GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יפעת קריב: תגידי את עמדתך.
משה גפני: זה מתחיל למצוא חן בעיני.
משה גפני: אני לא אמרתי שאני לא רוצה לשמוע אקדמיה.
משה גפני: אמרתי שהבניין הזה הוא לא בניין אקדמי אלא הוא בניין מעשי.
משה גפני: זה תפקידה של הכנסת.
<טלי היימן: נכון.
משה גפני: אני רוצה להגיד לך שאני כיושב ראש ועדת הכספים עשיתי את תכנית החומש של העלאת תקצוב המוסדות להשכלה גבוהה.
משה גפני: ממך השתמע כאילו אמרתי שאני לא רוצה לשמוע את האקדמיה.
משה גפני: אני רוצה לשמוע ואני גם מרצה שם.
משה גפני: כאן זה בניין הכנסת וכאשר גל אומרת אכיפה, צריך לתת לזה כלים מעשיים שהם בעיקר חקיקה.
<טלי היימן: אני מתנצלת.
<טלי היימן: אני נכנסת קצת למספרים אקדמיים.
<טלי היימן: 57 אחוזים מהתלמידים ציינו שהם היו עדים לאלימות ברשת.
<טלי היימן: כשבדקנו בקרב מעל אלפיים תלמידים כמה מהם פנו למשטרה, שלושה עד חמישה ענו שהם פנו למשטרה או פנו להורים שלהם כדי שההורים שלהם יפנו למשטרה.
<טלי היימן: זאת אומרת, יש לנו כאן אפילו לא אחוז אלא אפס פסיק משהו אחוז.
אורלי לוי אבקסיס: הם אומרים למי הם פנו?
אורלי לוי אבקסיס: אם לא למשטרה, היה גורם אחר אליו הם פנו?
<טלי היימן: כאן יש בעיה.
<טלי היימן: בודדים פונים להורים.
<טלי היימן: הם לא פונים להורים כי הם חושבים שההורים לא מבינים ואין להם מושג.
<טלי היימן: הם לא פונים למורים שלהם.
<טלי היימן: הם פונים רק כאשר חבר מביא חבר.
<טלי היימן: בעצם אין להם פתרון.
משה גפני: מה את מציעה לנו לעשות?
<טלי היימן: מה שאני מציעה, זה לא הנושא של האנונימיות כי אני שומעת מתלמידים שהם נפגעים ברשת.
<טלי היימן: הפגיעה של עבירה פלילית שדוחפים ילד להתאבד, אלה מקרים בודדים.
<טלי היימן: הילדים נפגעים מאמירות, מקללות.
<טלי היימן: בחוק אין כאן עבירה פלילית.
<טלי היימן: אני לא בטוחה שהחוק הוא הדבר אלא רק חינוך, חינוך, חינוך.
<קריאה: קללות יש גם ברחוב.
<טלי היימן: אני מתחברת לסרטון שלא צפינו בו כי הפעלנו תכנית במשך שנתיים בבתי ספר והילדים עשו סרטונים כאשר סרטון אחד המזעזע ביותר הוא שילד עולה לגשר וקופץ.
<שירי דניאלס: אני המנהלת המקצועית של עמותת ער"ן ורציתי לציין שני משפטים.
<שירי דניאלס: בבריונות ברשת יש שלוש אוכלוסיות.
<שירי דניאלס: יש את הקורבנות, יש את הפוגעים אבל יש את הצופים מהצד.
<שירי דניאלס: רק לחזק אתכם ולומר שיש לנו אחריות לא רק כלפי הקורבנות אלא כלפי רוב ילדינו שהם הצופים מהצד שמפחדים לצאת נגד התופעה הזאת לו הם ימצאו את עצמם הקורבנות הבאים ולהם אנחנו חייבים הרבה מאוד, גם מבחינה חוקתית, גם מבחינה חברתית.
<שירי דניאלס: לעמותת ער"ן מגיעות אלפי פניות לא רק של הקורבנות אלא גם של ילדים שחשופים ונמצאים בחרדה, של הורים שלא יודעים איך להתמודד עם הילדים שהם דווקא כן יודעים והם כן בתמונה והילדים כן מדברים אתם, אבל הם חסרי אונים.
<שירי דניאלס: לכן הדיון הזה כל כך חשוב.
<שירי דניאלס: תודה.
<חנה יריב: אני עורכת ומפעילה את מערכת הוויקיפדיה העברית.
<חנה יריב: רציתי לספר לכם קצת על מה שקורה שם.
<חנה יריב: בוויקיפדיה יש המון מקרים שילדים נכנסים ומשמיצים את החברים שלהם ואנחנו מתמודדים עם זה.
<חנה יריב: הבעיה היא כאשר מגיעים אנשים שאנחנו קוראים להם טרול אינטרנט, שהם ממש משחיתים ונכנסים גם לערכים שידועים בציבור ומכניסים שם אינפורמציה.
<חנה יריב: כאשר מישהו מאוד מאוד אובססי, הסיפור מתחיל להיות הרבה יותר קשה וכיום יש לנו בעיה עם הכלים עומדים לרשותנו.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יודעים מי האנשים?
<חנה יריב: לא, אנחנו לא בהכרח יודעים כי לוויקיפדיה את יכולה להירשם בכל שם שהוא ואת גם יכולה לערוך מכתובת IP ואני לא יודעת מי הכתובת IP.
