GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
פנינה תמנו: את טועה.
פנינה תמנו: יש כאן מערכת שמזינה את עצמה.
פנינה תמנו: הרי כמה עולה פנימייה לילד?
אורלי לוי אבקסיס: די, נגמר.
אורלי לוי אבקסיס: כבר אמרת את זה כמה פעמים.
<חוה קליין: עוד דבר אחד ברשותך.
<חוה קליין: הדבר הראשון הוא שאין את המענה המקצועי היום בתוך משרד הרווחה ובתוך לשכות הרווחה ברשויות המקומיות ולא מקבלים את המענה הטיפולי.
<חוה קליין: אנחנו באים להשמיע את קולם של הילדים ומצפים לקבל את מענה הרווחה, הרווחתי למשפחות, כולו.
אורלי לוי אבקסיס: את יכולה להגיד לי בערך בכמה ילדים מדובר?
אורלי לוי אבקסיס: מישהו כאן יכול להגיד לי בכמה ילדים מדובר?
<רחל סעדה: יש טיפול פסיכולוגי לילד שנפגע מינית למשל.
<חוה קליין: אין את אנשי המקצוע בתוך לשכות הרווחה.
<חוה קליין: לעניות דעתי כאן מתחילה הבעיה, שמפנים אותם לגופים אחרים ושם הרבה פעמים נופלים בין הכיסאות.
אורלי לוי אבקסיס: מהמחקר הזה עולים שני דברים.
אורלי לוי אבקסיס: האחד, הקלות הבלתי נסבלת בהוצאת ילד מבית שמבחינה כלכלית הוא לא חזק, והקלות הבלתי נסבלת להוציא ילד במצבים עמומים מבית שהוא מזרחי, ומצד שני, הקלות הבלתי נסבלת שבמצבי קיצון של סיכון ודאי, להשאיר ילדים בתוך בית מתעלל ורק בגלל שההורים שלו אשכנזים או שיש להם כסף.
אורלי לוי אבקסיס: זאת לא טובת הילד.
<חוה קליין: כנראה שם יש איזשהו פחד מניעה.
אורלי לוי אבקסיס: אולי מפחדים שיתבעו את אותו עובד סוציאלי באופן אישי וכדומה.
אורלי לוי אבקסיס: את זה צריך לתקן כי מצד אחד אנחנו מוציאים ילדים שלא צריך להוציא ומצד שני אנחנו משאירים ילדים בתוך גורם הסיכון מספר אחד כאשר באופן ודאי אנחנו מדברים על מצבי סיכון.
אורלי לוי אבקסיס: אותי זה מפחיד.
<חוה קליין: אני חושבת שלצערנו אחד הדברים שמדברים והפחד הגדול שנוצר מהפעילות החברתית המאוד מאוד מסיבית, זה באמת אולי אותם הורים שקולם לא נשמע במקום אחר ואין להם את כוח הכסף לאיים.
<חוה קליין: מנסים דרך הפעילות החברתית ברשת וכולי, וזה מה אנחנו שומעים.
<חוה קליין: העניין הראשון הוא העניין הטיפולי שחייבים למצוא לו פתרון.
<חוה קליין: הדבר השני זה איזשהו גוף, שיתוף פעולה בין הרשויות כי המקרה ההוא עליו דיברנו שהוציאו את הילדים מהבית בגלל שהאימא לא הצליחה לשמור על מקום מגורים ולא הצליחה לקבל דירת עמידר קבועה, זה משהו שאם היה תיאום בין המשרדים השונים, היה הרבה יותר זול למדינה ובטח מציל נפשות, לתת לה את ה-3,000 שקלים, את ה-5,000 שקלים, לא במזומן אלא לתת לה דירה שזה הערך החודשי שלה, ולא להוציא את הילדים.
אורלי לוי אבקסיס: את לא מאמינה כמה אני נלחמת על זה.
<חוה קליין: צריך להיות תיאום בין המשרדים שיאפשר את העזרה הזאת.
אורלי לוי אבקסיס: לא יתכן שדיור ציבורי יהיה במשרד השיכון והבינוי שעכשיו הוא נקרא משרד הבינוי ובכלל אין שיכון.
אורלי לוי אבקסיס: לא מדובר באנשים אלא הם בונים, הם חברה קבלנית.
אורלי לוי אבקסיס: הלקוחות הם של משרד הרווחה ואין תיאום בין השניים.
<חוה קליין: למשרד הרווחה זה עולה שישים במקרה הזול ומאה במקרה הקצת יותר יקר, ושכירות הייתה עולה 5,000 שקלים.
<חוה קליין: משהו במדינה לא מתואם.
אורלי לוי אבקסיס: איגום המשאבים הזה יכול להוות גם צדק אבל גם להביא פתרונות שהם בהחלט יכולים להיטיב עם כל הצדדים.
אורלי לוי אבקסיס: לידיה רבינוביץ', משרד המשפטים, אני רוצה שתתייחסי.
אורלי לוי אבקסיס: הרי מדובר כאן בסופו של דבר בחוסר אחידות.
אורלי לוי אבקסיס: מדובר על גורלות של ילדים.
אורלי לוי אבקסיס: מי כמשרד המשפטים שנשא את הדגל - ובעיקר בשבועות האחרונים - של השוויון בפני החוק, של שוויון ההזדמנויות, של שוויון בקביעת זכויות כאלה ואחרות אבל כאן יש השרשה, קיבעון של חוסר שוויון בפני החוק.
