GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ענת לאו: זה לא שלנו; זה של העירייה.
תמר גוז'נסקי: את כל היתרונות כבר שמענו מהעובדים ומההורים.
תמר גוז'נסקי: עכשיו הסבירי לנו את, כמשרד החינוך.
ענת לאו: אנחנו היינו בישיבה - אני נכחתי בישיבה בכל אופן במקום, עם הרשות המקומית, שטענה שאין אפשרות לממן.
תמר גוז'נסקי: כמה אתם מממנים?
תמר גוז'נסקי: כמה עולה לכם הגן?
ענת לאו: אני מממנת את העובדות לפי שעות.
ענת לאו: הגנים עצמם מממנים מהתקן שלהם - כל אחד מהתקן שלו.
ענת לאו: במקום לתת להם מרפאה בעיסוק בגן, נותנים להם שם, ולפי מספר הכיתות שמגיעות לגן, אנו מקצים שעות.
יואל לוטפי: אני מצטער שלפחות בהקשר הזה, עיריית ירושלים מוצגת באור לא חיובי, בניגוד למה שניתן לציין בוודאי לגבי מערכת החינוך המיוחד בירושלים.
יואל לוטפי: אני רוצה להזכיר שבירושלים יש לנו מערכת חינוך מיוחד מאד מאד רחבה, שמשרתת לא רק את תושבי העיר.
יואל לוטפי: דווקא התחום של פעילות העשרה וסל התרבות - זה אחד התחומים היותר מפותחים, ונדמה לי שאנשים פה יכולים להעיד על כך, בחינוך המיוחד בירושלים.
יואל לוטפי: אין כמעט מוסד תרבות או כל מקום פעילות אחר בעיר שילדי החינוך המיוחד אינם שותפים לו ונהנים ממנו בפעילות יזומה מטעמנו.
יואל לוטפי: אנו מבקרים בכל המוזיאונים, ממוזיאון ישראל באגף הנוער, המוזיאון למדע, מוזיאון המקרא, גן החיות, טיפול בבעלי חיים, סיורים מודרכים, אירועים, הצגות וכל אירוע אחר.
יואל לוטפי: אנחנו חושבים שזה חשוב לילדים, ולכן אנחנו גם עושים את זה.
תמר גוז'נסקי: אנא, ספר לנו כמה זה עלה.
יואל לוטפי: אנחנו מספקים את ההסעות.
יואל לוטפי: אלה הסעות שאינן ממומנות על ידי משרד החינוך.
תמר גוז'נסקי: מי מממן את ההסעות?
תמר גוז'נסקי: נאמר לי כאן שקרן ירושלים מממנת את ההסעות, ושקיימת עמותה שמסכימה לממן חלק מההסעות.
יואל לוטפי: עד היום אנחנו מימנו את ההסעות.
תמר גוז'נסקי: אתה אומר שזה עולה 100,000 שקל, ואף אחד איננו עוזר לכם.
תמר גוז'נסקי: האם הכל על חשבון העירייה?
יואל לוטפי: נכון.
יואל לוטפי: כך גם לגבי כוח האדם.
יואל לוטפי: אם משרד החינוך חושב שהנושא הזה חשוב, צריך לשבת אתם ולראות מה לעשות.
יואל לוטפי: זה הדין גם לגבי כל שעות הפעילות.
תמר גוז'נסקי: הגנים מתקצבים את זה על חשבון שעות הפעילות שלהם.
יואל לוטפי: נכון להיום, מרבית הפעילות ממומנת על ידינו.
תמר גוז'נסקי: אדוני אומר כך: המתקן ימשיך להתקיים ויפעל בתפוקה הרבה יותר נמוכה.
יואל לוטפי: לא.
יואל לוטפי: הוא לא יפעל.
תמר גוז'נסקי: הגנים לא יבואו.
תמר גוז'נסקי: או אז, הוא יפעל בתפוקה נמוכה.
תמר גוז'נסקי: אם קיבלנו דיווח שבעבר היו מבקרים בו במהלך השבוע כ250- ילדים, היום הפעילות ירדה ל150- ילדים.
תמר גוז'נסקי: בעקבות השינוי שאדוני מתאר, הפעילות תרד עוד יותר.
תמר גוז'נסקי: או אז, ייצא שהבזבוז של הכסף הציבורי הוא עוד יותר בולט.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שמקום כזה צריך היה, לא רק לחזור ל250- ילד, אלא לנסות להגדיל עוד יותר.
תמר גוז'נסקי: האם עיריית ירושלים הזמינה איזו שהיא חוות דעת מקצועית של ריפוי בעיסוק, וכדומה?
יואל לוטפי: אני חושב שלעשות פעילות של מרפאה בתנועה - זה יכול להיעשות גם בתחומי הגן השיקומי, בצורה לא פחות יעילה ומקצועית מאשר בגן המשחקים.
תמר גוז'נסקי: יש לי שאלה: האם יש לך חוות דעת מקצועית בנושא הזה?
תמר גוז'נסקי: אזיי האם יש לך חוות דעת מקצועית של מישהו שהוא מקצוען בנושא, שיבוא ויגיד כך: "מה שהילדים מקבלים בגן, די בו, ומה שהם מקבלים בגן ההרפתקאות זה מיותר", או מישהו שיתן לנו חוות דעת שאין חלופה לסוג הפעילות המסוים הזה, לילדים הפגועים האלה?
