GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איווט סעדון: יש לנו מכתבים בעניין כל שנה, ולא הגענו להסכמה בנושא הזה.
יעקב אגמון: צודקים הארגונים שחופש צריך להיות ממומן.
יעקב אגמון: אנשים באים ועובדים.
יעקב אגמון: אם מדובר על 10 תשלומים שנתיים, וממילא מסדירים את זה בצורה כזאת שזה מיועד לתקופה של עד 10 באוגוסט, שהתשלומים לא חופפים בהכרח.
יעקב אגמון: ההורה יכול לשלם את הימים האלה, אבל ההורה לא מבין שבעצם הוא יכול היה לשלם את 2 השקלים יותר עבור התקופה הקודמת ובעצם לכסות את החופשה.
יעקב אגמון: זה פשוט עניין של מתמטיקה וכלכלה.
תמר גוז'נסקי: מיד נשאל את נציגי הארגונים - אבל ככל הידוע לי הם משלמים 11 תשלומים בפועל, לא?
איווט סעדון: כן.
דוד שטינמץ: 11 תשלומים של 12 חלקי 11.
תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, משלמים בפועל 11 תשלומים, כאשר בתוך 11 התשלומים כלול החודש ה12-.
תמר גוז'נסקי: המשפחה הזו, מאחר שהיא הגיע רק בחודש יוני, אמרו לה לשלם את אוגוסט כי היא הרי לא שילמה את החודשים הקודמים.
נורית טננבאום: לא, אבל זה באופן יחסי, זה מתחלק יחסית.
תמר גוז'נסקי: בנעמ"ת אמרו לה: תשלמי 9,000 שקל.
תמר גוז'נסקי: 3,000 שקל לחודש כפול 3, יצא 9,000 שקל.
רינה שמואלי: סליחה, אני מנעמ"ת ואני רוצה להסביר.
רינה שמואלי: אני אמנם לא ממודיעין, אבל אנחנו מקבלים את אותן הנחיות.
רינה שמואלי: מה שקורה, כולם אותו דבר.
רינה שמואלי: גם העניין שהיא נכנסה ושילמה על כל יוני, יש פשוט חוזה עם ההורים וההורים יכולים לקבל את זה או לא לקבל את זה.
רינה שמואלי: מי שנכנס ב10- בחודש, זאת אומרת, עד מחצית החודש, משלם את כל החודש.
רינה שמואלי: מי שמכניס את הילד ב16- משלם רק חצי חודש.
רינה שמואלי: זאת אומרת, כל הדברים האלה - הם גם יודעים שחצי חודש משרד העבודה לא משתתף, הם יודעים הכל.
רינה שמואלי: מראש ומלכתחילה היא יודעת.
איווט סעדון: ואם הם לא יכולים?
רינה שמואלי: אנחנו עוד נדבר על מה לא יכולים.
רינה שמואלי: אז זה דבר אחד, שכן יודעים, כי גם כשאת הולכת היום למעון פרטי ואת משלמת סכומים שאני לא רוצה לדבר עליהם, זה משהו אחר, אבל ההורה יודע.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה באמת לרדת לפרטים.
תמר גוז'נסקי: במחלקת התינוקות, כמה משלמים היום תשלום מלא?
רינה שמואלי: בסביבות 1,600 שקל.
דוד שטינמץ: זה כולל את 11 התשלומים במקום 12.
רינה שמואלי: כן, 11 תשלומים במקום 12.
תמר גוז'נסקי: הגברת הזאת הייתה צריכה לשלם את יוני ואת יולי, נכון?
תמר גוז'נסקי: אוגוסט אתם לא גובים.
רינה שמואלי: לא, אבל אם היא נכנסת ביוני, אז החלקיות של אוגוסט - עושים את החשבון.
תמר גוז'נסקי: אז איך דרשו ממנה 9,000?
רינה שמואלי: תעשי חשבון, זה שני ילדים.
רינה שמואלי: כל ילד 1,500, שהוא צריך לשלם 1,600.
תמר גוז'נסקי: כל חודש זה 3,200 שקל, כפול שניים, 6,400 שקל.
תמר גוז'נסקי: איך מגיעים ל9,000- שקל?
רינה שמואלי: אבל זה כולל את אוגוסט.
תמר גוז'נסקי: כמה החלק שלה באוגוסט?
תמר גוז'נסקי: כמה זה יכול להיות?
תמר גוז'נסקי: שישית נכון?
תמר גוז'נסקי: היו צריכים לקחת ממנה עוד 500 שקל, נגיד.
תמר גוז'נסקי: לא לקחת עוד 3,000 שקל.
רינה שמואלי: אינני יודעת ספציפית לענות לעניין הזה.
תמר גוז'נסקי: לא, אני רוצה לשמוע את הכללים אצלכם.
תמר גוז'נסקי: יכול להיות שמישהו במקום מסוים אמר לה לא נכון, אז אנחנו צריכים לדעת את הכללים.
תמר גוז'נסקי: הכללים הם שהיא צריכה לשלם את אוגוסט באופן חלקי ולא מלא?
רינה שמואלי: יש טבלה שמפרטת בפירוש: כל אחד, מתי הוא נכנס, כמה הוא צריך לשלם, כשכבר עשו את החלוקה של אוגוסט בפנים.
רינה שמואלי: כך זה עובד.
תמר גוז'נסקי: אז היא שילמה ככה את יוני ושילמה את יולי.
