GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ישראל בודיק: מבחינתי יש הסכמה מלאה לכך שאנחנו רחוקים מאוד מהאידיאל ומהפתרון של הבעיות.
ישראל בודיק: אני חושב שהפתרון הוא באמת ברמה של מדיניות ממשלה.
ישראל בודיק: צריכה להיות מדיניות ממשלה לגבי שני דברים: 1) לגבי המעמד של הכפרים האלה.
ישראל בודיק: כל עוד בעיית המעמד שלהם לא תיפתר אנחנו נמצא את עצמנו בכל מיני אלתורים ואילוסטרציות שאנחנו חייבים לעשות אותם, ונהפוך את העולם כדי לעשות אותם, אבל זה לא ייתן פתרון נכון ואמיתי.
ישראל בודיק: זה אחריות של החבר'ה שיושבים פה בכנסת.
ישראל בודיק: ככל שיבואו יותר אנשים לוועדות האלה, ולאו דווקא ערבים ויהודים אלא כל חברי הכנסת צריכים להיות פה לדעתי, לא רק ממגזר אחד - ולי זה קצת צורם - אז אני חושב שיש פה איזה בעיה.
ישראל בודיק: צריך להיות פה פתרון ברמה של מדיניות ממשלה.
ישראל בודיק: 2) לגבי הרמה של הבעיות.
ישראל בודיק: אנחנו תוקפים את משרד החינוך וגם היו פורומים שתקפו את משרד העבודה והרווחה.
ישראל בודיק: אם ניקח כל מגזר שרמת העוני בו, המצוקות ותנאי המגורים הם ברמה כל-כך נמוכה, נגיע לאותן תוצאות.
ישראל בודיק: לדאבוננו הרב במגזר הבדואי, במיוחד בכפרים הלא מוכרים, וגם בכפרים המוכרים, מרוכזת אוכלוסיה במצוקה מאוד קשה.
ישראל בודיק: תשובה תימצא רק אם יהיה פרוייקט של מדיניות ממשלתית, שתיקח את המגזר הזה כפרוייקט, עם המון תקציבים, עם הכשרות של כוח אדם.
ישראל בודיק: למשל בנושא של המטפלות הייתי כבר פותח מגמה למטפלות וגננות מגיל 15.
ישראל בודיק: אין שום סיבה לא להטמיע בתוך המגזר שיהיו בו עובדים סוציאליים.
ישראל בודיק: מגיל 14 הייתי פותח מגמה של עובדים סוציאליים, משפטנים ואנשי מחשבים.
ישראל בודיק: זה מהפך בחשיבה.
ישראל בודיק: הממשלה צריכה לקום ולהגיד שזה הופך להיות אחד הנושאים המרכזיים על סדר היום.
ישראל בודיק: אחרת, אנחנו נהיה פה בעוד 30 ועדות, אנחנו נחטיף אחד לשני, נמצא את משרד החינוך אשם ואת מר שוחט ואחרי זה אולי אותי ולמחרת זה יהיה מר חיים פוזנר ממשרד העבודה והרווחה, כל אלה שלא הצליחו לעשות.
ישראל בודיק: אנחנו משחקים בפרוטות.
ישראל בודיק: עוד 3 משפחתונים זה חשוב, כך נציל 45 ילדים וזה יעשה לי את הלילה, אבל כשאני קם בבוקר ורואה עוד 100,000 ילדים אני בוכה.
ישראל בודיק: משרדי הממשלה מכבדים ובאים ועושים מאמצים יום אחרי יום.
ישראל בודיק: צריכים לבוא יותר חברי כנסת לוועדות כדי לשמוע וצריכה לקום פה צעקה, שמפה תצא הבשורה על שינוי מדיניות הממשלה בעניין.
תמר גוז'נסקי: תן לנו קצת נתונים.
ישראל בודיק: לגבי הפזורה: זה באמת תהליך התפתחותי של השנה האחרונה, שאנו מתחילים להתגבר על המחסומים הפסיכולוגים שיש לנו לגבי הפזורה ומבינים שיש שם ילדים.
מעיגל אלהוואשלה: זה לא פזורה.
מעיגל אלהוואשלה: זה כפרים בדואים.
מעיגל אלהוואשלה: זה לא קצת, זה 70,000 תושבים.
מעיגל אלהוואשלה: אלה כפרים לא מוכרים.
תמר גוז'נסקי: לא נתווכח על השם.
ישראל בודיק: יש לנו 13 משפחתונים, מתוכם 3 בשגב שלום.
ישראל בודיק: יש לנו 3 מועדוניות לגיל הרך.
ישראל בודיק: יש לנו 4 שחקיות ואנחנו הולכים להקים עוד 4 שחקיות.
ישראל בודיק: בישובים המוכרים יש לנו 56 משפחתונים.
ישראל בודיק: יש איזה מגמה של התפתחות.
ישראל בודיק: אנחנו משתדלים לפתח יותר משפחתונים במגזר הבדואי מאשר במגזרים האחרים.
ישראל בודיק: עדיין זה טיפה בים.
ישראל בודיק: אני אפילו מתבייש להגיד את הנתונים האלה.
ישראל בודיק: כשאני מציג אותם בפני עצמם, זה התפתחות של 100% אבל זה רחוק מאוד מהצרכים.
תמר גוז'נסקי: אם אתה מתחיל מאפס אז זה התפתחות אינסופית.
ג'יהאד גושה-עיראקי: האם אתם נותנים הכשרה למטפלות?
