GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<קריאה: הצוות החינוכי.
אורלי לוי אבקסיס: המורה?
<ברוך הלפרין: לא, אסור למורה לתת תרופות.
<ברוך הלפרין: אז את השאלה המצחיקה הזו אנחנו ניסינו לבד לפתור ולא הצלחנו.
<ברוך הלפרין: פמי פרימיום אמרו לנו 'זה המכרז, אין מה לעשות'.
<ברוך הלפרין: ניגשנו, אני לא רוצה לעשות פרסומת גם לגלי צה"ל, דרך התכנית 'יהיה בסדר' של גלי צה"ל ושר החינוך ושרת הבריאות, אחרי כמה וכמה פעמים, הם הצליחו איכשהו להפגיש ביניהם, כנראה בחדר המפלגה שלהם, הגיעו רק כלפי הבת שלי להסכמה שמותר לאחות לתת לה תרופות דרך הצינור.
<קריאה: זה טלאי על טלאי על טלאי.
<קריאה: בואו נעשה מכרז אחד מהתחלה, כמו שצריך.
אורלי לוי אבקסיס: זה הזוי מה שאתה אומר.
<ברוך הלפרין: גברתי הנכבדה, גם אחרי שהם הגיעו להסכמה, הם כנראה לא ידעו את הטלפון, הם עושים את הכול בשיחות טלפוניות, הם לא ידעו את הטלפון של פמי פרימיום כנראה, כי הם לא הודיעו את זה לפמי פרימיום.
<ברוך הלפרין: חודש שלם המשכנו לה - - -
אורלי לוי אבקסיס: אה, הם התנהלו מול ההפקה של גלי צה"ל.
<ברוך הלפרין: נכון.
אורלי לוי אבקסיס: הם נתנו להם את האישור, אבל הם לא עדכנו את בעלי ה - - -
<ברוך הלפרין: בסוף זה הסתדר.
<ברוך הלפרין: אבל זה במכרז הקודם.
<ברוך הלפרין: עכשיו, מה שאמא של אורי ציינה - - -
פנינה תמנו: אנחנו רוצים לפתור בעיות, לא להיות פופוליסטיים.
אורלי לוי אבקסיס: אבל מעניין שכשזה מגיע לתקשורת זה נפתר.
<ברוך הלפרין: מה שהאמא ציינה, שיש טיול שנתי - - -
<ינעקב אשר: במכרז החדש זה כן מופיע?
<ברוך הלפרין: המכרז החדש בכלל לא מדבר על זה - - -
אורלי לוי אבקסיס: אתה כהורה, כשאתה רואה את התנאים החדשים של המכרז החדש מה מטריד אותך?
<ברוך הלפרין: אני רוצה לומר לך.
<ברוך הלפרין: אני לא איש מקצוע, אני בסך הכול אבא לא מוכשר להורות כזאת - - -
אורלי לוי אבקסיס: שיש לו ניסיון מול המערכת.
<ברוך הלפרין: ומפחד נורא, כי אני בעבר גם כן - - - היא דיברה על טיולים.
<ברוך הלפרין: כשיש לבת שלי טיול אני צריך לקחת חופש מהעבודה, כי אני צריך לתת לה שתייה בגן חיות שהיא לא תתייבש, כי אשתי צריכה ללכת למוזיאון לתת לה, כי אין אחות.
<ברוך הלפרין: אז אחרי גלי צה"ל אמרו שאם נודיע מראש וזה תהיה אחות.
<ברוך הלפרין: נו, אז מה?
<ברוך הלפרין: עכשיו אני גם אעבור לנהל את בית הספר שלהם, שגם ככה יש לו עבודה קשה?
<ברוך הלפרין: את משרד החינוך?
<ברוך הלפרין: לא לקחו אותי.
אורלי לוי אבקסיס: היא בחינוך המיוחד?
<ברוך הלפרין: היא בחינוך המיוחד.
<ברוך הלפרין: בוודאי.
<ברוך הלפרין: אגב, זו הערה מצוינת מה שאת שואלת, בגלל ששר החינוך הציע לנו לעבור לחינוך רגיל, ואז כמה זה יעלה למדינה?
<ברוך הלפרין: לא שייתנו לאחות אחת עוד שעתיים או עדו 100 שקל, ייתנו לה אחות צמודה אם היא תעבור מחינוך מיוחד.
