GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<זיוה מקונן-דגו: אני באמת לא מבינה –איפה הרווחה?
<זיוה מקונן-דגו: עד שהבנות האלה מגיעות לעבודה כדי לקבל שתייה?
<זיוה מקונן-דגו: אנחנו מדברים על מהגרים, עובדים זרים או על ערבים ודרוזים וכאלה שמנצלים אותן כחברים.
<זיוה מקונן-דגו: אנחנו מדברים על הבנות שמנוצלות.
<זיוה מקונן-דגו: בואו נדבר על הבנות המנוצלות הנפגעות ועל הילדים בכלל, ושם נעשה את העבודה ושם נלווה את המשפחות האלה שמפורקות.
<זיוה מקונן-דגו: נלווה את המשפחות, ואני מדברת על כל כך הרבה שכונות.
<זיוה מקונן-דגו: אני מסכימה איתך שזה לא סיפור של רמת אליהו.
<זיוה מקונן-דגו: ראשון לציון היא עיר חזקה מאד, שבאמת שמה את השכונה הזאת כחצר האחורית שלה, בין שכונות מערב חזק ומרכז העיר, והשכונה הזאת מופקרת.
<זיוה מקונן-דגו: יש שם לשכת רווחה, איזה שירותים יש שם?
<גילה בן בסט: יש לשכת רווחה.
<זיוה מקונן-דגו: יש שירותים, אני מכירה את השירותים, סליחה, אוקיי.
<זיוה מקונן-דגו: אז איך זה יכול להיות - - -
<גילה בן בסט: לי יש שם ארבעה עובדי נוער.
<זיוה מקונן-דגו: והנערים דיברו עם השר לביטחון פנים, כי הפגשנו אותם – הם חוטפים מכות משוטרים והיום הם מתאמנים כדי להגן על עצמם, כדי להגן על עצמם מפני שוטרים.
<זיוה מקונן-דגו: אז מצד אחד יש שיטור יתר כלפי הנערים האלה, ומצד שני - - -
אורלי לוי אבקסיס: ומצד שני אין בכלל טיפול של הרווחה.
<זיוה מקונן-דגו: לא, יש גם חוסר שיטור.
<זיוה מקונן-דגו: איך זה יכול להיות שמגיע דיווח כזה על בנות - - -
פנינה תמנו: והם לא מגיעים לתל אביב.
<זיוה מקונן-דגו: שיש סרסורית שלוקחת אותן ולא מטפלים בזה?
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נבדוק איפה זה עומד ואם הוגשה תלונה כזו ותאמיני לי שאני בעצמי אלך לשר לביטחון פנים ואדאג שימוצה הדין והפעם תהיה חקירה אמיתית – מה עשו עם אותן תלונות.
פנינה תמנו: תעצרו את האישה הזאת שאוספת ילדות.
אורלי לוי אבקסיס: לא איזו שהיא בדיקה במשרדים אחרים.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא - - -
<זיוה מקונן-דגו: ...
<זיוה מקונן-דגו: הם מקבלים מכות בשכונת רמת אליהו.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא, ואמרת את זה, את מרגישה שבמגזר או באוכלוסייה מסוימת, שירותי הרווחה לא ניתנים מספיק, חסרים?
<זיוה מקונן-דגו: באותן השכונות.
אורלי לוי אבקסיס: מה, ויתרו על הילדות האלו?
<זיוה מקונן-דגו: אם אני אדבר על קליטת יוצאי אתיופיה, משרד הקליטה אחראי להכניס את העולים האלה לאותן השכונות, שמדינת ישראל לא טיפלה בהן 70 שנה.
<זיוה מקונן-דגו: 60 שנה, מאז הקמתה.
<זיוה מקונן-דגו: אלה השכונות שם וכל מי שיכל להרים קצת את הראש – הוא זה שקיבל את הכסף מהמדינה ומכר לאתיופים, המסכנים האלה שלא מבינים, את הבתים האלה בתים חרבים.
<זיוה מקונן-דגו: כשבלוד אומר לי עובד עמותה, אני - - -
אורלי לוי אבקסיס: לא היה ליווי של אנשי מקצוע לשם שימוש נכון בכסף, אבל עזבי.
אורלי לוי אבקסיס: זה פחות רלבנטי.
אורלי לוי אבקסיס: שירותי הרווחה - - -
<זיוה מקונן-דגו: 53% מיוצאי אתיופיה - - -
פנינה תמנו: אורלי, את נגעת בנקודה שלא היו רוצים לגעת בה.
פנינה תמנו: אם היינו לוקחים עכשיו שכונה, לא של יוצאי אתיופיה ו-13 ילדות מתוכן, בנות 13 היו בזנות, הטיפול היה אחר.
פנינה תמנו: היו מגיעים עד תל אביב, היו פושטים לבתים, היו תופסים את הסרסורית שאת דיברת עליה ולא היו שותקים.
פנינה תמנו: נקודה.
<זיוה מקונן-דגו: לפי הנתונים של הרווחה, 53% מיוצאי אתיופיה מטופלים על ידי הרווחה.
<זיוה מקונן-דגו: זה סביר?
<זיוה מקונן-דגו: זה הגיוני?
אורלי לוי אבקסיס: הלוואי היו מטופלים.
אורלי לוי אבקסיס: את אומרת לא באמת מטופלים – רשומים, רשומים.