ישראל בודיק: כן, אנחנו עושים הכשרות.
ישראל בודיק: כמו כן בשחקיות אנחנו נותנים הדרכות להורים.
תמר גוז'נסקי: מי שלא עוברת קורס לא יכולה לקבל רשיון לפתוח משפחתון.
תמר גוז'נסקי: זה חובה.
עדי עדוי: אני יועץ השר סאלח טריף.
תמר גוז'נסקי: אנחנו קיווינו שהשר יגיע אבל הוא היה עסוק בעניין אחר.
עדי עדוי: אני מברך את תושבי הנגב שלקחו את העניינים שלהם לידיהם בהתנדבות והם עושים עבודה מחקרית ומדעית.
עדי עדוי: בנוסף למה ששמענו, היה לנו גם סיור, בפן אחר, בשילוב.
עדי עדוי: גם הייתי נוכח בסיכום של השר וילנאי, יושב-ראש ועדת השרים לענייני ערבים, עוד לפני הבחירות, בביקור של יושב-ראש הוועדה במועצה האיזורית של הכפרים הלא מוכרים.
תמר גוז'נסקי: דרך אגב, מר שוחט סירב להיכנס למשרדים האלה.
תמר גוז'נסקי: הסברנו לו שחלק מהשרים ביקרו שם אבל זה לא שכנע אותו.
עדי עדוי: אנחנו מקבלים מכתבים בעד ונגד מר שוחט.
עדי עדוי: השר וילנאי הציע בנושא הזה שלא להתנות את נושא הקרקעות באספקת שירותים כמו בריאות, מים וחינוך.
תמר גוז'נסקי: בג"ץ כבר מזמן קבע את זה.
עדי עדוי: הוויכוח מתעורר מכיוון שהקמת גן ילדים או בית-ספר נותנת עמדת כוח לשבט X או Y, שאולי כאן יהיה ישוב הקבע ולא במקום אחר.
עדי עדוי: קיים הניצול הזה שפוגע במתן השירות.
תמר גוז'נסקי: אבל הגנים הם כולם בקרוואנים.
תמר גוז'נסקי: לוקח חצי שעה להעביר קרוואן לאן שרוצים.
עדי עדוי: בנוסף לכך התנאים באותם קרוואנים מאוד קשים.
עדי עדוי: מי שרואה את ילדי הפזורה בשעות הצהרים, איך הם חוזרים לבתים שלהם מבית-הספר, מבין כבר שבתנאים כאלה קשה ללמוד.
עדי עדוי: צריך לבדוק שוב את ההחלטות.
עדי עדוי: היתה פגישה עם שרת החינוך והיא הבטיחה לדאוג למגזר הערבי, שלא ייפגע עקב הצמצומים והקיצוצים.
תמר גוז'נסקי: אנחנו נזכיר לה את זה.
עדי עדוי: אני גם אבדוק אפשרות לשיתוף פעולה בין ועדת השרים לבין ועדות הכנסת בנושאים האלה של תושבי הנגב.
עדי עדוי: אני מקווה ששיתוף הפעולה הזה יביא פירות חיוביים.
מוחמד אבוגודה: כשהילד חוזר הביתה בשעה 4 אחר-הצהרים הוא כבר חולה.
אברהים שלהבי: אני נציג המועצה הלאומית לשלום הילד במגזר הערבי.
אברהים שלהבי: רציתי להתייחס לעניין משפטי, להבהיר את מה שהזכירה חברת הכנסת תמר גוז'נסקי בקשר לעניין של החוק.
אברהים שלהבי: החוק חל על תושב ולא על אזרח.
אברהים שלהבי: אפילו אם אין להם אזרחות, הזכויות הסוציאליות חלות: גם לקצבאות מהביטוח הלאומי, גם לחינוך, גם לבריאות וגם לזכויות מהרווחה.
אברהים שלהבי: כל אלה חלים על תושב ועל אחת כמה וכמה כשמדובר באזרחים.
שמוליק דוד: כולל עובדים זרים שהגיעו לכאן מהפיליפינים.
אברהים שלהבי: אין לזה קשר עם מעמד הכפרים בהם הם גרים, בין אם הם מוכרים או לא מוכרים, כי מרכז החיים שלהם במדינת ישראל.
תמר גוז'נסקי: לקח לממשלה כמה שנים להבין את זה אבל בסוף היא הבינה.
תמר גוז'נסקי: תיאורטית אין היום ויכוח.
תמר גוז'נסקי: שום משרד ממשלתי היום לא יודה בקול רם שהוא לא מכיר בילדים האלה.
תמר גוז'נסקי: הם יודעים כבר שיש החלטות והכרעות ובג"ץ.
תמר גוז'נסקי: הבעיה היא איך מתרגמים את הזכויות לנושא הזה.
תמר גוז'נסקי: אנחנו מנסים לקדם חוקים אוניברסליים, כמו חינוך חינם לבני 3-4, כדי להגיד שלכל ילד יש זכות, ומשרד החינוך אמור לחפש את הילדים שבמיוחד הזכות הזאת נחוצה להם.
תמר גוז'נסקי: אותו דבר לגבי ילדים בסיכון.
תמר גוז'נסקי: אם יהיה לנו, וכאשר יהיה לנו, חוק ילדים בסיכון ---
קריאה: עכשיו עובדים על זה.
תמר גוז'נסקי: עובדים על זה, אבל אין חוק ילדים בסיכון.
