GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת שאשא ביטון: אין צורך בפינג-פונג, אני מבינה, אני יודעת מה לבקש.
יפעת שאשא ביטון: תסמכי על יכולת ההסתכלות שלי, אחר כך אבקש את הדברים.
יפעת שאשא ביטון: בבקשה שושי סומך, המועצה לשלום הילד בבקשה.
<שושי סומך: נקודה נוספת, מזווית שאני רוצה להביא ושפחות עלתה פה.
<שושי סומך: אנחנו שומעים מהורי אומנה שמבחינתם יש איזה חוסר בהירות של מה כלול בסל.
<שושי סומך: זאת אומרת, הורי אומנה לא יודעים תמיד מה נכנס בפנים ומה הם יכולים לבקש.
<שושי סומך: בעניין הזה גם לא כל המונחות מעורות בדברים הטכניים.
<שושי סומך: אלו נשים ואנשים נהדרים מבחינה טיפולית, אבל לפעמים צריך לקדם את הנושא הטכני שבסוף גם הוא משמעותי לילד כי יש לו השלכות כספיות.
<שושי סומך: אני לא יודעת איזה מנגנון להציע, אבל אולי מסמכים, תזכורות לקראת אירועים שיש בהם תקצוב מיוחד.
<שושי סומך: דברים כדי שהמשפחות ידעו יותר למה הן זכאיות, מה הן יכולות לבקש.
<שושי סומך: כי יש חוסר בהירות סביב הנושא הזה וחוסר במידע שמקשה על ההחזרים ועל התפעול.
<שושי סומך: זה בעיקר.
<שושי סומך: תודה.
<שלוה ליבוביץ: יש מסמך מאוד ברור של המשרד.
<שלוה ליבוביץ: מסמך מפורט: כלי תפירה, כלי קוסמטיקה לאיזה גילים.
<שלוה ליבוביץ: הכול מפורט בצורה מאוד מאוד מדויקת.
<שלוה ליבוביץ: בזמנו כשיצאנו להפרטה הכנו מסמך, מסמך מאוד מפורט.
<שלוה ליבוביץ: עכשיו אני אומרת פה, אני לא יודעת אם זה מגיע.
<טלי חלף: הוצאנו חוברת לכל המשפחות.
<שלוה ליבוביץ: יכול להיות שהמשפחה בחיי היום-יום לא תמיד הולכת למסמך לראות מה כתוב שם.
<שלוה ליבוביץ: גם את המסמך הזה אני מוכנה להעביר לכבודה כדי שתראי שהדברים ממש מפורטים עד לפרט האחרון.
יפעת שאשא ביטון: אני מודה שאני פחות בעניין המסמך ועד כמה הוא מפורט, אני יותר בעד כמה זה מיושם אופרטיבית.
יפעת שאשא ביטון: די מטריד אותי מה שעולה בחדר.
יפעת שאשא ביטון: שירותי בריאות כללית, דוקטור דיאנה לוין, לא הגיעה.
<טלי חלף: אני רוצה להגיב לדבריה של הגברת מהמועצה, בגלל שבאמת שצריך הרבה ידע אדמיניסטרטיבי בעניין הזה.
<טלי חלף: כל משפחה שנקלטת לתוך המערכת מוזמנת אצלנו לפגישה עם האחראית על ההוצאות המיוחדות, היא עוברת הדרכה, יושבים אתה, היא מקבלת חוברת שמפרטת לה את כל ההוצאות.
יפעת שאשא ביטון: זה כך בכל העמותות?
<נורית גרינולד: אנחנו מוסרים, אנחנו גם אומרים למשפחה שלא בהכרח הן תוכלנה לקבל את כל מה שכתוב בחוברת.
<נורית גרינולד: כי יש ילדים עם צרכים מאוד גבוהים ויש ילדים עם צרכים פחות.
<נורית גרינולד: כמו שאמרנו, זה סל ממוצע.
<נורית גרינולד: אם כתוב למשל שלילד מגיע חונכות ושיעורי עזר וטיפול רגשי ופרה-רפואי, ואגרת שירותים, וצהרון ועוד ועוד ועוד.
<נורית גרינולד: אם אני נותנת את כל הסל, אם אני דוגמת את כל הסל הוא יכול להגיע ל- 3,000 שקל.
<נורית גרינולד: זה היה לפני הפרטה כשהייתה אפשרות, היום כשאנחנו אומרים למשפחות 'נוכל לתת חוג רק עד 200 שקל' כדי שילדים אחרים יוכלו, כי אם כל הילדים יקבלו אז איפה ה- 700 ומשהו?
<שלוה ליבוביץ: אני רוצה לענות על זה.
<שלוה ליבוביץ: כשהיו הדיונים על ההפרטה גם נקבעו סדרי עדיפויות.
<שלוה ליבוביץ: נאמר בצורה חד-משמעית שקודם כל התכנית הטיפולית צריכה להינתן במלואה.
<שלוה ליבוביץ: אחר כך אנחנו דיברנו בסדר עדיפות שנייה על כל הטיפולים הפרה-רפואיים ובסוף העשרה.
<שלוה ליבוביץ: כלומר, הדברים גם מוגדרים וברורים על איך הדברים אמורים לעבוד.
יפעת שאשא ביטון: מישהו מעוניין להוסיף משהו?
יפעת שאשא ביטון: חברת הכנסת קארין אלהרר בבקשה.