<זיוה מקונן-דגו: איך זה יכול להיות שלא מטפלים בזה?
<זיוה מקונן-דגו: גברתי, אני מברכת אותך על הכניסה לתפקיד.
<זיוה מקונן-דגו: קיימנו כמה פגישות עם מר וינטר, כדי לבדוק איך עושים ומה עושים עם הדבר הזה.
<זיוה מקונן-דגו: עכשיו, אני לא רוצה לתייג את הקהילה הזאת, הקהילה הזאת היא הטרוגנית וכו' וכו', אבל השכונות האלה זה פצצה מתקתקת.
<זיוה מקונן-דגו: פצצה מתקתקת שצריך לטפל בהן בכל השכונה, כי זה לא יפו ג' יפו ד' - זאת אומרת מי נכנס לשם?
<זיוה מקונן-דגו: פחד.
<זיוה מקונן-דגו: אלוהים ישמור.
<זיוה מקונן-דגו: אז יש עוד שחורים, קבוצה של שחורים שהם יכולים עכשיו ללכת עם השחורים האלה או עם הבדואים וגמרנו, מה לעשות?
אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, לא, תראי, אנחנו מקיימים פה ועדה, את יודעת שאנחנו זועקים את הזעקות האלה בכל מקום שאפשר.
<זיוה מקונן-דגו: אני יודעת, אני מברכת את יושבת הראש.
אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו לא עושים את זה אנחנו מצאנו אשמים פה בהפקרה של הילדים.
<זיוה מקונן-דגו: הרווחה צריכה משאבים, אני יודעת שאלה חסרים, אבל זה זועק לשמיים.
<זיוה מקונן-דגו: אנחנו נדבר על הילדים ולא על מי מתעלל בהם ומי פוגע בהם ומי - - -
אורלי לוי אבקסיס: לאן ממשיכים מכאן?
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה עכשיו דווקא בגלל שדיברנו עם ראשון, אני רוצה נציגים של עיריית קריית גת.
אורלי לוי אבקסיס: יהודה, מה תפקידך?
<יהודה לגמי: שמי יהודה לגמי, אני מנהל את אגף הרווחה בקריית גת ורציתי לומר שאנחנו נמצאים בתהליך של בדיקה - כבר סוף התהליך - מול המשרד.
<יהודה לגמי: זה מצד אחד.
<יהודה לגמי: ומצד שני, אנחנו גם בתוך הרשות שלנו נמצאים באיזו שהיא חשיבה מאד מעמיקה ונקיטת דרך פעולה עם כל הגופים - עם אגף סדר וביטחון, עם אגף החינוך ועם החינוך הבלתי פורמאלי.
אורלי לוי אבקסיס: אז איך קורה דבר כזה?
אורלי לוי אבקסיס: כל העיר מדברת, כל השכונה יודעים מי הבחורה, יש אפילו תחרות בין הילדים מי יגיע לפתחה, ואני לא רוצה, אני מנסה לשמור קצת על שפה נקייה.
אורלי לוי אבקסיס: ובכל זאת, עד שלא יצא חשש לאיידס – כלום לא קרה.
<יהודה לגמי: לכן, במסגרת ההמלצות, באמת, לפעמים יש איזה שהוא טריגר שמעורר ומזרז נקיטת פעולות כאלה ואחרות.
<יהודה לגמי: לכן בוועדת הבדיקה, אנחנו פרשנו ואמרנו את כל האמת מבחינתנו לגבי הטיפול, לגבי מה שאנחנו - - -
אורלי לוי אבקסיס: אתם יודעים מה הנוהל עכשיו?
אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת אותך שאלה נורא פשוטה: אתם יודעים מה מצפים מכם כשיש מקרה דומה, מה אתם אמורים לעשות?
אורלי לוי אבקסיס: האם אז ידעתם?
אורלי לוי אבקסיס: היה לכם נוהל קודם?
<יהודה לגמי: עוד פעם, זה חלק מההמלצות שלנו, ובגלל ועדת הבדיקה - - -
אורלי לוי אבקסיס: בעקבות האירוע, לפני כן ידעתם את אותן המלצות?
אורלי לוי אבקסיס: ידעתם מה צריך לעשות במקרים כאלה?
<יהודה לגמי: לפני כן אנחנו טיפלנו ואנחנו נתנו את הטיפול ואני רוצה להדגיש את זה.
<יהודה לגמי: נתנו טיפול לעילא ולעילא, ואני רוצה לומר לך משהו.
<יהודה לגמי: שבימים האלה, ואתמול כבר ביקשתי שישלחו לי את זה בכתב משירות המבחן, שהיום הוא מלווה את המקרה הזה, באיזה שהוא כלא, והם מבקשים מאיתנו מידע ואת הדרך הטיפולית שלנו, כי הם הולכים להמליץ על אותו טיפול שאנחנו המלצנו.
אורלי לוי אבקסיס: אני מודאגת.
<יהודה לגמי: לא, לא, את לא צריכה להיות מודאגת.
<יהודה לגמי: יש פה עניין של שיתוף פעולה - - -
אורלי לוי אבקסיס: כי התופעה הלכה והתרחבה בטיפול שלכם, זה לא נגמר בילד הראשון, השני, השלישי או העשירי.
<יהודה לגמי: לא, אני מדבר על הטיפול באישה.
