GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורלי לוי אבקסיס: כל המקרים האלה שאנחנו מדברים בהם היום, גם בראשון לציון וגם בקריית גת, בשניהם מדובר בקטינים שהם תחת מערכת החינוך.
אורלי לוי אבקסיס: איך מערכת החינוך מזהה, מי אמור לזהות?
אורלי לוי אבקסיס: ופה אנחנו נכנסים לנושא ההשתלמויות אולי של אנשי המקצוע.
אורלי לוי אבקסיס: מתי נדלקת נורה אדומה?
אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת שכשאנחנו היינו ילדים, הייתה לנו את היועצת.
אורלי לוי אבקסיס: היה מן דמות, ודרך אגב היא תמיד הייתה מסתובבת ומסתכלת ובוחנת ושיחות כאלה קלילות, כדי לנסות לבדוק שהכל כשורה.
אורלי לוי אבקסיס: בחצי מבתי הספר אין יועצות חינוכיות.
אורלי לוי אבקסיס: מה יש לכם במקום?
אורלי לוי אבקסיס: אין גם אחיות בית ספר, שגם להן אין את זה.
<יצחק קדמן: היו פעם גם עובדות סוציאליות בבתי הספר.
<יצחק קדמן: גם זה כבר איננו.
<שוש צימרמן: שמי שוש צימרמן, מנהלת אגף תכניות סיוע ומניעה.
<שוש צימרמן: אני אדבר כאן גם בשם אגף ייעוץ.
<שוש צימרמן: נכון להיום, ב-80% מבתי הספר יש יועצות חינוכיות.
<שוש צימרמן: בבתי הספר - - -
אורלי לוי אבקסיס: נוכחות?
<שוש צימרמן: נוכחות.
אורלי לוי אבקסיס: מתי הוספו?
<שוש צימרמן: מכיתה א'.
<שוש צימרמן: 50% זה היה מספר מיתולוגי שהחזקנו אותו כמה שנים.
<שוש צימרמן: כרגע - - -
אורלי לוי אבקסיס: בכנסת שעברה הוא היה נכון.
<שוש צימרמן: הוא לא נכון כרגע.
אורלי לוי אבקסיס: מה נוספו?
אורלי לוי אבקסיס: הוספתם תקנים?
<שוש צימרמן: זה בלי תקנים.
<שוש צימרמן: מנהלי בתי ספר, בגלל החשיבות שהם נותנים לנושא, מקצים מסל השעות לעבודת ייעוץ.
אורלי לוי אבקסיס: מה, תסבירי.
אורלי לוי אבקסיס: מה זה מקצים מסך השעות?
אורלי לוי אבקסיס: מי אלה גורמי המקצוע האלה?
אורלי לוי אבקסיס: מי נותן את הייעוץ?
אורלי לוי אבקסיס: מאיפה?
אורלי לוי אבקסיס: האם זה שהיא באה פעם בחודש נחשב שיש יועצת חינוכית?
<שוש צימרמן: לא, אין דבר כזה.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להבין, כי בקדנציה שעברה הייתה לי הצעת חוק לגבי העניין של יועצות ואמרו – אין כסף.
אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, או שפתרו את זה בלי כסף ואולי מישהו יודע לעשות את זה, איזה הוקוס פוקוס, אני מצדיעה לו.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדעת שזה לא איזה שהוא כסת"ח.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדעת שכשאומרים לי שיש יועצים חינוכיים, אני יודעת שיש בנוכחות פיזית יועצת חינוכית.
אורלי לוי אבקסיס: זה יכול להיות גם יועץ, אבל מישהו שנמצא שם פיזית, שנגיש לילדים, שמכיר אותם, שיכול לראות בעין שלו שמשהו לא טוב, שמשהו לא כשורה קורה.
אורלי לוי אבקסיס: שלא עסוק עכשיו בלהילחם עם הילד על ציונים, או אם הוא ער בשיעור או אם הוא הגיע בזמן או לא.
אורלי לוי אבקסיס: שהוא שם לב לדברים מסוימים, שיש לו את היכולת לראות אותם.
<שוש צימרמן: אני אתייחס אל הנושא ככל שאני יודעת.
אורלי לוי אבקסיס: שנייה, את יודעת מה?
אורלי לוי אבקסיס: מאשה, מחלקת המחקר של הכנסת, אני רוצה פרישה ארצית לבדוק באיזה בתי ספר – יסודי ועל יסודי, כמה יועצות חינוכיות יש, באיזה הכשרה ובאיזה גילאים ובאיזו זמינות.
פנינה תמנו: אני אשמח אם יתנו דגש לאזורים המוחלשים שהעלינו קודם, כי שם אנחנו גם יודעים איפה הריכוז של המקומות שיש גם תופעות של זנות.
אורלי לוי אבקסיס: מאשה, זו בקשה שלנו כוועדה ממחלקת המחקר ולא יהיו פה ויכוחים.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נגלה גם איזה תמורות נעשו לאחרונה.
<שוש צימרמן: מאה אחוז.
<שוש צימרמן: אני גם רוצה להגיד שלא מזמן הסתיים דו"ח מבקר המדינה, שבדק את מערך הייעוץ החינוכי בארץ ויש לו כרגע המלצות ואפשר יהיה כמובן להיעזר גם בדו"ח הזה.