קארין אלהרר: אני רק מבקשת, אם אפשר גברתי, שבנושא הקודם שנדנו בו בעניין ההודעות, צריך לפנות לשלטון המקומי בעניין ולהבהיר שאנחנו לא נעבור לסדר היום על המשך התנהלות כזאת.
קארין אלהרר: בסוף זה כסף של הילדים וזה צריך להיות ברור.
יפעת שאשא ביטון: זה קצת יותר מורכב, אני תכף אתייחס גם בהמלצות לכך, אין ספק שצריך ליצור תהליך עם השלטון המקומי, עם הרשויות השונות.
יפעת שאשא ביטון: אני אסכם: אין ספק שכולנו מסכימים שהנושא של אומנה הוא נושא חשוב ושהמשפחות האלה הן בשליחות חברתית מאוד גבוהה.
יפעת שאשא ביטון: כולנו רוצים לסייע וכמובן שכולנו רואים את טובת הילד.
יפעת שאשא ביטון: האתגרים המרכזיים שאנחנו זיהינו בדיון כאן: אחד, הנושא של מערכת "מרכבה".
יפעת שאשא ביטון: אני רוצה להמליץ שיצא מכתב פניה למי שאחראי על המערכת כדי לברר את הסוגיה של המקדמות ברווחה, ואיך אפשר לטפל בזה.
יפעת שאשא ביטון: אני מניחה שמדובר במשהו טכני.
יפעת שאשא ביטון: נשמח לקבל את חוות דעתם.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו מבקשים מהרווחה שאגף החשבות ייקח על עצמו את העול.
יפעת שאשא ביטון: כן, כל עוד אנחנו לא מצליחים, שיגשר על הפער בין חוסר היכולת של "מרכבה" לקיים את הנושא של המקדמות אל מול הצורך האמתי בשטח.
יפעת שאשא ביטון: אני מקווה שאתם גם תפתרו את כל הסוגיה של ההתאמות בתוך התכנה החדשה.
יפעת שאשא ביטון: אין שום סיבה לגרור את זה יתר על המידה.
יפעת שאשא ביטון: אני מניחה שאתם אחרי תקופת הרצה.
יפעת שאשא ביטון: הנושא הזה צריך להסתדר.
יפעת שאשא ביטון: אני מבינה שאתם נמצאים באיזה תהליך, את ציינת תהליך שקשור לתעודות נכה.
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת לקבל עדכון תוך חודשיים שהמהלך יושם ושזה באמת יוצא לדרך.
יפעת שאשא ביטון: אני מבינה שאתם מחכים לרשימה של ילדים מהרווחה.
יפעת שאשא ביטון: אני מבקשת שהמהלך יושלם ושאנחנו נקבל עדכון שהמהלך באמת יושם.
יפעת שאשא ביטון: ברשותך חברת הכנסת קארין, אנחנו נבחן ביחד את הנושא של החוק ואנחנו נעשה שינוי בחקיקה כדי לעשות התאמה למשפחות אומנה.
יפעת שאשא ביטון: הן תלויות בכל פעם בהחלטות של וועדות או של דיונים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נקיים פגישה עם מי שמטפל בנושא הרווחה בשלטון המקומי, כדי לנסות לפתור את סוגיית ההועדות, אולי דרך קיזוזים אוטומטים מהרשות כדי לא לגרום עיכוב בהוצאת ילדים או במימון של ילדים במשפחות אומנה.
יפעת שאשא ביטון: דוחות, הבטחת דוחות מאזנים.
יפעת שאשא ביטון: גם ממשרד הרווחה וגם מהעמותות אני מבקשת.
יפעת שאשא ביטון: מהעמותות אני מבקשת שאם זה כולל ילדים שלא מוקלדים באגף הרווחה, לציין בכמה ילדים מדובר.
יפעת שאשא ביטון: ומה המאזן היה מראה לו הכסף עבור הילדים היה מתקבל.
יפעת שאשא ביטון: זה חשוב כדי שנקבל תמונה מלאה.
יפעת שאשא ביטון: למישהו יש להוסיף המלצה נוספת?
יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לכולכם, שיהיה יום טוב, הישיבה נעולה.
יפעת שאשא ביטון: בוקר טוב לכולם.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נפתח את הוועדה לזכויות הילד בנושא זמן מסך וקרינה וסוגיית הטאבלטים בבתי הספר.
יפעת שאשא ביטון: חשוב לי לומר בדברי הפתיחה שמטרת הדיון היא לא לעצור את הקִדמה, אנחנו לא נגד טכנולוגיה, אני באה מעולם ההוראה, אני חושבת שחייבים להכניס טכנולוגיות הוראה לבתי הספר, אנחנו חייבים להתאים את המערכת למאה ה-21 אבל גם חשוב שנעשה את זה נכון.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא יכולים להתקדם ושזה יבוא על חשבון בריאותם של ילדינו.
יפעת שאשא ביטון: אני בטוחה שבמחשבה מאומצת מקצועית אנחנו נוכל למצוא פתרון שבו אנחנו מצד אחד כן מקדמים את המערכת למקומות שאנחנו רוצים שהיא תהיה בהם וגם למצוא פתרון לסוגיית הקרינה.
יפעת שאשא ביטון: אני קראתי המון המון חומרים בשבועות האחרונים בנושא הקרינה, לא כולם אפילו תוצרת ישראל, מה שנקרא.