תמר גוז'נסקי: מה קרה עם אוגוסט?
תמר גוז'נסקי: למה לקחו ממנה כל כך הרבה על אוגוסט.
רינה שמואלי: לא יודעת, אני אבדוק את זה.
תמר גוז'נסקי: ההורים משלמים 11 תשלומים ובעצם באוגוסט הם לא משלמים, נכון?
תמר גוז'נסקי: תשלום ראשון נעשה חודשים לפני שהילד נכנס למעון, בעת ההרשמה כבר מתחילים לשלם.
תמר גוז'נסקי: השאלה היא כזאת: התשלום עבור אוגוסט צריך להיות פרופורציונלי לתקופת שהותו של הילד במעון ולא תשלום מלא, ואם לקחו מהאם הזאת תשלום מלא, צריך להחזיר לה את הכסף.
נורית טננבאום: אני עובדת במשרד העבודה ואני יודעת את החישוב.
נורית טננבאום: החישוב שנעמ"ת עושים: הם לוקחים את היחסיות, את 9 ימי העבודה המלאים ואז הם לוקחים את 23 ימי החופשה.
נורית טננבאום: בעצם כל העלות נופלת על הימים בפועל, וכך יוצא שבעצם אתה משלם כמעט 80% מהמחיר.
נורית טננבאום: הם עושים שם את החישוב - הילד נמצא באוגוסט, אז הוא משלם 9 ימי עבודה מלאים.
נורית טננבאום: עכשיו חלקיות חופשה זה עשרים וכמה ימים, אז הם לוקחים עליו כי הוא נמצא באוגוסט, הוא חייב לממן את זה.
נורית טננבאום: וכך יוצא שהחלקיות גדולה הרבה יותר ממה שהיה קורה אילו זה היה 1 חלקי 12.
נורית טננבאום: בגלל זה כנראה יצא סכום גבוה מאוד.
נורית טננבאום: החישוב שהם עושים מעלה את זה כלפי מעלה.
תמר גוז'נסקי: האם משרד העבודה חושב שזה חישוב נכון?
תמר גוז'נסקי: מה שהם עושים - הם עושים, אבל האם זה נכון?
תמר גוז'נסקי: משפחה צריכה לשלם 80% אחרי שהילד היה חודשיים במעון?
איווט סעדון: אנחנו לא חושבים, אנחנו חלוקים.
רינה שמואלי: אינני יודעת, אבל אני מבטיחה שאת החשבון של האם הזאת אני אדאג שיעבירו לבירור.
דוד שטינמץ: למען הצדק, אני רוצה להגיד שגם במודל עצמו שממנו אנחנו גוזרים את התעריף, אנחנו לוקחים בחשבון ששבועיים באוגוסט הילדים לא נמצאים, וחוץ מעלויות השכר, את יתר העלויות אנחנו כן מורידים בתעריף.
דוד שטינמץ: את התקורה ואת עלויות התעריף, אם זה מים, חשמל או אחזקה אנחנו כן מורידים.
דוד שטינמץ: זה נכנס כבר בתעריף.
דוד שטינמץ: בתעריף עצמו שמשלמים כל חודש לוקחים בחשבון ששבועיים באוגוסט הילדים לא נמצאים במעון.
דוד שטינמץ: כלומר, זה קצת לצורך איזון, לא לגבי התשלום הספציפי.
דבורה מרחבי: זה כבר נאמר, אבל אני רוצה לחדד את זה.
דבורה מרחבי: אני חושבת שבאמת מבחן ההכנסה והמצב של המשפחה צריך להיות המרכיב העיקרי לקביעת הנחות.
דבורה מרחבי: אני תמיד אמרתי שהביטוח הלאומי שאני מקבלת עבור הילדים שלי הוא באמת מיותר.
דבורה מרחבי: צריך לתת יותר למשפחות נזקקות ופחות לאנשים שעוד 400 שקל במשכורת שלהם לא ישנו את חייהם, ויש הרבה כאלה במדינה הזאת.
דבורה מרחבי: ואני לא מרוויחה 50,000 שקל לחודש, אני פקידה במשרד החינוך.
תמר גוז'נסקי: אינני רוצה לפתוח פה ויכוח על קצבאות ילדים, את זה אפשר לעשות בהזדמנות אחרת.
תמר גוז'נסקי: אינני מסכימה עם העמדה שלך.
תמר גוז'נסקי: קצבאות ילדים זה תחליף מס הכנסה, ואם לא ניתן קצבאות ילדים, ניתן למשפחות האלה הנחות במס הכנסה, כך נהוג בכל העולם וכך גם היה נהוג אצלנו עד 1975, קיבלו הנחות במס הכנסה.
תמר גוז'נסקי: ההבדל הוא רק שברגע שזה תשלום, זה חל גם על מי שלא משלם מס הכנסה.
תמר גוז'נסקי: זה היופי בקצבאות ילדים.
תמר גוז'נסקי: מי שיוצא נשכר זה אותם אלה שאין להם בכלל מס הכנסה והודות לסידור הזה שהקצבאות הן תשלום ולא הנחה, הם נכנסו למעגל הזה, וזה היופי שבעניין.