תמר גוז'נסקי: ומאחר שאתם מוציאים בכל זאת את רוב הכסף על הילדים הבריאים, הילדים הפגועים יוצאים מקופחים.
יואל לוטפי: אני טוען שיש חלופה.
תמר גוז'נסקי: אבל, אדוני - אתה טוען שיש לך חלופות, בלי שיש לך חוות דעת מקצועית.
תמר גוז'נסקי: הרי יש לנו ויכוח כזה עם אדוני.
יואל לוטפי: לזה אני מוכן לדאוג, והחלופות האלה אינן פחות טובות.
תמר גוז'נסקי: אתה אומר כך: אני אביא איש מקצוע שיוכיח שהחלופות אינן פחות טובות.
תמר גוז'נסקי: לא כך ניגשים לבדיקת נושא.
תמר גוז'נסקי: ניגשים לבדיקה, ואומרים כך: אני אשאל בעל מקצוע, מומחה בנושא, אם השהות של הילדים פעם בשבוע בגן הזה היא משמעותית לגבי התפתחותם.
תמר גוז'נסקי: זה לדעתי העניין.
תמר גוז'נסקי: זאת השאלה - השאלה אם המקום הזה נותן משהו מיוחד.
תמר גוז'נסקי: אנשי המקצוע ששמענו פה טוענים שכן.
יואל לוטפי: את יכולה לנסח את השאלה.
יואל לוטפי: אני לא עסקתי כרגע בניסוח שאלות.
תמר גוז'נסקי: מה אפשר לעשות כדי למנוע את הסגירה?
תמר גוז'נסקי: מה ביקשת ממשרד החינוך?
יואל לוטפי: כרגע, מבחינתנו, הגן ימשיך לפעול.
יואל לוטפי: כדי להפעיל את הגן צריך לאשר את כל שעות הפעילות ואת כל עלויות הוצאות ההסעה של הילדים.
תמר גוז'נסקי: ועם שום קרן ואף גורם לא ניהלתם משא ומתן?
יואל לוטפי: אני בקשר הדוק ושיתוף פעולה יוצא מן הכלל עם קרן ירושלים.
יואל לוטפי: אני אינני יודע על הצעה מוגדרת של קרן כגן.
יואל לוטפי: אם יש הצעה, אני אשמח גם לקבל אותה.
גלדיס ברזובסקי: יש לי פה מכתב שקיבלנו מקרן כגן.
תמר גוז'נסקי: מאיזה תאריך?
תמר גוז'נסקי: האם הייתה לכם פגישה כזו אתם?
תמר גוז'נסקי: כן, האם עוד מישהו רוצה להעיר?
יגאל צחור: שמי יגאל צחור.
יגאל צחור: אני יושב ראש ועדת החינוך המיוחד בארגון ההורים של ירושלים, ואני רוצה ראשית לדייק.
יגאל צחור: הסיבה לסגירת גן ההרפתקאות איננה סיבה מקצועית.
יגאל צחור: אף אחד לא בא ואמר את זה.
יגאל צחור: הסיבה גם איננה סיבה פוליטית.
יגאל צחור: זה לא כאילו שאיזו שהיא מפלגה או מישהו לוקחים את המקום.
יגאל צחור: הסיבה היא כלכלית גרידא.
יגאל צחור: עיריית ירושלים ניסתה להציג את העלות של הגן במונחים, ללא הוכחות או נתונים שנבדקו על ידי כלכלנים - דובר על רבע מיליון שקל לשנה.
יגאל צחור: זה הרבה מעל ומעבר למה שהגן הזה עולה לכל הגורמים ביחד, כולל משרד החינוך, כולל משכורות.
תמר גוז'נסקי: בעבור ההסעות?
יגאל צחור: כן.
יגאל צחור: קרן כגן שילמה יותר מ15,000- שקלים בעבור ההסעות בשנה הקודמת.
דינה פיין: אם הגן נסגר לביקורים במשך היום בצורה מאורגנת מהגן, כי אז הילדים עצמם פחות יידעו שהמקום קיים, ושניתן להגיע לשם לפעילות אחר הצהרים.
תמר גוז'נסקי: אחר הצהרים זה רק להורים שיש להם אמצעים להגיע.
קריאה: אבל המקום סגור אחר הצהרים!
דינה פיין: אני חושבת שיש הבדל בין המבנה והמתקנים בחצר.
דינה פיין: עכשיו, שוב, מדובר במקום שמאד רחוק מתחבורה ציבורית, שגם לילדים יותר ניידים מהמסגרות שמגיעות לשם מתחייבת הליכה של לפחות רבע שעה בממוצע - לילד שמסוגל ללכת - מתחנת האוטובוס הקרובה ביותר.
דינה פיין: כמו שציינתי, להרבה מהמשפחות, לפחות בגן השיקומי שאני מכירה את המשפחות שם, אין כלי רכב, וחוץ מזה, לנייד ילד עם כסא גלגלים, הליכון, קביים, ביחד עם הילדים האחרים במשפחה וכוליה, זו משימה קשה וכמעט בלתי אפשרית.
דינה פיין: כמו שציינתי, הדבר החשוב מבחינת גן ההרפתקאות, שאין באף חלופה אחרת, לפחות במה שהוצג בפני הגן השיקומי ובמה ששמעתי בכל מיני מקומות אחרים, שמשלב את האפשרות הזאת של פעילות בתוך מבנה מאובזר ומצויד כהלכה עם כר הדשא החיצוני, עם אותם מתקנים והאפשרות שהילדים פשוט יקפצו החוצה ויוכלו להרגיש עד כמה שיותר כמו ילדים רגילים לכל דבר; ועל זה לא קיבלנו מענה.