תמר גוז'נסקי: למה אנחנו צריכים את החוק הזה?
תמר גוז'נסקי: כדי לקבוע עקרון.
תמר גוז'נסקי: אבל גם אחרי שאנחנו קובעים עקרון, ישנו משרד שצריך ליישם את זה ולהפוך את העקרון הזה למציאות יומיומית של משפחתונים, של שחקיות, של גנים, של פסיכולוגים.
ישראל בודיק: כשמחוקקים חוק שאי אפשר לעמוד בו, זה מוריד מערך החוק.
ישראל בודיק: זה אפילו פוגם ברעיון שאנחנו רוצים לחוקק.
ישראל בודיק: אם את מחוקקת חוק ואת מעמידה אותו על ראש סדר היום ואין לך את הכלים לבצע אותו, אז עדיף לא לחוקק.
תמר גוז'נסקי: זה עצוב מאוד.
מוחמד ברכה: אני נדהם מדבר אחד.
מוחמד ברכה: אותם אנשים, נציגי המשרדים, שעובדים במגע יומיומי בשטח, ודווקא הם, שעומדים חסרי אונים מול המצוקה, מתבקשים לבוא ולתת תשובות.
מוחמד ברכה: זה כאשר הם לא יכולים לתת תשובות לעצמם.
מוחמד ברכה: הם במצב מאוד מביך.
מוחמד ברכה: הנציגות הבכירה של המשרדים לא באה, אלה שיכולים לתת תשובות, גם לנו וגם לאנשים שהם שולחים לאותם מקומות.
מוחמד ברכה: אני חושב שיש פה ביטוי של זלזול עמוק.
מוחמד ברכה: אין כלים להילחם בזה כאשר מדובר על גוף ציבורי אבל כשמדובר על גוף פרלמנטרי רשמי, שהמשרדים חייבים לבוא ולתת לו תשובות, אני חושב שהצרה היא גדולה שבעתיים.
מוחמד ברכה: אני מציע לבדוק איך אפשר לחייב את המשרדים ולהכריח אותם לתת תשובות.
מוחמד ברכה: לגבי ילדים בגילאי 3-4: אלה ילדים, לא ישוב ולא מסגרת, לא מקום, לא גיאוגרפיה ולא לאום.
מוחמד ברכה: אלה ילדים בני 3-4.
מוחמד ברכה: אין פה חוכמות.
טלי חבצלת: פעם למדו בחדר.
מוחמד ברכה: אם הקריטריון היה האשכולות והאשכולות לא מתאימים לחיים אז לא צריכים לשנות את החיים בהתאם לאשכולות אלא אפשר לשנות את האשכולות לפי החיים.
מוחמד ברכה: אני חושב שצריך ללכת בכמה רמות.
מוחמד ברכה: קודם כל, בשינוי ההגדרה של טיפול בבני 3-4, שזה יחול על הילדים, על האנשים, על בני אדם ולא על משבצות סטטיסטיות.
מוחמד ברכה: דבר שני, מר שמוליק דוד הציע משהו בנושא המשפטי.
מוחמד ברכה: אני אומר, אם אין בסיס משפטי לחייב את המשרדים השונים אני חושב שיש מקום ליזום חקיקה בכנסת שתחייב את המשרדים לתת תשובות לאנשים.
מוחמד ברכה: דבר שלישי, אני חושב שהחלפת פקיד שלא ממלא את תפקידו, או שממלא את תפקידו בצורה לקויה, זה לא עולה כסף.
מוחמד ברכה: זה לא מצריך שינויים תקציביים.
מוחמד ברכה: אני לא מכיר את מר שוחט אבל הדברים נשמעים מאוד חריגים, ממש לא מהעולם הזה.
ישראל בודיק: להוציא אדם משרד ממשלתי זה מאוד קשה.
ישראל בודיק: יותר קל לפתור את כל הבעיות של המגזר מאשר להוציא אנשים מהמערכת.
תמר גוז'נסקי: הוא לא עובד מדינה.
תמר גוז'נסקי: הוא עובד רשות החינוך לבדואים שהיא גוף סטטוטורי.
שמוליק דוד: זה גוף אקסטרה-טריטוריאלי.
שמוליק דוד: אין לרשות גם הגדרה טריטוריאלית אז אי אפשר לדעת איפה היא מצויה.
מוחמד ברכה: אני חושב שזו כשלעצמה שערוריה, שמשרד החינוך פועל על-ידי קבלן-משנה, על-ידי רשות החינוך.
מעיגל אלהוואשלה: חשוב לי להזכיר לכם דבר חשוב.
מעיגל אלהוואשלה: היינו במשרדו של מר שוחט לפני שנתיים והוא אמר בפירוש: רבותי, דעו לכם שאני עברתי 12 שרי חינוך ואני מחכה לבא בתור.
מעיגל אלהוואשלה: אני הולך על כל הקופה.
מעיגל אלהוואשלה: אני ראש הממשלה שלכם.
מעיגל אלהוואשלה: כך הוא אמר.
מוחמד ברכה: כנראה שיש צורך לא רק במגעים, פניות והתכתבויות אלא יש צורך גם במאבק ציבורי של האנשים שנגרם להם נזק בשל המינוי הזה ובשל הרשות הזאת ובשל האיש הזה.