<שוש צימרמן: בכל זאת אני רוצה להגיד שמעבר ליועצת החינוכית יש פסיכולוג חינוכי, יש שירות פסיכולוגי חינוכי בכל רשות מקומית בארץ.
<שוש צימרמן: הפסיכולוגיה החינוכית מכסה גני ילדים ויסודי ברוב הרשויות.
אורלי לוי אבקסיס: באיזו תדירות הוא מגיע לבית הספר?
<שוש צימרמן: הוא מגיע בתדירות של יום בשבוע, בדרך כלל.
אורלי לוי אבקסיס: לכל בית ספר?
<שוש צימרמן: גם את זה, אם רוצים נתונים הרבה יותר - - -
אורלי לוי אבקסיס: כמה פסיכולוגים חינוכיים יש בתל אביב, בעייריה?
<שוש צימרמן: את זה אני לא יודעת להגיד.
אורלי לוי אבקסיס: אז איך הוא יספיק להגיע לכולם יום בשבוע?
<שוש צימרמן: בסך הכל 2,600 פסיכולוגים חינוכיים בארץ, ו-4,700 יועצים חינוכיים בפרישה ארצית.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה שלי היא כזו, אם כך, ואת אומרת לא הייתה לנו בעיה של תקנים, לא הייתה לנו בעיה של גורמי מקצוע - - -
<שוש צימרמן: לא אמרתי את זה.
אורלי לוי אבקסיס: לא, בסדר, אוקיי, עם פרישה של 80% ואם אין לך יועצת חינוכית אז יש לך פסיכולוג חינוכי.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה שלי היא כזו, איך יתכן שבמקרה כמו שקרה בקריית גת, או מקרה כמו ראשון לציון קורה מתחת לאף שלכם, עם תלמידים שבתוך המסגרת שלכם?
<שוש צימרמן: אני לא יודעת לענות על זה, אבל אני כן יכולה להגיד ש-70% מהדיווחים לרשויות הרווחה מגיעים ממשרד החינוך - - -
אורלי לוי אבקסיס: ולא במקרה הזה?
<שוש צימרמן: במקרה של ראשון אני יודעת שהילדות הן ילדות שהתחילו תהליך של נשירה מבתי הספר - - -
פנינה תמנו: בגיל 13?
פנינה תמנו: במשרד החינוך?
<שוש צימרמן: אני יודעת שהן היו מטופלות על ידי קצין ביקור סדיר ושהיו ביקורי בית במשפחות האלה.
<שוש צימרמן: זה המידע שנמסר לי מהפיקוח בראשון לציון.
אורלי לוי אבקסיס: אז אם ככה, לפי דו"ח וינטר זה היה צריך להדליק נורות אדומות מההתחלה, כי אי הגעה של ילד באופן סדיר למוסד חינוכי, מעידה על כך שהילד נמצא בסכנה או חשש לסכנה.
אורלי לוי אבקסיס: בנושא של קריית גת נאמר שחלק מהתלמידים שיתפו את היועצת החינוכית בכך שהם מקיימים יחסי מין עם אישה בת 40.
אורלי לוי אבקסיס: מה היועצת החינוכית עשתה עם זה?
<שוש צימרמן: יושבת כאן המפקחת על היועצות החינוכיות בקריית גת ולה יש אינפורמציה אחרת, ואם תאפשרי לה, היא תגיד.
<רונית יצקר: אני יכולה להגיד בוודאות שברגע שהמידע הגיע ליועצת, הוא הגיע דרך רכז השכבה, וברגע שהיה ידעה היא מסרה את האינפורמציה למשרד ובו זמנית לרווחה ולמנהלת מחלקת חינוך ולמנהל השפ"ח, ואנחנו כולנו היינו שם ממש באותו רגע.
<רונית יצקר: זאת אומרת, ברגע שמגיע מידע ליועצת, אני יכולה להגיד בוודאות ש - - -
<רונית יצקר: זה היה ב-20 במאי.
פנינה תמנו: מתי התפוצצה הפרשה?
<יצחק קדמן: הסיפור הזה נמשך כבר שנתיים.
<רונית יצקר: ב-20 במאי האחרון.
אורלי לוי אבקסיס: רגע, שנייה, לפי מה שפורסם לפחות בתקשורת, ואת זה צריך לבדוק, הנער שדיבר לא דיבר על כך שעכשיו בדיוק שהתפוצצה הפרשה הוא שיתף את היועצת.
אורלי לוי אבקסיס: הוא אומר שעוד קודם, ולא נעשה שום דבר על ידה או לא נאמר לו כלום.
<רונית יצקר: זה לא על המקרה הזה, ממש לא.
<רונית יצקר: ברגע שהיועצת ידעה לגבי המקרה הספציפי, היא העבירה את המידע לכל הרשויות והתחלנו את הטיפול.
<יצחק קדמן: לא למשטרה.
<יצחק קדמן: בן בסט גם לא העבירה את זה למשטרה.
פנינה תמנו: כולם מחפשים יידוע, אבל לא טיפול.
פנינה תמנו: שים לב.
פנינה תמנו: כולם יודעים אבל לא מטפלים.
פנינה תמנו: העיקר אנחנו יודעים.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להבין משהו.