תמר גוז'נסקי: עכשיו, אלה שיש להם 400 שקל עודפים, אז שיעלו להם את מס הכנסה וייקחו להם במס הכנסה עוד 400 שקל, אבל המציאות היא הפוכה, שמס הכנסה יורד, יורד בהתמדה, ומי שנהנה מירידות במס הכנסה זה העשירון העשירי, התשיעי, השמיני, הם נהנים מההקלות האלה, כי הם היו בדרגות הגבוהות, הם שילמו פעם ככה וכל רפורמה במס הכנסה תביא להם את ההקלה הזו, ולכן בואו לא ניגע בקצבאות הילדים.
איווט סעדון: נזכיר שאנחנו לא לוקחים אותם בחשבון במבחן ההכנסה, וכל הזמן האוצר מזכיר את זה.
איווט סעדון: אנחנו תמיד מנסים לעבור לסדר מהר מאוד.
תמר גוז'נסקי: גם בחישוב של שכר המינימום יש דברים שלא מביאים בחשבון.
תמר גוז'נסקי: קובעים מראש מה נכלל בהכנסה לצורך זה.
תמר גוז'נסקי: וקצבאות ילדים באמת צריכות להיות מחוץ לכל חישוב, אחרת זה יעוות את כל העניין, כי מי שיש לו הכנסה נמוכה, קצבת הילדים אצלו היא משמעותית ביותר, היא יכולה לפעמים להעלות לו את ההכנסה ב20%-.
תמר גוז'נסקי: אם יש לך הכנסה נמוכה והרבה ילדים, אתה כמעט עשיר.
איווט סעדון: 50%, זה נכון.
תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, כמחצית מהמשפחות, בחישובים של היום, לא מקבלות שום הנחות.
תמר גוז'נסקי: מכאן שגם ההנחות לתאומים או לשני ילדים לא חלות על המשפחות האלה.
תמר גוז'נסקי: כלומר, כל ההנחות שדובר עליהן, לא חלות על מחצית מהמשפחות במעונות היום הציבוריים, המסובסדים וכולי.
תמר גוז'נסקי: אני כבר לא מדברת על כל המערכת של מעונות היום הפרטיים, שלא קשורה למשרד העבודה, ושם ההורים לא מבקשים שום הנחה מלכתחילה ולכן יש מערכת מקבילה - אינני יודעת כמה יש במערכת המקבילה, אבל לדעתי, אני לא אגזים אם אומר, לפחות מחצית - כמספר הילדים שיש במערכת הציבורית, זאת אומרת, עוד 50% לפחות יש במערכת הזאת, שלא מסובסדת בכלל.
דוד שטינמץ: אם לכל הטבה נצטרך לעשות מדרג לשכר לימוד, יהיה לנו איזה...
תמר גוז'נסקי: אבל אנחנו מדברים על קבוצה מוגדרת מאוד: ראשית, מקבלי הסובסידיה, כפי שאמרנו, זה בסך הכל שליש מכל הילדים שהולכים למעונות יום ומשפחתונים, שנית, בתוכם אותה קבוצה שאדוני הזכיר, שהם מקבלים את זה.
תמר גוז'נסקי: לדעתי, יש לשקול אם לא כדאי במשפחות שיש להן יותר מילד אחד ושמצבן קשה במיוחד, לא להסתפק בדרגה הזאת.
תמר גוז'נסקי: אינני יודעת אם יש קטגוריה של יוצאי דופן או מקרים מיוחדים.
איווט סעדון: חלק גדול מגיע לוועדת ערר.
תמר גוז'נסקי: אני אומרת את הדברים האלה כי בדרך כלל השאלה המרכזית היא: מה אנחנו רוצים?
תמר גוז'נסקי: אנחנו רוצים שיהיה כדאי לאם לצאת לעבודה גם אם יש לה שני ילדים במעון.
תמר גוז'נסקי: אם שכר המינימום היום הוא 3,300 ושני ילדים יעלו 3,000, אזי זה כאילו להגיד לה לשבת בבית.
רינה שמואלי: הבעיה העיקרית היא - ואינני מדברת על שלישיות ותאומים ומספרי ילדים, שיש הנחה וצריך לקבל אותה - הבעיה היא של הזוגות הצעירים שלנו, שמסיימים את הצבא ורוצים להסתדר בחיים.
רינה שמואלי: אולי למעונות הפרטיים באים אלה שיש להם כסף לשלם, אבל אלה שבאים אלינו מרוויחים בערך שכר מינימום.
רינה שמואלי: בשכר מינימום עם ילד אחד אין הנחה.
רינה שמואלי: אותו זוג צריך לשלם משכנתה או שכר דירה וצריך לשלם מחיר מלא לילד, אז פה מתחילה הבעיה.
רינה שמואלי: אותו זוג לא יכול לפנות לוועדת ערר, אין לו שום דבר מיוחד.
רינה שמואלי: עכשיו, ככל שאנחנו עושים את החשבון של משרד העבודה, שימו לב בהבדלים - ככל שיש יותר ילדים, ההנחה קופצת בצורה משמעותית ביותר.
תמר גוז'נסקי: ככל שיש יותר ילדים במשפחה.
רחל שנרב: במשפחה.
רחל שנרב: מספר הנפשות.
רחל שנרב: עכשיו, זה בסדר, שכן ירבו ושיהיו הרבה ילדים, הכל בסדר גמור, אין לי שום דבר נגד, אבל מה עושים עם האוכלוסייה הזאת של הזוגות הצעירים, שרק יוצאים לחיים לעבוד ולהסתדר, והקושי הזה של המעון, שלפחות 3 שנים הם צריכים אותו, ואחר כך גם בקדם חובה הם צריכים לשלם - מה קורה עם זה?