אורלי לוי אבקסיס: גם שם לא נעשה מי יודע מה.
<יהודה לגמי: שאנחנו עשינו מעל ומעבר, לרבות - - -
אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע היום אם יתרחש מקרה דומה – מה עליך לעשות?
<יהודה לגמי: אנחנו עושים.
אורלי לוי אבקסיס: תן לי סצנריו.
אורלי לוי אבקסיס: נחשפתם למקרה דומה, מה אתם עושים?
<יהודה לגמי: מגיע אלינו מידע, קודם כל יש היום מרכז מידע שהוקם בקריית גת - - -
אורלי לוי אבקסיס: מתי הוא הוקם?
<יהודה לגמי: בשבוע, בדיוק שבוע אחרי.
אורלי לוי אבקסיס: למה את כל רגע מסתכל אליה לקבל אישור?
<יהודה לגמי: לא, אני לא מקבל אישור מאף אחד.
<יהודה לגמי: אני אגיד לך למה, כי העניינים האלה עלו בוועדה ואני לא רוצה להוציא מפה דברים.
<יהודה לגמי: אני מחכה לתוצאות הוועדה.
<יהודה לגמי: אני מחכה למסקנות.
אורלי לוי אבקסיס: אז רגע, אז הוקם מרכז מידע, לפחות משהו.
אורלי לוי אבקסיס: גם אצלכם הוקם מרכז מידע בעקבות האירוע?
<גילה בן בסט: לא מרכז מידע.
<גילה בן בסט: אנחנו ישבנו - - -
אורלי לוי אבקסיס: אני אגיד לך מה, כי יכול להיות שהאירוע שלכם תפס פחות כותרות כי יכול להיות, ואני נזהרת שלא להגיד את זה ואני לא רוצה לחשוב על זה, שחלילה וחס, בגלל שמדובר באוכלוסייה מסוימת היא הייתה פחות, ולדעתי היא חמורה לא פחות אם לא יותר ממה שאנחנו שמענו על קריית גת.
אורלי לוי אבקסיס: יש פה תחרות על מה יותר גרוע.
אורלי לוי אבקסיס: אבל יכול להיות שבגלל שזה תפס פחות כותרות, כי יכול להיות שאוכלוסייה מסוימת פחות תעשה רעש כמו מבני טובים שעליהם אנחנו מדברים באירוע השני, שם הוקם מרכז מידע, שם נכנסו לעניין, שהם עשו ועדת בדיקה.
אורלי לוי אבקסיס: מה קרה באירוע הזה של ראשון, מה עשו?
אורלי לוי אבקסיס: איריס, מה נעשה בנוגע לראשון?
אורלי לוי אבקסיס: נעשתה ועדת בדיקה?
<איריס פלורנטין: כרגע אני מתחילה ואומרת, לא שאני לא יודעת את המידע, אני פשוט כרגע מייצגת אגף אחר, אבל אני כן אגיב.
<איריס פלורנטין: מה שנעשה בראשון זה בהחלט נעשה ברמת איתור פרטני ברמת היישוב ונעשתה שם הרבה עבודה.
<איריס פלורנטין: לא נעשתה עד עכשיו ועדת בדיקה.
אורלי לוי אבקסיס: פנינה, אני במקומך הולכת היום לפגישה עם שר הרווחה.
אורלי לוי אבקסיס: כן, תמשיך.
<יהודה לגמי: אז ככה, אז ברמה העירונית, קודם כל יש את מרכז המידע הזה שהוא יושב במוקד רואה, יחד עם המצלמות, אבל גם הרחיבו.
<יהודה לגמי: תוגברו כל הסיורים עם עיר ללא אלימות וגם עם השיטור העירוני.
<יהודה לגמי: הורחבו 6 ניידות.
<יהודה לגמי: היום יש יותר פוקוס.
<יהודה לגמי: תראו, אני אמרתי את זה גם אצלנו, שפעם הפקחים או הסיירים התעסקו עם חוק תכנון ובנייה או עם פינוי פסולת – האם לתת דו"ח או לא לתת דו"ח.
<יהודה לגמי: היום הזרקור הוא על הנערים ועל הנערות, ואם הגיע למשל מידע - - -
<יצחק קדמן: פקחים עירוניים צריכים להתעסק עם נוער במצוקה?
<יצחק קדמן: זה התפקיד שלהם?
<יהודה לגמי: לא, זה לזהות ולאתר, זה לא לטפל.
<זיוה מקונן-דגו: זה מה שקורה.
<יהודה לגמי: קודם כל אחת הבעיות היא שמידע צריך להגיע.
פנינה תמנו: ברשותך, יושבת הראש, אני רוצה רגע לחזור לראשון לציון.
פנינה תמנו: לא הבנתי, הקמתם שולחן עגול, האם יש עכשיו שיתוף פעולה בין המשטרה לבין רשות הרווחה לבין העירייה, מה נעשה?
אורלי לוי אבקסיס: עזבי, האם נעשתה ועדת בדיקה על ידי המשרד?
פנינה תמנו: שנצא מפה עם משהו, לפחות שאנחנו נדע שאנחנו מגנים על הילדים האלה.
<גילה בן בסט: אני כן רוצה לענות לכם על מה אנחנו כן עושות עם הנערות ואני מבקשת שתתנו להגיד לכם מה אנחנו כן עושות עם הנערות, אבל אם אתן תוקפות, זה לא נעים.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא תוקפות.