<חנה יריב: אני יכולה לחסום.
<חנה יריב: אני כמפעילת מערכת, יש לי כלים לחסום ולהסיר השחתות.
אורלי לוי אבקסיס: אז הם יגיעו ממקום אחר.
<חנה יריב: אז הם מגיעים, נכנסים ויש כאלה שיודעים להחליף כתובות IP וזה בזבוז זמן כי במקום לכתוב את האינציקלופדיה, אנחנו עסוקים בנושא של השחתות.
<חנה יריב: אני רוצה להביא גם זווית אישית כי כל הזמן את, אורלי לוי אבקסיס, דיברת על הילדים.
<חנה יריב: אני סבתא, פנסיונרית, ואני אישית באה לייצג גם את הסבתות – ותסלחו לי, כל הזמן מדברים על ילדים – ואני אישית, כתוצאה מהפעילות שלי בתוך הוויקיפדיה, ונלחמתי במישהי שנחסמה, נפתח עלי בלוג: חנה יריב, פושעת אינטרנט, וכתוב שם שאני חולת נפש סדרתית.
<חנה יריב: בכלים שיש היום, אין לי שום כלי כי זה נפתח ב-וורד פרס.
<חנה יריב: ה-"סיקרט" הוא דבר ספציפי.
אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, גם אני נפגעת אינטרנט.
אורלי לוי אבקסיס: כתבו עלי שאני אימא לא ראויה כי אני חברת כנסת ועוזבת את הילדים שלי בבית בשעות מסוימות שאני עובדת כאן ולכן שירותי הרווחה צריכים לקחת לי את הילדים.
אורלי לוי אבקסיס: אי אפשר להוריד את זה מהאינטרנט.
אורלי לוי אבקסיס: כשאני פניתי, אמרו לי שעדיף שלא אדבר על זה כי זה רק יכניס להם יותר צפיות.
<חנה יריב: אני לא הכרתי את הנושא הזה כי זה לא עניין אותי.
<חנה יריב: התמודדתי עם מה שהיה.
<חנה יריב: כשניסיתי למצוא את הכלים, הסתבר לי שאין חקיקה.
<חנה יריב: אם הייתה חקיקה, יכולתי לפתור את הבעיה.
<חנה יריב: היום התמונה שלי נמצאת כאילו אני ליהי גרינר, תסלחו לי, כי תייגו את התמונה שלי עם כל הדברים ועם הכותרת הזאת.
<חנה יריב: מי שרוצה, יחפש אבל אל תיכנסו יותר מדי כי אתם רק נותנים נראות לאותו בלוג.
<חנה יריב: זה הכריח אותי גם להיחשף.
<חנה יריב: אני מאוד מעודדת את מה שאמרו וגם את מה שאמר אמיר.
<חנה יריב: זה לא ה"סיקרט".
<חנה יריב: יש כאן בעיה ואתם צריכים לחוקק את החוק הזה.
יפעת קריב: תודה ששיתפת אותנו.
<יהונתן קלינגר: אני מעמותת אשנב.
<יהונתן קלינגר: אני אקצר ורק אביא פתרונות לצורך העניין.
<יהונתן קלינגר: הדבר הראשון הוא לגבי ילדים.
<יהונתן קלינגר: ילדים מתחת לגיל 13 – וזאת גם לפי התפיסה של משרד המשפטים – בכלל לא כשירים להיכנס בהסכמים ובכלל אסור להם לפתוח חשבונות ברשתות החברתיות האלו.
<יהונתן קלינגר: כלומר, על פניו יש חוק נגד זה שילדים ייכנסו לאותן אפליקציות.
<יהונתן קלינגר: יש חקיקה.
<יהונתן קלינגר: לא צריך לפתור בעיה שכבר מוסדרת בחוק ולעשות את זה פעמיים.
יפעת קריב: חוק מ-1995?
<יהונתן קלינגר: לא.
<יהונתן קלינגר: זה במסגרת הכשרות המשפטית.
<יהונתן קלינגר: הדבר השני שחסר זאת אכיפה בית ספרית.
<יהונתן קלינגר: היום ילד מוציא לשון הרע על ילד אחר באינטרנט והוא צריך או ללכת למשטרה או לתבוע בתביעה אזרחית.
<יהונתן קלינגר: בית הספר שהוא הגורם החינוכי המתווך, או רשויות הרווחה, לא יכולות לטפל בבעיה.
<יהונתן קלינגר: יש לנו גורמים שהם גורמי החינוך שהם יכולים לתת פתרון שהוא חברתי, תנו להם כמחוקקים את הסמכות לעשות את זה.
<יהונתן קלינגר: אל תלכו לחפש להכניס ילדים לכלא, כי ילד שעושה משהו לא בסדר, הוא לא עושה את זה כי הוא עבריין אלא הוא עושה את זה כי הוא צריך חינוך וצריך לדבר אתו.
שמעון אוחיון: איזו סמכות היית רוצה לתת?
<יהונתן קלינגר: הייתי מטפל בסמכות של בית הספר.
אורלי לוי אבקסיס: כן, אבל כשאתה לא יודע מי הפוגע, גם בית הספר לא יכול לפנות לפוגע.
<יהונתן קלינגר: נכון.
אורלי לוי אבקסיס: משפט אחרון כי אנחנו חייבים לסכם.