מוחמד ברכה: לצד הקריאה לממשלה ולמשרדיה למלא את חובתם, אני קורא גם לתושבים למלא את חובתם כלפי ילדיהם ולנהל מאבק ציבורי על מנת שהאיש הזה לא ישאר במקום הזה.
תמר גוז'נסקי: הם ניסו להגיש תלונה נגדו כעובד מדינה.
תמר גוז'נסקי: הם פנו לנציבות שירות המדינה וקיבלו ממנה תשובה שהוא רשמית לא עובד מדינה ואי לכך אי אפשר לטפל בתלונה.
תמר גוז'נסקי: עכשיו אנחנו מנסים לגלות עובד של מי הוא ולמי צריך להתלונן.
מוחמד ברכה: ונקודה אחרונה, אני חושב שסדר העדיפויות שקיים במשרד החינוך מבוסס על גישה פוליטית ועל גישה אידיאולוגית.
מוחמד ברכה: השוויון לאוכלוסיה הערבית הוא הדבר האחרון שיכול להיכלל בתוך סדר העדיפויות הזה.
מוחמד ברכה: אבל אין ספק, למרות הגישה הזאת, כשמדובר על מתן הבסיס, מקום שיכול לקלוט את הילדים ולאפשר להם ללמוד, מול שדרוג השירותים שניתנים במקומות אחרים, אני חושב שלא צריכה להתעורר שאלה.
מוחמד ברכה: צריך קודם כל לתת את הבסיס, את הדבר המינימלי האלמנטרי ורק אחר-כך להתחיל לשדרג, אם זה למתנחלים או למי שהם רוצים.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה להציע את הסיכום הבא.
תמר גוז'נסקי: קודם כל, אני מודה לכל המשתתפים.
תמר גוז'נסקי: תודה מיוחדת לגברת ג'יהאד עיראקי שבאה על-פי צו מצפונה ולא מחכה שמישהו מלמעלה יכריח אותה לבוא.
תמר גוז'נסקי: אני לא מבינה את ההרכב ששלח משרד החינוך.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה להודות לנציגות המאוד מכובדת של משרד העבודה והרווחה ולכל הנוכחים.
תמר גוז'נסקי: לגבי עניין הגננות: אני חושבת שאנחנו רוצים גננות מוסמכות.
תמר גוז'נסקי: אנחנו רוצים שני דברים: גם לקחת בוגרות יב' שיש להן תעודת בגרות אבל גם ללכת לקראתן, בעניין מכשול ציון הסף וכדומה, כדי, כמו שאומר מר סולטאן אבו-עבייד, לראות מה יקרה בעוד 10 שנים.
תמר גוז'נסקי: זה חוץ מההכשרה שנותנים היום.
תמר גוז'נסקי: לעניין ההכרה בגנים: אני מאוד מבקשת ממך, גברת ג'יהאד גושה-עיראקי, להתערב בזה אישית.
תמר גוז'נסקי: לקחת כפרוייקט 2-4 גנים מהגנים שקיימים היום ולנסות בעזרת מר סולטאן אבו-עבייד ובעזרת אחרים לקדם את העניין.
ג'יהאד גושה-עיראקי: ביקשתי שישלחו את הטפסים.
תמר גוז'נסקי: אני מבקשת שתטפלי בכך אישית ותנסי לראות איפה נמצאים המכשולים, למה אי אפשר לקבל תקצוב לגנים האלה.
תמר גוז'נסקי: הרי האישור שווה כסף.
תמר גוז'נסקי: אנחנו כוועדה לא מוכנים להשלים עם העובדה שיש תוכנית מוזרה של משרד החינוך להשלים את הקמת הגנים לבני 3-4 בישובים הלא מוכרים תוך 15-20 שנים.
תמר גוז'נסקי: אנחנו חושבים שהקצב הוא בלתי נסבל.
תמר גוז'נסקי: אנחנו לא מקבלים את זה כעובדה, שהבטיחו לנו 40 גנים בשנתיים ועכשיו בשנה השלישית אולי יהיו 33 או 35 גנים, שמתוכם, כפי שנמסר לנו, לפחות רבע מהגנים אינם פעילים כי הם הוקמו במקום לא נכון.
תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, יש רשימה על הנייר ואחר-כך יש גנים בפועל.
תמר גוז'נסקי: כל המערך הזה מושך את המשך הבנייה כמו מסטיק.
תמר גוז'נסקי: אני חוששת שזה יכנס למאה ה-22 ועוד לא נגמור את הנושא.
תמר גוז'נסקי: התגבור חייב להיות אחר לגמרי והקצב חייב להיות אחר.
תמר גוז'נסקי: ועדת החינוך והתרבות מקבלת כל שנה הודעה ממשרד החינוך על המנה, איזה מנה של ילדים בגילאי 3-4 יכנסו לחוק.
תמר גוז'נסקי: הבעיה היא שהם לא מבצעים את המנות האלה.
תמר גוז'נסקי: בשנה הבאה כנראה תהיה המנה של השנה הקודמת, ובשנה הזאת היתה המנה של השנה שלפניה.
תמר גוז'נסקי: כל שנה מספרים לנו על המנה שכבר היתה ומכניסים אותה עוד פעם בשימוש חוזר.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שזה דבר בלתי נסבל.
תמר גוז'נסקי: חוק חינוך חינם לילדים בני 3-4 התקבל כדי לתת באמת חינוך חינם לילדים בני 3-4 ולפי הקריטריונים.