אורלי לוי אבקסיס: שנייה, חברים, אני מנהלת.
אורלי לוי אבקסיס: ברגע שידעתם מה עשיתם?
<רונית יצקר: למרות שלא הייתה חובת דיווח, פקידת הסעד הגיעה והייתה בשיתוף פעולה מלא ועם כל הרשויות עבדנו ביחד.
<רונית יצקר: הזמנו קודם כל את ההורים.
<רונית יצקר: היו שיחות של פקידת הסעד והצוות החינוכי לכל הורה בנפרד, עם כל ילד בנפרד.
אורלי לוי אבקסיס: לפני שהתפוצצה הפרשה?
<רונית יצקר: כן, כן, לפני שהיא התפוצצה.
אורלי לוי אבקסיס: מי מסמן לי שם לא?
<אורי אלימלך: אורי אלימלך, אני פקידת סעד באגף הרווחה בקריית גת.
<אורי אלימלך: במקרה אני פקידת הסעד שהייתה מעורבת.
<אורי אלימלך: האירוע שאת מתארת אותו באמת היה בשיתוף פעולה מלא, אבל זה האירוע שבגינו התפוצצה הפרשה.
<רונית יצקר: זה מה שאנחנו קיבלנו, את המידע הראשוני.
<אורי אלימלך: אוקיי, וטרום האירוע הזה לא הגיעו דיווחים לאגף הרווחה - - -
<רונית יצקר: גם לנו לא.
<אורי אלימלך: אודות קטינים שמקיימים יחסי מין.
אורלי לוי אבקסיס: את רוצה להגיד לי שלא ידעתם שם בקריית גת?
אורלי לוי אבקסיס: כל העיר ידעה, כל השכונה ידעה, אתם לא ידעתם?
אורלי לוי אבקסיס: אתם מזכירים לי את התמונה עם הקופים – לא ראיתי, לא שמעתי, לא ידעתי.
אורלי לוי אבקסיס: וגם לא דיברתי, לא דיווחתי הלאה.
<אורי אלימלך: לא היה דיווח, לא היה דיווח קונקרטי מעולם על קטינים שמקיימים יחסי מין - - -
אורלי לוי אבקסיס: אני באמת מנסה להבין, אירוע כזה, שמצד אחד אומרים כל העיר ידעה וזה לא חדש וזה שנים ובאיזה שהוא אופן ככה זה מתגלגל לו.
אורלי לוי אבקסיס: תארו לכם באמת היה לה איידס, שזה רק מה שהקפיץ פה את כל הסיפור.
אורלי לוי אבקסיס: אתם יודעים כמה ילדים היו יכולים לשלם מחיר מאד מאד כבד, ובנוסף איזה טרגדיה ואיך אתם הייתם יכולים לישון בלילה עם זה שלא היינו מונעים.
אורלי לוי אבקסיס: אבל, בואו נשים את זה רגע בצד, איך מונעים את המקרה הבא?
<רונית יצקר: עושים עבודות ותכניות מניעה אינטנסיביות - - -
<רונית יצקר: של כישורי חיים בתוך הכיתות, של הכשרת המחנכים, של הכשרת היועצים - - -
אורלי לוי אבקסיס: אבל הבנו שהמחנכים לא מקבלים הכשרות כדי לזהות את הדברים האלה.
<רונית יצקר: אז אני אומרת, יש לנו הכשרה מטעם שפ"י ליועצים ובשיטת המניפה אנחנו מעבירים את ההכשרות האלה בתוך חדרי המורים והמחנכים מקבלים את הכלים כדי לעשות שיח מוגן בתוך - - -
אורלי לוי אבקסיס: כמה פעמים בשנה יש את השיח הזה מול תלמידים ובאיזה גילאים?
<רונית יצקר: אמור להיות.
<רונית יצקר: כישורי חיים זו תכנית התפתחותית מכיתה א' עד כיתה י"ב.
אורלי לוי אבקסיס: אני אגיד לך ואני לא רוצה להכשיל אותך.
אורלי לוי אבקסיס: אני אגיד לך לפני שתגידי.
אורלי לוי אבקסיס: יושבת ראש מועצת התלמידים הארצית הייתה פה – היא בכיתה י"א, בבגרויות של י"א - והיא אמרה שאפילו פעם אחת מאז שהיא זוכרת את עצמה ועד היום לא היה לה שיעור על זה.
אורלי לוי אבקסיס: חינוך מיני.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר לך משהו, יש לי ילדות ודרכן אני נחשפתי למה נאמר או מה נעשה בשיעור חינוך המיני, שלאחת עשו את זה בסוף כיתה ו', אבל גם כשעשו – הייתי מזועזעת, בסדר?
אורלי לוי אבקסיס: וקשה לזעזע אותי אחרי כל מה שאני רואה פה.
אורלי לוי אבקסיס: טוב?
אורלי לוי אבקסיס: אני בעצמי פניתי לשר החינוך, הוא הזדעזע בעצמו.
אורלי לוי אבקסיס: הראש שלו בכלל היה יצירתי.
אורלי לוי אבקסיס: אבל השורה התחתונה היא, האם את מרגישה שזה מספיק?
<רונית יצקר: בוודאי שלא.
אורלי לוי אבקסיס: האם אתם מרגישים שאתם מגיעים לילדים?