תמר גוז'נסקי: מהן התכניות?
יואל לוטפי: אולי צריך להבין איזו שהיא נקודה.
יואל לוטפי: יושבים כאן נציגים של הגן השיקומי.
יואל לוטפי: צריך לזכור שמבחינת היקף הפעילויות, מדובר בכ30- שעות שבועיות של פעילות במתקן - אינני יודע מה מספר השעות שילדי הגן השיקומי מגיעים בהן לשם - אני מניח ש- 5-6 שעות בשבוע.
יואל לוטפי: אני רוצה להגיד לך: מה שמייחד את המקום הזה הוא בעיקר המתקנים בחוץ - לא הפנים.
דינה פיין: לא נכון.
יואל לוטפי: סליחה, הניחי לי בבקשה לדבר.
יואל לוטפי: מה שיש במבנה יש בלא מעט מקומות.
יואל לוטפי: זה לא ייחודי; זה בסך הכל מבנה של כיתה.
יואל לוטפי: מה שיש במבנה בגן ההרפתקאות הוא המתקנים שבחוץ והמרחבים שבחוץ.
יואל לוטפי: מה שיש במבנה איננו מייחד אותו, כי מה שקיים במבנה הזה, אין לי ספק שאפשר להקים בגן השיקומי, וניתן!
קריאה: על הגג בוודאי.
קריאה: אתה רוצה לבנות את זה על הגג.
יואל לוטפי: לגבי מה שיש, אנחנו כן הצענו חלופה - ולדעתנו החלופה היא טובה יותר.
יואל לוטפי: יש לנו מרכז וראייטי, שמקיים כבר היום - בשנים האחרונות - מגוון מאד גדול של פעילויות, עם כל אותם מתקנים שכאן הציגו החברים.
תמר גוז'נסקי: האם יש שם כר דשא ומקום פתוח?
יואל לוטפי: דיברנו על המבנה.
תמר גוז'נסקי: או אז אתה רוצה להסיע למבנה, בעודך אומר שהעיקר הוא המתקנים בחוץ?
יואל לוטפי: אבל החוץ קיים.
תמר גוז'נסקי: אבל אי אפשר להסיע פעמיים את הילדים, פעם לווראייטי ופעם לכאן.
תמר גוז'נסקי: המיוחד זה השילוב.
תמר גוז'נסקי: ראה נא, יש לכם דבר כל כך יפה וכל כך טוב, שכל העיריות בארץ היו צריכות ללכת בעקבותיכם.
תמר גוז'נסקי: אני אומרת שהמקום הזה, עם הפנים ועם החוץ שלו, הוא מקום שכל עירייה הייתה צריכה לפתח אותו.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שזה דבר נפלא שקיים כבר 12 שנה, כפי ששמעתי.
תמר גוז'נסקי: הבעיה שלנו היא לא ללכת אחורה וכן לתת הזדמנות לילדים - זאת הבעיה העיקרית.
תמר גוז'נסקי: עכשיו, אולי אין זה נראה הכי חשוב - אולי הכי חשוב נראה שהילד ילמד ללכת, ושהילד ילמד לדבר.
תמר גוז'נסקי: אלה דברים מאד חשובים, אבל מאחר שלא נעשה מחקר - כשאני באה למקום של החינוך המיוחד, הדבר הראשון שניתן לראות זה אם הילדים מחייכים, אם הם שמחים.
תמר גוז'נסקי: כל היתר חשוב גם הוא, אבל באיזה שהוא מקום, החשוב ביותר הוא שהילדים האלה מרגישים שהעולם מחייך אליהם.
תמר גוז'נסקי: עכשיו, קרן כגן גילתה נכונות לעזור; אם גם קרן ירושלים תעזור וגם אתם - אם תהיו 3 גורמים - אני חושבת שהתוצאה צריכה להיות הרבה יותר סבירה אולי, מבחינתכם.
תמר גוז'נסקי: לכן בקשת הוועדה היא: אל"ף - הגן לא ייסגר, גן ההרפתקאות.
תמר גוז'נסקי: בי"ת - יחד עם הורים - וההורים, אני מבינה, מוכנים לתרום את השותפות שלהם, וכל מי שיכול לעזור לכם בהשגת עזרה במימון - אבל לא לסגור את המקום הזה בהיקף הפעילות הקיים.
תמר גוז'נסקי: יכול להיות שצריך להגדיל את היקף הפעילות - זהו ויכוח אחר - אבל לפחות בהיקף הפעילות הקיים, שיישאר.
תמר גוז'נסקי: הניסיון במקומות אחרים מלמד שכשאתה מוריד כל פעם היקף פעילות, המקום מתנוון ובסופו של דבר נסגר.
תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, יש איזו שהיא מסה קריטית - כשאתה יורד ממנה, זה כבר איננו זה, זה כבר איננו נראה, כבר לא כדאי להפעיל.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שזה מה שיקרה, זאת אומרת: יביאו 250 תלמידים, 150 תלמידים, אחר כך יורדים ל70- תלמידים - ואחר כך פתאום המקום נעלם, וזה יהיה רע מאד לילדים ורע מאד לעירייה, שרוצה להשיג דברים לילדים.