יפעת שאשא ביטון: כן חשוב לי לקבל איזה שהיא פרספקטיבה רחבה, פחות נגועה בשיח או בוויכוח שמתנהל כאן במחוזותינו.
יפעת שאשא ביטון: ויש סיפור, יש סיפור עם הקרינה, לקרינה יש השלכות, אנחנו נשמע את הדוברים והמטרה שלנו היא לראות איך אנחנו מתמודדים עם סוגיית הקרינה בתוך בתי הספר כדי לאפשר למידה חדשנית לצד מזעור נזקים.
יפעת שאשא ביטון: הדיון יהיה כשעתיים, שלא כבוועדה רגילה, חשוב לי לשמוע את כולם, חשוב לי שאנחנו נאפשר לכולם לדבר ולומר את דבריהם.
יפעת שאשא ביטון: אני אתן את האפשרות לשאול שאלות ולהתייחס, ככל שאנחנו נוכל לנהל את הדיון בצורה שהיא מכובדת לכולנו.
יפעת שאשא ביטון: אני אגביל אתכם בזמן כדי שנאפשר באמת לכל הדוברים, אני אקצה 3 עד 5 דקות לכל דובר, תנסו להיות ממוקדים, תמצו את הרעיון שלכם בכמה שפחות מלל כדי שנוכל לאפשר לכולם את זכות הדיבור.
יפעת שאשא ביטון: יש לנו שתי מצגות שאנחנו נצפה בהן, האחת היא של ד"ר גד ליסק והשנייה של משרד החינוך ולאחר מכן נפתח בדיון.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת, ד"ר יוסי יונה, הצטרף.
<גד ליסק: בוקר טוב.
<גד ליסק: תודה על ההזדמנות להציג את הדברים.
<גד ליסק: שמי ד"ר גדי ליסק ואני מייצג את עמותת נתיבי רשת שעוסקת בספקטרום הרחב של היבטים של העולם הדיגיטלי והמפגש שלו עם ילדים, כולל תכנים, כולל השפעות בריאותיות.
<גד ליסק: מזה כשנתיים אנחנו חוקרים את ההשפעות הבריאותיות והפסיכולוגיות של הנושא הזה, אותן אני אציג.
<גד ליסק: השפעות הקרינה, אני רוצה לציין, הן חלק מסוים, גדול ועיקרי, אבל חלק עם השפעות נוספות שאני הולך להציג.
<גד ליסק: אני רוצה לציין שהממצאים שאני הולך להציג, אם אתם יכולים להסתכל על המסך, מבוססים על מחקרים עדכניים שגופים מרכזיים בעולם מסתמכים עליהם והתוו המלצות לפיהם, בראשם משרד ה-American Academy of Pediatrics ומשרד הבריאות האמריקאי וגופים נוספים בארצות הברית, בקנדה, האיחוד האירופי, שיש לו תכניות מוגדרות בנושא, בריטניה ואוסטרליה.
<גד ליסק: סמכו את ידיהם על הממצאים שלנו והצטרפו אלינו רופאים כמו פרופ' מרי רודולף, ראש החוג לבריאות אוכלוסייה מבר אילן בגליל, ד"ר קובי בן נעים, רכז רפואת ילדים, מכללית, מירושלים, ד"ר חוה גדסי, מפרויקט גושן, מהמרכז הרפואי הדסה, וכן מנהל מחלקת ילדים בהדסה, פרופ' דני אנגלהרט ואנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם פרופ' איתן כרם, שאנחנו משתפים איתם פעולה גם ברפואת ילדים בהדסה.
<גד ליסק: אם אתם יכולים להסתכל, אלה כל הנושאים שאני הולך לעבור עליהם, בקצרה ובמהירות, אנחנו מדברים על הפרעות שינה והורמונים וסיכון לסרטן, השילוב של שניהם, קרינה, השפעות על מערכת הלב, כלי הדם וסטרס, מתח כרוני, ראייה, בעיות אורתופדיות והשפעות פסיכולוגיות.
<גד ליסק: היכולת להתמודד עם משברים, חוסן פסיכו פיזיולוגי כתוצאה מהשילוב של כל הגורמים האלה וכמובן המלצות למערכת הבריאות והחינוך.
<גד ליסק: היקף הבעיה.
<גד ליסק: קודם כל שנדע מה היקף הבעיה, כמה ילדים נמצאים מול מסכים.
<גד ליסק: הנתונים האלה מעודכנים למחקרים שהם מ-2010 והלאה והם יותר גבוהים עכשיו.
<גד ליסק: אני רוצה להדגיש את זה, הם יותר גבוהים, הם כל הזמן בעלייה ואת זה גם מציינים במחקרים.
<גד ליסק: אז מתחת לגיל שנתיים כבר מציינים שעה וחצי של זמן מסך וזה אומר שזה שנה שלמה שהם יהיו מול המסך עד גיל 7, שביעית מהחיים שלהם.
<גד ליסק: תחשבו על שביעית מהחיים שלכם בנושא הזה.
<גד ליסק: ישראל במקום הראשון בנושא ההיי טק בגילאי 11 עד 15 ואלה ילדים שגולשים 4 שעות ביממה, אבל למעשה ילדים בני 8 עד 18 גולשים יותר מ-7 שעות ביום זמן צפייה.