<יהונתן קלינגר: המשפט האחרון הוא שיש הצעות חוק.
<יהונתן קלינגר: יש הצעת חוק מסחר אלקטרוני שהוגשה ב-2005 כהצעת חוק ממשלתית.
<יהונתן קלינגר: חברות הכנסת הנכבדות מוזמנות לקחת כמו שהיא, לחתום עליה ולהגיש אותה.
אורלי לוי אבקסיס: קודם תנו לנו ללמוד אותה.
<יהונתן קלינגר: בין קריאה שנייה ושלישית תטפלו בכל הבעיות.
<יהונתן קלינגר: זאת הצעה מצוינת.
אורלי לוי אבקסיס: רלי ישראלי, רכזת הדרכה של תנועת הצופים.
<רלי ישראלי: שלום.
<רלי ישראלי: גם הכלים שעומדים לרשותנו הם כלים חינוכיים.
<רלי ישראלי: אנחנו מודעים לפגיעה באמצעות אמצעים טכנולוגיים כבר תקופה.
<רלי ישראלי: אמרו כאן שהילדים לא בהכרח פונים להורים שלהם ולא פונים למורים שלהם, אבל הילדים כן פונים אלינו בתנועת הנוער.
<רלי ישראלי: המדריכים הם נוער מוביל נוער ושם אנחנו מגלים ושומעים את כל הסיפורים ואכן משתדלים במסגרת הקבוצתית לדבר על זה ולשאול את השאלות הקשות והמוסריות כמו מה קורה שלנו שאנחנו תחת מעטה של חסיון ברשת ופתאום שוכחים את כל הערכים שלנו ואת כל המוסריות שלנו.
<רלי ישראלי: אנחנו מנסים לעודד שיח ערכי וחיזוק של יסודות חיוביים.
<רלי ישראלי: לא רק לדבר על אסור ולא להשתמש אלא לדבר על כבוד, על אכפתיות ועל עזרה.
אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, התפקיד שלכם הוא חינוכי.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא יכולים להימנע מללכת למחנך הרשמי של מדינת ישראל, משרד החינוך.
אורלי לוי אבקסיס: מי הנציג?
<עינב לוק: ממונה על מניעת אלימות בשירות הפסיכולוגי חינוכי של משרד החינוך.
<עינב לוק: אני רוצה להתייחס להיבטים החינוכיים ולומר שבשנים אחרונות משרד החינוך פועל רבות בנושא הזה.
<עינב לוק: חשוב לומר שהוקמה ועדה משרדית לנושא אשר החלה לפעול השנה בצורה מאוד אינטנסיבית ובעוד שבועיים תקום ועדה בין-משרדית בהובלת משרד החינוך בה יהיו שותפים כל הגורמים – והרבה מאוד גורמים שיושבים כאן – כדי לנסות לקדם בעיקר את ההסברה ואת החינוך בנושאים האלה.
<עינב לוק: אנחנו חושבים שבאמת אחד הפתרונות המשמעותיים – ואני שמחה לשמוע את נציגות מועצת התלמידים - - -
אורלי לוי אבקסיס: היה משהו מוסדר בנוגע לאפליקציות האנונימיות האלה?
<עינב לוק: אני אומר רק לגבי האפליקציות הספציפיות האלה.
<עינב לוק: הן החלו בקיץ.
<עינב לוק: במהלך חופשת הקיץ קיבלנו המון פניות, גם מהורים.
אורלי לוי אבקסיס: תכף אני אומר לך למה אני שואלת.
<עינב לוק: קיבלנו פניות מהרבה מאוד גורמים.
<עינב לוק: הדבר שיכולנו לעשות במהלך הקיץ זה להוציא גם מכתבים וגם פניות אל הורים, צוותי חינוך ותלמידים דרך הרשתות שבתי הספר עובדים אתן.
<עינב לוק: קיבלנו תגובות.
אורלי לוי אבקסיס: אבל לא נתתם הדרכה למורים איך לפתוח את שנת הלימודים.
<עינב לוק: נתנו הדרכה בפתיחת שנת הלימודים.
<עינב לוק: בהקשר הזה נתנו הדרכה.
<עינב לוק: הוצאנו כמה חומרים בתחילת השנה, גם בנושא של מניעת פגיעה ברשת.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר לך משהו ויכול להיות שזאת הייתה יוזמה מקומית של אותו בית ספר.
אורלי לוי אבקסיס: יש לי שתי בנות בחטיבת הביניים ושתי המחנכות שלהן פתחו בדיבור ואזהרה לגבי "סיקרט".
אורלי לוי אבקסיס: זה היה מצוין כי ילדות שהיה להן את האפליקציה בטלפון הפרטי שלהן, הורידו ומחקו כי זה פתאום הפך להיות לא איני.
אורלי לוי אבקסיס: למחנכים, במיוחד אם זאת דמות שהיא אהודה, יש כל כך הרבה כוח ואולי שווה גם לעשות איזשהו הסדר כזה שתהיה אחידות בין המורים כאשר הם מעבירים את הדברים.
<עינב לוק: ההנחיות האלה הועברו לכל המורים, לכל המנהלים, לכל היועצים ולכל הפסיכולוגים בארץ.
<עינב לוק: פתחנו את שנת הלימודים גם בהיבט של "סיקרט" אבל גם בהיבט של צוק איתן.