<ברוך הלפרין: אז הציעו לה לעבור לחינוך רגיל ושם היא תקבל.
<קריאה: סייעת רפואית.
<ברוך הלפרין: לא משנה מה, כמה זה יעלה למדינה, זו השאלה שלי.
אורלי לוי אבקסיס: הצלחת לחדד את האבסורד, שלא היה צריך הרבה בשביל זה.
אורלי לוי אבקסיס: יש עוד הורה לילדים שרוצה לדבר?
<מיכל גלסר: אני אשמח לדבר.
<מיכל גלסר: כפי שהצגתי את עצמי אני מיכל - - -
אורלי לוי אבקסיס: מי עם הילד עכשיו?
<מיכל גלסר: המטפלת שלו, הוא בידיים טובות.
פנינה תמנו: בקייטנה?
אורלי לוי אבקסיס: לא, הוא נכנס לפה ולא היה לו נוח ונעים, אז הוא יצא החוצה.
<מיכל גלסר: יונתן הוא ילד שיש לו תסמונת אחת למיליון, זה זכייה בפיס, ילד כזה, והוא מאוד מורכב.
<מיכל גלסר: ההאכלה שלו, הוא מואכל דרך גסטרוסטום, ההאכלה שלו מאוד מאוד מורכבת.
<מיכל גלסר: אנחנו מתחילים אותה בחמש בבוקר ומסיימים אותה בעשר בלילה, היא צריכה להיות מאוד ארוכה ומאוד איטית, אחרת הוא או משלשל או מקיא.
<מיכל גלסר: הוא גם עם אפילפסיה.
<מיכל גלסר: אז אם יש לו התקף אפילפסיה האח באמת לא יכול לתת לו תרופה נגד אפילפסיה, אלא רק הצוות החינוכי בבית הספר.
אורלי לוי אבקסיס: רגע, אני רוצה להבין.
אורלי לוי אבקסיס: בואו נחדד את הנקודה הזו.
אורלי לוי אבקסיס: זה את אומרת עדיין במכרז הישן עוד.
<מיכל גלסר: כן.
אורלי לוי אבקסיס: שהוא לא תוקן במכרז החדש.
<קריאה: תוקן.
אורלי לוי אבקסיס: האח לא יכול לתת תרופות, אבל הצוות החינוכי יכול לתת תרופות.
<מיכל גלסר: כן, אבל הוא לא יכול לתת תרופות רקטליות אלא רק דרך הפה.
<מיכל גלסר: זאת אומרת - - -
אורלי לוי אבקסיס: אם הילד מוזן דרך גסטרו - - -
<מיכל גלסר: לא, למשל לאפילפסיה יש תרופה שנותנים רקטלית, כדי להפסיק.
<מיכל גלסר: אז נכון שעכשיו יש גם תרופה חדשה דרך הפה, אבל בעבר, אם היה לו התקף אפילפסיה היו קוראים לאמבולנס, כי אסור לגעת בו וזו תרופה שתוך שנייה מסיימת את העניין.
<מיכל גלסר: אבל אצל יונתן זה באמת מורכב, כי הוא אחר כך מקיא.
<מיכל גלסר: הוא צריך אדם מקצועי שילווה אותו.
אורלי לוי אבקסיס: כשאת רואה את המכרז החדש, אם ראית אותו, ראית אותו?
<מיכל גלסר: בוודאי.
<מיכל גלסר: קראתי אותו לפני ולפנים.
אורלי לוי אבקסיס: כהורה לילד שנאלץ לחיות את זה יום יום מה מטריד אותך שם?
<מיכל גלסר: מה שמטריד אותי ללכת לעבודה רגועה כשנמצא אדם לא מיומן ולא מקצועי שמתמודד עם ילדים כמו יונתן ומורכבים יותר, אבל 12 בו זמנית.
<מיכל גלסר: להבין מה איש, לא משנה כמה הוא מוכשר, עובר ביום כזה זה הזוי.
<שלומית שמש: מה שמטריד אותי זה שאנשי חינוך מחליטים על אופי של מכרז של ספקי שירות בריאות.
אורלי לוי אבקסיס: יש פה עוד הורה שרוצה לדבר?
<נירית סעדון: אני סמנכ"לית ארגון אהב"ה ואני אמא של לירן סעדון.
<נירית סעדון: לירן, גם, זה חמישה מקרים בעולם.