רחל שנרב: ופה אנחנו כל הזמן זועקים - אני לפחות מרגישה את זה בשטח, כי ועדות ערר יש, ואם יש דברים מיוחדים, הולכים לקראתם, הכל נכון.
רחל שנרב: מה קורה עם הקטע הזה?
תמר גוז'נסקי: הייתי השבוע בטכס חלוקת תוארי דוקטור באוניברסיטת תל אביב.
תמר גוז'נסקי: קודם כל, רוב מקבלי התואר היו נשים, רק שתדעו את זה.
תמר גוז'נסקי: לא רק בתואר ראשון ולא רק בתואר שני, אלא גם בתואר שלישי, באירוע המסוים הזה היו יותר נשים.
קריאה: אחרי התואר הן נשארות בבית לגדל את הילדים.
תמר גוז'נסקי: יש היום יותר נשים מאשר גברים בקבלת תארים.
תמר גוז'נסקי: אבל מה שהיה אופייני - כמעט כל הדוקטוריות הצעירות האלה, לא כולן, אבל חלק עלו לבמה עם התינוק על היד.
תמר גוז'נסקי: אם אנחנו מדברים על קידום נשים ואם אנחנו יוצאים מההנחה שעד שמגיעים לדוקטור זה גיל 34-35 במקרה הטוב, אז אפילו אם התחתנת מאוחר, בגיל הזה כבר יש את התינוק על הידיים.
תמר גוז'נסקי: מה שאני רוצה לומר הוא שאנחנו מדברים באמת על שילוב הולך וגובר של נשים בעבודה ובלימודים, ולכן הצורך ההולך וגובר למצוא סידור הולם לילדים.
תמר גוז'נסקי: לכן השאלות האלה הן רציניות ביותר.
תמר גוז'נסקי: ומה לעשות שסטודנטית, או אפילו מורה מתחילה - כמה היא מקבלת?
תמר גוז'נסקי: היא כבר גמרה את האקדמיה, והיא מקבלת 3,500 שקל.
תמר גוז'נסקי: מורה מקבלת 3,500 שקל כשהיא נכנסת לעבודה, וזה אחרי שהיא גמרה את האוניברסיטה וקיבלה את התואר.
תמר גוז'נסקי: יכול גם להיות שהיא לא תיקלט בעבודה, אבל מה לעשות שבעלי השכלה תמיד יש להם יותר סיכויים להיקלט בעבודה מאשר אנשים חסרי מקצוע וחסרי השכלה.
תמר גוז'נסקי: מי שרוצה שילך ללשכת התעסוקה ויראה את הפער בין חסרי מקצוע לבין בעלי מקצוע.
תמר גוז'נסקי: אני לא אומרת שאין אבטלת אקדמאים, אבל ההבדל הוא כמו בין יום ללילה.
תמר גוז'נסקי: מי שיש לו השכלה, יש לו גמישות, הוא יכול לעבור ממקצוע למקצוע, הוא יכול להשתלב במקצוע חדש כי יש לו ההשכלה.
איווט סעדון: בכל שנה אנחנו מביאים את התכנית השנתית שלנו לגבי זוגות צעירים, אין שנה שאנחנו לא מביאים אותם בתכנית, עם כל מיני רעיונות שאנחנו מעלים, שאנחנו גם עושים את החישוב, כמה יעלה רעיון כזה, ולרוב זה תמיד מסתכם ב15-20- מיליון שקל.
איווט סעדון: בסופו של דבר, כאשר אנחנו מגיעים לשולחן הדיונים, אנחנו לא רואים שזה בסדר העדיפות הכי גבוה.
איווט סעדון: יש כל כך הרבה תחנות בדרך לפני שאנחנו מגיעים לזוגות צעירים.
תמר גוז'נסקי: בעיית הסטודנטיות נפתרה?
תמר גוז'נסקי: הן מקבלות הנחה?
איווט סעדון: בוודאי, זה כבר אחרינו מזמן.
איווט סעדון: ואני אומרת גם לגבי המורות.
איווט סעדון: לגבי המורות אנחנו באופן כללי אומרים: מורה, עד שעה 13:00 יכולה למצוא איזה שהוא פתרון, היא לא צריכה את המסגרת של 9.5 שעות או 9 שעות.
איווט סעדון: יחד עם זאת, מספר מורות שיש להן 4 ילדים ומורות שעובדות קצת יותר, באנו לקראתן, מגיעים אלינו הרבה מקרים חריגים: מורות שעובדות מעבר לתקן, עוד שעתיים, עוד שלוש שעות, מורות שיש להן 5 ילדים, 2 במעון, אז זה מצדיק התייחסות, אבל התייחסות אינדיבידואלית ולא התייחסות כוללת.
תמר גוז'נסקי: הזכרת את העניין של ילדי רווחה - התוספת של 1,000 המכסות הגיעה אליכם?
איווט סעדון: הגיעה, והמנכ"ל שומר בקנאות.
איווט סעדון: כשאומרים לו: אין, הוא אומר: יש, לא ביקשתם.
איווט סעדון: הוא הודיע את זה למנהלי מחוזות, אני על המשמר בזה.
תמר גוז'נסקי: זה כבר חולק למחוזות?
איווט סעדון: למחוזות.
איווט סעדון: ועכשיו יש עוד, הוא השאיר את זה הפעם הזאת, אבל בחכמה דווקא, כי אני תמיד טענתי - במקרה אקוטי, תמיד אמרנו שכולם אומרים שאין - צריך שתהיה רזרבה שבכל מקרה, למקרה חריג צריך לתת.