אורלי לוי אבקסיס: היא קודם התגאתה בבית הספר של הבת שלה ואני רוצה להתגאות בבית הספר של הבנות שלי.
<עינב לוק: שמחים לשמוע.
אורלי לוי אבקסיס: עין חרוד.
אורלי לוי אבקסיס: עושים עבודה מצוינת.
<ריקי חן: אני נציגה של עמותת עלם, עמותה לנוער בסיכון.
<ריקי חן: אני מתחברת לדברים שאת אומרת.
<ריקי חן: אנחנו בקיץ מאוד דאגנו בגלל הדברים שראינו בחופשת הקיץ.
<ריקי חן: מערכת החינוך פתחה את השנה בעיני בצורה שהיא מרגשת וראינו איך נעשתה עבודה משותפת של יועצים, מורים והורים כדי למגר את התופעה של ה"סיקרט".
<ריקי חן: אני רוצה לומר דבר אחד.
<ריקי חן: את דיברת על ער"ן ועל שלושת המאפיינים שאנחנו רואים – פוגעים, נפגעים וצופים.
<ריקי חן: אני חושבת שבבריונות ברשת, הגבולות שלנו הם מטושטשים.
<ריקי חן: בני נוער שמשתמשים היום ברשת ונפגעים בה, הרבה פעמים רגע אחרי כן יהיו אלה שפוגעים בתוך הרשת.
<ריקי חן: יש לנו עוד עבודה לעשות גם במערכת החינוך הפורמלית וגם במערכת החינוך הבלתי פורמלית, לעבוד שם ולהגדיר את המקומות הרגישים האלה.
<ריקי חן: הרבה פעמים הם פוגעים בלי לדעת שהם פוגעים.
<ריקי חן: אני חושבת שעל זה אנחנו צריכים להמשיך ולעבוד יחד.
<זיו דבורה: אני ממועצת הנוער בחולון.
<זיו דבורה: כל רשת חברתית עלולה להיות אנונימית ברגע שאתה מציג את עצמך בשם בדוי.
<זיו דבורה: אז אתה אנונימי ויש לך מעין רשת מגן, מעטפת דרכה אתה יכול להגיד מה שבא לך ומה שעולה לך בראש בלי שאף אחד ידע מי אתה.
משה גפני: משרד המשפטים.
<דנה יפה: תודה רבה יושב ראש הוועדה.
<דנה יפה: רק משפט כדי להעמיד דברים על דיוקם.
<דנה יפה: עמדת משרד המשפטים היא לא שחופש הביטוי, אין להגביל אותו.
<דנה יפה: הוא מוגבל בכמה וכמה עבירות פליליות, בכמה וכמה עוולות אזרחיות.
<דנה יפה: הבעיה היא לא בעצם זה שהדיבור אנונימי אלא הבעיה היא בכך שיש עבירות מסוימות שנעשות באופן אנונימי ואם זאת עבירה פלילית, למשטרה יש סמכויות לזהות.
אורלי לוי אבקסיס: אלה דברים שעומדים על התפר.
<דנה יפה: לגבי מה שהוא עוולה אזרחית, נכון לעכשיו אכן אין דרך לזהות את הגורם המעוול.
משה גפני: כל הכבוד למשרד המשפטים.
משה גפני: עכשיו אני מבקש לסכם.
משה גפני: אנחנו הולכים לכיוון חקיקה.
משה גפני: אין דרך אחרת מאשר חקיקה.
משה גפני: אנחנו יכולים לדבר עד מחר על חינוך וזה בסדר, חינוך זה דבר חשוב ובלי חינוך אין כלום.
משה גפני: אפשר לדבר על הרבה מאוד דברים, והעמותות שעושות את העבודה עושות עבודה יוצאת מן הכלל, וגם המשטרה.
משה גפני: עורך דין בנט, גם המשטרה עושה את עבודתה, מה שנותנים לה, עם הכלים שעומדים לרשותה.
משה גפני: אנחנו נותנים את הכלים.
אורלי לוי אבקסיס: לכן שאלתי אותו אם הוא צריך איזשהו כלי מסוים.
אורלי לוי אבקסיס: הוא אמר לא.
יפעת קריב: עוד כוח אדם.
משה גפני: הוא אזרח הגון, הוא שוטר.
משה גפני: זה מה שאמרו לו לעשות ואת זה הוא עושה והוא עושה טוב.
<גלעד בנט: נשאלתי על כלים חוקיים.
<גלעד בנט: כלים חוקיים אנחנו לא צריכים.
משה גפני: כל אחד יעשה את התפקיד שלו.
משה גפני: מכאן ואילך זה התפקיד שלנו.
משה גפני: אני מבקש ממשרד המשפטים - מעבר למה שביקשתי שלא קשור לדיון הזה לגבי הנושא של ההגנה על הפרטיות, למה לא ממנים מישהו - לקבל תשובה.
משה גפני: אני מבקש תשובה פורמלית.
משה גפני: אם אפשר לתת את התשובה הזאת תוך שלושה-ארבעה ימים.
<דנה יפה: לגבי אמנת בודפשט.
משה גפני: אמרתי משהו שלא נוגע לדיון הזה.
<דנה יפה: לגבי המועצה להגנת הפרטיות?
משה גפני: למה לא ממנים לה יושב ראש?
<דנה יפה: זה לא קשור לנושא הדיון.