אורלי לוי אבקסיס: מה נעשה בשיעורים האלה?
אורלי לוי אבקסיס: מדברים איתם על חינוך מונע, מונע ניצול, מתי אתה מרגיש שזה לחץ חברתי, מתי נכנסים – מה מלמדים שם?
אורלי לוי אבקסיס: כי מה שלימדו את הבת שלי, אני אומרת לך, זה משהו שגורם בסופו של דבר להטרדה מינית או לאי הבנה בתפיסה של מה מיניות נכונה ומה לא.
אורלי לוי אבקסיס: וזה נעשה על ידי - וואלה, אני רוצה לומר עד לאותו רגע – אחת מהיועצות שמאד הערכתי.
אורלי לוי אבקסיס: אבל בין זה לבין הגנה על ילדים – המרחק היה שנות אור.
אורלי לוי אבקסיס: יש לכם תוכן מסוים, אחיד שאותו המורים/היועצים נדרשים ליישם, או לכל אחד אומרים - אוקיי, בכישורי חיים תלמדו חינוך מיני ובזה נגמר הסיפור.
<שוש צימרמן: חברת הכנסת, אני יכולה לענות, כי אני בכל זאת מהמטה.
<שוש צימרמן: אני רוצה להגיד שהשיעורים של כישורי חיים מובנים לגיל הרך.
<שוש צימרמן: לגבי הסוגיה שאת מדברת עליה, השיעור המסוים הזה, אני אשמח אם תזמיני את מנהלת היחידה למיניות ואותי לשיחה על זה.
אורלי לוי אבקסיס: אני דיברתי עם השר והוא אמר שהוא יבדוק את זה.
<שוש צימרמן: זה שווה שיחה בינינו, כדי להבהיר לך את העמדה.
אורלי לוי אבקסיס: אני אגיד לך מה, בדיקה קטנה שלי, סקר אישי שלי בין כמה הורים במסגרות אחרות, מסתבר שכל אחד עושה מה שהוא חושב לנכון.
אורלי לוי אבקסיס: יש לך מערך חינוך לגילאים האלה?
אורלי לוי אבקסיס: מה המסגרת?
אורלי לוי אבקסיס: מה מותר ומה לא?
אורלי לוי אבקסיס: מה צריך לעשות, איפה לשים את הדגש?
אורלי לוי אבקסיס: כמה מדובר שם על הגנה?
<שוש צימרמן: בדו"ח שהכינה מריה על זנות קטינים, שזה חומר נלווה לישיבה הזו, מופיעים כל השיעורים.
<שוש צימרמן: יש שם כישורים אינטרנטיים לכל השיעורים - - -
אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, אני לא מדברת על האינטרנט.
<שוש צימרמן: לא, רגע.
אורלי לוי אבקסיס: על האינטרנט דווקא עשיתם שיעורים - - -
<שוש צימרמן: לא, כישורים לכל התכנים מכיתה א' עד כיתה ט', ושיעורים בחינוך מיני.
<מריה רבינוביץ: הבעיה היא לא זה.
<מריה רבינוביץ: המערכים קיימים, הבעיה היא שזה לא חובה.
<מריה רבינוביץ: זאת אומרת כל בית ספר יכול לבחור מה שהוא רוצה מתוך מערך - - -
אורלי לוי אבקסיס: מה שהוא רוצה.
פנינה תמנו: אם בכלל.
אורלי לוי אבקסיס: אוקיי, בואו נבדוק את זה.
<מריה רבינוביץ: כישורי חיים זה חובה.
<שוש צימרמן: כישורי חיים זו תכנית חובה.
אורלי לוי אבקסיס: לא כישורי חיים, אני מדברת על החינוך המיני.
<שוש צימרמן: חינוך מיני הוא חלק מכישורי חיים.
אורלי לוי אבקסיס: שהוא בחירה וכל אחד בוחר מה הוא רוצה.
<שוש צימרמן: הוא לא בחירה.
פנינה תמנו: באיזה גיל זה מתחיל?
אורלי לוי אבקסיס: רגע, רגע, מאשה, זה בחירה או לא בחירה?
אורלי לוי אבקסיס: כי איך יכול להיות שיושבת ראש מועצת התלמידים הארצית, ותאמיני לי – היא מאד מעורבת.
אורלי לוי אבקסיס: נערה מאד חכמה, מאד פיקחית, תלמידה מאד טובה, שמצרה על כך שאצלם לא לימדו ועד עכשיו לא מלמדים אותם.
אורלי לוי אבקסיס: היא בסוף כיתה י"א.
אורלי לוי אבקסיס: אז מתי?
אורלי לוי אבקסיס: כשהיא תהיה באוניברסיטה ילמדו אותה?
<מריה רבינוביץ: אני גם מנסה להבין.
<מריה רבינוביץ: זה מגוון של תכניות - - -
<שוש צימרמן: זה לא מגוון של תכניות, זו תכנית אחת שנוגעת בכל מצבי החיים של הילדים, שהם נתקלים בהם, והיא עושה הכנה לחיזוק כוחות להתמודדות - - -
אורלי לוי אבקסיס: אז רגע, זה לא חינוך מיני.