תמר גוז'נסקי: תהיה לכם רשימה לפי המחוזות, איך חילקתם?
תמר גוז'נסקי: יש דבר כזה?
איווט סעדון: אני אדאג לקבל.
תמר גוז'נסקי: כמה מזה הלך למעונות וכמה למשפחתונים?
איווט סעדון: אינני יכולה להגיד לך.
תמר גוז'נסקי: למי שלא יודע על מה דובר בסודיות כזאת עם גברת איווט סעדון - מדובר היה על כך שהיה אמור להיכנס לתוקפו חוק פעוטות בסיכון - הזכות למעון יום, החוק נדחה לשנתיים לחוק ההסדרים, אבל הממשלה התחייבה שהשנה היא תוסיף 1,000 מכסות לרווחה לאותם 14,000 שרשומים, ולכן אנחנו כל הזמן במעקב, וכל פעם שאני שומעת את המילה "קיצוץ", אני תמיד חוששת שמא יפגעו במכסות האלה של הרווחה.
רחל שנרב: זוגות צעירים מאוד של בחורי הסדר, שלומדים בישיבות הסדר - לא בכוללים, הם גם משרתים בצבא תוך כדי - הם גם זוגות שנחשבים שהבעלים מקבלים את שכר המינימום, כי כל בחורי הישיבה יש להם אותה הגדרה, וזה לא נכון.
רחל שנרב: בחורי ההסדר מקבלים 800 שקל, נקודה.
תמר גוז'נסקי: ואם הם נשואים?
רחל שנרב: הם נשואים.
רחל שנרב: אצלנו הם מתחתנים מוקדם מאוד.
תמר גוז'נסקי: אבל אם הם נשואים הם מקבלים יותר?
רחל שנרב: לא.
רחל שנרב: הם ממש במצוקה אדירה.
רחל שנרב: הנשים בחלקן עובדות, מרוויחות כ3,000- שקל.
רחל שנרב: זה סקטור שצריך להתייחס אליו אחרת מבחורי ישיבות.
תמר גוז'נסקי: האם יש לכם תשובה לנושא הזה?
איווט סעדון: עשינו את הכלל הזה, שלגבי כל הלומדים זה שכר מינימום.
איווט סעדון: את ההחלטה הזאת קיבלנו בזמנו דווקא עם הרב פנחסי, שהוא היה סגן שר.
איווט סעדון: ישבנו זמן רב על המדוכה עד שמצאנו את הנוסחה, והנוסחה היא לכולם.
איווט סעדון: לצאת עכשיו מהנוסחה ולקחת קבוצה ייחודית?
איווט סעדון: דרך אגב, יש כבר בקשה מלשכת השר, את כולם, הרי הם לא מקבלים שכר מינימום, והם כבר כתבו, והשר אומר שהוא יילחם, אז צריך להילחם, אבל לא אנחנו, לא ברמה הזו.
תמר גוז'נסקי: מישהו יודע באיזה סדר גודל מדובר?
תמר גוז'נסקי: כמה משפחות?
רחל שנרב: מדובר באלפים.
תמר גוז'נסקי: אז זה חל על כל הלומדים.
איווט סעדון: על כל הלומדים.
תמר גוז'נסקי: לומד אוניברסיטה, לומד ישיבה - זה הכלל.
איווט סעדון: עשינו את ההכללה הזאת וזה פעל יפה כל השנים האלה, וזה גם פסל את המצב הקשה מאוד שכל אחד היה בא מישיבה כלשהי, מכולל, והיה אומר: אני מרוויח 300 שקל, והיינו צריכים ללמוד אם הפתק הזה שהוא שלח לנו הוא טוב.
איווט סעדון: היום אין דבר כזה.
איווט סעדון: הוא לומד - שכר מינימום.
איווט סעדון: זה מקל על המערכת, זה מכניס גם צדק למערכת
תמר גוז'נסקי: גברת תגריד גהשאן משדולת הנשים, בבקשה גברתי.
תגריד גהשאן: השאלה שלי היא, האם קיימת סטטיסטיקה לגבי ילדים נתמכים?
תגריד גהשאן: מהו אחוז המקרים המסובסדים?
תגריד גהשאן: בעיה נוספת, אמנם לא נוגעת לדיון כאן היום, זו הבעיה של המשפחתונים.
תגריד גהשאן: בעצם רוב הילדים הערבים הולכים היום למשפחתונים כי אין מעונות.
תגריד גהשאן: השאלה היא, האם אותם קריטריונים של השתתפות קיימים גם לגבי משפחתונים, או האם הרמה היא שונה?
איווט סעדון: חד משמעית - אותם הקריטריונים.
איווט סעדון: גם במשפחתונים וגם במעונות.
איווט סעדון: את אמרת שאת רוצה לדעת כמה משפחתונים יש במגזר הערבי?
איווט סעדון: כדי לתת מספר מדויק אני צריכה להיכנס למחשב, אבל כ700-800- משפחתונים כבר.
איווט סעדון: את זה תכפילי ב5- ילדים.
תמר גוז'נסקי: יש כ80,000- ילדים בתוך המערכת, בתוך זה כ3,500- ילדים בתוך משפחתונים ערבים, ויש ילדים ערבים שמשתלבים אולי במעונות יום.