אורלי לוי אבקסיס: אם בסופו של דבר מה שמביא לכך שהאצבע תהיה קלה על ההדק בעניינים של מוצא מזרחי או כלכלי, זה ממוטט את כל הטענות של משרד המשפטים בשבועות האחרונות לגבי השוויון.
אורלי לוי אבקסיס: בחסות המשרדים דרך אגב.
אורלי לוי אבקסיס: בחסות המדינה.
אורלי לוי אבקסיס: לא צריך בשביל זה חוק לאום.
<לידיה רבינוביץ': אני לא יכולה לדבר על חוק הלאום.
<לידיה רבינוביץ': אני ממונה ארצית על ייצוג ילדים באגף הסיוע המשפטי.
<לידיה רבינוביץ': תחת תחום אחריותי יש כשבעים עורכי דין שמייצגים מטעמנו ילדים, בין היתר גם בהליכים לפי חוק הנוער, שאלה ההליכים עליהם אנחנו מדברים.
<לידיה רבינוביץ': אנחנו מייצגים כמחצית מההליכים לפי חוק הנוער.
אורלי לוי אבקסיס: את אומרת שאם היו לכם מספיק עורכי דין, הייתם יכולים לתת ייצוג יותר גדול ליותר ילדים?
אורלי לוי אבקסיס: יש ביקוש יותר גדול ממספר עורכי הדין שיש לכם?
<לידיה רבינוביץ': זה לא קשור.
<לידיה רבינוביץ': זה נושא לדיון נפרד.
<לידיה רבינוביץ': אין לנו מגבלה.
<לידיה רבינוביץ': זה לא קשור למגבלה שלנו אלא זה קשור לזה שזה מסור לשיקול דעת שיפוטית כרגע מבחינת המסגרת המשפטית.
<לידיה רבינוביץ': בית משפט הוא זה שמכריע האם הילד צריך ייצוג משפטי או לא.
<לידיה רבינוביץ': זה שיקול דעת שמסור לבית המשפט, לפיט סעיף 8 לחוק הנוער.
אורלי לוי אבקסיס: לגבי ועדת סילמן.
אורלי לוי אבקסיס: בטרם זה מגיע לבית המשפט, בוועדות החלטה, אנחנו יודעים שהמשפחות במצב סוציו אקונומי חזק מביאות ייצוג משפטי ויש להן את הסמכות והזכות לעשות זאת.
אורלי לוי אבקסיס: אוכלוסייה חלשה, אין לה את הכסף הפרטי לבוא עם ייצוג משפטי כך שאוטומטית היא באה ממקום נמוך יותר ועם סיכויים נמוכים יותר לטעון את טענותיה, מה גם שהשפה הרבה פעמים היא לא השפה שנגישה להם אלא היא יותר שפה מקצועית.
אורלי לוי אבקסיס: כאן אני רוצה לדעת האם אתם תספקו ייצוג לכל המשפחות?
אורלי לוי אבקסיס: כאן עדיין אין את בית המשפט שמחליט אם יהיה ייצוג או לא יהיה כי אלה ועדות החלטה.
<לידיה רבינוביץ': אנחנו לא היינו שותפים לוועדת סילמן אבל היינו שותפים לוועדת היישום שבדקה איך ליישם בין היתר גם את נושא הייצוג.
<לידיה רבינוביץ': אנחנו בהחלט רואים חשיבות בייצוג משפטי, הן בבית המשפט לנוער והן בשלבים המוקדמים, הן להורים והן לקטינים וחשוב לי להדגיש את זה.
<לידיה רבינוביץ': האינטרסים של ההורים והילדים לא תמיד עולים בקנה אחד במקרים האלה.
<לידיה רבינוביץ': האינטרסים של הילד ושל שירותי הרווחה גם לא עולים בקנה אחד.
<לידיה רבינוביץ': לכן אנחנו רואים חשיבות בייצוג גם להורים וגם לקטינים.
אורלי לוי אבקסיס: זה גם מסופק?
אורלי לוי אבקסיס: אני נתקלת בשפות מסוימות שהן מאוד פוליטיקלי קורקט ובאים להוציא את המשרדים יפה כשאומרים אנחנו רואים חשיבות, אנחנו בעד וכולי, אבל כשאתה אומר שהכול בסדר, האם מספקים את זה?
אורלי לוי אבקסיס: אומרים שאין ביכולתנו.
<לידיה רבינוביץ': לנו כרגע אין מגבלה ברגע שיש לנו סמכות על פי החוק.
<לידיה רבינוביץ': ועדת החלטה היא ועדה שאין לה כרגע מעמד סטטוטורי.
<לידיה רבינוביץ': לפי חוק הסיוע המשפטי, אין לנו כרגע סמכות על פי חוק לתת בה ייצוג.
<לידיה רבינוביץ': אנחנו ניסינו במסגרת הדיונים בוועדת סילמן לעשות את התיאום הזה.
אורלי לוי אבקסיס: זה צלח?
<לידיה רבינוביץ': אני חושבת שכן.
<לידיה רבינוביץ': זאת הסדרה גם תקציבית וגם משפטית.
פנינה תמנו: אף אחד לא הולך לכיוון של ההסדרה המשפטית.
פנינה תמנו: זה הולך לפיילוט.