יואל לוטפי: כפי שלי ידוע, המקורות שהזכרת אותם, נכון להיום יוצאים בהצהרות לא מחייבות.
תמר גוז'נסקי: או אז, הבה נעמיד אותם במבחן.
יואל לוטפי: לא מבחינת תקן מנהלת גן ממשרד החינוך - אפשר לומר על זה מילים יפות, אבל בפועל! והכיסויים האלה של הוצאות ההסעה, שגם קרן כגן - אני רוצה לומר משפט אחד לגבי זה: לצערי, התגלו כשל ניהולי וגירעונות כספיים מאד גדולים שקיימים בקרן הזו.
תמר גוז'נסקי: אני מבקשת מההורים לנסות ולבדוק עוד פעם את הנושאים שעלו פה.
תמר גוז'נסקי: אני מבקשת ממשרד החינוך לבדוק אצלכם, עם עיריית ירושלים.
תמר גוז'נסקי: ננסה שכל אחד יתרום לכך שאנחנו נוכל להשיג את הגן הזה, לפחות לגבי אותם ילדים.
תמר גוז'נסקי: לא שהגן לא ייסגר, כי אדוני אמר שאין סוגרים את הגן, אלא שהיקף הפעילות שלו לא תרד.
תמר גוז'נסקי: המטרה הזו צריכה להיות.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהיה טוב לו ההיקף היה גדל עוד יותר, אבל הבה נגיד, בשלב זה: לא להוריד מהיקף הפעילות.
תמר גוז'נסקי: אם זה 150 ילדים, הבה נמשיך עם 150 ילדים.
תמר גוז'נסקי: העברת בית רחל שטראוס (בי"ס לחינוך מיוחד)
תמר גוז'נסקי: אנחנו עוברים לנושא הבא, שגם הוא קשור לעיריית ירושלים.
תמר גוז'נסקי: קיימנו דיון על נושא בית רחל שטראוס, שהוא בית ספר לחינוך מיוחד.
תמר גוז'נסקי: מדובר היה בהעברתו, והדיון היום הוא בעצם דיון מעקב.
תמר גוז'נסקי: אני שמעתי שעיריית ירושלים סבורה שהדיונים בוועדה אינם משמעותיים, ואז מובן שאנחנו איננו משטרה, ושאין אנו יכולים לעשות משהו - אבל אני מציעה שלא לזלזל בשום דבר שיש לו היבט ציבורי.
תמר גוז'נסקי: הרי לעיריית ירושלים חשוב מאד שיהיו לה התשובות הנכונות.
תמר גוז'נסקי: נמצא עמנו המנהל.
תמר גוז'נסקי: האם אתה יכול לספר לנו מעט על מה שקורה?
יוחנן פלוסר: אני רוצה לתמצת את הדברים: בפגישה שהייתה עם ראש עיריית ירושלים וגורמים נוספים - הבעיה כרגע היא שבכל רגע יש איזה שהוא שינוי - אינני עומד לספר את כל ה'סיפור', כי אנחנו "לא נצא מפה".
יוחנן פלוסר: כרגע יש שינויים תכופים, וכל יומיים-שלושה חל איזה שהוא שינוי.
יוחנן פלוסר: כרגע מדובר בהעברה שלנו למתחם של אורט קנדי, כאשר היה מדובר, והובטחה שכנות אחת עם אורט קנדי, ששכן שם למשך שנתיים - זה בית ספר שמתפרק ועם סדנאות רכב וכוליה, והם חייבים להיות במיקום מסוים בתוך אותו מבנה.
תמר גוז'נסקי: כבר מספטמבר הקרוב?
יוחנן פלוסר: אינני יודע.
יוחנן פלוסר: עכשיו, הובטח, למרות שמאד רציתי להתקדם פנימה, והם רצו אותנו - הובטח על ידי עיריית ירושלים, אפילו בכתב:
יוחנן פלוסר: ב- 4.6.2001 נשלח מכתב, ובו כתוב שבית ספר רעות אכן יצטרף - אני מאד שמח שזאת באמת הייתה ההחלטה - ויהיה שותף שלנו, אבל הוא ייכנס רק לאחר שבית ספר אורט יעזוב את המתחם, והתקווה של עיריית ירושלים באמת הייתה שבתוך שנה יהיה אפשר לפנות את המקום.
יוחנן פלוסר: עכשיו נוצר מצב שבו המבנה - יש לו צורה של האות H באנגלית - לא היה ניתן לנו להגיע, לחלק משם, מהמתחם - 50% מהמתחם לפחות – כי בית ספר רעות בעצם חוסם את המעברים.
יוחנן פלוסר: המצב הגיע לידי אבסורד, מכיוון שבאותו מקום שהילד ייכנס פנימה, אנשי אורט צריכים לעבור מצד לצד; ואנשי רעות, יש להם פתח דומה, ולנו דרושה הפרדה מוחלטת.
יוחנן פלוסר: התלמידים שלנו הם בני הגילים 13-21, המוגדרים כבעלי פיגור בינוני מורכב - בלתי צפויים לחלוטין.
יוחנן פלוסר: אני אינני יכול, עם כל האווירה של רעות - אי אפשר לקחת סיכונים.
יוחנן פלוסר: שיתוף הפעולה ייעשה בבקרה, אבל לא בצורה שהיא בלתי מבוקרת, יציאה וכניסה וכוליה, ואולמות, דרך בית הספר רעות.