איווט סעדון: אצלנו יש 21 מעונות במגזר הערבי, ובונים היום 5-6 בהסכם שהיה.
איווט סעדון: אבל מה שאני יכולה להגיד לך, שבמשפחתונים הערבים, הבדואים, גם הדרוזים, חלק הארי הם מכסות רווחה.
איווט סעדון: סטטיסטית, אם כלל האוכלוסייה זה 70% אוכלוסייה עובדת ו30%- אוכלוסייה נזקקת, במגזר הערבי זה הפוך.
איווט סעדון: בכל משפחתון את תראי 2-3 ילדים שהם ילדי רווחה ולידם 1-2 ילדים לאמהות עובדות.
דוד שטינמץ: גם הסבסוד הממשלתי פר ילד במשפחתון היה פעם 30%.
דוד שטינמץ: להערכתי, הוא קצת ירד, הוא בסביבות 15% גבוה יותר מסבסוד ממשלתי לילד במעון.
תמר גוז'נסקי: על פי התחשיב או בגלל הרכב אוכלוסייה?
דוד שטינמץ: לא, לפי התחשיב, מפני שגם במעונות יש לנו קצת השתתפות של הגוף המפעיל, במשפחתונים אין לנו את זה, וגם יש לנו רכזיות שאנחנו מממנים במשפחתונים, שזה לא קיים במעונות.
דוד שטינמץ: לדעתי, הסבסוד הממשלתי גבוה יותר פר ילד במשפחתון ב- 15%-20%.
תמר גוז'נסקי: מה מידת הביקוש?
איווט סעדון: יש, יש ביקוש.
איווט סעדון: אני ביקשתי עוד כ4- רכזות, כי צמצמו בשנה שעברה, קיבלנו 7 רכזות נוספות, אז יש ביקוש, ואנחנו עוד לא עוצרים את זה.
שוש ולדמן: יש לי שאלה - אני רואה פה את הטבלה ואת הקריטריונים להנחות שניתנות.
שוש ולדמן: עד 4,000 שקל יש איזו שהיא רמה עולה של הנחות שניתנות, וב4,000- שקל זה נעצר.
איווט סעדון: לנפש.
שוש ולדמן: אז זה אומר שמשפחה שמרוויחה 16,000 שקל משלמת כמשפחה שמרוויחה 4,000 שקל?
תמר גוז'נסקי: אנחנו מדברים על הכנסה לנפש, ולכן 16,000 את צריכה לחלק ל4- נפשות למשל.
תמר גוז'נסקי: אם שני הורים מפרנסים, בדרך כלל אין 4,000, אלא אם כן מדובר במשפחה חד- הורית או במשפחה שאחד ההורים לא מתפקד מסיבה כלשהי, ואז הם בעצם נופלים כבר למקום אחר, אבל מדובר במצב - תלוי באיזה אזור, יש אזורים שזה ממש רוב הילדים, יש אזורים אחרים שבהם השירות הזה לא קיים.
תמר גוז'נסקי: באופן כללי, יחסית למערכת הממלכתית החוקית, זאת שפועלת לפי חוק, מערכת המעונות היא מאוד נגררת אחרי הצרכים ואחרי הדברים.
תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, לא חל בה אותו מהפך שהיה צריך להיות בהתחשב בשינוי הדרמטי שחל בהרכב החברתי ובמעמד האישי ובמעורבות האישה בכלכלה.
תמר גוז'נסקי: לכן יש הרבה מאוד סידורים פרטיים.
קריאה: זה יכול להיות גם במשפחות של עובדים זרים.
תמר גוז'נסקי: העובדים הזרים, היו עליהם כמה כתבות.
תמר גוז'נסקי: אבל עכשיו אני רוצה לספר לכם על עולים.
תמר גוז'נסקי: האם החד-הורית מחפשת סידור לילד.
תמר גוז'נסקי: היא באה למעון יום ונוקבים לה בסכום של 800-900 שקל אחרי הנחה, זה לא הסכום המרבי כי כבר נתנו לה את ההנחה.
תמר גוז'נסקי: עם 3,000 השקלים שיש לה, שאיתם היא צריכה לשלם שכר דירה ושאר הוצאות, זה נראה לה יקר מדי, ואז היא מחפשת את הסידור הפרטי: בתוך הקהילה שלהם מישהי מחליטה שהיא פותחת מעון - אסור לקרוא לזה מעון - היא מכניסה לחדר ילדים.
תמר גוז'נסקי: אני לא רוצה אפילו לתת לזה את הכותרת "מעון".
תמר גוז'נסקי: היא מכניסה לחדר ילדים, החדר לא מאובזר ולא מתאים.
איווט סעדון: הכוונה אחרי 3 שנים לשהותה בארץ?
תמר גוז'נסקי: לא נתווכח.
תמר גוז'נסקי: בואי נצא מההנחה שהיא כבר לא זכאית.
תמר גוז'נסקי: בסדר, אחרי 3 שנים, אבל היא עדיין בקבוצה החברתית הזו שקוראים לה "עולים", ואז היא מחפשת את הסידור הזה.
תמר גוז'נסקי: על פי הדיווח שאני קיבלתי, מאחר שאין שום סידור, זה דירה רגילה או קטנה, ודוחפים אליה 5, 7, 10 ילדים, הילד יושב כל היום בעגלה, קשור, מנמנם מול הטלוויזיה, וכך מחזיקים אותו מהבוקר עד הערב.