<שוש צימרמן: סליחה, זה כישורי חיים, כשחינוך מיני הוא פרק בתוך כישורי חיים.
אורלי לוי אבקסיס: כמה פרקים יש שם?
<שוש צימרמן: יש נגיעה בכל מיני נושאים.
אורלי לוי אבקסיס: כמה פרקים יש שם בערך?
<שוש צימרמן: בכל שנה יש 30 שיעורים מומלצים.
פנינה תמנו: אבל מאיזה גיל?
פנינה תמנו: זה מאד מעניין אותי לדעת מאיזה גיל.
פנינה תמנו: כולל הפרקים של המיניות, זה מכיתה א'?
<שוש צימרמן: זה מותאם לגילאים.
אורלי לוי אבקסיס: וזה מומלצים.
אורלי לוי אבקסיס: אתם בודקים שזה מיושם?
<שוש צימרמן: יש לנו אחת לשאלה שאלון אינטרנטי הן למנהלים והן ליועצות.
<שוש צימרמן: את המנהלים שואלים שאלה כללית – אם שיעור כישורי חיים מיושם, ואת היועצות שואלים - - -
אורלי לוי אבקסיס: לא, כשאומרים כישורי חיים זה כשדיברו איתם על ספורט בריא, וכשהם רושמים שדובר - זה לא אומר שהם עשו להם חינוך מיני.
<שוש צימרמן: בשאלון של היועצות ליישום התכנית, אנחנו מפלחים את זה לפי נושאים ושואלים על כל נושא - - -
אורלי לוי אבקסיס: אם ככה – תעבירו לי את הנתונים – כמה בתי ספר ענו לכם חיובי, שהם עשו חינוך מיני, באיזה גילאים, באיזה פרישה וכמה שיעורים מתוך השיעורים כל כישורי חיים יוחדו לנושא הזה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מאד נשמח.
אורלי לוי אבקסיס: רצית להוסיף משהו?
<הדס דולב: כן, שמי הדס דולב מעמותת על"ם ואנחנו מעורבים במרכז למניעת אלימות מינית בקרב ילדים ונוער.
<הדס דולב: דווקא כל הנושא הזה של המניעה, אני חושבת שמה שאנחנו מרגישים הרבה בשנים האחרונות, זה שזה לא רק עניין חינוכי בין אם זה המורים ובין אם זה המנהלים, זה בכלל הדו שיח הזה של מיניות שמאד קשה לצוות.
<הדס דולב: הגיעו אלינו לא מעט מקרים, שהיה איזה שהוא מקרה של התנהגות מינית לא מותאמת, אם זה מצד הקורבן ואם זה מצד התוקפן, אם זה מקרים של התנהלות של זנות קטינים ואפילו התנהגויות של איזו שהיא התנהגות פרובוקטיבית מצד נערה שלא יודעים איך להתמודד.
<הדס דולב: אנחנו רואים הרבה פעמים שהצוות החינוכי והצוות הטיפולי - - -
אורלי לוי אבקסיס: לא יודעים מה לעשות.
<הדס דולב: אבל באמת ממקום מאד תמים של איך אנחנו מתמודדים עם זה.
אורלי לוי אבקסיס: אבל הם אומרים שהם מקבלים הדרכות ומשווקים את זה בצורת הסרט הנע.
אורלי לוי אבקסיס: את יודעת, זה כמו כשהיינו ילדים היינו לוחשים את המילה הראשונה – אנציקלופדיה, וכשהיית מגיע לסוף התור, האחרון שמע – נדיה.
<הדס דולב: אז אני לא יודעת להגיד לגבי התכנים, ואני גם יודעת שקיימים בתוך בתי הספר, יוצא לנו לעבוד איתם המון - - -
אורלי לוי אבקסיס: מי מעביר את התכנים?
אורלי לוי אבקסיס: באיזה אופן?
אורלי לוי אבקסיס: באיזו איכות?
<הדס דולב: ...
<הדס דולב: מהמקום היותר אפילו אישי של - - -
אורלי לוי אבקסיס: אז מה אתם ממליצים?
<הדס דולב: קודם כל אצלנו יש המון המון הכשרות שהן מיועדות, ואנחנו פחות עובדים עם בתי ספר, אבל כן עם פנימיות ועם מסגרות שהן חוץ ביתיות, שאנחנו מעבירים לצוות החינוכי.
<הדס דולב: ואני אומרת שזה מעבר לשיח מה מדברים על מין, אלא בכלל מה זה מעורר אצלי.
<הדס דולב: כשילד מתחיל לדבר על הדברים האלה, אז גם אני כבן אדם מבוגר נורא נלחץ מזה.
<הדס דולב: אז הפחד שלי זה לזרוק את הכל לצדדים והרבה פעמים זו תופעה שאנחנו רואים.
<הדס דולב: ילד שפגע מינית בגילאים מאד צעירים, בגילאי כיתות ב'-ג', האינסטינקט הראשוני הרבה פעמים, מתוך ההגנה על הילדים האחרים – זה להרחיק אותו.
<הדס דולב: אבל הילד עצמו לא מקבל את המענה כמו שצריך, הוא לא מבין מה הוא עשה לא בסדר וזה תהליך שהולך וגדל ואחר כך אנחנו פוגשים אותם כנערים שפוגעים מינית בעבירות הרבה יותר חמורות.