<לידיה רבינוביץ': מבחינת הייצוג המשפטי בבתי המשפט, שם כן יש לנו סמכות, מבחינת הייצוג לילדים, זה מסור לשיקול דעת בית המשפט להחליט על מינוי או לא.
<לידיה רבינוביץ': אם ילד מגיע אלינו באופן עצמאי, אנחנו נותנים לו ייצוג אבל מן הסתם זה קורה רק לילדים גדולים.
<לידיה רבינוביץ': לגבי הורים, אנחנו מנסים להעלות גם את המודעות כי הורים לא תמיד יודעים שיש להם את הזכאות והאפשרות לקבל את הסיוע המשפטי.
<לידיה רבינוביץ': כרגע הסיוע המשפטי מותנה בכללי הזכאות שלנו שזאת גם זכאות כלכלית.
<לידיה רבינוביץ': אנחנו לא נותנים ייצוג לאנשים עשירים וגם לא לאנשים במעמד בינוני.
<לידיה רבינוביץ': למי שמגיע אלינו ויודע ומופנה, אנחנו מנסים להעלות את המודעות לכך, אנחנו נותנים.
<לידיה רבינוביץ': אין מגבלה.
<לידיה רבינוביץ': זאת אומרת, אין לנו מגבלה.
אורלי לוי אבקסיס: לא בוועדות.
<לידיה רבינוביץ': לא.
<לידיה רבינוביץ': אני מדברת רק על בית משפט.
<לידיה רבינוביץ': אני חייבת לומר שכאשר אנחנו כבר נותנים את הייצוג בבית המשפט, אם יש ועדות החלטה תוך כדי ההליך המשפטי, אנחנו מייצגים.
פנינה תמנו: איפה זה מודגש שאתם נותנים שירות?
פנינה תמנו: לא ראיתי בשום מקום.
פנינה תמנו: המשפחות לא יודעות על כך.
פנינה תמנו: אני לא חושבת שיש מישהו שיודע בכלל על השירות הזה שאתם נותנים.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא בוועדות החלטה.
<לידיה רבינוביץ': קודם כל, ארגונים חברתיים שמטפלים יודעים.
פנינה תמנו: הם לא מפרסמים את זה כדי שחס וחלילה לא תהיה להם יותר מדי עבודה.
<לידיה רבינוביץ': זה מפורסם באתר של האגף לסיוע משפטי.
<לידיה רבינוביץ': בית משפט הרבה פעמים מפנה ארגונים חברתיים.
<לידיה רבינוביץ': אנחנו גם עושים היום תהליך של שיתופי פעולה עם ארגונים חברתיים שהם לפעמים הכתובת הראשונה להורים כדי שיפנו את המקרים המתאימים אלינו.
<לידיה רבינוביץ': אנחנו עובדים אתם בשיתופי פעולה.
פנינה תמנו: הגיע הזמן שתיכנסו לסיפור של עדן שעד היום היא צריכה לשבת מול בית הנשיא.
<חוה קליין: יש עורכת דין שמייצגת אותה.
פנינה תמנו: מייצגת אותה.
פנינה תמנו: ממש.
פנינה תמנו: משרד הרווחה צריך לעשות כאן בדק בית דחוף.
<חוה קליין: חברת הכנסת תמנו, עדן הוזמנה אלי, את היית חלק מזה, והיא לא הגיעה.
<חוה קליין: קטונתי.
<חוה קליין: בהתנדבות, ברצון רב.
פנינה תמנו: אני יודעת שאת מטפלת בהתנדבות בעוד מקרים שאני מעבירה אליך.
<חוה קליין: פניתי לסיוע המשפטי.
<חוה קליין: אני לא רוצה אפילו את הגרושים שהם משלמים שם ואמרתי להם שאעשה זאת בהתנדבות מלאה.
<חוה קליין: אני הרי ממילא מטפלת בהתנדבות במאות מקרים בחמש השנים האחרונות וקיבלתי איזשהו מכתב שאומר שכרגע הם לא זקוקים לעוד עורכי דין.
<חוה קליין: יש לי את המכתב במשרד.
<חוה קליין: אני באמת אפילו לא רוצה כסף על זה.
<לידיה רבינוביץ': זאת הזכות שלך לעיסוק.
<לידיה רבינוביץ': אנחנו מדברים על זכות לייצוג.
<חוה קליין: ברצון התנדבתי לסייע אבל אמרו שלא צריך.
<חוה קליין: יש משפחות שמשתכרות, בודקים מבחן הכנסה ולא מבחן הוצאה.
<חוה קליין: משפחות למשל עם ילדים עם צרכים מיוחדים נמצאות עדיין בחתך סוציו אקונומי נמוך.
אורלי לוי אבקסיס: חלק מהמסקנות יהיה שנבקש ממשרד המשפטים לגבי הזכאות לייצוג, לבחון לא רק הכנסה אלא ביחס לגודל המשפחה ולהוצאות המיוחדות.
<לידיה רבינוביץ': אני יכולה להעביר את האופן בו אנחנו בודקים.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נשמח אם תעבירו את זה לוועדה.
אורלי לוי אבקסיס: רציתי לשמוע את מכון ברוקדייל.
<מרים נבות: אני אשמח אבל אולי כדאי שנשמע קודם את משרד הרווחה.
אורלי לוי אבקסיס: בכוונה אני רוצה, אחרי שנעלה את הכול, שמשרד הרווחה יתייחס.
אורלי לוי אבקסיס: לא סתם אני שומרת אותו לסוף.