תמר גוז'נסקי: משרד החינוך קבע את עמדתו לגבי הילדים בישובים הלא מוכרים לאחר שחבר הכנסת יוסי שריד, בתפקידו כשר החינוך, הגדיר את הנושא הזה.
תמר גוז'נסקי: לדעתי אף אחד לא שינה את זה פורמלית במשרד.
תמר גוז'נסקי: לכן אין ויכוח האם הם באשכול או לא באשכול.
תמר גוז'נסקי: הוא קיבל החלטה.
תמר גוז'נסקי: הבעיה היא הביצוע.
תמר גוז'נסקי: אתם יודעים, כל הסוד הוא תמיד בפרטים הקטנים, מי בסוף חותם על מסמכים כלשהם.
תמר גוז'נסקי: נושא נוסף הוא המשפחתונים.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהנושא הזה הוא קריטי.
תמר גוז'נסקי: כפי שגברת טלי חבצלת סיפרה לנו, חלק מהילדים שמגיעים לחינוך מיוחד לא צריכים להגיע לשם.
תמר גוז'נסקי: הדרך למנוע את הגעתם לחינוך המיוחד היא בכך שיהיה להם טיפול במשפחתון, בצהרון, בשחקיה, במה שהם צריכים בגיל המתאים.
תמר גוז'נסקי: יש דברים שעולים הרבה כסף אבל יש דברים שלא עולים הרבה כסף.
תמר גוז'נסקי: שחקיה לא עולה כל-כך הרבה כסף אבל המשמעות שלה לגבי ילדים, שבאוהל או בצריף או בפחון שהם גרים בו אין משחקים, המשמעות היא אדירה, אם הם יגיעו לחינוך רגיל או יגיעו לחינוך מיוחד.
תמר גוז'נסקי: אתם יודעים כמה עולה ילד בחינוך מיוחד?
תמר גוז'נסקי: אני לא צריכה להסביר פה.
תמר גוז'נסקי: כל ילד שנציל מהחינוך המיוחד יחסוך למדינה מחיר של כ-20 שחקיות, או אולי 50 שחקיות.
תמר גוז'נסקי: אי אפשר להשוות בכלל בין ההוצאה שמוציאים על ילד שנמצא בחינוך מיוחד לבין כמה שעולות שחקיות.
תמר גוז'נסקי: לפיכך שחקיות הן חיסכון אדיר למדינה.
תמר גוז'נסקי: שכבר לא לדבר על לקויי למידה ושלא לדבר על ילדים אחרים, שאת זה אני בכלל לא מעיזה להזכיר.
ישראל בודיק: כל השקעה בחינוך ורווחה היא חסכון למדינה.
תמר גוז'נסקי: אני מדברת על ילדים שמגיעים לחינוך המיוחד ואחר-כך הם נמצאים 20 שנה בחינוך המיוחד.
תמר גוז'נסקי: כמה הם עולים?
ישראל בודיק: וילדים שיש להם פיגור סביבתי ומגיעים למסגרות של פיגור?
תמר גוז'נסקי: זה אותו דבר.
תמר גוז'נסקי: אני מדברת על חינוך מיוחד, פיגור וכדומה.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שגם למשרד העבודה והרווחה יש תרומה בלתי הפיכה, משהו יחודי לילדים האלה, בין שמדובר בילדים בסיכון, שאתם עוזרים להם אחרי-הצהרים, ובין שמדובר בילדים עוד לפני גיל 3, שצריך למצוא אותם.
תמר גוז'נסקי: לגבי עניין רשות החינוך לבדואים בנגב: אני רוצה להציע שהוועדה שלנו תקיים דיון על רשות החינוך לבדואים וזכויות הילדים בנגב.
תמר גוז'נסקי: התנאי לקיום הדיון הזה, שכל מי שצריך לתת תשובות יהיה בדיון.
תמר גוז'נסקי: אנחנו לא נסבול שמר שוחט, שמנהלת המחוז ואחרים לא יהיו בדיון הזה.
תמר גוז'נסקי: הדיון הזה ייקבע לאחר שיובטח לנו במשרד החינוך שכל אלה מגיעים.
תמר גוז'נסקי: כדי להבטיח שהם יגיעו אנחנו נפנה ליושב-ראש הכנסת, נספר לו מה קרה בישיבה הזאת ונבקש את התערבותו.
תמר גוז'נסקי: אנחנו לא מוכנים להשלים עם כך שאנחנו נדבר על שטח כל-כך חשוב בלי שהאנשים מקבלי ההחלטות במקום יהיו נוכחים.
תמר גוז'נסקי: לדיון הזה אנחנו כמובן נזמין את כולכם, כל מי שיש לו נגיעה לנושא הזה.
תמר גוז'נסקי: אנחנו רוצים דיון עם מר שוחט, עם גברת חיים, עם יושב-ראש המזכירות הפדגוגית וגברת דליה לימור, עם כל מי שאחראי בתחום הזה.
תמר גוז'נסקי: אנחנו לא נסכים להמשיך בפרקטיקה הזאת.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שבזה אני מגינה על זכויות הילדים אבל גם על כבודה של הכנסת.
תמר גוז'נסקי: אם הם מתייחסים אלינו ככה, כפי שצויין פה, אז תאר לעצמך איך הם מתייחסים לאזרחים עצמם.
חיר אלבז: אני מציע להזמין לאותה ישיבה גם את נציגי משרד הפנים וגם את נציג מינהל מקרקעי ישראל, כי אחרת הם יזרקו את הקלף מהם והלאה.