<הדס דולב: מה שאנחנו הרבה פעמים מציעים זה עבודה בגילאים מאד מאד צעירים: גני ילדים, בתי ספר יסודיים.
<הדס דולב: שיח על מיניות למורים ולצוות החינוכי, שאנחנו מרגישים שהוא מאד מאד חסר ממקום תמים, ממקום מאד בוסרי וטבעי.
אורלי לוי אבקסיס: תודה, תודה רבה.
<אורי אלימלך: לפני גנים הילדים – זה ההורים.
<אורי אלימלך: אני חושבת שאת החלק הזה כולם מפספסים.
<אורי אלימלך: זה שצועקים - - -
אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, לא, אנחנו לא מפספסים.
אורלי לוי אבקסיס: אבל תגידי לי כמה שעות הילד נמצא במערכת החינוך?
<אורי אלימלך: הרבה מאד שעות, אבל הוא קודם כל - - -
אורלי לוי אבקסיס: כמה המורה והצוות החינוכי אמורים לראות את הילד הזה נטו ביום?
אורלי לוי אבקסיס: כמה שעות טובות.
אורלי לוי אבקסיס: מה המטרה של משרד החינוך?
אורלי לוי אבקסיס: של בית ספר?
<אורי אלימלך: נכון שהוא גם מחנך, אבל - - -
אורלי לוי אבקסיס: תודה, בזה זה נגמר.
אורלי לוי אבקסיס: משפט אחרון, אנחנו מסכמים את הדיון.
<ישראל רצון: תודה לך.
<ישראל רצון: שמי ישראל ממרכז מה"ו – מידע, הכוונה וייעוץ לבוגרי שמיניות.
<ישראל רצון: הגילאים האלה הם בדיוק הגילאים שאנחנו עוסקים בהם.
<ישראל רצון: ולשאלה שלך מי אשם – אז אני רוצה לומר לך שכולנו אשמים.
<ישראל רצון: ההורים, המחנכים ואני לא מקבל את האשמה הזאת כלפי המשטרה בנפרד וכלפי רשויות הרווחה, כי זה לא נכון.
<ישראל רצון: בסופו של דבר, ונעביר את זה לנושא אחר – תאונות הדרכים.
<ישראל רצון: יושבים שלושה אנשים לפני – איש משטרה, מהנדס כבישים ופילוסוף, אדם שהוא דעתן.
<ישראל רצון: מה עושים עם תאונות הדרכים?
<ישראל רצון: זה היה אומר כבישים, תשתיות.
<ישראל רצון: איש המשטרה היה אומר – חסרים תקנים.
<ישראל רצון: האדם החושב היה אומר – יחס לחיי אדם.
<ישראל רצון: וכאן זה בדיוק אותו דבר.
<ישראל רצון: אנחנו עוסקים המון בדברים האלה והנקודה הזאת של החשיפה של הנערים בכל המדיה, בכל מה שקיים היום, היא אחד הגורמים.
<ישראל רצון: אנחנו ביד אחת מנסים לעזור וביד השנייה אנחנו חושפים אותם להמון תכנים שליליים שהם פשוט לא עומדים בהם.
<ישראל רצון: יש גמרא שאומרת – אדם נתן לבן שלו קופה של זהובים, האכיל אותם, השקה - - -
אורלי לוי אבקסיס: אז בוא, אני אנסה - - -
<ישראל רצון: עכשיו, מה שאמרה חברת הכנסת תמנו-שטה קודם, במקום לעסוק בחכמי חלם, יש גשר שכולם נופלים עליו.
אורלי לוי אבקסיס: כן, להקים בית חולים או נתקן את הגשר.
<ישראל רצון: במקום זה תקימו.
<ישראל רצון: עוד תקנים.
אורלי לוי אבקסיס: אני רק רוצה להניח את דעתך - - -
<ישראל רצון: רק שנייה, אריה עוסק עם בנות בקטעים האלה, אפילו עם הילדות הקטנות, והוא יספר מידע אישי, רק לגבי הנקודה הזאת של בנות שנחשפות ומגיעות לבדואים ולכל - - -
אורלי לוי אבקסיס: נגמר הדיון.
אורלי לוי אבקסיס: אני רק רוצה לומר לך משהו כדי להניח את דעתך.
אורלי לוי אבקסיס: בוועדת הכלכלה יש לנו חוק, לי ולחברת הכנסת פנינה תמנו-שטה – חוק שמדבר על סינון אתרים פוגעניים חינם, שאותו יצטרכו לספק ספקיות האינטרנט ללקוחות באופן חינמי, אבל גם שיהיה איכותי ושם אנחנו יורדים לפרטים וגם כל אחת מהספקיות תצטרך לתת לקרן מסוימת תקציב גם עבור הסברה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מסכמים את הדיון: אני רוצה לומר כמה דברים.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שהאירועים האחרונים, באיזה שהוא אופן, פתחו בפנינו צוהר כדי להבין מה עובר על נערים ונערות במדינת ישראל, נערים ונערות שביום מן הימים, בחיים נורמאליים, אמורים להתעסק בלימודים, בחברויות, בפעילויות כאלה ואחרות, ובשורה התחתונה מה שאנחנו מגלים זה ניצול קשה מאד של כשל חברתי, ניצול של ילדים וילדות, שעדיין לא הפנימו ועדיין לא יודעים מה מותר ומה אסור.