<דנה יפה: אני אשאל.
משה גפני: אמרתי, לא קשור לנושא הדיון.
משה גפני: אם את אומרת שאת לא רוצה לטפל בזה, תגידי לי.
<דנה יפה: חלילה.
<דנה יפה: לא אמרתי.
משה גפני: אז תטפלי בזה ותחזירי לנו תשובה.
<דנה יפה: אין בעיה.
משה גפני: אני מבקש ממשרד המשפטים ומשרדי הממשלה לקבל את כל החקיקה שהייתה בעניין הזה.
משה גפני: היה תזכיר חוק ואני רוצה לדעת איפה זה עומד.
משה גפני: היה נושא של רציפות, אם אפשר בכלל להחיל רציפות על הצעת חוק פרטית, אבל הייתה גם הצעת חוק ממשלתית שכאן אמרו שהולכים לעשות את זה.
משה גפני: לגבי אמנת בודפשט, אני רוצה לדעת בכתב.
משה גפני: אני מבקש לקבל את כל התשובות לדברים האלה בתוך שלושה ימים.
משה גפני: אני מבקש בתוך שבוע, עד סוף שבוע הבא, שהיועצים המשפטיים של הוועדות יחד עם עורך דין אמיר טיטונוביץ יכינו הצעות חוק בעניין.
משה גפני: לדבר באוויר מה עושה משרד המשפטים ומה לא עושה משרד המשפטים, לא רלוונטי.
משה גפני: נשים את החוק על השולחן ונראה מה אומר משרד המשפטים בוועדת שרים לחקיקה.
משה גפני: נורא פשוט.
משה גפני: כמו שאת מציגה את משרד המשפטים, אני מעריך שמשרד המשפטים יתמוך בחוק הזה שאנחנו ננסה לעשות בתיאום.
אורלי לוי אבקסיס: הוא היוצר שלו מלכתחילה.
משה גפני: אין דרך אחרת.
משה גפני: אין דרך אחרת להתמודד עם התופעה הזאת מבלי שנידרש לתיקוני חקיקה.
משה גפני: כאשר עשו את החוקים במדינת ישראל הרלוונטיים לגבי העניין הזה, לא היה בכלל מושג כזה.
משה גפני: לא כאשר עשו את חוקי איסור לשון הרע, לא כאשר עשו כל מיני חוקים שנוגעים לנושא של מחשוב.
משה גפני: לא היה דבר כזה.
משה גפני: אני אומר לכם שביהדות המשקולות של סדרי העדיפויות, למשל אחד הדברים שהוא בעדיפות עליונה זה פיקוח נפש.
משה גפני: אחד הדברים שהוא בעדיפות עליונה זה יום כיפור, היום הקדוש ביותר לעם ישראל.
משה גפני: כאשר שוקלים אחד מול השני, כאשר ביום כיפור יש ספק פיקוח נפש, מחללים את יום הכיפורים כדי לעשות פיקוח נפש.
משה גפני: יש את חופש הביטוי, יש את הילד והילדה שמגיעים הביתה בגלל החידוש הטכנולוגי שהיה בשנים האחרונות והילדה עומדת בפני התאבדות והתפקיד של החברה הוא להגן עליה.
משה גפני: אי אפשר לבוא ולצעוק חופש הביטוי.
משה גפני: עושים צחוק מהעניין.
משה גפני: חופש הביטוי, תנו לי שקופץ מהגשר.
אורלי לוי אבקסיס: כשזה נוגע לחברי כנסת, מגבילים אותו.
אורלי לוי אבקסיס: נותנים סנקציה כספית בלי הוכחת נזק.
משה גפני: אנחנו הולכים לחקיקה.
משה גפני: תעבור או לא תעבור, אני לא רוצה שיעבור לידי דבר כזה והשארתי אותו כך.
משה גפני: זה נוגע לכל המגזרים וזה נוגע לכל הקבוצות.
משה גפני: אנחנו לא יודעים לעשות את ההבחנות האלה.
משה גפני: כשאני חוזר אלי הביתה, אני אעשה את ההבחנה.
משה גפני: אצלי אין אינטרנט כך שזה לא יכול להיות, אבל כל אחד בדרכו הוא.
משה גפני: התפקיד שלנו הוא לדאוג לכולם עד הילד והילדה האחרונים או עד האיש והאישה האחרונים שנמצאים באיזשהו מקום בארץ.
<חנה יריב: והסבתא האחרונה.
משה גפני: והסבתא האחרונה.
משה גפני: את לא נראית סבתא ולכן אני כל הזמן מתבלבל.
משה גפני: סבתא זה דבר חשוב מאוד.
משה גפני: משרד המשפטים הוא גורם מרכזי בעניין הזה גם לגבי אמנת בודפשט, גם לגבי הנושא הזה של החקיקה, גם לגבי תזכיר חוק ואני מבקש ממנהלות הוועדות לדבר עם היועצים המשפטיים על מנת שיכינו את הצעת החוק ויעמדו בקשר עם עורך דין אמיר טיטונוביץ.
משה גפני: מי שרוצה יוכל להישאר לצפות בסרטון.
משה גפני: אני לא אוכל להישאר.
משה גפני: אני מודה לכולם על ההשתתפות הערה.
משה גפני: הישיבה נעולה.