<מרים נבות: אני ממכון ברוקדייל.
<מרים נבות: יש לי שתי הערות.
<מרים נבות: הערה אחת בעצם כבר נאמרה.
<מרים נבות: כבר נאמר שהטיות כאלה מהוות בעיה שמודעים לה ומנסים למזער אותה.
<מרים נבות: לכן באמת מה שהמערכת עושה בכל מיני דרכים זה לעשות מנגנונים וצריך לחזק אותם כדי למזער את הטעויות האקראיות שהן טעויות אנוש ובראש וראשונה את כל התהליך של הוועדות לתכנית טיפול והערכה.
<מרים נבות: מעבר לזה, כל המנגנונים של ההדרכה, של המבנה הארגוני של הלשכות, של התיעוד, של הבקרה, של ההכשרה של העובדים הסוציאליים ולכן רציתי שהמשרד יספר על זה.
<מרים נבות: עוד דבר שאני רוצה לומר שעלה כדרך אגב עת דיברנו על הנושא של הוצאה חוץ ביתית שכאילו זה הפתרון היחיד.
<מרים נבות: העובדים הסוציאליים נמצאים בקושי לפעמים מאוד גדול אבל אני רוצה לומר, אם כבר שאלתם על המחקר שלנו, המחקר שלנו על ועדות החלטה מלפני עשר שנים כבר הראה שבאמת בגלל חוסר שירותים בקהילה לפעמים יש הסתמכות על ההוצאות החוץ ביתיות שהן לאו דווקא הפתרון הטוב ביותר.
<מרים נבות: נעשה מהלך מאוד מאוד רציני במשרד הרווחה כדי להגדיל באופן משמעותי את השירותים הקהילתיים כדי שיהיו חלופות.
<מרים נבות: היה מהלך של עם הפנים לקהילה שאני לא יודעת אם את מכירה אותו.
אורלי לוי אבקסיס: אני מכירה.
אורלי לוי אבקסיס: שמים אותו שם שנתיים ואחר כך הוא צריך לפנות את המקום לבא בתור.
אורלי לוי אבקסיס: אני מדברת על המועדוניות.
<מרים נבות: הם יוכלו להמיר תקציבים ולעשות שינוי מדיניות.
<מרים נבות: להמיר תקציבים מהוצאה חוץ ביתית למען הקהילה ובעקבות זאת היו גם עוד דברים מאוד רציניים כמו התכנית הלאומית לילדים שזה עוד פעם תשתית וכספים ודרכי עבודה.
אורלי לוי אבקסיס: כשאני מקשיבה לך, אני חושבת שזה תחום חדש אותו אני לא מכירה, אבל תאמיני לי שאני מכירה את התחום הזה ותאמיני לי שחסרים כספים בתחום הזה ותאמיני לי שלעובדים הסוציאליים אין את הכלים לעשות את ההסבה של התקציבים לטיפול פרטי באותה משפחה.
אורלי לוי אבקסיס: לכן לבוא ולומר שכל הנושא של הוועדה וכל הנושא של התכנית הלאומית לילדים בסיכון וכדומה, עם כל הכבוד ועם הכובע שאין לי שאני מורידה, זה לא נותן טיפול אמיתי ואינטנסיבי למשפחה שנמצאת במצוקה כלכלית כדי לספק לה את אותם שירותים.
אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו שומעים כאן
אורלי לוי אבקסיס: גם מעדויות אישיות וגם מלשכת עורכי הדין על כך שבשל אי היכולת לספק טיפולים פסיכולוגיים לילדים, מוציאים אותם למסגרת חוץ ביתית – קודם כל, זה חלם.
אורלי לוי אבקסיס: זה חלם כי זה שירות בקהילה שאם הייתה עדיפות מסוימת לאותה אוכלוסייה, יכולנו למנוע אולי טרגדיות או מצבים שבאמת יש בהם סוג של פגיעה אמיתית בנפשו של הילד, כי היית יכול לספק את זה בקהילה.
אורלי לוי אבקסיס: זה הסבת תקציבים.
אורלי לוי אבקסיס: או לדוגמה להסב תקציבים מסוימים לקורת גג לאוכלוסייה הזאת, יכול להיות שהיינו מוציאים פחות כסף בחוץ.
אורלי לוי אבקסיס: אין באמת את הגמישות הזאת וגם היכן שיש טיפול בקהילה, הוא לא מספיק.
אורלי לוי אבקסיס: עשינו כאן לא מעט ועדות ודיברנו עם מפקחת ארצית של המועדוניות של החינוך והרווחה ודיברנו עם נציגים מהשטח וכדומה.
אורלי לוי אבקסיס: האבסורד הזה שילד כבר נמצא בטיפול הקהילתי אבל הוא צריך לצאת החוצה כדי לפנות מקום לילד הבא בתור וזה עד שהוא כבר נכנס לאיזושהי מסגרת.
אורלי לוי אבקסיס: למה אני אומרת חלם?
אורלי לוי אבקסיס: כי בסופו של דבר המדינה מוציאה הרבה יותר כסף ומקבלת הרבה פחות שירות.
אורלי לוי אבקסיס: הילדים האלה הם הנפגעים הראשונים.
אורלי לוי אבקסיס: כאן אני חושבת שצריך לעשות חשיבה מחודשת לחלוטין לגבי תפקיד של מי, איפה ובאיזה משרד.