<נירית סעדון: ללירן יש גידולים במערכת העצבים.
<נירית סעדון: לאחרונה התחילו לו גם התקפי אפילפסיה, הוא לוקח 12 כדורים בבוקר, 12 כדורים בערב, 5 בצהריים, זה כן אני יכולה להגיד שנותנים לו בבית הספר.
<נירית סעדון: אצלי אני יכול לבוא ולהגיד את המקצועיות של האחות שנמצאת בבית הספר שם, כי את לירן צריך לצנתר שלוש פעמים ביום.
<נירית סעדון: קודם כל אני לא יכולה לחשוב בכלל על מישהי שהיא לא מומחית, כי אני בעצמי לא מצליחה לעשות - - -
אורלי לוי אבקסיס: מה, משחקים עם החיים של הילדים האלה?
<נירית סעדון: אני יכולה לבוא ולהגיד שהאחות המקסימה שיש אצלנו בבית הספר, שלוש פעמים, היום כשחשבתי על זה, אני זוכרת שלוש פעמים שהיא הצילה, כי היא באה לתקן אותי.
<נירית סעדון: היא באה לתקן אותי פעם אחת, כשהוספתי כדור נוסף והיא באה ואמרה לי 'רגע - - - ', הן גם עוקבות אחרי הכדורים, יש להן את המיומנות הזאת של רשימת הכדורים שהילד לוקח.
<נירית סעדון: כשבאתי ואמרתי לה - - -
אורלי לוי אבקסיס: מה את חוששת שיהיה עכשיו עם המכרז החדש?
אורלי לוי אבקסיס: <נירית סעדון> מה אני חוששת?
אורלי לוי אבקסיס: שלא יהיה פיקוח על הילד.
אורלי לוי אבקסיס: זה סוג של פיקוח מבחינה רפואית.
אורלי לוי אבקסיס: כשאני באתי ואמרתי לה שרופא הילדים נתן לי כדור כזה וכזה, אז היא אמרה לי 'אוי ואבוי, זה לא מתאים לכדורים שהוא לוקח.
אורלי לוי אבקסיס: תעצרי, אל תיתני לו'.
אורלי לוי אבקסיס: יכולתי להרוג את הילד, לא ידעתי שיש תופעות לוואי בין כדור לכדור.
אורלי לוי אבקסיס: כשיצא לו פצע לחץ, אני אפילו לא ידעתי - - -
אורלי לוי אבקסיס: רגע, מההיכרות שלך איתה, תנאי ההעסקה שלה, את חושבת שעכשיו, עם המכרז החדש ועם ההורדה - - -
<נירית סעדון: היא תחפש עבודה אחרת.
אורלי לוי אבקסיס: היא תחפש עבודה אחרת.
אורלי לוי אבקסיס: ככה מרגישים כל ההורים?
<נירית סעדון: אני להיפך, אני חושבת שצריך להעלות להם את המשכורת.
אורלי לוי אבקסיס: משפ' הלפרין, שלכם הודיעה שהיא - - -
<ברוך הלפרין: שהיא הולכת להיות בייביסיטר.
<ברוך הלפרין: בייביסיטר לילדים מיוחדים, היא מקבלת יותר.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד לכם, אני משלמת יותר לבייביסיטר שלי, והיא נערה.
<מירי הלפרין: יש לה 22 ותק עם ילדים והיא אומרת שעם כל הצער היא לא תוכל לעשות את זה והיא תצטרך להיות בייביסיטר והיא חוששת מאוד שאלה שיבואו אחריה, לא יהיה להם שום ניסיון עם ילדים ועוד עם צרכים מיוחדים, ילדים עם בעיות מורכבות שכאלה.
<נירית סעדון: אני חושבת שצריך להעלות להם את המשכורת, לא להוריד להם את המשכורת.
<שלומית שמש: האח שמלווה את אורי הסכים לעשות את כל ההתקשרות הזאת מול הרשות כי הם הציעו לו סכום יפה.
<נירית סעדון: אני יכולה להגיד לך גם שיום אחד שאני איחרתי, איחרתי כי נתקעתי באיזה שהיא בעיה בעבודה, היא פשוט לא הלכה הביתה וזה עניין של שעה וחצי.
<נירית סעדון: הגברת לא הלכה הביתה.
<נירית סעדון: אף אחד לא שילם לה על השעות האלה, כי בטח שאין שעות נוספות אם המשכורת היא כזאת מצחיקה.