<קריאה: אגב, הארמנים עקפו אותנו.
<קריאה: זה הנתון החדש.
<גד ליסק: כן, אני יודע.
<גד ליסק: זה אולי בגלל שכל הישראלים נוסעים לשם.
<גד ליסק: עד גיל 80 הילדים שלנו יבלו 17 שנים ומעלה מול מסך.
<גד ליסק: תחשבו על סדר גודל של 17 שנים.
<גד ליסק: השפעות ספציפיות.
<גד ליסק: הפרעות שינה.
<גד ליסק: כל שעת מסך יומית גורמת להפחתה של 10 דקות בשינה.
<גד ליסק: אם יש לנו 7 ומעלה שעות של זמן מסך אנחנו נפחית למעלה משעה מזמן השינה, חוץ מהזמן שאחרי שהם הולכים, אומרים להם 'לילה טוב' הם עם המסכים בחדר החשוך, תרד להם אולי עוד שעה.
<גד ליסק: זה גורם לכניסת עוררות שמפריעה לשינה, קיצור זמן שינה איכותי שחיוני לשיקום תהליכים בגוף כל לילה ולילה.
<גד ליסק: האפקט המשמעותי הנוסף הוא פגיעה ברמות הורמון המלטונין.
<גד ליסק: זה הורמון שאחראי או קשור ישירות למערכת החיסונית וכנוגד חמצון הוא חיוני ל\
<גד ליסק: ללחימה של הגוף בסרטן.
<גד ליסק: ירידה ברמות שלו יוצרת סיכון לסרטן.
<גד ליסק: המחקרים האלה מגובים.
<גד ליסק: למשל ד"ר מרטין בלנק, חוקר בכיר באוניברסיטת קולומביה, שמציין את הנתונים האלה ועוד מספר נתונים שאני אביא.
<גד ליסק: לגבי הקרינה, שתי נקודות מרכזיות שאנחנו צריכים להבין.
<גד ליסק: בשנים האחרונות יש יותר מוקדי קרינה מסביב הילדים.
<גד ליסק: אתם רואים, לדוגמה בשקופית שממחישה זאת, הקרבה שלהם לגוף עולה בגלל שהולכים עם זה כל הזמן לידם, או שהמודם נמצא לידם וכו'.
<גד ליסק: לקרינה יש השפעות, קרינה הבלתי מייננת שכולנו מכירים, קודם כל תגובת סטרס בתאים.
<גד ליסק: זאת אומרת ברמת התא, אנחנו לא מדברים על סטרס כללי שאנחנו מכירים אותו, שאם נעשה טכניקות נשימה, שאני עושה כמטפל בקופת חולים מאוחדת, אם נעשה את זה זה לא יזיז לתאים.
<גד ליסק: כשהם נכנסו לתגובת סטרס ברמת התא מתחילה שם שרשרת של תגובות וזו אינדיקציה שהתאים בסטרס, זו אותה תגובה לתנאי קיצון אחרים.
<גד ליסק: התגובה הזאת מגיעה לפני מה שנחשב סף המקובל לפגיעה של קרינה בלתי מייננת שזה התחממות הרקמה.
<גד ליסק: זאת אומרת לפני שהרקמה מתחממת כבר מתחילה תגובת סטרס הגנתית בתאים.
<גד ליסק: זה קריטריון מאוד מאוד ברור להשפעת הקרינה.
<גד ליסק: בנוסף לזה יש נזק למבנה הדנ"א, אנחנו נפרט מיד את ההשפעות שלו, כשמה שחשוב להבין שאיפה שה-wi-fi נמצא, שם הבית של הילדים וזה ממחיש מה שהם עושים בלילה בחדר, ומה שחשוב להבין זה הקרבה שלהם למקורות הקרינה.
<גד ליסק: בנוסף, הם יותר רגישים ממבוגרים, מערכת העצבים שלהם מתפתחת, הרגישות של הגולגולת, של הראש, נחשבת פי שניים משל מבוגר, של מוח העצם נחשב פי עשרה משל מבוגר ויהיו להם יותר שנים של חשיפה לקרינה.
<גד ליסק: זה לא כמו מישהו שהתחיל בגיל 50 להיות חשוף, הם מתחילים בגיל צעיר וזה יותר זמן להתפתחות מחלות.
<קריאה: יש גם נושא של קצב התפתחות חלוקת התאים.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו ניתן אחר כך להוסיף ולהתייחס.
<גד ליסק: תוצאות הקרינה הן הזדקנות התאים כתוצאה מפגיעה בתהליכי תיקון התא וגידולים מוחיים, שני גידולים מוחיים עיקריים נחשבים באופן ודאי כתוצאות קרינה.
<גד ליסק: תוצאות של כנס שנערך בליון ב-2011 ומעודכן ל-2013 על ידי חוקרים בכירים שמצוטטים כאן ומחקרים נוספים רבים.
<גד ליסק: צריך להבין שחשיפה ראשונה, כאשר נחשפים פעם ראשונה לקרינה מתחת לגיל 20, ואנחנו מדברים עכשיו על גיל 0 והלאה, לילדים בני 6, 7, 8 וכו', מספיק שהחשיפה היא מתחת לגיל 20 להעלות את רמת הסיכון לתופעות האלה ולתופעות אחרות, כמו ירידה בפוריות וניוון מערכת העצבים.
יפעת שאשא ביטון: אתה מעל ה-5 דקות.