יוחנן פלוסר: לא הייתה כניסה; לא הייתה חצר - לא היה שום דבר אחר – ו"עמדנו בפני שוקת שבורה", עד שביום חמישי האחרון ישבתי עם האדריכל עוד פעם, והפכנו את הכל על פניו:
יוחנן פלוסר: את הרגל הימנית של ה-H נקבל אנחנו, ואת הרגל השמאלית של ה-H יקבל בית הספר השכן.
יוחנן פלוסר: כרגע המצב הוא שנפלה עוד הצעה לפני שבוע, שכתוצאה מלחצים של בית ספר אחר, שהוא בית ספר יסודי, ההורים לחצו - וזה מה שעובד כאן, בארץ - ואז עיריית ירושלים מרגישה מחויבות לתת לו בית ספר חלופי, מוציאה את השכן ששמו רעות - בית הספר שסוכם עליו - ומכניסה פנימה בית ספר אחר.
יוחנן פלוסר: דרך אגב, הישיבה הזאת, שזומנה למעקב על ידיך, אני מאד מברך עליה.
יוחנן פלוסר: בית הספר הוא עד כתה ה', ושוו בנפשכם ילד בכתה א' מתמודד עם מישהו בעל צרכים מיוחדים שגילו עד גיל 21 - ומה שאותו ילד בכתה א' רואה באותו אדם חריג הוא שאלה מאד מורכבת.
יוחנן פלוסר: זאת החדשה האחרונה.
יוחנן פלוסר: כלומר, יש כל הזמן שינויים וכוליה.
יוחנן פלוסר: לסיכום אני יכול להגיד שיש לנו 4 נקודות: אחת, היא הבטחת המוגנות של התלמידים שכרגע איננה ברורה, והאדריכל "יושב" על זה - ואני באמת עושה כל מאמץ, אני אפילו דוחק למצוא פתרונות - ובאמת התקיימה ישיבה כבר ביום חמישי בקשר לפתרון שמנהל בית ספר רעי ייגש ישירות לעירייה.
יוחנן פלוסר: בהתחלה היו הסתייגויות, והם קיבלו.
יוחנן פלוסר: הם הבינו שלא נהפוך את המיקום, ושבסך הכל המוגנות של התלמידים והאחריות עליהם היא מעל ומעבר לכל יופי וחיצוניות.
ורד דרש: אני רואה בחיוב מאד גדול את המעבר של בית הספר שטראוס למתחם של אורט קנדי לשעבר, דבר שיגרום באמת להתפתחות מאד רצינית של השירותים שהתלמידים יקבלו - אבל חובה היא באמת שקודם כל המבנה יהיה לטובת בית הספר שטראוס.
ורד דרש: זאת אוכלוסייה מאד חריגה, וכל הנתונים הפיסיים צריכים להיות לטובתם.
ורד דרש: אני בזמנו גם הצעתי שהחלק שבו היה אמור להיות אורט קנדי, שיהיה חלק שלם שיהיה רק של בית הספר שטראוס.
ורד דרש: זה מאפשר עבודה הרבה יותר טובה, שליטה יותר טובה במה שקורה.
ורד דרש: ככל שתהיה הפרדה יותר גדולה - כך אנחנו חושבים, לכל קמפוס משולב שאנחנו חושבים עליו - גם החיבור יותר בין בית ספר לחינוך מיוחד לבית ספר רגיל יהיה נכון יותר.
תמר גוז'נסקי: האם התנאי הזה מתקיים?
ורד דרש: אני, בצער רב, שמעתי על ההחלטה של העירייה לשכן את "מקור חיים".
ורד דרש: הובאו בפנינו טענות של: בית ספר רשמי למול בית ספר מוכר שאינו רשמי; תכונות של בית ספר ותיק יותר מבחינת המבנה שלו.
ורד דרש: הצירוף של בית ספר "רעות" למבנה עדיף מבחינת הגיל של הילדים.
ורד דרש: אני הבעתי את הדעה המקצועית שלי בפני מר יואל לוטפי, שאני חושבת שבאמת ילד בכיתה א' לא יוכל להתייצב נוכח ילדים בני 21.
ורד דרש: ילדים בני 12 יכולים - אפשר לעשות אתם עבודה די מאוזנת; ויש ילדים באמת בכתות ח' וט', שזה כבר אפשרי.
ורד דרש: ילדים בכיתה א' אינם יכולים.
ורד דרש: אין הם יכולים מבחינה רגשית לעמוד בעניין הזה.
ורד דרש: צריך לעשות עבודה.
ורד דרש: הנושא של אורט והמיקום שלו מתחת לבית רחל שטראוס איננו נראה בעיניי.
ורד דרש: לדעתי, צריך להעביר אותו דווקא לכיוון של בית הספר הרגיל, גם מבחינת התפישה וגם מבחינת השאלה כיצד שני הגופים הללו יסתדרו ביניהם.
יואל לוטפי: לצערי, גם לא תמיד הרצונות שלי מתממשים.
יואל לוטפי: כפי שאמרה גברת ורד דרש, מבחינת המעבר של בית הספר בית רחל שטראוס למתחם אורט קנדי - זה רק ייטיב.
יואל לוטפי: יש פה שינוי אדיר.
יואל לוטפי: מבחינת השכנות, הכוונה הייתה לשכן במקום את בית הספר רעות.