אורלי לוי אבקסיס: נהפוך הוא, את לא הבנת מה אנחנו אמרנו ומה עשינו פה.
<גילה בן בסט: אני יודעת מה שאתן עושות פה, אבל אני באה בדיוק מאותו מקום שאתן נמצאות, אני זועקת את אותה צעקה שאתן זועקות - - -
אורלי לוי אבקסיס: וזו השאלה שלי, מדוע זעקתך לא נשמעה אם היא באמת נזעקה?
<גילה בן בסט: אוקיי, אז אני לא יודעת.
<גילה בן בסט: אין לי סיבה לזה.
<גילה בן בסט: אין לי.
<גילה בן בסט: זה בדיוק מה שד"ר קדמן אמר - - -
אורלי לוי אבקסיס: אם פנית לכל הגורמים בטרם פורסמה הכתבה, מה קרה?
אורלי לוי אבקסיס: ומה קרה אחרי פרסום הכתבה, שאותי זה מטריד עוד יותר.
<גילה בן בסט: אז מה שקרה באמת אחרי הכתבה, ברמה האישית שלי הקמתי שולחן של כל ראשי הצוותים שלי וקצת עשינו איזה סיעור מוחות כדי להבין מה קורה - - -
אורלי לוי אבקסיס: המשרד מלמעלה לא עשה דבר?
<גילה בן בסט: יש לנו פגישה איתם מחר.
אורלי לוי אבקסיס: וואו, הקימו ועדה, טוב.
אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה להבין שזעקתך לא נשמעה.
<גילה בן בסט: אנחנו כן עושים עבודה עם הנוער ואני מבקשת - - -
אורלי לוי אבקסיס: במסגרת הכלים שיש לכן.
אורלי לוי אבקסיס: כן, אני מבינה.
פנינה תמנו: פעם הבאה תעירי את ראש העיר, גם אם זה באמצע הלילה, תדפקי, תגידי לו – 13 נערות נמצאות בסיכון.
<גילה בן בסט: גם אותו הערתי.
<גילה בן בסט: את כולם הערתי, אף אחד לא רצה לשמוע ואני שמחה ששומעים אותי בדרך הזאת.
פנינה תמנו: והוא לא עשה כלום?
אורלי לוי אבקסיס: השר עוד לא נפגש איתם מאז, על מה את מדברת?
<גילה בן בסט: כרגע יש לנו - - -
אורלי לוי אבקסיס: פנינה, היא אמרה יותר ממה שהיא הייתה אמורה להגיד.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא רוצים.
<גילה בן בסט: לא, אני לא מפסיקה.
אורלי לוי אבקסיס: ואם יהיו לך בעיות, אנחנו - - -
<גילה בן בסט: לא, גם מזה אני לא פוחדת.
<זיוה מקונן-דגו: הרשויות המקומיות – ואני לוקחת אחריות על מה שאני אומרת – מכירות את הקהילה הזאת.
<זיוה מקונן-דגו: מכירות.
אורלי לוי אבקסיס: אמרת את זה, הבנו.
<זיוה מקונן-דגו: שנייה, אני רוצה להגיד עוד משהו.
אורלי לוי אבקסיס: אם לא שמת לב הבנתי את זה וחזרתי על זה מתוך דבריך.
<זיוה מקונן-דגו: ראשון לציון - - -
<גילה בן בסט: ראשון לציון לא מפקירה את העדה הזאת.
<גילה בן בסט: אני יודעת כמה - - -
<זיוה מקונן-דגו: תכנית החומש חמש שנים, תכנית החומש תקצבה את השכונה הזאת חמש שנים.
<גילה בן בסט: אני יכולה להגיד שבתחום האחריות שלי יש לי מלא תקציבים לנוער הזה ואני עושה איתם עבודה נהדרת, אבל יש קשיים אחרים, גם ברמה הקהילתית, יש קשיים חברה.
אורלי לוי אבקסיס: חברה, סיימנו פה.
<זיוה מקונן-דגו: נכון, נכון, יש קשיים, אבל - - -
אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, שנייה.
<גילה בן בסט: קדמן ציין רק דבר אחד - - -
אורלי לוי אבקסיס: סליחה, אתן לא מנהלות ביניכן שיח.
אורלי לוי אבקסיס: יש פה יושבת ראש ועדה, היא אמורה לנהל פה את הדיון ואני רוצה לומר משהו.
אורלי לוי אבקסיס: ראשון לציון נחשבת עיר חזקה, ראשון לציון יש לה הכנסה ממיסים, היא לא צריכה מענקי איזון, היא לא צריכה לבדוק איך היא מאזנת את התקציב בין השירותים שהיא מחויבת לבין מה שהיא נותנת אקסטרות וזה קורה שם.
אורלי לוי אבקסיס: מה יקרה, מה קורה בערים החלשות?
אורלי לוי אבקסיס: אני חוזרת אליך, נציגת השלטון המוניציפאלי.
אורלי לוי אבקסיס: מה קורה בחצר האחורית של מדינת ישראל?
אורלי לוי אבקסיס: מה קורה באותה עיר שוואלה, אני אומרת לך, אולי את המטצ'ינג אפילו לשירות הרווחה אין לה.
אורלי לוי אבקסיס: מה קורה אז?