יפעת שאשא ביטון: אני אתן לך עוד 2 דקות למצות את העניין.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו עוד נפתח את זה ואני בטוחה שעוד יהיו התייחסויות.
<גד ליסק: כמה השפעות שחייבים לעבור עליהן.
<גד ליסק: ממש בשיא הקיצור, זה מסכם.
<גד ליסק: הורמון האינסולין נפגע כתוצאה מקרינה לאחר שעתיים של זמן קרינה.
<גד ליסק: אלה המחלות שנפגעות.
<גד ליסק: גורם סיכון למחלות לב.
<גד ליסק: מחלות הלב נגרמות מהשמנה, לחץ דם וכולסטרול.
<גד ליסק: יותר מרבע התלמידים בישראל הם בהשמנה.
<גד ליסק: גורמי ההשמנה הם המדיה הזמינה שגורמת לפחות פעילות גופנית ופגיעה בזיכרון לאוכל ואכילה יותר ממה שצורכים.
<גד ליסק: לחץ הדם והעורקים בעצם מסתיידים.
<גד ליסק: כל רופא עיניים יכול בבדיקה פשוטה לראות את עורקי העיניים של הילדים ורואים את זה, שהם יותר צרים.
<גד ליסק: קריאה, ספר פשוט מוריד לחץ דם, אפרופו דיגיטלי או לא דיגיטלי.
<גד ליסק: סטרס.
<גד ליסק: אתם יכולים לראות מצד ימין מערכת עצבים מאוזנת ומצד שמאל גרף של השתנות קצב הלב של מערכת עצבים של ילדים שצופים במסך מעל 3 שעות ביום.
<גד ליסק: קוראים לזה - - - סימפטטית תלות ירידת רמת קורטיזון שהוא מסייע לנו להתמודדות עם מצבי דחק גם אצל תינוקות, גם אצל נוער.
<גד ליסק: הוא יורד מתחת לרמות שמאפשרות להם להתמודד עם מצבים ויוצר סטרס כרוני.
<גד ליסק: יש השפעות על הראייה, בראשן אי חשיפה לאור היום.
<גד ליסק: זה גורם לקוצר ראייה והשפעות נוספות של התעייפות העיניים.
<גד ליסק: צריך להרחיק את המבט ממכשירים במרחק 40 סנטימטר.
<גד ליסק: אור כחול שמוקרן ממסכים, מאחורי כל מסך שיוצר אחרי 2007 מייצר אור כחול וזה סיכון לתאי העיניים ומוריד את המלטונין שגורם לסיכון לסרטן.
<גד ליסק: יש בעיות אורתופדיות מובנות מאליהן, אבל הן חמורות ונרחבות.
<גד ליסק: ואני אגיד ממש לסיכום.
<גד ליסק: אלה המחלות שאני סקרתי.
<גד ליסק: בנוסף למחלות האלה הזכרנו מתח כרוני, שזה גורם פסיכו פיזיולוגי, הוא גורם עם היבט פיזיולוגי.
<גד ליסק: זמן מסך מפחית את הזמן של קשרים בין אישיים מהינקות וזה גורם מרכזי שכל התיאוריות הפסיכולוגיות, אף אחת לא חולקת על הדבר הזה ומדגישה אותם וזה מוביל לפחות ביטחון עצמי בחיים.
<גד ליסק: הגורם הנוסף הוא זרם בלתי פוסק של גירויים חיצוניים ללא הפסקה לילדים.
<גד ליסק: זה גורם שהם מאבדים את היכולת לשהות עם עצמם ויש להם הפחתה ביכולת להכיל מחשבות ורגשות בלתי נעימים.
<גד ליסק: ספק אם יש גורם שמחליש את שלושת היסודות האלה, הפסיכו פיזיולוגיים, בבת אחת מהילדות.
<גד ליסק: אין גורם כזה.
<גד ליסק: בדרך כלל יש לנו אחד או שניים חזקים.
<גד ליסק: אם ניקח את המשולש הזה זה מוביל לקושי בהתמודדות עם משברים אישיים וחיצוניים, שלא חסרים בישראל, פלוס כל המחלות שקשורות למתח, בנוסף למחלות שסקרתי ובעיות פסיכולוגיות.
<גד ליסק: בארצות הברית יש פרויקט מטריה שנקרא Let's Move, שמדבר על שלושת הדברים, כולל הפחתת זמן מסך שאתם רואים כאן.
<גד ליסק: ברמת הסטייט, וזה חשוב מאוד לדעת, יש תקנות לקבלת רישיון למסגרות חינוכיות, לפי המלצות American Pediatric Society ואלה מה שברמת הסטייט מחייבים מוסדות חינוכיים, עד חצי שעה זמן ביום מסך לשאר הגילים, איסור זמן מסך עד גיל שנתיים, אין לחייב ילד להשתתף בפעילות זמן מסך וצריך הסכמה הורית.
<גד ליסק: זה ברמת הסטייט קבלת רישיון למוסדות החינוך.
<גד ליסק: אלה זמני הצפייה המומלצים, עד שעתיים ביום לגיל 16, מ-0.
<גד ליסק: אתם רואים, גיל צעיר.
<גד ליסק: אלה ההמלצות שלנו למשרדי הבריאות ולגופים השונים.