תמר גוז'נסקי: לפעמים האם עובדת הרבה שעות ונהנית מהיתרון המופלא בסידור הזה, שאפשר להביא את הילד בבוקר ולקחת אותו בערב.
תמר גוז'נסקי: הסידור הזה עובד בלי הפסקה, והיא משלמת שם חצי מחיר מהמחיר במעונות הציבוריים, הטיפול גרוע - זה פשוט בית סוהר קטן לילדים.
תמר גוז'נסקי: אינני יודעת עכשיו איך אנחנו יכולים להפעיל מערכת.
תמר גוז'נסקי: הבעיה שלי היא לא משטרה.
תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, אני לא קוראת להפעיל משטרה כדי שיתפסו את המטפלות האלה ויעמידו אותן לדין.
תמר גוז'נסקי: טענתי היא שקיום המערכת המקבילה, האפורה, הבלתי מדווחת והבלתי מפוקחת, מלמדת על מצוקה של שכבה מסוימת, שהמערכת היום לא נותנת לה תשובות.
תמר גוז'נסקי: לכן הקריאה שלי, גם למשרד העבודה, שמוכרחים לתת תשומת לב מיוחדת ולשים עין סוציאלית על משפחה שבאה ומתעניינת במחיר ונעלמת, ולברר לאן היא נעלמה.
תמר גוז'נסקי: באיזה שהוא מקום הילד הזה הולך לאיבוד - הרי האם בכל מקרה תצא לעבודה.
תמר גוז'נסקי: ככל שהמצוקה גדלה, האבטלה גדלה, הבעיות גדלות, התופעות האלה של חינוך אפור גדלות, החינוך בעצם מבחינת הילדים הוא שחור לגמרי, לדעתי.
תמר גוז'נסקי: אינני יודעת אילו כלים יש לנו.
תמר גוז'נסקי: אינני יודעת אם לאגף שלכם יש הכלים.
תמר גוז'נסקי: אולי האגף הנכון הוא בכלל של לשכות הרווחה העירוניות - אינני יודעת, אבל אני אומרת שוב, יש פה קבוצה של ילדים שאנחנו לא רואים אותם כי הם דחוסים שם במחסנים האלה, וזה עצוב מאוד.
תמר גוז'נסקי: באיזה שהוא מקום המערכת שלנו הולכת לקראת המשפחות האלה - כפי שתואר פה – אבל יש משפחות שה"לקראת" הזה עדיין לא מספיק עבורן.
תמר גוז'נסקי: ברור לי שאם היו נותנים להם מעמד של ילדים בסיכון - ולדעתי הם ילדים בסיכון אם מחזיקים אותם במקום כזה - אם היו נותנים להם לשלם את 200 או 300 השקלים של הדבר הזה, הם היו מגיעים למערכת המפוקחת.
תמר גוז'נסקי: הם לא מגיעים למערכת, ויש למצוא אותם דרך הקהילות או דרך העיריות, ושוב אני אומרת, לא כדי להעניש.
תמר גוז'נסקי: המטרה שלי היא לא לרדוף אותם ולא להעמיד אותם למשפט, זה חסר טעם וזה רק ייצור מחתרת עמוקה עוד יותר.
תמר אלמוג: אני ממונה על מחוז הדרום והנגב.
תמר אלמוג: בכל מחוז, החל מהחודש השני לתחילת שנת הלימודים, מתקיימת ועדת ערר.
תמר אלמוג: למשל, במחוז שלי התקיימו לפחות 9 ועדות ערר, כלומר, דנו ב700-800- מקרים.
תמר אלמוג: עכשיו, בהתייחס לדברים שנאמרו על ידי גברתי, צריך להפריד.
תמר אלמוג: זאת אומרת, צריך להתייחס אחרת למשפחות שלא מגיעות אלינו, וכביכול לא קיימות במערכת שלנו, לעומת כאלה שכבר הגיעו איכשהו, דרך עובדת סוציאלית או דרך מנהלת מעון, וכבר ידענו עליהן.
תמר אלמוג: לאלה אנחנו מסייעים ברוב המקרים.
תמר אלמוג: אבל אלה שלא מגיעות - את יכולה להגיד את זה על כל שירות סוציאלי אחר, שמי שלא הגיע ולא ביקש את הסיוע, לא יודעים עליו ולא מגיעים אליו, אז הוא כמובן נעלם.
תמר גוז'נסקי: יש הבדל בין משפחה שחסר לה איזה שהוא פריט בבית והיא לא באה לבקש את הפריט הזה, וזה לא מפריע לחיי המשפחה, לבין מצב שבו ילדים משלמים מחיר.
תמר גוז'נסקי: אינני עוסקת עכשיו במה האם החליטה ובמה היא יודעת ומה היא לא יודעת.
תמר גוז'נסקי: יש קבוצה של ילדים שמטופלים בתנאים מחפירים.
תמר גוז'נסקי: לדעתי, זה קיים בבת ים, באשדוד, באשקלון, בבאר שבע ובכל מקום שיש בו ריכוזי עולים.
תמר גוז'נסקי: אני מבקשת שהמשרד יחפש את הילדים האלה וילך לקראתם.
תמר גוז'נסקי: החובה שלנו היא כלפי הילדים.
תמר גוז'נסקי: יכול להיות שהאם לא הגיעה אף פעם ללשכת הרווחה כי היא לא יודעת מה מגיע לה.