<שולה מנחם: ביישובים שאין מטצ'ינג המצב הרבה יותר קשה, כי הרבה שירותים לא יוצאים לפועל, אבל אני רוצה כן - - -
אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, תרחיבי על זה.
<שולה מנחם: להרחיב על מה?
אורלי לוי אבקסיס: איזה שירותים לא יוצאים לפועל בגלל שיש בעיה של תקציב?
<שולה מנחם: בתחום קהילה, השמות בפנימיות, השמות במעונות יום, שירותים מאד חשובים.
אורלי לוי אבקסיס: ואת אומרת לי, ולמה אני אומרת, עכשיו בפיך אמרת, בעצמך, הילדים לא מופקרים.
<שולה מנחם: אני אמרתי שקשה לי לשמוע את זה, ואני רוצה אבל ברשותך - - -
אורלי לוי אבקסיס: קשה לי להגיד את זה.
<שולה מנחם: אני מאמינה לך.
<שולה מנחם: אני רוצה אבל לחדד את - - -
אורלי לוי אבקסיס: אבל את אומרת תכניות קיימות לא מקוימות בגלל שלעיר אין כסף.
אורלי לוי אבקסיס: בגלל שאין לה את הכסף להשלים את המטצ'ינג - - -
<שולה מנחם: שכשכבר יש את הכלים, אז יש דברים שלא ניתן להוציא לפועל.
אורלי לוי אבקסיס: ואז מה קורה עם הילדים האלה?
אורלי לוי אבקסיס: הם נזרקים בין הכיסאות, משוטטים ברחובות, עולים על מכוניות, הולכים לעשות השלמת הכנסה, יוצרים לעצמם מקור הכנסה שאנחנו לא רוצים לחשוב, אבל זה בדיוק המקום של הדיון.
אורלי לוי אבקסיס: מי רואה אותם?
<שולה מנחם: קורים איתם דברים לא טובים.
<שולה מנחם: אני רוצה לחזור לתחילת הדיון שלך, כשדיברת על שומרי הסף - - -
פנינה תמנו: בואי תסכימי איתי שזה לא בגלל שאלה של כסף, זה שאלה של תשומת לב.
<שולה מנחם: סליחה, את פתחת את הדיון עם שומרי הסף ואני מאד מסכימה עם ההגדרה הזאת, ואני לא רוצה באמת להאשים אף אחד.
<שולה מנחם: אני חושבת שזה שולחן עגול ושזו אחריות משותפת.
<שולה מנחם: אני מאד מחזקת את דבריו של ד"ר יצחק קדמן וגם של הגברת, בנושא של מצד אחד המניעה ומצד שני יש בעיה של הדרגים למעלה ושיתופי הפעולה בשטח.
<שולה מנחם: יש גם דברים אחרים, מן הסתם.
<שולה מנחם: מה שעולה כאן זה דברי הקצה.
<שולה מנחם: אני רוצה רק לתת דוגמא גם של חסר ישע, אבל לא מהגיל הרך, ולחזק את הדברים וזה לא נגד המשטרה, על קשישה חסרת ישע שאנחנו יודעים שהבית השיכורה שלה פעם הכתה אותה, היא איבדה את ההכרה.
<שולה מנחם: פעם היא באה אלינו עם עין כחולה, פעם ראינו אותה עם גבס ולא הקשישה ולא הבת כמובן הסכימו להגיש תלונה ולא קיבלו אותנו במשטרה, כי אין תלונה, כי אין תלונה.
<שולה מנחם: אני לא הסכמתי להישאר עם הדברים האלה ואני חייבתי את פקידת הסעד שלי ללכת לבית משפט, להביא את זה בפני השופטת.
<שולה מנחם: גם השופטת לא ידעה מה לעשות, מכיוון שהקשישה הזאת לא חסרת ישע, כי היא יודעת להביע את דעתה.
<שולה מנחם: אני לא מסרבת את זה כ - - -
אורלי לוי אבקסיס: אז היא חסרת ישע או לא חסרת ישע?
<שולה מנחם: לפי הגדרת החוק היא לא חסרת ישע, אני רק אמרתי שבפעם - - -
אורלי לוי אבקסיס: אני באמת לא רוצה לבלבל בין הדברים.
<שולה מנחם: לא, לא, מה אני רוצה לומר?
<שולה מנחם: שההגדרות האלה שדיברו עליהן – חייבים לרדת יותר לפרטים, לתת את הכלים ואת ההכשרה הזאת - - -
<שולה מנחם: זה דבר אחד.
<שולה מנחם: דבר שני - - -
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדבר על שני נושאים נוספים שאנחנו צריכים - - -
<שולה מנחם: עוד מילה על הזנות.
אורלי לוי אבקסיס: ועוד לא שמענו את משרד החינוך, ולא בכדי.
אורלי לוי אבקסיס: אני בכוונה משאירה אותו לסוף.
<שולה מנחם: אני ממש מבקשת שהשולחן לא יתנפל עלי והתופעות שנאמרו כאן קורות והן איומות.
<שולה מנחם: בתוך זה, כשמגיעים לחלק מהנערות ולמי שמגיע, יש נערות, כולל האימהות שלהן, ואני שמעתי את זה באוזני – זה לא עניין שלך עם מי הבת שלי הולכת.