אורלי לוי אבקסיס: די עם העניין של אני עכשיו חולש על התחום הזה ואני לא אשחרר אותו למשרד אחר גם אם יש לו זיקה יותר רצינית.
אורלי לוי אבקסיס: אין טיפול.
אורלי לוי אבקסיס: אם בסוף מוציאים ילדים כי אימא לא יכולה לספק קורת גג בטוחה ובגלל מעברי דירות כי אין דיור ציבורי, זה אומר שנכשלנו.
פנינה תמנו: יותר גרוע כשזה בגלל המוצא שלה.
אורלי לוי אבקסיס: או המוצא.
אורלי לוי אבקסיס: לפעמים זה הולך ביחד.
אורלי לוי אבקסיס: זה אומר שנכשלנו.
אורלי לוי אבקסיס: במדינת ישראל יש עשרות אלפי אנשים שלא יכולים לספק את קורת הגג הרצופה והבטוחה, עם הרצף ועם האופק, ולכן אם אנחנו נצטרך להוציא את כל הילדים האלו, המדינה תקרוס כלכלית.
אורלי לוי אבקסיס: משרד החינוך, חיים מויאל, מפקח קידום נוער במסגרות מיוחדות.
אורלי לוי אבקסיס: תתייחס בבקשה למה שאמרנו כאן עד עכשיו.
<חיים מויאל: אין לי הרבה מה לומר בהקשר הזה.
<חיים מויאל: כל מה שקשור להוצאה מהבית של ילדים בסיכון, אנחנו רואים שההוצאה היא כזאת שבית המשפט מחליט עליה ובסופו של דבר הם מגיעים לפנימיות.
<חיים מויאל: היו אמירות שאני לא רוצה להתייחס אליהן מתוך עמדה אישית שלי לגבי כן הוצאה או לא הוצאה, אבל הילדים שיוצאים לפנימיות חסות הנוער הם ילדים שברוב המקרים זקוקים להוצאה הזאת.
פנינה תמנו: כן?
פנינה תמנו: ארבעים אחוזים ילדים אתיופים בפנימיות, זה נראה לך הגיוני?
פנינה תמנו: נראה לך הגיוני?
אורלי לוי אבקסיס: את לא צועקת עליו.
פנינה תמנו: ברוב המקרים צריך להוציא אותם מהבית כי האימא נראית לכם פרימיטיבית?
<קריאה: בואו נעבור על התיקים שהחזרתי הביתה.
אורלי לוי אבקסיס: אני תכף אבקש ממך דוגמאות.
פנינה תמנו: צריך שהמערכת הזאת תתקיים ולכן הכי נוח לקחת מהחלשים.
אורלי לוי אבקסיס: יש דברים שאנחנו מסכימים ויש דברים שאני חושבת שאנחנו לא.
פנינה תמנו: מה לא?
פנינה תמנו: אלה החיים, זאת המציאות.
פנינה תמנו: קשה לנו להסתכל על המציאות?
אורלי לוי אבקסיס: הוא בזכות דיבור.
אורלי לוי אבקסיס: אחר כך תגידי שאני לא נותנת לך לדבר או מפסיקה אותך באמצע דבריך.
<חיים מויאל: חברת הכנסת, הילדים שמגיעים לפנימיות חסות הנוער מקבלים השכלה שבסופו של דבר מובילה אותם להישגים מאוד גבוהים ואפשר להראות את זה במחקרים.
פנינה תמנו: מה זה האמירות הפטרוניות האלה?
אורלי לוי אבקסיס: תני לו לסיים.
אורלי לוי אבקסיס: אתה בעצם מפקח קידום נוער במסגרות מיוחדות, זאת אומרת, באותן מסגרות עליהן אנחנו מדברים עכשיו.
<חיים מויאל: לא, לאו דווקא.
<חיים מויאל: אני באופן ספציפי מפקח על מעונות חסות הנוער, כלא אופק לצורך העניין.
פנינה תמנו: בכלא אופק, ארבעים אחוזים ילדים אתיופיים.
פנינה תמנו: בשבוע שעבר היה כאן דיון בוועדה.
<חיים מויאל: נורא.
פנינה תמנו: נורא?
פנינה תמנו: זה עוזר לי?
פנינה תמנו: הדור הזה הולך לאיבוד.
פנינה תמנו: תתחילו לעבוד.
אורלי לוי אבקסיס: כלא הוא לא פתרון לילדים, אבל נמשיך, ניתן לך את זכות הדיבור.
<חיים מויאל: זה נורא שיש אחוזים כאלה, אבל כשהם מגיעים על פי הוראת בית המשפט, משרד החינוך מנסה לתת להם ככל שניתן השכלה מותאמת.
אורלי לוי אבקסיס: אתה חושב שבשורה התחתונה המצב הוא בסדר.
אורלי לוי אבקסיס: כלומר, אין כאן הטיות של שיקול דעת.
<חיים מויאל: לא אמרתי שהמצב הוא בסדר.
<חוה קליין: הם יכלו לקבל את הטיפול הזה בקהילה?
<חיים מויאל: אני לא חושב.
<חיים מויאל: אני לא יודע.
<קרן זילברמן: זה לא נבדק.
<קרן זילברמן: חבל שזה לא נבדל.
<חיים מויאל: אני גם לא בטוח שזה אפשרי.
<חיים מויאל: כשהם נמצאים, הם מקבלים את ההשכלה.