תמר גוז'נסקי: וגם את נציגי משרד המשפטים ומשרד האוצר וכל מי שיש לו נגיעה בעניין.
תמר גוז'נסקי: יכול להיות שאני אגיע להסכמה עם יושב-ראש הכנסת, אולי גם הוא יבוא לדיון.
תמר גוז'נסקי: אנחנו רוצים לתת לזה את המשקל הראוי כדי פעם אחת להבהיר לאנשים האלה שהם לא יכולים לספר לנו סיפורים והם לא יכולים לזרוק לנו סתם דברים אלא אנחנו רוצים תשובות: מתי, כמה ואיך, ואיך הם מתגברים על הנושאים האלה.
תמר גוז'נסקי: כמו שהיה בוועדה הזאת גם בעבר, אנחנו לא נניח לנושא הזה.
תמר גוז'נסקי: בוקר טוב.
תמר גוז'נסקי: אני פותחת בזאת את ישיבת הוועדה לקידום מעמד הילד.
תמר גוז'נסקי: על סדר היום יש לנו שני נושאים: הראשון הוא סגירת גן ההרפתקאות לילדי החינוך המיוחד, והשני הוא המעקב אחרי הטיפול בהעברת בית רחל שטראוס.
תמר גוז'נסקי: נתחיל בעניין הגן.
תמר גוז'נסקי: קיבלנו מכתב של ועד ההורים של ילדי הגן השיקומי, שביקשו שלא לסגור את גן ההרפתקאות - והבנתי שהיו כבר כמה התכתבויות בנושא.
תמר גוז'נסקי: מי מההורים פה?
דינה פיין: שמי דינה פיין.
דינה פיין: כרגע יש לי שני ילדים שלומדים בגן; הבת הגדולה שלי, בוגרת של הגן, השתלבה השנה בכיתה מקדמת משולבת במסגרת החינוכית בירושלים.
דינה פיין: הבן עולה לכיתה א' רגילה לחניכים, והקטנה נשארת עוד שנה במסגרת כיתת הבוגרים.
דינה פיין: המבנה של הגן השיקומי הוא מבנה ישן ברחוב ישעיהו בעיר, מול קולנוע אדיסון.
דינה פיין: החדרים צפופים; אין המרחב שיש בגנים הרגילים בעיר.
דינה פיין: בהתחשב בעובדה שחלק ניכר מהילדים סובלים מבעיות בגפיים, ילדי C.P. ובעלי בעיות נוירולוגיות אחרות, החדרים המעטים שכן גדולים דיים משמשים לטיפולים, אם זה פיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק וכדומה.
דינה פיין: החצר של הגן - הכל יחסית קטן ממה שיש בגנים רגילים.
דינה פיין: הוא גם אינו משטח ישר; יש בו סלעים; אין בו דשאים; יש מתקנים שהותאמו לצרכים של הילדים, ומחדשים גם את הציוד, אבל אין מקום לתת לילד מרווח, עצמאות ואפשרות פשוט 'להתפרק'.
דינה פיין: בהתחשב בעובדה שחלק לא קטן מהמשפחות שילדיהן נמצאים בגן גרות בדירות רגילות לחלוטין והקושי בניוד ילדים שמצריכים הליכונים וקביים, או כסאות גלגלים - בעיקר אם אין רכב מתאים והכל - הילדים האלה אינם זוכים לצאת, לא לפארקים, לא לחוגים ולא לדברים שונים אחרים.
דינה פיין: גן ההרפתקאות משמש גם את ילדי הגן השיקומי וגם מסגרות אחרות ברחבי העיר, כולל גנים של ילדים עם צרכים מיוחדים ממזרח העיר, מהמגזר החרדי ומכל המגזרים, כשבעיקר מדובר - כמו שציינתי לפני כן - ברגע שיש למשפחה ילד עם בעיות ניידות וכוליה, הילד הזה בדרך כלל מגיע למסגרת החינוכית, משתתף, מגיע הביתה - ואין חוגים.
תמר גוז'נסקי: כמה פעמים בשבוע הם באים לשם?
דינה פיין: הכיתות בגן השיקומי - כל כיתה מגיעה פעם בשבוע, כשאני מניחה שיש השתתפות דומה גם מהגנים האחרים.
דינה פיין: אחת הבעיות שצוינו בפני נציגי הגן על ידי העירייה, שיש בעיה בתקצוב של ההסעות לגן ההרפתקאות מהגנים.
דינה פיין: ההצעות החלופיות שהם הציגו, כאילו שיש אופציה אחרת - ואני אסביר למה האופציה הזאת אינה פועלת ואינה יכולה להחליף את גן ההרפתקאות - אקו"ם דורש הסעה של הילדים מהגן.
דינה פיין: ברגע שיש קבוצה של ילדים עם בעיות ניידות, ומוציאים אותם מהמסגרת, מדל"ת אמות הגן, יש עניין של הסעה.
דינה פיין: לא זו בלבד, אלא קרן קזן, עמותת קזן שפועלת פה בירושלים במסגרות סוציאליות, הסכימה לממן חלק מהעלות של ההסעות האלה, בתנאי שתהיה השתתפות של העירייה וקרן ירושלים, כמו שישנה עד השנים האחרונות.
דינה פיין: שנית - חלק מהמתקנים במרכז וריאטי, כמו פינת החי, אינם נגישים לילדים על כסאות גלגלים.