<גד ליסק: צריך להגיע לכל רופא ואחות שמטפלים בילדים היום, אחד אחד, ולהעביר להם את המידע הזה כדי שהם ישאלו את המטופלים שלהם מה קורה איתם מבחינת זמן מסך וייתנו להם את ההנחיות הנכונות, יידעו לתת אותם גם.
<גד ליסק: משרד החינוך, מה שאנחנו ממליצים.
<גד ליסק: מודעות לבניית תכנית לימוד לשימוש בריא בסביבה הדיגיטלית וקיום הדרכות להורים בנושא ומניעת נזקים מצטברים.
<גד ליסק: למנוע שימוש במסכים כחלק משיטת לימוד קבועה, להימנע משימוש ברשת אלחוטית בבתי הספר, לקבוע תקנות, כמו שהזכרתי בארצות הברית, למסגרות חינוכית.
<גד ליסק: משרד הבריאות והגנת הסביבה, לדרוש מכל ספק להיות גלוי בקשר לספי הקרינה שקשורים למכשור שהוא נותן.
<גד ליסק: ברמת המדינה, אם יש מיזמים במדיה שאנחנו רואים הרבה שנים, לא נוהגים, לא מסמסים וכו' והולך רגל הוא תמרור לאחרונה, אפשר גם שהמסכים יהיו בשביל החיים ולא חיים במסכים.
<גד ליסק: לשמוע את זה כל יום בערב, שיהיה מיזם כזה ברמת המדינה, זה ישנה, כי תהיה גם את הזכות לבחירה מושכלת והזכות לבריאות תתקיים אצל האזרחים.
יפעת שאשא ביטון: המצגת היא חשובה, אני חושבת שגם התוכן שלה בהחלט חשוב ומעניין.
יפעת שאשא ביטון: אין ספק שהנושא של זמן מסך הוא נושא מאוד גדול ומקיף את השהייה של הילד, בין אם זה בבית הספר וגם אם זה בבית, זאת אומרת אנחנו מדברים על משהו שהוא הרבה יותר רחב מסוגיית הקרינה והטאבלטים בבתי הספר וצריך לתת על זה את הדעת בתוך הסך הכול הכללי.
יפעת שאשא ביטון: אבל הייתי רוצה לשאול אם נעשתה איזה שהיא בדיקה לגבי השימוש ברשתות אלחוטיות אל מול קווים נייחים באופן שהוא ממוקד ויכול לתת לנו אינדיקציה לגבי ההשפעות של אלה מול אלה.
<גד ליסק: בדיקה איפה?
יפעת שאשא ביטון: בכלל, זה לא משנה לי מהיכן זה מגיע.
<קריאה: אבל החשיפה לזמן מסך היא אותה חשיפה.
<גד ליסק: נכון.
יפעת שאשא ביטון: אני לא מדברת על חשיפה לזמן מסך, אני רוצה לגעת בנושא של - - -
<גד ליסק: לאיזה ממצא את מכוונת ש - - -
יפעת שאשא ביטון: אני לא מכוונת לכלום, אני שואלת אובייקטיבית.
<גד ליסק: יש בדיקות רבות.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו באים וטוענים, נכון, לזמן מסך יש מחירים בריאותיים.
יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאף אחד פה לא יחלוק על מה שאנחנו רואים פה וגם בצורה אינטואיטיבית יכולנו להצביע על לפחות חלק גדול מהדברים שהוצגו כאן, אבל אנחנו לא יכולים לעצור את זה ואנחנו לא יכולים לבלום את זה וכשאנחנו מדברים על כך, אתה גם הצגת את זה בשקף האחרון, שאנחנו רוצים את הטכנולוגיה אבל לעשות את זה בצורה מושכלת.
יפעת שאשא ביטון: אז כשאנחנו מדברים בצורה מושכלת, האם במחקרים השונים ניתנת עדיפות לקווים נייחים אל מול רשתות אלחוטיות?
יפעת שאשא ביטון: בצורה הכי פשוטה.
<גד ליסק: אמת.
<קריאה: אפשר לענות רגע?
<קריאה: לשאלה הספציפית.
יפעת שאשא ביטון: תאמינו לי שזו השאלה שתעמוד פה במרכז החדר לאורך כל השעתיים הבאות, אנחנו ניתן לכולם להתייחס.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת, אתה רוצה עכשיו או בהמשך הדיון?
יוסי יונה: אני אשמח.
יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת פרופ' יוסי יונה ואחר כך נראה מצגת של משרד החינוך ואז נפתח לדיון בין כל הסובבים.
יוסי יונה: גברתי יושבת הראש, יש באמת שתי סוגיות שונות, העניין של חשיפה למסך ואז לא חשוב איזה מסך, אם הוא אלחוטי או לא אלחוטי, ויש כאלה שיאמרו שהנזק הוא בלתי נמנע, יחד עם זאת אני רוצה, כפי שהרבה מאיתנו אומרים, הבה ונצמצם את זמן החשיפה של ילדים למסכים על ידי חשיבה, על ידי העמדת אופציות פדגוגיות אחרות, או בכלל חינוך ביתי אחר.
יוסי יונה: אני לא מאלה שבאים ואומרים בואו ונשפוך את - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אבל לא לקפוץ לחינוך הביתי עכשיו.
יוסי יונה: לא, שמנו את זה, אמרנו, מן הראוי שנגיד את זה, שמנו את זה בצד והמשכנו הלאה.