<שולה מנחם: פה לא ניתן לעשות טיפול בכפייה, פה אין עניין של חובת הדיווח ויש לנו שוטרים נפלאים - - -
פנינה תמנו: עכשיו הנערות אשמות?
פנינה תמנו: תסלחי לי, גברתי.
אורלי לוי אבקסיס: האימהות שלהן אשמות.
פנינה תמנו: סלחי לי גברתי, עזבי, זה בטח מקרה בודדת שאמא אמרה לך.
פנינה תמנו: נראה לך?
פנינה תמנו: אנחנו מכירים את המצוקות של האימהות.
פנינה תמנו: יש אמהות שנמצאות במצוקה - - -
<שולה מנחם: את לא ירדת לסוף דעתי.
פנינה תמנו: צר לי, במקרה של ראשון לציון ההורים שם במצוקה אדירה וזה שבר מאד קשה והם מחכים לעזרה.
פנינה תמנו: אז אם את שומעת משפט כזה, שהוא משפט, תסלחי לי, כנראה האמא גם חולה או לוקה במשהו - - -
<שולה מנחם: זו עוד נקודה לדיון, זה מצב מורכב וצריך לדעת את זה.
אורלי לוי אבקסיס: סיימנו איתך.
אורלי לוי אבקסיס: את רצית להגיב.
פנינה תמנו: לרגע לא חשבנו שהמצב לא מורכב.
אורלי לוי אבקסיס: שקט, סליחה.
פנינה תמנו: אבל להגיד שאולי המשפחה והילדה - - -
אורלי לוי אבקסיס: פנינה, פנינה.
פנינה תמנו: זה ממש לא ...
פנינה תמנו: בעיני בתור גורם מקצועי.
<שולה מנחם: ממש לא, סליחה.
<שולה מנחם: אבל זה מה שאומרת אמא וילדה.
פנינה תמנו: אז את מלבישה אותה על כל הילדות?
אורלי לוי אבקסיס: טוב, סליחה, אני מיותרת, אולי אני אקום ואלך?
אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, שמך ותפקידך לפרוטוקול.
<חוה קליין: חוה קליין, מטעם לשכת עורכי הדין, הוועדה לזכויות הילד במחוז תל אביב והמרכז.
<חוה קליין: אני מבקשת להתייחס בשני מישורים.
<חוה קליין: אחד זה מול המשטרה.
<חוה קליין: נאמר כאן ששוטרים, שוטרי סיור וכו', לא מקבלים תלונות גם כשהם מזהים איזו שהיא מצוקה או עבירה לכאורה, הם מחייבים, ואני יכולה לומר לכם מהרבה מאד מקרים שאני פוגשת, שהם מחייבים מישהו להגיע לתחנה ולהתלונן, אחרת הם לא עושים עם זה שום דבר.
<חוה קליין: זה משהו שלא צריך להיות מתוקן בחקיקה ראשית - - -
<שבתאי גרברצין: אז מגישים תלונה.
אורלי לוי אבקסיס: זה הנוהל?
אורלי לוי אבקסיס: תגובה.
אורלי לוי אבקסיס: אם אתם יודעים מהתרחשות פשע, אתם לא שולחים ניידת?
<יצחק קדמן: כששכן מדווח על התעללות בילדה ואומרים לו שלא רוצים לקבל שום מידע בטלפון, תבוא לחדר 4 במגרש הרוסים, תחכה שם שלוש שעות, כאילו שגנבו לך רדיו מהרכב.
<יצחק קדמן: זה לא טיפול.
<יצחק קדמן: זה לא טיפול, אף אחד לא יכול לעשות את זה.
אורלי לוי אבקסיס: שנייה אחת, אני חוזרת אליך.
<דפנה רומן: קודם כל מה שקורה בשטח שאנחנו לא מקבלים מידע קונקרטי, גם כשאנחנו מתחננים לקבל אותו, אבל אני לא יודעת - - -
<שולה מנחם: כשמתעללים בילד זה לא קונקרטי?
אורלי לוי אבקסיס: לא, אבל כשהיא אומרת שכשיש חשד להתעללות בילד והרווחה לא משתפת פעולה, זה קונקרטי.
<דפנה רומן: אני יודעת שיש - - -
אורלי לוי אבקסיס: לא, אל תגידי לי מה, עכשיו אני מדברת.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה שלי, יש מצב כזה שמישהו אומר שיש חשד להתעללות עכשיו בבית X או Y, בילדה, אתם אומרים לו תבוא לתחנה להגיש תלונה?
<דפנה רומן: קודם כל מדובר על משהו מאד אמורפי.
<דפנה רומן: אני לא מכירה את זה, אני לא יודעת - - -
אורלי לוי אבקסיס: טוב, עזבי.
אורלי לוי אבקסיס: לכי תעשי שיעורי בית, תעבירי לי את הנהלים שלכם במקרים כאלה.
<דפנה רומן: הנהלים שלנו לא אומרים לעשות דבר כזה.
<דפנה רומן: ברגע שיש איזה שהוא מידע על - - -
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדעת מה הנהלים.
<דפנה רומן: המשטרה אמורה לחקור ברגע שיש איזה שהוא מידע.
<דפנה רומן: זה לא חייב להיות תלונה ספציפית - - -
אורלי לוי אבקסיס: ואם מגיעה אליכם תלונה אנונימית, לא תעשו איתה כלום?