אורלי לוי אבקסיס: בוקר טוב לכם.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו פותחים היום את הוועדה הזו, שהיא לא הוועדה הראשונה בנושא הזה, אבל אנחנו צריכים לזכור שזה יום המזון הבינלאומי, שאצלנו מצוין בכנסת ישראל קצת באיחור.
אורלי לוי אבקסיס: בכל זאת, בעולם זה צוין כשהכנסת עוד לא ממש התארגנה לחזרה כמו שצריך למושב החורף.
אורלי לוי אבקסיס: חברי הכנסת המובילים את היום הזה הם חברי הכנסת חיליק בר, שולי מועלם-רפאלי ואנוכי.
אורלי לוי אבקסיס: הנושא הזה הוא כל כך חשוב, מאחר שאנחנו מדברים בעצם על כך שבמדינת ישראל יש כ-900,000 ילדים רעבים, כלומר מתחת לקו העוני.
אורלי לוי אבקסיס: הם רעבים להרבה דברים, אבל בבסיס של הרעב – זה הרעב הפיזי.
אורלי לוי אבקסיס: כמובן שיש עוד נושאים מסוימים שאפשר להתייחס אליהם כרעב – כרעב תרבותי, כרעב השכלתי, כרעב לגירויים נוספים, שהם באמת עולים כסף.
אורלי לוי אבקסיס: אבל הבסיס של הכל זה תזונה.
אורלי לוי אבקסיס: לא בכדי אמרו – נפש בריאה בגוף בריא.
אורלי לוי אבקסיס: מסתבר, שאנחנו נמצאים בעידן של שפע שאיננו מחלחל אל הילד הקטן.
אורלי לוי אבקסיס: שאיננו מחלחל אל כמעט 2 מיליון בני אדם במדינת ישראל.
אורלי לוי אבקסיס: אנשים שמוגדרים על ידי רשויות המדינה כאנשים עניים ובתוכם משפחות עובדות.
אורלי לוי אבקסיס: שני הורים עובדים ועדיין לא מצליחים להוציא את המשפחה מעל לקו העוני.
אורלי לוי אבקסיס: זה כשל מהמדרגה הראשונה.
אורלי לוי אבקסיס: מה המדינה עושה?
אורלי לוי אבקסיס: וכשה
אורלי לוי אבקסיס: מדינה עושה לא מספיק, למזלנו הרב יש ארגונים פרטיים, התנדבותיים כדוגמת לקט ישראל, שנכנסים לנעליים ומנסים לעשות את שאל ידם לעשות ולא תמיד זה מספיק.
אורלי לוי אבקסיס: לקט ישראל עובד עם 140 עמותות שונות ברחבי הארץ, כבר 180 עמותות שונות ברחבי הארץ.
אורלי לוי אבקסיס: מספקים כ-140,000 ארוחות לאותם נזקקים וכ-8,000 כריכים מדי יום שמכינים מתנדבים של הארגון לילדי בתי הספר.
אורלי לוי אבקסיס: הכריכים האלה אמורים להיות כריכים שאי אפשר יהיה להסתכל עליהם ולדעת שזה כריכים שזה תרומה, או להסתכל עליהם ולדעת שאותו ילד כנראה שאין לו אוכל בבית.
אורלי לוי אבקסיס: אבל תחשבו שעל המספר.
אורלי לוי אבקסיס: וזה הדיון היום – הכריכים הללו.
אורלי לוי אבקסיס: זה הדיון בוועדה הספציפית הזו.
אורלי לוי אבקסיס: כמובן שדנו בוועדת הכלכלה קודם ודנו בוועדת העבודה והרווחה וגם איזו נגיעה קטנה בוועדת הפנים, ובהמשך יהיו דיונים גם בוועדת חוץ וביטחון.
אורלי לוי אבקסיס: וזה נוגע לכל כך הרבה תחומים, אבל בשורה התחתונה 8,000 ילדים – קודם כל זה 8,000 ילדים פחות רעבים - אבל מתוך 900,000 ילדים.
אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו שואלים, הביקוש הוא כל כך גדול, היכולת של לקט ישראל לספק את כל הדרישה לא מספיק גדולה.
אורלי לוי אבקסיס: גם ההזנה בבתי הספר, שאנחנו מתהדרים בה הלכה למעשה מדי בוקר, לפחות בוועדה הזו, היא מבקשת מההורים השתתפות עצמית.
אורלי לוי אבקסיס: לא לכולם יש את היכולת להשתתפות עצמית של מאות שקלים, בואו נודה בכך.
אורלי לוי אבקסיס: ובחלק מהמקרים הורים או ילדיהם מגיעים לבתי הספר בטענה שאינם רוצים את האוכל המתועש כי הם לא אוהבים אותו, שהוא לא טעים להם ומורות באות ומספרות איך בסוף היום הן אוספות את מה שנשאר ומעבירות לאותן משפחות, שהילד קודם טען בהפסקה מול חבריו שפשוט הוא לא אוהב את האוכל שהקייטרינג מביא.
אורלי לוי אבקסיס: משרד החינוך מודע לזה.
אורלי לוי אבקסיס: יודע את זה.
אורלי לוי אבקסיס: היו גם הצעות על כך שירחיבו את הסבסוד לעוד 80,000, לפחות בינואר הייתה מסיבת עיתונאים של שר האוצר ושר הרווחה.