יוסי יונה: הבעיה האחרת שעומדת בפנינו זה באמת אם אנחנו משתמשים ב-wi-fi או אם אנחנו משתמשים בחיבור קווי.
יוסי יונה: על כך לאף אחד אין מחלוקת פה, אני מתאר לעצמי, שהקווי יותר בטוח.
יוסי יונה: הדבר הזה עלה גם בעתירות שהופנו לבג"צ ונמצא איתנו עופר רימון שגם הופיע בפני בג"צ ואמר שהמגמה היא להעביר לקווי, עד כמה שאני מבין, הבטיח.
יוסי יונה: עכשיו הגיע אליי גם מסמך פנימי מתוך המשרד - - -
<קריאה: איך טאבלט הולך עם קווי?
יפעת שאשא ביטון: חברים, אנחנו לא שואלים את השאלות משם, אנחנו כרגע שואלים אותן מכאן, תיאזרו בסבלנות.
יוסי יונה: הגיע אליי מסמך בדרך לא דרך שקיימתם שם דיון, שבו מר עופר רימון מודע לחלוטין ואומר באופן חד משמעי, 'לכולנו ברור שצריך למזער את חשיפת התלמידים לקרינה, תוך שמירה', וכאן עולה מבחינתי הבעיה, 'תוך שמירה על המשך חזון משרד הבריאות'.
יוסי יונה: כלומר הכול כפוף לחזון.
יוסי יונה: יש פה איזה מולך, שאנחנו קדים לו קידה ואומרים לו 'אדוני המולך, קיבלנו את הדומיננטיות שלך ואת עדיפותך באשר קשור לטאבלטים ועוד והבעיה האחרת היא משנית ואנחנו נראה כיצד מטפלים בה'.
יוסי יונה: לדעתי זה דבר חמור.
יוסי יונה: כלומר בדיקה אמיתית, מר עופר רימון, היא לא לבוא ולומר שזה המולך, אנחנו קדים קידה והולכים איתו ומנסים לצמצם נזקים, אלא אומרים 'הבה ונעשה באמת מחשבה רצינית, אמיתית, ביחס למפגעים האפשריים'.
יוסי יונה: וכאן הוצגה תמונה שאני מתאר לעצמי שכל אמא ואבא שיושבים כאן מתחלחלים ואומרים 'אוי ואבוי, מה אנחנו עושים עכשיו בבית עם הילדים שלנו עם הטאבלטים הללו'.
יוסי יונה: זה מחריד, זה מפחיד ואני חושב שלא ניתנה מחשבה מספקת וזאת בשם הדבר הזה של החזון.
יוסי יונה: אני לא מתנגד לחזון, שלא תצטייר כאן איזה שהיא תמונה שאנחנו מתנגדים לכניסתם, או חברות וחברי כנסת ואנשי חינוך שמתנגדים לכניסתם של אמצעים טכנולוגיים כאלה ואחרים, מתקדמים.
יוסי יונה: לא, אנחנו בעד.
יוסי יונה: אבל אני אומר דבר אחר, עופר רימון, אתה נושא באחריות מאוד מאוד גדולה על כתפיך ולכן כל עוד אתה לא יכול להבטיח שכניסתם של אמצעים דיגיטליים כאלה למערכת החינוך לא מהווה סיכון משמעותי לילדים אין להכניס אותם.
יוסי יונה: אנחנו מסכנים את בריאותם של הילדים, אני פשוט לא מאמין שהדבר הזה יכול לקרות.
יוסי יונה: כן, באמת, בחוסר אחריות כל כך גורפת של לבוא ולהגיד יש לי חזון והחזון הזה ייכנס בכל מקרה ואני אנסה, איך אומרים?
יוסי יונה: לצמצם נזקים.
יפעת שאשא ביטון: חזון יכול להיכנס, השאלה באיזה צורה ואיך - - -
<עופר רימון: אני מאוד אשמח שפעם אחת תשמע את המשנה הסדורה - - -
יוסי יונה: אל תגיד פעם אחת, האמן לי, אני שמעתי - - - יפעת, להגיד לי 'תשמע פעם אחת' - - -
<קריאה: צריך להקשיב, לא רק לשמוע.
יפעת שאשא ביטון: חברים, אי אפשר לקיים את הדיון בצורה כזו.
יוסי יונה: אז אנחנו עוקבים אחרי הנושא הזה, העלינו היבטים אחרים ובעייתיים של העניין הזה של תשלומי הורים ועוד דברים כאלה ואחרים.
יוסי יונה: אני יכול להגיד לך, יפעת, אני אשמע, ואני אשמע עוד פעם אחת ועוד פעם שנייה, התחושה שלי היא תחושה מאוד מאוד שהייתי אומר מהווה עבורי מקור לדאגה, שהמון פעמים פשוט משרדי הממשלה לא שמים עלינו.
יוסי יונה: אנחנו באים, דנים - - -
יפעת שאשא ביטון: לא, אני לא הייתי הולכת למקום הקיצוני.
יוסי יונה: כן, אנחנו באים, אנחנו דנים, אנחנו - - - אני יודע שזה קורה בוועדת החינוך כשדנו באותן סוגיות ואז קיבלנו תגובות.