יואל לוטפי: בית הספר רעות הוא בית ספר שהוקם לפני שנתיים בלבד, ללא רשיון, בניגוד לעמדת מנח"י ומשרד החינוך ויצא לשטח - כמובן בתנאים האלה - גם ללא מבנה.
יואל לוטפי: זה מסוג הדברים עם בעיות שאחר כך אנחנו מנסים להתמודד איתן.
יואל לוטפי: מוסדות שקמים - מוסדות מוכרים שאינם רשמיים - על ידי אנשים טובים שיש להם כוונות טובות, אבל הם יוצרים מציאות שאנחנו ומשרד החינוך מתקשים להתמודד אתה.
יואל לוטפי: הייתה כוונה, אבל מבחינת הקדימות של הצרכים, אין ספק שבית הספר היסודי הוא בית ספר שכבר שנים נמצא במצוקה - והיא מאד קשה - ומחכה לפתרון דיור.
יואל לוטפי: הוא נמצא גם היום בסמיכות, באזור סמוך לבית רחל שטראוס.
יואל לוטפי: למרות שמקצועית, אני מסכים, הרעיון של קמפוס משולב - היינו מעדיפים שבית ספר רעות ייכנס, אבל מבחינת הקדימות למתן קבלת פתרון - בית הספר הזה קודם.
תמר גוז'נסקי: בשעתו דיברנו על זה שיש להם בעיה להגיע למקומות.
תמר גוז'נסקי: האם תהיה פה מערכת של מעליות?
יואל לוטפי: אנחנו ניצור את כל תנאי הנגישות, שבוודאי במבנה הזה הרבה יותר מתאימים, נוחים ונגישים מאשר במבנה הנוכחי שלהם.
יואל לוטפי: יהיו פה הטבה ושיפור, בוודאי ביחס לתנאים הנוכחיים.
תמר גוז'נסקי: האם זה יהיה מוכן לספטמבר?
יואל לוטפי: בית הספר ייכנס ברגע שזה יהיה מוכן.
יואל לוטפי: אם יהיה צורך לדחות את הכניסה לחודש או למספר שבועות, לא תהיה בעיה.
תמר גוז'נסקי: מישהו מההורים, בבקשה.
לאה נבנצאל: כרגע לא התחילו לעבוד שם - אנחנו היינו שם.
לאה נבנצאל: היום אנחנו מתחילים כבר את יולי.
לאה נבנצאל: יש יולי-אוגוסט - זה הכול, והתכנית היא "גרנדיוזית".
לאה נבנצאל: עכשיו, יש שם בכלל בעיה של נגישות.
לאה נבנצאל: בכלל אין מקום לכלי רכב להגיע - זה ניצב על כביש ראשי.
לאה נבנצאל: אין חניות; אין כלום.
לאה נבנצאל: באמת זה לא ערוך לכך.
לאה נבנצאל: המעקים שם אינם מתאימים - כל מיני דברים, שפשוט אי אפשר להכניס כרגע ילדים למקום הזה.
לאה נבנצאל: אלה אינם ילדים רגילים שאתה מכניס, ובינתיים עושה.
לאה נבנצאל: או אז, נגיד: אוקי - לא תהיה החממה, ולא תהיה פינת החי וכוליה,
לאה נבנצאל: העירייה באה כל פעם עם 'סיפור' אחר – אזיי, איך אפשר בכלל להתייחס מבחינה חינוכית, כשכל הזמן, חדשות לבקרים, כל יומיים עולה רעיון חדש.
לאה נבנצאל: אתמול זה היה בית ספר "מפנה", אחר כך זה "רעות", עכשיו זה הדברים האחרים; פעם הם יקבלו רק שתי קומות למעלה וקומה במתחם הזה - כל פעם יש 'דיבור' אחר עם תכנית אחרת, וזה נמשך כך כבר מספר חודשים.
לאה נבנצאל: נשארו חודשיים.
לאה נבנצאל: כלל אין זה ברור לי מה קורה בספטמבר עם הבת שלי.
לאה נבנצאל: לאן היא בדיוק הולכת?
תמר גוז'נסקי: אני סוברת שהסיכום שלנו הוא ברוח הדברים שאמר כאן מר יואל לוטפי: אל"ף - שכל המעבר של בית רחל שטראוס יותנה בזה שיובטחו התנאים ההולמים לחינוך מיוחד לילדים המסוימים שלומדים בבית הספר שטראוס.
תמר גוז'נסקי: כל עוד לא הובטחו התנאים האלה, אי אפשר להעביר את הילדים.
יואל לוטפי: אין לנו כוונה כזאת.
תמר גוז'נסקי: אני מספרת לך איך למקום כזה קוראים "שילוב"; אבל זה לא נולד משום מחשבה של שילוב.
תמר גוז'נסקי: לא רצו לבנות בית ספר מיוחד.
תמר גוז'נסקי: או אז, שמו את הצריפים בחצר, הקטינו את החצר לילדים הרגילים, צופפו את כולם וקראו לזה "שילוב".
תמר גוז'נסקי: זאת אומרת: לא כל דבר שנקרא משולב הוא באמת משולב.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה לקבל את הסיכום הזה שנאמר פה, שכל עוד אין תנאים, אין עוברים.
תמר גוז'נסקי: ולתנאים - יש הצוות החינוכי, יחד עם הצוות של העירייה - שידאגו לזה.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה לקוות שבסופו של כל התהליך המייגע הזה, בסופו של דבר, יהיה טוב יותר לילדים, כי זאת המטרה שלנו, והמבנה באמת ישמש את הילדים וייתן להם פתרונות טובים יותר - אבל זה באמת התנאי.