אורלי לוי אבקסיס: האירועים האחרונים מגלים לנו כשל נוסף, שהוא זה של ההתמודדות של המערכות, שאמורות לשמור על הילדים הללו או לטפל ולמנוע את המקרים הבאים.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שיותר מכל מה שגילינו כאן
אורלי לוי אבקסיס: זה על כך שאף גורם לא בדיוק יודע מה תפקידו או מה הממשק שלו מול נושא התפקיד האחר.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מגלים שבמקרה מסוים שהגיע לתקשורת, ואולי קיבל קצת יותר כותרות, ההתייחסות של המשרד מלמעלה הייתה הרבה יותר רצינית.
אורלי לוי אבקסיס: הוקמה ועדת בדיקה.
אורלי לוי אבקסיס: יש מסקנות, אמורים להגיש לנו את המסקנות.
אורלי לוי אבקסיס: במקרה אחר, שהוא לא פחות נורא, אם לא אפילו גרוע יותר, לא נעשה שום דבר מבחינת המשרד.
אורלי לוי אבקסיס: הכל נעשה ברמת השטח.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו באים בסופו של דבר לש"ג ואומרים לו – אתה לא בסדר.
אורלי לוי אבקסיס: מנסים להפיל עליו.
אורלי לוי אבקסיס: מה קורה עם האחריות המיניסטריאלית, מה קורה עם האחריות הכוללת?
אורלי לוי אבקסיס: מה קורה עם מניעה?
אורלי לוי אבקסיס: עם ניטור?
אורלי לוי אבקסיס: האם כל אחד יודע מה מסלול הבעיות או מסלול הטיפול שבו הוא צריך לצעוד במעלה הדרך?
אורלי לוי אבקסיס: האם כל גורם, וזה לא משנה אם הוא יהיה בראשון לציון, אם הוא יהיה בקריית גת, אם הוא יהיה בבית שאן או אם הוא יהיה באילת – יודע מה הכתובת הבאה שלו?
אורלי לוי אבקסיס: יודע מה עליו לעשות?
אורלי לוי אבקסיס: האם יש לנו איזו שהיא באמת, ומה שאמרה הנציגה של השלטון המקומי, שאותי הדאיג במיוחד, על כך שבעיירות חלשות, ותראו, אנחנו מדברים פה על ראשון לציון, על קריית גת.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על יחסית מקומות שאמורים היינו לחשוב ששם הדברים יותר קלים.
אורלי לוי אבקסיס: יש יותר תקציבים.
אורלי לוי אבקסיס: אבל מה שנאמר פה על ידי נציגת השלטון המקומי, זה שבערים חלשות רוב התכניות בכלל לא יוצאות לפועל.
אורלי לוי אבקסיס: רוב התכניות להגנה על ילדים לא יוצאות לפועל בגלל שאין כסף לעיר המקומית, למטצי'נג, להשתתפות.
<יצחק קדמן: המטצ'ינג עד היום הוא לא דיפרנציאלי?
אורלי לוי אבקסיס: הוא לא דיפרנציאלי.
אורלי לוי אבקסיס: 25% זה לא משנה אם אתה בגירעון טוטאלי או אם אתה עיריית תל אביב שיש לך הכנסות של כמה?
אורלי לוי אבקסיס: של מיליארדים?
אורלי לוי אבקסיס: ובשורה התחתונה אני שואלת: האם משרד החינוך יודע מה תפקידו?
אורלי לוי אבקסיס: האם יש לו את הצוות הנכון בכל נקודה שבה אנחנו נסתכל בפרישה הארצית, שיודע שיש לו את הכלים, שעבר הדרכות, שיודע לזהות.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו שמענו את הבחורה מעל"ם שאומרת שגורמי מקצוע לא יודעים, הם נבוכים מול חשיפה כזו של ילדים, הם לא יודעים איך להתנהג עם הילד הנפגע או עם הילד הפוגע.
אורלי לוי אבקסיס: שאין להם את הכלים.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו שומעים פה ששירותי הרווחה אומרים – אנחנו זועקים, זעקנו, אף אחד לא ענה.
אורלי לוי אבקסיס: כמו זעקה במדבר, אבל בשורה התחתונה הפרצוף שלה יהיה מרוח על הכתבה.
אורלי לוי אבקסיס: ועל חוסר הטיפול או על חוסר שביעות הרצון מהטיפול.
אורלי לוי אבקסיס: אני ביקשתי כמה דברים ואני מתכוונת לעשות דיון המשך.
אורלי לוי אבקסיס: ראשית,אני מבקשת ממשרד הרווחה לסיים את הבדיקות וגם לתת לנו תשובה מדוע לא נעשתה בדיקה בראשון לציון - מה נעשה עם אותן נערות מאז.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים לדעת מה נעשה ומה הם הנהלים הכלולים - בעקבות המסקנות של האירועים האחרונים - הן בקריית גת והן בראשון לציון.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים להבין את נוהל הפעולה של המשטרה והאם במקרים שבהם יש חשד לניצול קטין, גם כאשר אין תלונה, האם אין לה מה לעשות; או כאשר יש תלונה אנונימית, שבה אנחנו לא יודעים לזהות את המתלונן – האם דברים נשארים כך ונערות ממשיכות להיות מנוצלות, או בכלל פשעים אחרים כלפי קטינים.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו כבר נסיק מזה הלאה.