דינה פיין: זה פשוט קורה במקום שהמעלית איננה מגיעה, אין רמפות, ואי אפשר להגיד לחלק מהילדים: האחרים יורדים ואתם לא.
דינה פיין: גם הצורה שהבניין בנוי בה, ישנן הרבה מדרגות, או פיתולים, וגם המעלית שיכולה להסיע ילדים על כסאות גלגלים יכולה להסיע ילד אחד כל פעם, ואז אם מגיעים עם קבוצה של 8, 10, 15 ילדים, שזה שתי כיתות, הרי חלק גדול מהזמן 'הולך' על העלאת הילדים מהחנייה, הורדתם וכוליה, ואז "הלכה" כל הפעילות.
תמר גוז'נסקי: האם יש עובדת אחת?
דינה פיין: שתי עובדות.
דינה פיין: זה פשוט במסגרת התקנים שמשרד החינוך תקצב.
דינה פיין: התחזוקה של המקום היא על העירייה, אבל זה בא ממקומות שיועדו לכך על ידי קרן ירושלים, ממה שאני מבינה.
דינה פיין: העירייה מעונינת לסגור.
דינה פיין: פשוט אין זה מובן בדיוק למה, אלא אם כן ייעדו את המבנה למשהו אחר, שזה משהו שתמיד שומעים עליו, אבל איש איננו אומר זאת בפומבי.
תמר גוז'נסקי: הסבירי לנו למה זה חשוב, ומי רוצה לסגור.
סוזן דובר: אני יודעת שמי שרוצה לסגור היא העירייה, ובשביל העירייה זה נטל מזה שנים.
סוזן דובר: אני עובדת שם זמן רב, ויש כל פעם ניסיון לצמצם את ההוצאות בניסיונות ישירים ועקיפים.
סוזן דובר: אני עבדתי עם אוכלוסייה רחבה, ועכשיו נשארתי לעבוד רק עם הגן השיקומי.
סוזן דובר: אני אמרתי, ואני כל הזמן אומרת, שזוהי פגיעה בדבר הכי יפה שיש לילדים.
סוזן דובר: השבוע מתבסס אצל הילדים סביב היום שהם עושים בגן ההרפתקאות.
תמר גוז'נסקי: מהם גילי הילדים?
סוזן דובר: מגיעים אלינו מגיל 3 עד שהם עולים לכיתה א'.
תמר גוז'נסקי: כמה ילדים מגיעים בשבוע?
סוזן דובר: בעבר, לפני שהעירייה התחילה לקצץ, הגיעו 250 ילדים, והיום יש 150 ילדים, וזה בגלל עניין ההסעות.
תמר גוז'נסקי: מה עושים 100 האחרים?
סוזן דובר: אינם מגיעים.
תמר גוז'נסקי: האם אין הולכים אתם לשום מקום אחר?
סוזן דובר: לא.
סוזן דובר: אני חייב להגיד שהניסיון להעביר את זה לווראייטי הוא על הנייר, משום שהמסגרת שאני מייצגת לא תגיע לשם.
סוזן דובר: זאת אומרת - זו פעילות שתרד.
סוזן דובר: הילדים לא יוסעו לשום מקום, ולא יקבלו את החוויה הזו.
סוזן דובר: זה מאד יפה על הנייר, אבל זה לא ייעשה.
סוזן דובר: אנחנו לא נגיע לשם.
סוזן דובר: אני חושבת שהילדים עוברים שם תהליכים מאד חשובים, כי הילדים שלנו באים ממקום שכל הזמן מטפלים בהם, וזה בעצם המקום שהם מטפלים בעצמם.
סוזן דובר: אנחנו מאפשרות לילדים להגיע למקומות שהם רוצים להגיע אליהם, ואיננו אומרים להם מה לעשות.
סוזן דובר: אנחנו אחרי זה מעבדים את זה בקבוצה, בכיתה או בגן, אבל זה המקום שמיועד לילדים - וזה שלהם.
סוזן דובר: אני חושבת שלקחת כזה דבר יפה, שמשלב ערבים, שמשלב חילוניים, זה עוול.
סוזן דובר: אנחנו בקשר גם עם הגן האנטרופוסופי.
סוזן דובר: זה פרויקט כל כך יפה, שיש בו רק דברים חיוביים.
סוזן דובר: אין ברור לי בכלל מה הסיבה.
סוזן דובר: אני במגע עם גברת איילה כבר מזה זמן, וכל פעם יש סיבה אחרת.
סוזן דובר: אנחנו איננו מפוטרות.
סוזן דובר: אנו עובדות בגן השיקומי.
סוזן דובר: אנחנו איננו נפגעות.
תמר גוז'נסקי: האם מישהו פעם עשה איזה מעקב?
סוזן דובר: יש פה קלטת חוזי (וידאו), שנערכה לפני שש שנים, שמסבירה גם היא.
סוזן דובר: אני רק אגיד עוד משפט אחד: בזמנו דיברתי עם מר יואל לוטפי, ואמרתי שהמקום הזה יכול לפעול בשעות אחר הצהרים.
סוזן דובר: הוא איננו פועל, משום שזאת לא הייתה החשיבה, אבל אני חושבת שהמקום הזה יכול לשלב חינוך מיוחד וחינוך רגיל.
סוזן דובר: במסגרת הגן השיקומי, עשינו קבוצות של פעילות של הורים וילדים, שתרמה המון לילדים ולהורים.
תמר גוז'נסקי: גברת סימה כהן.