תמר גוז'נסקי: בוקר טוב, אני פותחת את ישיבת הוועדה לקידום מעמד הילד.
תמר גוז'נסקי: הוועדה שלנו קיימה בעבר כמה דיונים על נושא שלישיות, מתוך ניסיון לגרום לרשויות ולגורמים השונים להבין את הקשיים המיוחדים של המשפחות שנולדות להן שלישיות, החל בעניין הסיוע, שהצלחנו להעביר אותו לביטוח הלאומי, ואני מקווה שמאז יש שקט והביטוח הלאומי משלם את הקצבה כמו שצריך, בלי צורך לעשות "אמבושים" לגזבר של העירייה, וכלה בסידורים שונים והקלות שונות.
תמר גוז'נסקי: אנחנו קיבלנו בעבר גם תלונות על אי התחשבות בגנים כאשר מדובר בשני ילדים.
תמר גוז'נסקי: בואו קודם כל נבין את הנושא הזה.
תמר גוז'נסקי: משרד העבודה והרווחה עדיין לא פה, אבל משרד החינוך נמצא פה.
תמר גוז'נסקי: גברת שוש ולדמן, את יכולה למסור לנו את התייחסותכם למשפחות שיש להן יותר מילד אחד במעונות ובגנים?
שוש ולדמן: אני קיבלתי את ההודעה על הישיבה ברגע האחרון ואינני רוצה לתת נתונים לא מדויקים.
שוש ולדמן: אני אשמח לשלוח את הנתונים המדויקים בפקס.
תמר גוז'נסקי: אנחנו לא יכולים להביא לכך שנציגי המשרדים ידעו יותר מ5- שעות לפני הישיבה.
תמר גוז'נסקי: מוכרחים להודיע להם בסוף יום העבודה שלפני הישיבה שמחר בבוקר יש להם ישיבה.
תמר גוז'נסקי: אני לא מאשימה אותך, אבל יש מדיניות של המשרדים, שאנחנו משתגעים.
תמר גוז'נסקי: מר יעקב אגמון ממרכז השלטון המקומי, אתה בעד הילדים, אנחנו יודעים.
יעקב אגמון: לילד השני יש 10% הנחה, לילד השלישי יש 15% הנחה.
יעקב אגמון: לגופו של עניין, אין כאן מבחן הכנסה, ואם תישמע טענה תקציבית, אנחנו בהחלט נבוא ונאמר:
יעקב אגמון: זה לא אוטומטי שברגע שיש לך 3 ילדים אז אתה תקבל הנחה, אבל אנחנו אומרים שזה בהחלט ראוי לתת הנחה מהילד השני והשלישי, למרות שזה די נדיר.
יעקב אגמון: אנחנו בהחלט חושבים שיש מקום להעמיק את זה.
יעקב אגמון: אפשר להעמיק את זה על ידי מבחני הכנסה.
יעקב אגמון: רוב המשפחות הצעירות ייהנו, אבל לא בהכרח לתת הנחות גדולות מדי לאלה שיש להם.
יעקב אגמון: כמובן שהמקור הוא מקור לאומי, משום שמדובר פה במדיניות.
יעקב אגמון: אנחנו אומרים את זה תמיד.
יעקב אגמון: בהחלט יש דברים נוספים שאנחנו עושים שהממשלה איננה תומכת.
יעקב אגמון: אין לי תמונה מה נעשה בכל מקום ומקום.
תמר קרס: אני מוכרחה להוסיף הערה קטנה.
תמר קרס: אני אימא לשלישייה וילדיי היו בטרום חובה לפני 3 שנים.
תמר קרס: אני שילמתי שכר לימוד לשלושת ילדיי 16,721 שקלים טרום חובה.
תמר קרס: 10% הנחה לילד השני ו20%- לילד השלישי.
תמר קרס: כדאי שתדעו את זה.
תמר גוז'נסקי: ויש עוד תוספות למיניהן.
תמר גוז'נסקי: והתוספות הן פר ילד, אין הנחות שם בכלל, נכון?
תמר קרס: יש מקומות עם מדיניות שונה.
תמר קרס: נהוג לשלישיות לשלם רק עבור שני ילדים.
תמר גוז'נסקי: בואו נעבור לנושא המעונות.
תמר גוז'נסקי: אני הצגתי בהתחלה את מכתבה של גברת לבנה שיפמן, שיש לה תאומים והיא רשמה אותם למעון נעמ"ת, והתעריף של הסכום הכולל היה 3,000 שקל לחודש.
תמר גוז'נסקי: הנושא השני הוא שלמרות שהיא הכניסה את הילדים למעון ב11- ביוני, דרשו ממנה לשלם את מלוא הקיץ וגם את מלוא יוני.
תמר גוז'נסקי: בעיה אחת אם כך זה הסכום הכולל והבעיה השנייה היא שגבו תשלומים על עשרת הימים הראשונים של החודש ועל הקיץ השלם.
תמר גוז'נסקי: השאלה מה ניתן בעצם לעשות כדי ללכת לקראת משפחות שיש להן יותר מילד אחד במעון.
תמר גוז'נסקי: גברת איווט סעדון, בבקשה.
איווט סעדון: אני מתנצלת על האיחור.