אורלי לוי אבקסיס: זאת אומר שאם הם יישארו בתוך התא המשפחתי שלהם, אתה אומר שהם לא יקבלו את מה שמגיע להם.
<קרן זילברמן: הוא אומר שהוא לא יודע.
<קרן זילברמן: יכול להיות שכן.
פנינה תמנו: אם לא מוציאים אותם מהבית, שולחים אותם לכלא.
פנינה תמנו: זה בדיוק העניין.
אורלי לוי אבקסיס: לא, זה לא העניין.
פנינה תמנו: תאמיני לי.
<חיים מויאל: אכן זה היה עולה הרבה יותר כסף והיה אפשר להשאיר אותם בתוך הבתים.
אורלי לוי אבקסיס: זה היה עולה פחות כסף.
<חיים מויאל: ודאי.
אורלי לוי אבקסיס: אולי צריך לבוא מישהו שיעשה מהפכה.
<ריקי בנלולו כהן: אני בעצמי אימא לחמישה ילדים.
<ריקי בנלולו כהן: אני הייתי אישה מוכה ויצאתי למקלט לנשים מוכות לפני שמונה שנים.
<ריקי בנלולו כהן: כשאני הגעתי למקלט, אני יצאתי מתוך דירה של דיור ציבורי למקלט לנשים מוכות.
<ריקי בנלולו כהן: כחלק מתכנית הטיפול במקלט והתכנית כל כך יפה שהכינו לי, שרצו להעביר אותי ממקום מגוריי לבאר שבע, נדרשתי לחתום על כך שאני מוותרת על הזכות שלי בדירה.
<ריקי בנלולו כהן: אני סירבתי כי לא יכולתי לראות את עצמי מאבדת קורת גג.
אורלי לוי אבקסיס: ביקשו ממך לחתום על ויתור על זכויות לדיור ציבורי כשהילדים אתך.
<ריקי בנלולו כהן: הילדים אתי.
<ריקי בנלולו כהן: ילדה אחת הוצאה מהבית ברגע שיצאתי למקלט.
<ריקי בנלולו כהן: אני לא אכנס להתנהלות של כל הסיפור אבל אני רוצה להביא רק את ההדגשים האלה.
<ריקי בנלולו כהן: בסופו של דבר נלחמתי על קורת הגג שלי כי אני ידעתי שלא אוכל להחזיק דירה בשכירות במצבי כי זאת הייתה תכנית ההמשך שלהם, שאני אתחיל תעודת זכאות מחדש והכול מחדש.
<ריקי בנלולו כהן: אני חזרתי לבית בניגוד לעמדת הרווחה, אני עשיתי את הכול כדי לעבור דירה מהמקום המסכן שלי כשאני פונה למערכת וכל הדלתות היו אטומות בפני.
<ריקי בנלולו כהן: הצלחתי באמצעית פרוטקציה לעבור דירה.
<ריקי בנלולו כהן: הצלחתי לעבור דירה תוך שנה מהיום שיצאתי מהמקלט וחזרתי הביתה.
<ריקי בנלולו כהן: הייתי חודשיים במקלט.
<ריקי בנלולו כהן: שלושה חודשים אחרי שנכנסתי לדירה החדשה, קיבלתי את הגרוש שלי שגם הוא קיבל דירה של דיור ציבורי, שכנים.
אורלי לוי אבקסיס: זה מה שקורה שהרווחה מצד אחד והבינוי והשיכון מצד שני ואין ביניהם קואורלציה.
<ריקי בנלולו כהן: מחדר השינה שלי אני רואה אותו יושב בסלון.
<ריקי בנלולו כהן: בכזאת סמיכות אנחנו גרים.
אורלי לוי אבקסיס: אף אחד לא חשב לבדוק עם הרווחה.
<ריקי בנלולו כהן: לא.
<ריקי בנלולו כהן: בגלל שאני הצלחתי בגלל פרוטקציה.
<ריקי בנלולו כהן: היה מישהו שעזר לי.
<ריקי בנלולו כהן: היו מעורבים משרד השיכון, משרד הרווחה, כל הגורמים וזה קרה.
<ריקי בנלולו כהן: כשאני ניגשת למשרד הרווחה היום, אחרי שכבר אני והגרוש שלי במערכת יחסים הרבה יותר טובה, כבר אין מסוכנות של אלימות, בהתחלה כשאני ביקשתי הסדרי ראייה טובים לילדים, כשאני ביקשתי טיפול רגשי לילדים אחרי שאני יצאתי למקלט, ביקשתי סיוע בכרטיסיות כדי ליישם טיפול רגשי לילדים ולקחת אותם למרכז שוסטרמן לטיפול אקסטרני – לא היה.
אורלי לוי אבקסיס: מה העלות של הכרטיסיות האלה?
<קריאה: צריך להתרים כסף בשביל זה.
אורלי לוי אבקסיס: מה עלות הכרטיסיות?
<קריאה: 600 שקלים.
<ריקי בנלולו כהן: אני מדברת על העבר.
<ריקי בנלולו כהן: לפני שהילדים יצאו מהבית, כשאני דרשתי טיפול רגשי, גם התחייבתי לו כשיצאתי מהמקלט, התחייבתי לטיפול רגשי, פניתי ללשכת הרווחה ואמרתי שאני צריכה עזרה להגיע למקום אתם אבל אין עזרה.
<ריקי בנלולו כהן: אין עזרה בתומכת.