אורלי לוי אבקסיס: זה לגבי נוהל הטיפול.
אורלי לוי אבקסיס: מבחינת משרד המשפטים, אנחנו רוצים לדעת כיצד מתקדם הנושא של הוועדה הבין משרדית: האם היא מתוקצבת?
אורלי לוי אבקסיס: מה קורה עם החוקים, עם תיקוני החקיקה שעליהם היא ממליצה, כי פה כבר לא צריך תקצוב, פה צריך פשוט ליישם.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה גם לקבל את תכנית העבודה של משרד החינוך בכל מה שנוגע לחינוך מיני, איך אתם עוקבים אחרי הנושא הזה.
אורלי לוי אבקסיס: פניתי גם למחלקת המחקר והמידע של הכנסת.
אורלי לוי אבקסיס: כמו שאתם יודעים זה חלק מהמסקנות, אנחנו רוצים לדעת מה קורה עם הפרישה של היועצות החינוכיות של שירותי הפסיכולוגיה בבתי הספר השונים בפרישה ארצית, תוך מתן דגש האם הן עברו הכשרה – אנחנו מדברים על יועצות חינוכיות – האם הן עברו הכשרה לזהות מקרים שכאלה, מה היא אותה הכשרה ומה הנוכחות שלה בתוך בתי הספר.
משה מזרחי: בוקר טוב חברים.
משה מזרחי: אנחנו פותחים את היום בו מציינים את כל הנוגע בסביבה בטוחה, איכותית ונקייה.
משה מזרחי: אתמול הוועדה הזאת עסקה בהיבטים אחרים של סביבה בטוחה של בני נוער, סביבה בטוחה בתחום הפדגוגי הלא פיסי, בהיבטים כאלה ואחרים.
משה מזרחי: בנושאים של מגדר, גזענות, אלימות ועוד שמערכת צריכה להתמודד איתם.
משה מזרחי: הנושא שנעסוק בו היום הוא סביבה פיסית בטוחה של מוסדות החינוך.
משה מזרחי: בעיני זה כעין סגירת מעגל.
משה מזרחי: היה פה שיעיד שידיי היו במעל, בציון יום הבטיחות והגהות בכנסת לפני מספר שבועות, במסגרתו הונחו פה בפעם הראשונה היבטים שונים שנוגעים לבטיחות וגהות הנוגעים למעגל החיים, במעגל החינוך ובכל האלמנטים המדינתיים הנדרשים להבטיח את בטחונו ואיכות חייו של האזרח.
משה מזרחי: אני שמח שזה סוג של נגזרת מאותו יום.
משה מזרחי: אנחנו מדברים על חשיפת ילדים למפגעים במוסדות חינוך.
משה מזרחי: יש כאן רשימה ארוכה של מקרים שעלו, אני מבין המשרים שלנו נתבקשו גם להגיב עליהם.
משה מזרחי: אני אתן את רשות הדיבור לחבר הכנסת דב חנין מי שמוביל במשך שנים ארוכות בקול רם את דגל איכות הסביבה.
משה מזרחי: בכבוד.
דב חנין: תודה רבה אדוני יושב הראש, תודה רבה לכולכם על ההשתתפות בדיון הזה ותודה לך אדוני שלקחת על עצמך להוביל אותו.
דב חנין: אנחנו נמצאים ביום מיוחד בכנסת, יום של הרבה התרחשות, אני גם מתנצל בפניכם שבתום דברי אני אצטרך לצאת כי יש לנו במקביל שבע ועדות שעוסקות בנושאים סביבתיים ואנחנו מנסים להשפיע בכולן.
דב חנין: הועדה הזאת הולכת לעסוק בסוגיה מאוד מאוד חשובה.
דב חנין: נקודת המוצא שלנו בעיסוק בוועדה, אני קורא את הדוח היפה של" טבע ודין", וזו הזדמנות להודות לכם גם על הדוח, גם על המתכונת המאוד נוחה לקריאה ולעיון.
דב חנין: נקודת המוצא שלנו צריכה להיות קביעה שילדים, אני אומר את זה למרות הציטוט של השופט חשין בדוח, ילדים אינם מבוגרים קטנים.
דב חנין: החובה שלנו כלפי ילדים במוסדות החינוך ובמערכות החינוך השונות היא חובה מוגברת גם בגלל העובדה שילדים רגישים יותר למפגעים סביבתיים.
דב חנין: הם נמצאים בהתפתחות.
דב חנין: דברים שמשפיעים פחות על מבוגרים יכולים להשפיע יותר על ילדים.
דב חנין: מכיוון שהחברה, המדינה לקחה על עצמה, כאשר היא מחייבת את הילדים האלה להיות במוסדות החינוך לאורך שעות רבות בכל יום, להבטיח את בטחונים הבריאותי.
דב חנין: לכן, אנחנו חייבים לאמץ סטנדרטים קפדניים יותר ומחמירים יותר לגבי מה אנחנו מאפשרים ברמות הסביבתיות במוסדות החינוך שלנו.