אורלי לוי אבקסיס: לא תלכו לבדוק?
אורלי לוי אבקסיס: לא תתדפקו בדלת?
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד לך שכשאתם חושדים שיש רעש או מסיבה אחרי אחת עשרה בלילה, באיזה בניין דירות יוקרתי בתל אביב, אתם תבואו ותדפקו בדלת ותפסיקו את המסיבה, אבל אם יש לכם חשש שילדה עוברת התעללות, אתם תגידו לשכן תבוא אלינו, לתחנה, תגיש תלונה ורק אז אני אלך לבית?
<דפנה רומן: עוד פעם, זו תשובה לדברים מאד מאד כלליים - - -
אורלי לוי אבקסיס: אוקיי, תעבירו לי את הנהלים.
<דפנה רומן: ברגע שמגיעים אלינו - - -
אורלי לוי אבקסיס: אז קודם כל תגידו לפרוטוקול, זה נכון או לא נכון?
<שבתאי גרברצין: ברגע שמתקבלת תלונה על אירוע שמתרחש באותו רגע, מיד יוצאת ניידת למקום.
<חוה קליין: אבל מה קורה כשהם מגיעים?
<חוה קליין: הם מחייבים לחזור לתחנה ולהגיש תלונה, זה מה שאני אומרת.
אורלי לוי אבקסיס: אז מה את רוצה, שהם לא יגישו גם?
אורלי לוי אבקסיס: שהם לא יתנו תגובה?
פנינה תמנו: אדוני, אתה דובר המשטרה ואתה תגיד את זה איך שזה נשמע טוב.
<חוה קליין: אם מגיע שוטר סיור ורואה שיש בעיה במקום ואף אחד לא יגיע להתלונן - אז לא יפתחו חקירה?
אורלי לוי אבקסיס: בטח שיפתחו חקירה.
<חוה קליין: לא, לא.
<חוה קליין: זה מה שאני אומרת לך מהרבה מקרים שאני מכירה.
אורלי לוי אבקסיס: אז תנו לי לבדוק רגע.
אורלי לוי אבקסיס: והיה והגעתם למקום וגיליתם שמתרחשת איזו שהיא עבירה, אתם לא פותחים בחקירה אם לא נמצא המתלונן?
<דפנה רומן: אנחנו נחקור עד כמה שניתן על בסיס המידע שאפשרי.
<דפנה רומן: אני יכולה להגיד שבקריית גת, ברגע שהתקבל מידע ראשוני לגבי עבירות שמבוצעות שם, מיד המשטרה - - -
פנינה תמנו: אז מה קרה בראשון, כשאמרו לכם שיש סרסורית שאוספת את הילדים עם רכב ולא לוקחת אותם ללימודים?
אורלי לוי אבקסיס: אבל היא אמרה שזה שלא הגיע בכלל ואני ביקשתי לבדוק.
<דפנה רומן: אני לא יודעת על זה.
אורלי לוי אבקסיס: שנייה, בואו נסכם את העניין עם המשטרה ככה: אני רוצה לקבל את נוהלי העבודה שלכם, את החסמים.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדעת – אם מתרחש אירוע מסוים - - -
<דפנה רומן: נהלי העבודה שלנו שבהחלט אנחנו אמורים לחקור - - -
אורלי לוי אבקסיס: אם יש אירוע מסוים – מתי אתם פותחים בחקירה, מתי לא, מתי עם מתלונן, מתי אתם מייצרים את המתלונן, באיזה אירועים?
<דפנה רומן: ברגע שיש איזו שהיא תלונה על עבירה או מידע על עבירה, המשטרה חוקרת.
<דפנה רומן: נקודה.
<דפנה רומן: זה הנהלים וזה מה שאנחנו עושים.
אורלי לוי אבקסיס: משפט אחרון, אני רוצה לעבור למשרד החינוך ונגמר לנו הזמן מזמן.
<חוה קליין: משפט אחרון.
<חוה קליין: אני חושבת שזה מאד חשוב דווקא ברמה של השטח, של משפחות וכו' מול הרווחה.
<חוה קליין: גם כאשר הרווחה מתערבת, אני לא יודעת אם יש נהלים ספציפיים איך מתחילים את הטיפול ואיזה יחס נותנים למשפחה, להורה ולילד, כשמתעוררת איזו שהיא בעיה או מתעורר חשד למצוקה או ביצוע עבירה בקטין.
<חוה קליין: אני רוצה לתת דוגמא שאני מטפלת בה ממש בימים האלה בסיפור הזה, על קטינה שהתעורר איזה שהוא חשד לגבי עבירות מין בבית, בין קרובי המשפחה.
<חוה קליין: הדבר הזה התעורר בבית הספר, פנו מיד לפקידת הסעד.
<חוה קליין: באותו היום היא שלפה את הקטינה מבית הספר אל קלט חירום, לפני שדיברו עם אמא שלה, לפני שדיברו עם מישהו מהמשפחה וחקרו וכשדבר כזה קורה, ואני לא אומרת כן היה צריך או לא, אבל אני חושבת שיש דרך לעשות את זה, ולפני ששלפו אותה – היו צריכים להגיע למשפחה ולבדוק מה קורה שם.
<חוה קליין: כשדבר כזה מופץ, תבינו שנוצר חשש לאורך הדרך לדווח או לספר או לשתף, גם כשאפשר לסייע.