<ריקי בנלולו כהן: הייתה לי תינוקת פגית שהייתה מאוד חולה בשנה הראשונה.
<ריקי בנלולו כהן: יצא שהילדים שלי קרסו רגשית והוציאו אותם מהבית.
<ריקי בנלולו כהן: יש לי ארבעה ילדים והיו לי ארבעה ילדים מחוץ לבית וילדה אחת בלי צו, בלי סיכון, בלי שום דבר, אין לי בעיות, אין לי תפקוד הורי, הכול בסדר עם הילדה.
<ריקי בנלולו כהן: עברו השנים, הנה, הילדים שלי היו במסגרות, אני שיקמתי את עצמי, עמדתי על הרגליים, הסדרתי את היחסים שלי מול הגרוש שלי ואנחנו היום חברים טובים והורים טובים לילדים שלנו.
<ריקי בנלולו כהן: הילדים שלי היו במסגרת ועכשיו אני שואלת, כשילדים נמצאים במצב כזה, קורה שהם נפגעים בתוך המקומות.
<ריקי בנלולו כהן: הוצאתם ילד בגלל סיבה כלכלית, בגלל בעיות רגשיות שלא הייתה לי אפשרות לממן פסיכולוג, יש לי ילדה אחת שעברה הטרדה מינית בתוך המקום ויש לי שלושה ילדים שהבאתי אותם עכשיו הביתה בגלל כשלים שהיו בתוך המערכת.
<כרמית אלמקייס עמוס: מה זה כשלים?
<כרמית אלמקייס עמוס: הטרדות מיניות.
<כרמית אלמקייס עמוס: תגידי הטרדות מיניות.
<כרמית אלמקייס עמוס: עדיף שהילדים שלך יהיו בבית.
<ריקי בנלולו כהן: הילדים שלי עד היום הם עדיין תחת צו, עד ה-1 לינואר.
<ריקי בנלולו כהן: בגלל שהוצאתי אותם פתאום ובהסכמה, בסופו של דבר הם נעתרו לבקשתי - - -
<כרמית אלמקייס עמוס: כי הם מפחדים שנוציא החוצה את הסיפור הזה.
<כרמית אלמקייס עמוס: לכן הם נתנו לה את הילדים.
<ריקי בנלולו כהן: אם הבית של המשפחתון השאירה את הילדים לבד עם חבר שלה.
<ריקי בנלולו כהן: מי זה חבר שלה?
<ריקי בנלולו כהן: עורך דין עם תעודות.
<ריקי בנלולו כהן: אני יכולה לסמוך על זה שהילדים שלי נמצאים עם מישהו שלא עבר הסמכה ולא עבר כלום?
<ריקי בנלולו כהן: הוא לא ידוע כבן אדם שאמור להיות במקום עם ילדים בסיכון.
<ריקי בנלולו כהן: כשקרה דבר כזה, ואני מאוד אחראית לילדים שלי, אם המקום לא לוקח אחריות, באותה ועדה שהייתה בתוך המשפחתון, הוצאתי את הילדים.
<ריקי בנלולו כהן: קבעו לי פגישה בוועדה ברווחה.
<ריקי בנלולו כהן: ישבתי מולם.
<ריקי בנלולו כהן: הם אמרו שהם רוצים להתחיל אתי דף חדש לגמרי ואנחנו ניישר שטח והילדים יחזרו הביתה.
<ריקי בנלולו כהן: הילדים עד היום לומדים במבשרת ציון, אני גרה בירושלים, בגלל שכך החליטה ועדת השמה.
<ריקי בנלולו כהן: זה הכול טרי.
<ריקי בנלולו כהן: זה מהחודשים האחרונים.
<ריקי בנלולו כהן: עוד לא הצלחנו למצוא בית ספר וגם היה צריך להוציא את הילדים מתוך בית הספר באמצע השנה.
<ריקי בנלולו כהן: יום קודם המדינה שילמה על הילדים שלי מעל עשרים אלף שקלים בחודש על ההשמה שלהם.
<ריקי בנלולו כהן: היום, כשאני פונה ללשכת הרווחה כשהם עדיין תחת צו, ומבקשת עזרה בכרטיסיות לבית הספר, אני משתכרת מ-3,200 שקלים מזונות, אני משלמת מעל ל-600 שקלים נסיעות של הילדים לבית הספר.
<ריקי בנלולו כהן: כשאני פונה לפקידת הסעד, היא אומרת לי: את רואה, כל הבלגן עם הנסיעות האלה, היה שווה לך להחזיר את הילדים הביתה?
<ריקי בנלולו כהן: אני אומרת, כן.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא מאמינה.
<ריקי בנלולו כהן: הדברים מוקלטים.
<ריקי בנלולו כהן: הדברים אמיתיים.
<ריקי בנלולו כהן: אני חייבת להעביר את הדגשים האלה.
<ריקי בנלולו כהן: גם בוועדות כשאנחנו מעלים את הטענות האלה, אין המשך הלאה.
אורלי לוי אבקסיס: משרד הרווחה, אני רוצה התייחסות.
אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת להביא לי את כל סיכום הפירוט של התיק המסוים הזה ואני רוצה לדעת איזו עזרה ניתנת בתוך הקהילה לאותם ילדים.
