינתיים?
<רותם זהבי: יכול להיות שבינתיים צריך לשים משהו, זה לטווח ארוך, זה יותר זול וזה גם נראה יותר טוב.
<מריה רבינוביץ: אני רציתי להתייחס למשרד הבריאות.
<מריה רבינוביץ: משרד הבריאות למעשה עושה בדיקה תברואתית בזמן מתן הרישיון למוסד ובהמשך הפיקוח מתחלק: כשמדובר במוסדות משרד החינוך אז משרד החינוך, כפי שציין נציג המשרד, ומשרד הכלכלה בפיקוח שלו על מעונות יום או משפחתון.
<מריה רבינוביץ: אגב, למשפחתונים אין בכלל הנחייה ואין קביעה מה רמת ההצללה שצריכה להיות.
יפעת שאשא ביטון: זה די פרוץ.
<זאב פיש: במוסדות שבהם אנחנו מפקחים ונותנים חוות דעת למשרד החינוך ולמשרד הכלכלה, זה לא רישיון לצמיתות.
<זאב פיש: כלומר, אם "במוכר שאינו רשמי" כל שלוש או כל חמש שנים ולפעמים כל שנה, שם אנחנו ממשיכים לעשות את הפיקוח.
<מריה רבינוביץ: גם במעונות יום של משרד הכלכלה?
<זאב פיש: של משרד הכלכלה, עדיין לא כמו עם משרד החינוך.
<זאב פיש: בדיון נוסף, אוכל להגיד את המלצותינו.
יפעת שאשא ביטון: לגבי נושא ההצללה נשמח לשמוע היום.
<זאב פיש: בעניין הפיקוח על מוסדות חינוך, פיתחנו עם משרד החינוך לגבי "המוכר שאינו רשמי", כי רק שם אנחנו מאשרים.
<זאב פיש: פיתחנו נוהל שמוכיח את עצמו מצוין שכולל מעקב וחידוש רישיון.
<זאב פיש: הצענו גם למשרד הכלכלה שיעשה כך במוסדות שלו.
<זאב פיש: זה מודל לחיקוי וכדאי.
<זאב פיש: בסך הכול מדובר באותה שיטה, באותו רציונל וחבל להמציא את הגלגל מחדש.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה, חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.
איילת נחמיאס ורבין: אולי כדאי לתת לה להגיד את דבריה לפני.
יפעת שאשא ביטון: אביטל, מקדמת בריאות של האגודה למלחמה בסרטן, בבקשה.
<אביטל פאטו בן-ארי: לפני שמתחילים לדבר על פתרונות אני מבקשת לחדד את הנושא של הצורך.
<אביטל פאטו בן-ארי: מי שמכיר את הפרסומים של האגודה למלחמה בסרטן מכיר את "החכם בשמש" שלנו שההמלצה הראשונה זה חיפוש צל.
<אביטל פאטו בן-ארי: הרבה פעמים פונים אלינו ובעיקר הורים שאומרים: 'אנחנו קוראים את הפרסומים שלכם, אנחנו מבינים מה אתם רוצים ואנחנו רוצים למצוא צל גם בבתי ספר, גם בגני ילדים וגם בגני שעשועים.
<אביטל פאטו בן-ארי: נכון שאנחנו רוצים למצוא צל לילדים, אבל אין צל.
<אביטל פאטו בן-ארי: אנחנו מאוד רוצים לעקוב אחרי ההמלצות שלכם, אבל התנאים בשטח לא מאפשרים את זה".
<אביטל פאטו בן-ארי: הנושא לא מגיע רק מאנשי המקצוע אלא גם מהשטח, מההורים שדורשים.
<עדנה פלג-אולבסקי: אני מבקשת לחזק את מה שדוקטור קדמן אמר.
<עדנה פלג-אולבסקי: אנחנו באמת יודעים מהמחקרים היום שכוויות ובמיוחד של ילדים צעירים, שהם מאוד רגישים לנושא הזה, כוויות שמש בגיל הילדות עלולים להתפתח למחלות סרטן וזה נזק בלתי הפיך.
<עדנה פלג-אולבסקי: זה נזק מאוד מאוד חזק.
<עדנה פלג-אולבסקי: תמוה שבמדינה עם כל כך הרבה ימי שמש וכל כל כך שמש חמה עדיין מדברים על זה, ועל כך שאין תקנות מחייבות לכולם לדאוג להצללות.
<עדנה פלג-אולבסקי: זה פשוט אפילו שהוא חובה.
<עדנה פלג-אולבסקי: חובה לעשות את זה.
איילת נחמיאס ורבין: אני חייבת להגיד לך גבירתי יושבת הראש, זו מחמאה לך ולנו כי הוועדה הזאת מתנהלת בנועם הליכות ובשקט, מכאן צריך לצאת קול הזעקה, זעקה אמתית.
איילת נחמיאס ורבין: כי כשאתה הולך לוועדות אחרות, יש וועדה אחת לפחות שאני יודעת שמתקיימת ברגעים אלה בקומה 2, נשמעות שם צעקות ואם לא זה יהיה תוך כמה דקות.
איילת נחמיאס ורבין: כאן אנחנו לא צועקים, אבל מכאן צריכה לצאת הזעקה האמתית.