<נירית סעדון: היא לא הלכה הביתה ואת יודעת למה?
<נירית סעדון: בשביל להראות לי שזה לא פצע רגיל, זה פצע לחץ, כי אני אמרתי לה 'שטויות, יעבור, אני אשים קצת משחה וזה יעבור', לא, היא הייתה צריכה להראות לי את זה בעיניים, שזה פצע לחץ ו'תביני', ו'זה מלמטה' ו'את לא רואה', ו'את כן רואה'.
<נירית סעדון: איפה אחות מקצועית, תדע מה זה פצע לחץ?
<נירית סעדון: תדע מה זה צנתר סתום?
<נירית סעדון: תדע מה זה להעלות אותו מ-10 ל-12, 'הילד כבר גדל, תעלי את זה', מי היה אומר לי דבר כזה?
<נירית סעדון: אני לא הולכת לביקורת לבית חולים כל יום.
אורלי לוי אבקסיס: אז איכות כוח אדם, יש פה תמימות דעים שהיא תלך ותפחת.
אורלי לוי אבקסיס: אם בכלל נצליח להעסיק.
<נירית סעדון: מאוד.
<נירית סעדון: אנחנו לא ניתן לאף אחד לטפל בילד שלנו ברגע שנדע שהוא לא ב - - -
<שלומית שמש: אורלי, לי אמרו יותר מזה, לי הציעו להשאיר את אורי בבית.
אורלי לוי אבקסיס: הציעו לך להשאיר את אורי בבית?
אורלי לוי אבקסיס: אחלה פתרון.
<שלומית שמש: אמרה לי מפקחת ממשרד החינוך, שהיא כבר לא מפקחת היום, אני זוכרת איפה הייתי, היא אמרה לי 'תזמיני את טללים, הילד שלך לא צריך להיות בכלל במערכת החינוך, שיישאר בבית'.
<נירית סעדון: רק דבר אחד רציתי להגיד.
<נירית סעדון: מנהלת בית הספר שלי הייתה בשוק שזה עומד לקרות, אמרתי לה, בואי לפגישה, בואי נדבר, בואי תגידי מה שיש לך להגיד.
<נירית סעדון: היא התקשרה למפקחת שלה, המפקחת שלה אמרה לה 'בשום פנים ואופן, אף אחד מהצוות הזה לא הולך'.
אורלי לוי אבקסיס: רגע, יש פה סתימת פיות של המערכת?
<נירית סעדון: יש פה ועוד איך.
<נירית סעדון: אני שלחתי לה את הפרוטוקול ואני שלחתי לה את המכרז, היא פשוט התעלמה.
אורלי לוי אבקסיס: משום מה זה לא בפעם הראשונה.
אורלי לוי אבקסיס: המנהלת רצתה להגיע לוועדה ולומר את דעתה והמשרד לא נתן את האישור שלו שהיא תגיע, כי היא לא תיישר איתו קו.
<נירית סעדון: היא לא אישרה לה להגיע.
<נירית סעדון: היא פשוט אמרה לה, 'אל תיכנסי לדברים שאת לא צריכה להיכנס'.
<קריאה: אם היא תבוא אז היא לא תהיה מנהלת יותר.
<קריאה: אז עדיף לה להיות מנהלת.
<נירית סעדון: אני באתי ממקום של להציע לה לבוא, כי אמרתי לה 'עוד מעט תתחילי לצנתר את לירן', היא בכלל לא ידעה על זה, היא אמרה 'אני אצנתר את לירן, על מה את מדברת?
<נירית סעדון: ' אמרתי, 'כי עוד מעט לא יהיו אחיות בבית הספר', אז אמרתי, 'את רוצה להצטרף?
<נירית סעדון: לבוא לשמוע, להגיד את הדעה שלך?
<נירית סעדון: ' היא אמרה, 'אני צריכה אישור'.
אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת יעקב אשר.
<ינעקב אשר: במקרה שלך היא מטפלת רק ב - - -
<נירית סעדון: האחות?
<נירית סעדון: לא.
<נירית סעדון: הוא בבית ספר מיוחד.
<נירית סעדון: אתה צריך לבוא לראות את התור.
<ינעקב אשר: כמה תלמידים יש לה?
<נירית סעדון: 12 בערך.