אורלי לוי אבקסיס: מה זאת אומרת בלי לחקור, בלי חוקר ילדים לקחו את הילדה?
<חוה קליין: הקטין/קטינה שם נשלפו אל חוקר ילדים עוד לפני אבל.
<חוה קליין: הקלט חירום הזה - - -
אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, אני רוצה להבין, היה חוקר ילדים או לא היה חוקר ילדים לפני הקלט חירום?
<חוה קליין: לא, חוקר ילדים היה אחרי קלט חירום.
אורלי לוי אבקסיס: לא, זה הזוי.
<שבתאי גרברצין: לא, אין דבר כזה.
<חוה קליין: ואני יודעת, אין בעיה לדבר ספציפית לאחר מכן.
אורלי לוי אבקסיס: שנייה, יש מצב שבו - - -
<איריס פלורנטין: לא, אבל צריך לבדוק את הפרטים.
אורלי לוי אבקסיס: ילד נלקח לקלט חירום לפני שהגיע חוקר ילדים?
<איריס פלורנטין: לא, התשובה היא לא, אבל אני אשמח לקבל את הפרטים ולבדוק.
אורלי לוי אבקסיס: אוקיי, אני אגיד לך מה.
אורלי לוי אבקסיס: לפני שבוע בערך אני ניהלתי פה ועדה והיה איזה שהוא אירוע שזעזע את כולנו.
אורלי לוי אבקסיס: כשירדנו לעומק הדברים אנחנו גילינו שלא כצעקתה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו בדקנו במקורות שלנו, אנחנו קיבלנו תגובה וגם מנכ"ל המשרד בדק.
אורלי לוי אבקסיס: היו עוד דברים שלא היו על השולחן ולכן אנחנו קיבלנו תמונה אחרת.
אורלי לוי אבקסיס: את המקרה הספציפי הזה אני מבקשת שתעבירי לי ולנציגה, ואני מקווה לתשובה מהירה, לא פחות מהירה מהפעם שעברה.
פנינה תמנו: את רואה שאיש יחסי הציבור של העובדים הסוציאליים כבר רשם את החזרה שלך, שלו – כצעקתה.
<חוה קליין: כן, אבל אני רק כן מבקשת, ואני חושבת שאחד הדברים החשובים שאפשר ליצור אותם בקלות היום, זה סדר הטיפול שיהיה ברור וידוע לכולם.
אורלי לוי אבקסיס: זה משהו שאנחנו דורשים כל כך הרבה זמן וזה משהו שאמור היה כבר להיות מוטמע מזמן.
<חוה קליין: זה משהו שיכול להיווצר מחר.
אורלי לוי אבקסיס: העניין של חוקר ילדים אמור להיות התחנה הראשונה.
אורלי לוי אבקסיס: אין חקירה בלי חוקר ילדים.
אורלי לוי אבקסיס: המשטרה לא יכולה לגעת, כדי שלא יהיה זיהום חקירה.
אורלי לוי אבקסיס: חוקר הילדים הוא התחנה הראשונה בכל ההליך.
אורלי לוי אבקסיס: אם משהו פה השתבש, משהו לא כשורה מתנהל באותה מחלקה מסוימת באותו אזור.
<חוה קליין: וגם בעניין מתן המענה למשפחה.
אורלי לוי אבקסיס: וגם, כמובן.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה שלי היא האם יש נוהל מסודר שהוא מסונכרן עם כל העובדים שלכם ברשויות המקומיות, בפרישה הארצית, נוהל פעולה.
<איריס פלורנטין: סליחה, אני פספסתי את ההתחלה.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא האם יש נוהל פעולה מוסדר, מובן, הוראות הפעלה תקראי לזה, בשעת חירום כאשר יש אירוע מסוים, ואחידות, אחידות.
אורלי לוי אבקסיס: זה הכי חשוב האחידות.
אורלי לוי אבקסיס: מה אמורים לעשות, לפי לפנות, מה התחנה הראשונה; השנייה וכן הלאה, ובסופו של דבר, גם כדי שתהיה ביקורת – איפה הדברים עומדים.
אורלי לוי אבקסיס: אני אפילו בפניות הציבור, ובחלק מהדברים אני בכלל לא מצליחה יותר מדי לעזור, ובחלק מן הדברים אני מצליחה, אבל אנחנו עושים לנו מן תחנות של בדיקה איפה הדברים עומדים.
אורלי לוי אבקסיס: לפעמים זה מתסכל עוד יותר, אבל לפחות יש איזה שהוא מעקב.
אורלי לוי אבקסיס: יש לכם מעקב אחרי אירועים מסוימים – מה קורה עם המשפחה, מה קורה עם אותם ילדים, באיזו תחנה זה נתקע או לא.
אורלי לוי אבקסיס: אולי צריך להשלים דברים מסוימים.
<איריס פלורנטין: יהיה לנו נוהל כזה.
אורלי לוי אבקסיס: תעבירו לנו אותו ברגע שיהיה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו באמת באמת, אני קצת דואגת שאת לא אמרת שהנוהל הזה קיים, אבל אם את אומרת לי יהיה – את מספיק פיירית.
אורלי לוי אבקסיס: כמה שיותר מהר תעבירו לנו אותי בבקשה.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לפנות למשרד החינוך.