איווט סעדון: הגעתי עם גברת תמר אלמוג, הממונה המחוזית, אשת שדה, ועם התקציבן, מר דוד שטינמץ, שהוא ידבר.
איווט סעדון: קודם כל אני אתחיל בעניין הזה.
איווט סעדון: מה הן ההטבות שהמשרד מכיר בהן לגבי שני ילדים במעון מהרגע שהמשפחה נכנסת למעגל הזכאות.
איווט סעדון: אם הם מרוויחים 50,000 שקל ויש רק שני ילדים, הם בכלל לא נכנסים למעגל הזכאות, אבל מהרגע שהם נכנסים למעגל הזכאות, אנחנו נותנים להם דרגה נוספת לכל אחד מהילדים עבור זה שהם שני ילדים במעון.
תמר גוז'נסקי: מה שווי הדרגה בכסף?
איווט סעדון: כ100- שקל.
דוד שטינמץ: יש כ5,300- משפחות, הווי אומר: 10,600 ילדים שמקבלים דרגת הנחה אחת.
דוד שטינמץ: 100 שקל לחודש פירושו 1,200 שקל לשנה, שזה יוצא בסביבות 12-13 מיליון שקל הטבה שנתית אך ורק לנושא הזה של שני ילדים, לפני הנושא של השלישיות.
איווט סעדון: אנחנו הגענו להסכמה שהשלישיות נכנסות לדרגה 3 ללא שום מבחן הכנסה.
איווט סעדון: יש כ470- משפחות כאלה.
דוד שטינמץ: לגבי התקצוב, אם הם מקבלים ללא מבחן הכנסה דרגה 3, ובממוצע ההורים אצלנו נמצאים בדרגה 5, זה אומר 200 שקל פר ילד, בערך 2,400 שקל לשנה, כלומר, זה לילד אחד.
דוד שטינמץ: ל3- ילדים - כשגברת איווט סעדון אומרת בסביבות 400 משפחות, אזי מדובר בערך על 1,200 ילדים, פה ההטבה היא בסביבות 4 מיליון שקל.
דוד שטינמץ: כלומר, סך ההטבות שאנחנו נותנים למשפחות שיש להן שני ילדים ומעלה, שזה כולל השלישיות, מצטבר לכ17- מיליון שקל שנתי אך ורק לנושא הזה.
תמר גוז'נסקי: מי שלא מגיע למבחן ההכנסה לא מקבל שום הנחה?
תמר גוז'נסקי: אין התחשבות בכך שזה תאומים או שני ילדים במעון?
איווט סעדון: אין התחשבות.
איווט סעדון: עכשיו, לגבי הנושא השני, המכתב של האם.
איווט סעדון: קודם כל, יש הרבה צדק בטענותיה.
איווט סעדון: למשל, כאשר הורה נאלץ לשלם את כל חודש אוגוסט עבור 8 ימים שהוא מקבל, ואולי הוא מקבל רק 7 ימים, כי היום האחרון הוא יום כזה "חפ-לפ".
איווט סעדון: יש לנו מחאה גדולה, וזאת הייתה אחת המלחמות שלי.
איווט סעדון: לצערי הגדול, לא הצלחתי.
תמר גוז'נסקי: פעם זה היה שבועיים, לא?
איווט סעדון: כשאני נכנסתי לתפקיד זה היה שבועיים, ולאט לאט חלה נגיסה, עוד יום מפה, עוד יומיים, למטפלות יש טענות, אני תמיד אמרתי שלבי עם המטפלות, אבל אנחנו משרתים הורים.
איווט סעדון: המטפלות - צריך לדעת לרצות אותן בדרך אחרת, לא על חשבון ההורים.
איווט סעדון: הנה עכשיו, כשאנחנו פתחנו את הדלתות לקיבוצים, אז בקיבוצים אין חופש.
איווט סעדון: גם אם זה טיפה יקר יותר בקיבוצים, מסיבה זו או אחרת, ההורים רושמים בסיטונות היום את הילדים שלהם בקיבוצים, מפני שיש תנאים.
איווט סעדון: יום שישי זה עד שעה שתיים, ועוד אי אלו הטבות, שהן חשובות כל כך להורים.
תמר גוז'נסקי: כן, לא סוגרים את העסק.
איווט סעדון: לא סוגרים את העסק.
איווט סעדון: הסגירה של המעונות ברבע לאחת היא בעיה קשה, ואני לא יכולתי עד היום להתמודד עם הסוגייה הזו.
איווט סעדון: לגבי תשלום מראש על חודש אוגוסט, יש גם כן קצת אי הבנות.
תמר גוז'נסקי: מה ההנחיות?
איווט סעדון: נראה לנו באופן טבעי, וכך פעלנו תקופה מסוימת, שהורה צריך לשלם עבור חודש אוגוסט באופן פרופורציונלי לתקופה שהילד שהה במעון.
איווט סעדון: זה נראה טבעי.
איווט סעדון: אבל הארגונים אומרים שבחודש אוגוסט, גם הורה שנשאר 8 ימים בלבד כי הוא רשם את הבן שלו בחודש מאי, משלם את החלק הפרופורציונלי גם של החופשה של המטפלות.
איווט סעדון: ולכן הורה ששם את ילדו בחודש מאי, רואה את עצמו די מופסד בכך שהתשלום שהוא צריך לשלם גבוה הרבה יותר.
איווט סעדון: עשינו ישיבות אין-ספור ואנחנו לא פתרנו את הבעיה הזו.