<נירית סעדון: אתה צריך לראות את התור בשעה 12 כשצריך לצנתר את הילדים.
<נירית סעדון: הם עומדים בתור.
<קריאה: זה המון.
<קריאה: אם שניים מקבלים פרכוסים יחד, אני לא רוצה לחשוב מה יקרה.
אורלי לוי אבקסיס: כמה ילדים יש, אדוני?
<סם טיאנו: תלוי בחומרה.
<ינעקב אשר: אם יש מורכבויות יותר גדולות בבית הספר יש יותר כוח אדם?
<סם טיאנו: בוודאי.
<סם טיאנו: כפי ששמעתם כאן, יש גם ילדים שיש להם אח צמוד.
<סם טיאנו: בוודאי, בהתאם למורכבות המחלה.
<קריאה: לא, אבל הילד משולב.
<קריאה: בחינוך המיוחד אין אח צמוד.
<ינעקב אשר: לא, אני שואל על החינוך - - -
אורלי לוי אבקסיס: יעקב אשר עכשיו בזכות דיבור.
<ינעקב אשר: יש רצונות טובים, רק מכל הרעש הזה בסוף לא נגיע לכולם.
<קריאה: אין אח צמוד בחינוך המיוחד.
<ינעקב אשר: אני שואל שאלה.
<ינעקב אשר: בחינוך מיוחד הכלל הוא 12 ילדים?
<סם טיאנו: יכול להיות שיהיו 8 ויכול להיות שיהיו 10, תלוי במורכבות.
<ינעקב אשר: יכול להיות שיהיו 12 ואז יהיו שתי אחיות?
<סם טיאנו: יהיו שתי אחיות, תלוי במורכבות ה - - -
<קריאה: לא, לא בחינוך המיוחד.
<נירית סעדון: התקן הוא לאחות אחת בבית הספר.
<נירית סעדון: זה כמו תחנת אוטובוס, הילדים עומדים לצנתור, עומדים בתור.
<ינעקב אשר: אני שאלתי את השאלה הזאת, יש כאן אבסורד עצום, מעבר באמת לכל ההתנהלות של הדבר הזה, ואני לא יודע את מי צריך להאשים ומי צריך לתת את התשובות, אני לא יודע אם זו מפקחת או פיקוח.
<ינעקב אשר: לדעתי זה משהו הרבה יותר למעלה בדרג המקצועי וגם בדרג האחראי על העניין הזה.
<ינעקב אשר: לא יכול להיות שכל משרד ידחף לפתחי המשרד השני וגם יהיה מצב כזה שבסופו של יום משרד הבריאות, שאמון על בריאותם של אזרחי המדינה בכל מקום שהוא, חוץ מבתי הספר, הוא יהיה אחראי.
<ינעקב אשר: זאת אומרת על בית הספר שזה כמעט חצי מהיום שהילדים נמצאים שם.
<ינעקב אשר: זה לא יכול להיות.
<ינעקב אשר: אבל האבסורד הוא, גברתי היושבת ראש, שגם לפעמים יש נגיד אילוצי מערכת שצריך לראות ולבחון את המכרז מחדש, אבל פה עשו משהו שהוא פלאט, זאת אומרת אין בכלל הגדרה של הבנה שיכול להיות בסקלה של אותם ילדים בחינוך מיוחד כאלה שצריכים מומחיות גדולה מאוד מאוד ויכול להיות כאלה שיצטרכו מומחיות בסיסית מסוימת.
<שלומית שמש: אותם ילדים שזכו להיכנס לחינוך הרגיל, אותם בכלל לא סופרים.
<שלומית שמש: הם בכלל מחוץ לתחום.
<ינעקב אשר: לפי המכרז כולם בעצם התנאים - - -
<עירית ליבנה: הגזמת.
<שלומית שמש: אני לא הגזמתי, עירית, אתם הגזמתם.
<שלומית שמש: הגיע הזמן באמת לפתוח - - -
<ינעקב אשר: אם אני טועה תתקנו אותי.
אורלי לוי אבקסיס: לא, יש פה תמימות דעים אחת, משרד החינוך הוא לא זה שאמור להיות אמון על בריאות הילדים.
אורלי לוי אבקסיס: זה שמשרד החינוך בנה מכרז חדש בלי להתייעץ עם משרד הבריאות, תסלחו לי, מישהו צריך ללכת הביתה.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא יודעת מי, אבל מישהו צריך ללכת הביתה, נקודה.