אורלי לוי אבקסיס: צריך לדעת איפה זה עומד.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדעת איך אנחנו מצליחים להביא לכך שלא יהיו ילדים רעבים, לפחות לא בבתי הספר.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נרחיב בנושא הזה, אבל כל הזמן אומרים לנו אין מספיק זמן, כי מי שרוצה לדבר לא מספיק, אז אנחנו חברי הכנסת דיברנו מספיק, אבל לפני שאנחנו עוברים להצגת הנושא, אני רוצה להגיד קודם כל תודה רבה לחברי חיליק בר, שהוא גם בין היוזמים והמניעים של התהליך הזה, ולבקש ממנו לפתוח את הנושא.
יחיאל חיליק בר: תודה, גברתי יושבת הראש.
יחיאל חיליק בר: זה תמיד תענוג לעבוד איתך, כי את כל כך מלאת מוטיבציה באמת לעזור ולא רק לדבר ולגלגל מוועדה לוועדה, ואני הייתי חבר בוועדה שלך.
יחיאל חיליק בר: לצערי, הרוטציה שינתה את זה, אבל זה יחזור.
יחיאל חיליק בר: באמת אני רוצה להודות לך - - -
אורלי לוי אבקסיס: מתאים לך פה.
יחיאל חיליק בר: גם שאת שותפה הרבה זמן גם לנושא הזה.
יחיאל חיליק בר: אני גם רוצה להודות ללקט ישראל שהגיעו לפה, כמובן לג'וזף גיטלר, יושב הראש שעושה עבודה מדהימה, לגידי כרוך, לסטיבן, ענת, אושרת, שי, פול ואילנה שפר-קארו, ששמענו אותה בוועדת הפנים.
יחיאל חיליק בר: תראי, אנחנו בוועדה לזכויות הילד ואין דבר יותר מזעזע וכואב מלראות ילד רעב.
יחיאל חיליק בר: הסיפור הזה של לקט ישראל לא בא לעזור רק לילדים, הוא בא לעזור גם ובעיקר אולי, אבל לחשוב שמדינה לא משקיעה מספיק, על לקחת ולהציל טונות של מזון שנזרק לפח.
יחיאל חיליק בר: עזבי את הנזק הסביבתי, כי הוא נטמן והוא פולט גזים ואנחנו מפסידים ונכנסים למה שנקרא - Lose Lose situation, שאנחנו גם מזהמים את הסביבה, גם משמידים מזון, גם לא עוזרים לרעבים, ולא רק זה – המדינה לא לוקחת על זה אחריות ונותנת לארגונים שעושים עבודת קודש – כמו לקט – לעשות את העבודה בשבילה.
יחיאל חיליק בר: ופה יהיה החוק שלנו, בעצם לנסות למסד את הסיפור הזה של הצלת מזון.
יחיאל חיליק בר: לגרום לעמותות וארגונים ואולמות ולצבא – שלא יפחד לעשות את זה, שלא יהיה חשוף לתביעות משפטיות, לעודד אותו לעשות את זה, לתת לו את המסגרת המשפטית לעשות את זה.
יחיאל חיליק בר: אבל אנחנו בוועדה לזכויות הילד ונתמקד שנייה בילדים.
יחיאל חיליק בר: שבוע שעבר פורסם דו"ח העוני, שאת דיברת על הנתונים.
יחיאל חיליק בר: יותר משליש מהילדים בארץ רעבים.
יחיאל חיליק בר: קמים רעבים, הולכים לישון רעבים, נמצאים בבית הספר רעבים, ואני אפילו לא מדבר על זה שהם מקנאים בזה שלילד שלצידם יש סנדביץ' בכלל או סנדביץ' יותר גדול, אלא פשוט אין להם סנדביץ'.
יחיאל חיליק בר: אני הייתי עד, אני הייתי בלקט ישראל עם שי, שעשה לי סיור מדהים ועם גידי ועם ג'וזף וראיתי את מפעל הכריכים, שאת יודעת מה, הוא לא החלק המרכזי של לקט ישראל והוא חלק גדול, אבל הוא רק 8,000 כריכים מתוך צורך הרבה הרבה יותר גדול.
יחיאל חיליק בר: אבל לחשוב שהפעולה הקטנה הזאת של לקט ישראל מעלה מעבר לחיוך אצל הילד, אלא פשוט ממלאת לא את הקיבה בצורה שהיא לא משפילה, שהיא לא מבקשת קרדיט, היא לא מתלהמת, היא לא רייטינגית, אלא בצורה הכי שקטה ואינטימית וסודית, להגיד לילד הזה – הנה, יש לך סנדביץ', הוא בא מהבית, הוא בא מהדודה, אני לא יודע מה.
יחיאל חיליק בר: אתה שווה לכולם.
יחיאל חיליק בר: ואגב, אוכל איכותי וטריא, וראיתי איך הם בודקים את הטריות - - -
אורלי לוי אבקסיס: בכל בוקר מכינים אותם.
יחיאל חיליק בר: בכל בוקר, מכינים את זה אגב במוסדות הלימוד.
יחיאל חיליק בר: ואגב, הכי מדהים זה שלהם לאסוף את האוכל וללקט אותו מה שנקרא – עולה שקל אחד והילד שמקבל את זה, או מי שנתרם – מקבל ארוחה בשווי של 10 עד 12 שקלים.