יוסי יונה: אני יכול להגיד לכם בכנות, אני עשיתי איזה שהיא עבודה בנושא הזה וליוויתי את נושא הטאבלטים ואיזה עיתונאית, מ"ווינט" דווקא, כתבת לענייני חינוך, דיברה איתי ואמרה שהתקשרה למשרד החינוך, 'מה הם אמרו לי?
יוסי יונה: מי בכלל שם על ועדת החינוך?
יוסי יונה: ' אז אנחנו צריכים באמת לחשוב היטב, גברתי יושבת הראש, לנסות ולראות, היה ותתקבלנה כאן מסקנות כאלה ואחרות, צריכים לדעת איך המסקנות הללו אכן תיושמנה, שתהיה לנו תביעה חד משמעית ממשרד החינוך, ולכן נניח, במקרה הזה, היה ויתקיים איזה שהוא קונצנזוס בין המומחיות והמומחים, יש פה עדויות מהמון הורים לילדים שאכן קיימת בעיה, אז אנחנו צריכים לבוא ולתבוע 'היי, חבר'ה, משרד החינוך, אנא, אלה הילדים שלנו, עצרו את הדבר הזה, רק לאחר שהבטחתם שהמפגעים הם מינימליים' ולא נדרוש שהמפגעים ייעלמו לחלוטין, תגידו שזו דרישה יותר מדי אוטופית, אידיאלית, 'אבל רק לאחר שתבטיחו באמת שהמפגעים הללו הם מינימליים, רק אז תמשיכו עם הפרויקט הזה'.
יוסי יונה: היה ואתם לא יכולים להבטיח לילדי ישראל שהם לא ייפגעו באופן משמעותי מהקרינה הזאת, אני מבקש, אני מפציר, אני תובע גם לבוא ולהגיד 'תפסיקו עם זה'.
יוסי יונה: זה לא יכול להיות דבר כזה, שאנחנו מתנהלים בצורה כל כך אחראית העיקר שהחזון יתקדם לו.
יפעת שאשא ביטון: בלי מחיאות כפיים.
יפעת שאשא ביטון: בשום ועדה שלי לא הוצאתי החוצה ולא נדרשתי להשתיק אף אחד, בואו נעשה את זה מכובד.
יפעת שאשא ביטון: אבל חשוב לי כן לחדד כמה נקודות, חבר הכנסת יוסי יונה.
יפעת שאשא ביטון: בסופו של דבר הקרינה בבית הספר היא לא רק מהטאבלטים, אנחנו לא מדברים רק על הפרויקטים, אם יהיו או לא יהיו, יש פה עניין של ניידים ובואו נודה על האמת, גם אלה שהם הכי נגד הנושא של הקרינה והכול, הילדים שלהם נושאים טלפון נייד והנה הם חשופים.
<קריאה: ממש ככה.
יפעת שאשא ביטון: השאלה איך אנחנו לפחות בתוך המקום שבו יש לנו אחריות מערכתית על הילדים בבתי הספר אנחנו עושים את זה בצורה חכמה, תוך כדי שאנחנו ממזערים את הקרינה כך שלא תפגע בילדינו.
יפעת שאשא ביטון: זה השיח שצריך - - - זה הרעיון, זה השיח, אנחנו לא מוותרים על החזון של הקִדמה, אנחנו רק רוצים לעשות את זה נכון.
יפעת שאשא ביטון: עופר רימון ממשרד החינוך, בבקשה.
<עופר רימון: כבוד היושב ראש, פרופסור חבר כנסת יוסי יונה.
<עופר רימון: קודם כל בפתח דבריי אני אומר שאני מאוד אשמח, כמו שעשינו עם יו"ר ועדת החינוך הקודם, עמרם מצנע, הזמנו אותו לבוא אלינו, להציג לו באופן יסודי את התכנית, ללכת לסייר בבתי ספר, לראות את הדברים מקרוב ולא רק לשמוע קבוצת הורים שיש להם טענות, אלא לשמוע גם את הרוב הדומם.
<עופר רימון: זה קודם כל, אני מזמין ומבקש ומפציר, תבואו ותראו.
יוסי יונה: שאני גם אקבע את המקום שאליו נלך, בהתייעצות איתי, כשנלך לבית הספר?
יוסי יונה: אם אתה מקבל את ההנחיה הזאת - - -
<עופר רימון: אני רק הזמנתי, לא רוצים לא צריך.
<עופר רימון: אני רק הזמנתי.
יפעת שאשא ביטון: אנחנו נסייר.
יפעת שאשא ביטון: דווקא נחמד לסייר בבתי ספר.
יפעת שאשא ביטון: אבל, עופר, באמת, ברשותך, לך ולכל האחרים, בואו לא נצא מאיזה שהיא דעה קדומה של היה שיח עם קבוצה כזאת, עם קבוצה אחרת, השיח פה הוא פתוח, אנחנו באמת נאפשר לכל הדעות להגיע לכאן למרכז של השולחן.
<עופר רימון: מצוין.
<עופר רימון: אנחנו לא מרגישים שכל העמדות מגיעות אליכם, ויותר מזה אני אגיד, כשמדברים על זכויות הילד יש לילד גם זכות להיות בחזית הטכנולוגיה.
<עופר רימון: יש גם זכות לילד להישאר בקדמה ולא להישאר במאה ה-17.
<עופר רימון: כשאנחנו מדברים על הכנסת תקשוב לבתי הספר, לא חשוב לנו לא הטאבלטים, לא הפלאפונים, חשובה לנו המהות.