אורלי לוי אבקסיס: כמה הייתה העלות כשהם היו במסגרת חוץ ביתיות וכמה היום המשרדים מספקים שירותים בתוך הקהילה וכמה זה עולה להם ומדוע הם לא מקבלים הסעות כאשר אתם קבעתם איפה הם ילמדו וכאשר אתם יודעים היכן גרה האימא ובאיזה מצב כלכלי היא נמצאת.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה את זה אצלי על השולחן תוך שבוע.
אורלי לוי אבקסיס: יש כאן עוד סיפור נוסף?
<שרונה גל: אני מקובץ משמר השרון.
<שרונה גל: הקיבוץ רצה להוציא אותנו בדרך של תלונת שווא על אלימות.
<שרונה גל: פיטרו את הבעל מהעבודה, הוא נפצע, ואז באו ולקחו לי את הילדה כשאת שלושת הילדים גידלתי.
אורלי לוי אבקסיס: יש לך ארבעה ילדים.
<שרונה גל: בעלי נחשב אספרגר לא מוכר אבל כן מוכר בקיבוץ.
<שרונה גל: נולד לי ילד עם אספרגר.
<שרונה גל: הרווחה לא רצתה לעזור לי בכלום, גם לא בסומכת.
<שרונה גל: לקחתי אותו לטיפולים, טיפולים בבריכה כשהייתי בהריון ונסעתי באוטובוסים הלוך וחזור לבד בלי עזרה של אף אחד.
<שרונה גל: הבעל נפצע, לא קיבלתי עזרה מאף אחד.
<שרונה גל: כל המטרה של האזור שם היא להוציא אותי מהקיבוץ.
<שרונה גל: הוציאו אותו מהקיבוץ.
אורלי לוי אבקסיס: אתם גרים בקיבוץ?
<שרונה גל: אנחנו גרים בקיבוץ.
אורלי לוי אבקסיס: כשכירים?
<שרונה גל: בעלי הוא חבר קיבוץ ואני לא.
<שרונה גל: עכשיו הגשתי בקשה לרשם.
אורלי לוי אבקסיס: אתם גרושים?
<שרונה גל: לא.
<שרונה גל: אנחנו נשואים.
אורלי לוי אבקסיס: אז מה זה הוציאו אתכם מהקיבוץ?
<שרונה גל: כי אני שחורה.
<שרונה גל: אתם רואים אותי.
<שרונה גל: אני לא מתאימה להם לנוף.
<שרונה גל: אני לא מתאימה להם בדעות שלי.
<שרונה גל: יש לי מטבח בשרי וחלבי וזה חורה להם.
<שרונה גל: לא יהיה כזה דבר במשמר השרון.
אורלי לוי אבקסיס: בואי ננסה להתמקד.
<שרונה גל: יש לי חמישה ילדים.
<שרונה גל: הבת הגדולה הוצאה בגיל שבע ועברה ארבע פנימיות ואני אחרי כל פנימייה רדפתי אחריה לבקר אותה, שלחתי לה בגדים ושלחתי לה את כל מה שצריך.
<שרונה גל: אני ואחותי עשינו זאת, אבל לא נתנו לי לראות אותה שנה כי נלחמתי כל כך להחזיר אותה הביתה.
פנינה תמנו: יש לך ייצוג משפטי?
<שרונה גל: כן.
<שרונה גל: אין לי קשר עם הרווחה.
<שרונה גל: הילדה חזרה הביתה.
<שרונה גל: אני משפצת את הבית לבד.
<שרונה גל: אני בלי חובות.
<שרונה גל: אני הוספתי שני חדרים לדירה.
<שרונה גל: לא עבדתי תשע שנים אלא הלכתי ללמוד ארבע שנים ולמדתי בקורס מטפלות.
<שרונה גל: הם באו לקורס המטפלות ואמרו לרופא המשפחה לא לתת לי אישור לעבוד עם ילדים כי אני אלימה.
<שרונה גל: הלכתי ולמדתי, עשיתי שיקום מקצועי, היה לי ניתוח הרניה בבטן כי הרמתי אנשים זקנים בבית אבות בקיבוץ.
<שרונה גל: עשיתי שיקום מקצועי, למדתי שנתיים מדריכות תעסוקה לילדים.
אורלי לוי אבקסיס: האם נשפטת פעם על אלימת?
אורלי לוי אבקסיס: ומה יצא?
<שרונה גל: הוא אמר שאם תוך שלוש שנים יהיה מקרה אלימות - - -
אורלי לוי אבקסיס: לא אלימות כנגד הילדים.
<שרונה גל: אלימות נגד העובד הסוציאלי שחטף לי את הילדה.
<שרונה גל: הוא חטף לי את הילדה.
אורלי לוי אבקסיס: גם זאת אלימות.
<שרונה גל: אני מודה שהגנתי על עצמי.
אורלי לוי אבקסיס: חברים, תקשיבו, זה סוג של מה קודם למה, הביצה או התרנגולת.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר בסוף האוכלוסייה הזאת מרגישה שאין לה עזרה, שאין מי שיעמוד לצדה, והעובד הסוציאלי המסכן הזה שעומד שם עם ארגז כלים ריק ובלי יכולת לעזור, והרבה פעמים אין לו אופציה - - -
<שרונה גל: הוא לא עמד עם ארגז כלים.
<שרונה גל: הוא עמד עם הילדה שלי.
<שרונה גל: הוא החביא אותה בחדר.
<שרונה גל: הוא החביא אותה בחדר ולא החזיר אותה הביתה.
<שרונה גל: במשך שעתיים לא ידעתי איפה הילדה שלי.