סימה כהן: דווקא על הנקודה הזאת רציתי לספר.
סימה כהן: אנחנו השנה קיימנו במשותף קבוצת הורים וילדים בתנועה, בשעות אחר הצהרים.
סימה כהן: היו כעשרה מתנדבים, ולחלק מהילדים זו בעצם הייתה היציאה היחידה במשך השבוע מהבית לאיזו שהיא פעילות.
סימה כהן: לגבי מעקב ספציפי - אינני חושבת שיש מעקב ספציפי; זה פשוט השתלב בכל התבנית של הגן השיקומי, שבאמת מקבלים ילדים פגועים, ומנסים כמה שיותר לקדם אותם למערכות רגילות ולחיים נורמליים של עצמאות, של משחק, של שמחה, של קשר עם המשפחות - ובאמת במסגרת של פעילות אחר הצהרים עם המשפחות עלו הרבה מאד דברים.
סימה כהן: בגלל מצב של ילדים עם קשיים, המשפחות אינן מבלות אתם ואינן נהנות.
סימה כהן: זה הכל עבודה, עבודה, עבודה, לימוד, לימוד, לימוד.
סימה כהן: פה פתאום היה מפגש בכלל במישור אחר, של קשר, משחק, צחוק, הנאה, בילוי - והיו הדים מאד מאד חיוביים.
תמר גוז'נסקי: יש השפעה גם על המשפחה, לא רק על הילד.
סימה כהן: בהחלט.
סימה כהן: למפגש האחרון גם הזמנו את כל האחים, וגם חלק מהאבות באו, או ההורה השני, וממש היה שם 'הפנינג' שלם.
סימה כהן: ניצלנו גם את החוץ - הייתה אומגה בחוץ, היה מצנח בחוץ, היה בפנים; בריכת כדורים, קורקינטים, סולמות, כל מה שיש - והיה ממש מוצלח.
גלדיס ברזובסקי: שמי גלדיס ברזובסקי.
גלדיס ברזובסקי: אני מהגן השיקומי - יש לי ילד שם, בגן השיקומי.
גלדיס ברזובסקי: בבוקר, מה שמאפשר הגן הזה, זה תצפית על הפעילות של הילדים בצורה חופשית.
גלדיס ברזובסקי: הם אינם צריכים שם לעשות מה שהפיזיותרפיסטיות אומרות להם, אלא פשוט מסתכלים איך הילד מתמודד בחברה הפתוחה.
גלדיס ברזובסקי: אחר הצהרים, מה שדובר על הפעילות של ההורים - אני יכולה להגיד על הניסיון שלי - אני את הילד שלי, בן השנתיים, בן השלוש, אינני לוקחת ל"קיפצו בה", כי שם הוא הולך לאיבוד.
גלדיס ברזובסקי: ואם יפתחו את זה אחר הצהרים, אני אוכל לקחת אותו.
גלדיס ברזובסקי: גם הילדים הרגילים שלי יוכלו להיות אתו - ולא להיות שם צפופים.
גלדיס ברזובסקי: זו פשוט אפשרות לילד הנכה, לילד המוגבל, להרגיש כמו ילד רגיל, ומאד מאד חבל שסוגרים את זה.
תמר גוז'נסקי: שרוצים לסגור.
אורית ויסמן: שמי אורית ויסמן; אני מטפלת בכירה.
אורית ויסמן: אני עובדת עם האוכלוסיות האחרות, ואלה אוכלוסיות עם בעיות התנהגות מאד קשות, שאינן מסתובבות במסגרות אחרות.
אורית ויסמן: עבדתי גם במסגרות חרדיות וגם עם מסגרות ממזרח העיר - עם מזרח העיר יש קשר כבר מעל 10 שנים - שבאים אחת לשבוע - וזה קשר מקסים.
אורית ויסמן: המסגרות האלה גם נפגשות בפעילויות מיוחדות זו עם זו.
אורית ויסמן: יש קשרים בין האוכלוסיות הרגילות שבאות למקום, גנים שמשתמשים במרחב החוץ, לבין אוכלוסיות של ילדים פגועים.
אורית ויסמן: הגן הזה נקרא פעם "גן הילד החריג", והשם שונה ל"גן ההרפתקאות" - ויש בשינוי הזה משהו מאד מהותי.
אורית ויסמן: יש שם שלושה דברים: ישנם המתקנים בחוץ, שבאמת שופרו; ישנו כר הדשא, וישנו החדש, המצויד בצורה באמת מתאימה.
אורית ויסמן: היציאה למקום כזה מאפשרת לנו, למטפלות, לתת לכל צורך, אם זה לילד עם פיגור, או אם זה לילד עם הפרעת התנהגות, או הפרעה רגשית, או בעיות שפה – השילוב של בעיות שפה היה נפלא - ורואים איך
תמר גוז'נסקי: האם עוד מישהו רוצה להוסיף?
סילביה לזוביק: אני אינני מכירה את המקום, אך שמעתי עליו הרבה.
סילביה לזוביק: עוד פעם - יש כל כך מעט שירותים בקהילה, ומה בסוף יהיה אתנו?
סילביה לזוביק: ילדים אינם יכולים לחיות בקהילה, בגלל תשתית וכדומה, וסגירת מקום כזה היא נסיגה לאחור רצינית באמת בגן, שאנחנו בכל זאת מתקדמים בו.
תמר גוז'נסקי: או אז, למה משרד החינוך מעוניין לסגור?