תמר גוז'נסקי: לפעמים השיקול שלה הוא שיחזיקו את הילד עד 7 - זה השיקול המכריע.
תמר גוז'נסקי: לא יכול להיות שאנחנו לא נחפש את הילדים האלה.
תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, לא יכול להיות שבמדינת ישראל ילדים יוחזקו במחסנים, בתנאים בלתי אנושיים, בין שהם ילדי עובדים זרים, בין שהם ילדי עולים ובין שהם ילדים באיזה שהוא כפר.
איווט סעדון: אבל עיריית תל אביב עשתה מעשה.
תמר גוז'נסקי: תל אביב זה מקום אחד.
תמר גוז'נסקי: חבל שמר יעקב אגמון הלך, שהוא נציג השלטון המקומי.
תמר גוז'נסקי: אבל אני פונה דרך משרד העבודה, להגיע ללשכות הרווחה.
תמר גוז'נסקי: לדעתי, מדובר בכמה אלפי ילדים, אלף, אלפיים, שלושת אלפים, אינני יודעת, אבל אלה ילדים אומללים במדינה, ולא מגיע להם להיות בתנאים כאלה.
תמר גוז'נסקי: אנחנו מדברים על הילדים המסודרים, אלה שנראים, ומה עם הילדים הבלתי נראים?
תמר גוז'נסקי: אלה שסמויים מהעין?
תמר גוז'נסקי: אני מעריכה שלחלק מהם יש בעיות של תושבות ובעיות אחרות, ויש כאלה שלא פונים לרשויות כי הם פוחדים, אבל אנחנו, לדעתי, יכולים להגיע אליהם.
תמר גוז'נסקי: השאלה היא אם תהיה לנו אוריינטציה כזאת, כי אנחנו אחראים בעצם על כל הילדים.
תמר גוז'נסקי: משרד העבודה אחראי לא רק על הילדים הרשומים, אלא גם על כל הילדים הסובלים באשר הם.
זהבה סרמונטה: אני מ"אמונה".
זהבה סרמונטה: הקושי הגדול שאני רואה היום הוא בכך שאנחנו מנסים לנגוס מכל מיני סגנונות של אוכלוסייה שמתקשה לשלם למעונות, וליצור קריטריונים שיאפשרו להם מחיר ריאלי יותר כדי שהם יכניסו את הילדים, אם זה הקבוצה הערבית, אם זה בחורי ההסדר, שאני אישית יותר מחוברת אליהם, כמובן, הקבוצה של העולים וכולי.
זהבה סרמונטה: יש גם אוכלוסייה אחרת, שפשוט אין לה הכסף, אז הם עושים את ה"פול" בין האימהות, שגם בזה אני רואה נזק נוראי לפעוט.
תמר גוז'נסקי: איפה את רואה דבר כזה?
זהבה סרמונטה: אני רואה את זה, למשל, ברובע היהודי.
זהבה סרמונטה: רוב האוכלוסייה היא של רבנים או תלמידי ישיבות, שלא יכולים לממן.
זהבה סרמונטה: הנשים הן מורות, והילד נמצא כל יום בבית אחר, כל יום הוא מקבל אוכל אחר, והצורך שלו להסתגל זה פשוט משימה קשה מאוד.
זהבה סרמונטה: אף אחד לא בדק מה הנזק.
זהבה סרמונטה: זה יעיל וחסכוני למדי.
זהבה סרמונטה: יש כל מיני המצאות, כידוע, מצוקות תמיד מולידות פתרונות יצירתיים.
זהבה סרמונטה: אני עומדת מול הורים ואני מנענעת את הכתפיים.
זהבה סרמונטה: מבינים כל מיני מקרים, 5%, 3%, מנסים לעזור, אבל אני חושבת שזה צריך לבוא מלמעלה, כדי שהמעונות יוגדרו כמערכת חינוך ויהיה מחיר סביר.
זהבה סרמונטה: אני לא יודעת מה, 500 שקל, לא צריך להסתבך עם כל הטבלאות האלה, מי שייך, מי לא שייך.
זהבה סרמונטה: אני חושבת שזה גם יקל על כולם.
זהבה סרמונטה: אני לא יודעת איך לעשות את זה, אולי אני נשמעת תמימה, אבל אני חושבת שפעם אחת צריך ללכת על זה במלחמה קשה.
זהבה סרמונטה: אני חושבת שבעניין הזה כל הארגונים מאוחדים.
איווט סעדון: לפעמים אני אומרת, על כולנו להיות מציאותיים.
איווט סעדון: אנחנו מדברים על שירות שהוא איננו במסגרת חוק חינוך חובה.
איווט סעדון: כך זה בעולם כולו, בעולם המערבי בוודאי ובוודאי.
איווט סעדון: אני יכולה להגיד שאיך שאני מכירה את האוצר, הוא בהחלט יתנגד למהלך כזה.
איווט סעדון: השירות הזה עולה לאוצר 350 מיליון שקל.
דוד שטינמץ: 350 מיליון שקל כשאין מגבלה תקציבית, אין מגבלה של קליטת ילדים.
תמר גוז'נסקי: יש מגבלה.
תמר גוז'נסקי: ילדים בסיכון יש מגבלה.
תמר גוז'נסקי: נשים עובדות אין.
דוד שטינמץ: אבל העניין הוא שב5- השנים האחרונות אנחנו הוספנו מדי שנה בשנה בממוצע 15-20 מיליון שקל, גם בגלל הגידול הטבעי ומספר הילדים.