יחיאל חיליק בר: זאת אומרת תראי את היחס בין מעט ההשקעה לבין מה שמקבלים ואיך אנחנו לא מספיק חושבים על זה.
יחיאל חיליק בר: אז אני קודם כל רוצה להצדיע לכם על זה שחשבתם על זה בשביל המדינה, על זה שהתחלתם פה משהו.
יחיאל חיליק בר: אנחנו, גם אורלי וגם אני וגם שולי וכולנו – מחויבים לנסות ולהפוך את זה למשהו שהוא יותר ממוסד, הוא יותר חוקי, ולפעמים צריך להראות למדינה מה צריך לעשות כי אנחנו לא חושבים על הכל.
יחיאל חיליק בר: אנחנו הנחנו אתמול את חוק מודל הצלת המזון.
יחיאל חיליק בר: בשעה אחת וחצי אנחנו נעשה כנס גדול באולם גליל שכולכם מוזמנים אליו ובו נוקיר גם את הארגון וגם את הפעילים, ואני באמת רוצה להתחייב פה גם בשם אורלי וגם בשמנו, גם לארגון וגם בכלל לנושא הזה, שאנחנו חיילים של הסיפור הזה.
יחיאל חיליק בר: אתם באמת עושים עבודת קודש, זאת עבודה שהמדינה צריכה לעשות, אבל היא תעזור לכם לעשות אותו, לפחות אם לא תעשה אותו, אני מקווה, במקומכם או לצדכם בעתיד.
יחיאל חיליק בר: ובאמת אורלי, אני רוצה להודות לך על תשומת הלב ועל העזרה ועל השותפות בסיפור הזה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו ניתן לנציגים של לקט לבוא ולהראות לנו את היוזמה הכל כך מבורכת הזו.
אורלי לוי אבקסיס: ולפני שתציגו, כי חלק מהמצגת ראיתי שחוזרת על עצמה מוועדה לוועדה, אני כמעט יודעת אותה בעל פה.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה שלי היא לגבי הכריכים – ההשתתפות – יש השתתפות של המדינה?
אורלי לוי אבקסיס: יש השתתפות של המועצות המקומיות?
אורלי לוי אבקסיס: יש השתתפות של משרד החינוך?
אורלי לוי אבקסיס: יש השתתפות של מישהו בנושא הזה?
אורלי לוי אבקסיס: כי אולי אם אנחנו נחפש שותפים, נוכל להגדיל את זה מ-8,000 או 9,000 כריכים – למשהו הרבה יותר רחב.
אורלי לוי אבקסיס: כי היום זה רק ב-30 ערים, נכון?
<ג'וזף גיטלר: אני אתחיל, ושוב תודה לך, אורלי לוי-אבקסיס ולחבר הכנסת חיליק בר.
<ג'וזף גיטלר: אני כתבתי פה באנגלית, כדי להיעזר בזה.
<ג'וזף גיטלר: תודה לכם על האירוח.
<ג'וזף גיטלר: גם כתבתי את זה שבטוח עד עכשיו ממה ששמעתי, אתם כבר מכירים אותנו די טוב.
<ג'וזף גיטלר: אז נעבור על כמה שקופיות, אבל בואו נתחיל עם מה ששאלת, כי שאלת שאלה מרכזית והתשובה הנכונה עד היום היא – הרוב – 98%, 95% מהכסף עבור הכנת הכריכים האלה – מגיע מתורמים פרטיים, רובם גם לא בארץ, אז בואו נתחיל עם זה.
<ג'וזף גיטלר: אין השתתפות של המדינה.
<ג'וזף גיטלר: יש השתתפות של כמה עיריות, כמה מועצות מקומיות, אבל זה גם בקטן.
<ג'וזף גיטלר: יש שקופית על זה, אתם תראו בהמשך את הדברים.
<ג'וזף גיטלר: אני מסכים איתך, וכולנו, כל העובדים של לקט ישראל וכל הנציגים שלנו פה, כולנו מסכימים שאנחנו רוצים לראות את זה לא רק פרויקט של 8,000 כריכים ביום, אלא של 80,000 או 200,000 כריכים – מה שצריך.
<ג'וזף גיטלר: את המספר המדויק גם אנחנו לא יודעים.
אורלי לוי אבקסיס: כן, זה אבסורד, נכון?
אורלי לוי אבקסיס: משרד הרווחה ומשרד החינוך אמורים לעגן או לנהל איזה שהוא רישום של אותם הילדים שנמצאים בתוך המערכת, איפה הם נמצאים, באיזה אזורים, מה רמת הנצרכות שלהם, אבל אתם אין לכם נגיעה לזה.
אורלי לוי אבקסיס: אתם לא יכולים לדעת בדיוק איפה, אלא אם כן יש מישהו שמשתף פעולה מתוך בית הספר ומעביר לכם את המידע.
יחיאל חיליק בר: אם את שואלת אותי, אז זה קרוב לפי 100, כי אם אומרים שיש 900,000 ילדים רעבים, כל אחד נמצא במוסד לימוד או בגן, אז צריך 800,000, לא צריך 80,000.
יחיאל חיליק בר: צריך 800,000.
אורלי לוי אבקסיס: לא, יותר מזה חיליק.
אורלי לוי אבקסיס: הנתונים – איך הפיזור שלהם על המפה הגיאוגרפית, על מספר בתי הספר וכו' – אין באמת שיתוף במידע הזה.