אורלי לוי אבקסיס: צריך לעשות ועדת בדיקה איך דברים כאלה בכלל קורים.
<ינעקב אשר: היה צריך להיות באותו מכרז, יכול להיות, השעות וזה ודאי שרופא קובע, ואני מקווה שזה רופא שעבר דוקטורט ולא מורה יועץ חינוכי, אבל כשאתם מדברים, לפי הנתונים שיש לנו, שבהם בעצם השכר של כולם הוא אותו שכר בעיקרון, הוותק של כולם הוא אותו ותק, זאת אומרת אין פה איזה שהיא ספציפיות, אני מדבר על החינוך המיוחד, על המכרז הזה, הם קבעו איזה שהוא סף שהוא נכון לכולם וברגע שהוא נכון לכולם זה אומר שייכנסו למערכת הזאת דרך אותה חברה אנשים ברמה מסוימת עם ניסיון מסוים כשהכול הולך כלפי מטה.
<ינעקב אשר: גם אם הם יודעים לתת פתרון ל-30% מהילדים האלה, ל-70% הם ודאי לא יוכלו לתת את הפתרון במצב של סכנת חיים.
<ינעקב אשר: כי הרי נושא של ניסיון הוא קריטי, נושא של ידע רפואי הוא קריטי, ושלא לדבר על שכר, שאם השכר הוא כזה נמוך לא יבואו אנשים בעלי הידע הגדול.
<נירית סעדון: צריכים להבין שלא מדובר בטכניקה.
<נירית סעדון: זה לא טכניקה.
<נירית סעדון: להכניס צנתר זה לא טכניקה, צריך לדעת מה עומד מאחורה, שאם במקרה הכניסו אותו בצורה לא נכונה יש נזק לכליות.
<ינעקב אשר: לכן לדעתי, גברתי היושבת ראש, צריך לזעזע את אמות הסיפים בעניין הזה ולא לתת לזה לעבור ככה.
<ינעקב אשר: מדובר על סכנת נפשות אמיתית.
<ינעקב אשר: זה כמו שיחליטו היום שבמחלקה הנוירוכירורגיה יביאו עכשיו כמה אנשים מוסמכים לרפואה כזו או אחרת שיטפלו במחלקה.
<ינעקב אשר: זה חייב להיות - - - לדעתי צריך לזמן את שר החינוך, ברור לי שהוא כן רגיש לדברים האלה, הוא מכיר את הדברים האלה גם ב - - -
אורלי לוי אבקסיס: האמת שהוא היה מאוד מופתע כשהבאתי את זה בפניו.
<ינעקב אשר: משהו פה מנותק מהשטח, משהו פה לא קורה טוב, ואני מבקש לפזר את כל העניין של המכרז הזה ולראות שלא תהיה פגיעה בתחילת שנת הלימודים, שזה הדבר הכי גרוע.
אורלי לוי אבקסיס: אבל תמיד יש את שלב הביניים, עד שלא יהיה מכרז חדש נשענים על מה שהיה.
יעקב מרגי: אני אנסה להתנתק באמת מה - - - זה דיון טעון, לומר מה שאני חושב ומה מרגישים ההורים, אבל אני אלך להיות טכנוקרט, פקיד, כמו אותם פקידים שכתבו את המכרז.
יעקב מרגי: כשר לשעבר, כחבר כנסת, אני רוצה לשאול את עצמי, אם יש מכרז, מוציאים מכרז חדש וכחוט השני עוברים על כל הסעיפים ויש הקלה הקלה הקלה, אני הופך להיות פרנואיד ואני לא פרנואיד מטבעי.
יעקב מרגי: אני לא פרנואיד.
יעקב מרגי: יכולות להיות כמה סיבות, גברתי היושבת ראש, צריך לבדוק אם הסעיף התקציבי התעדכן לעומת הגידול במספר הילדים, או שקרה הפוך.
יעקב מרגי: צריך לבדוק למה כל סעיפי הסף, כמעט כולם ירדו.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, יש הישגים ויש זכויות למערכת החינוך בישראל, אבל כמי שמכיר את הנושא מקרוב, אני רוצה לומר לכם, ילדי החינוך המיוחד, הילדים עם הצרכים המיוחדים, מפריעים במשרד החינוך.
יעקב מרגי: הם מפריעים, כן כן כן כן.
יעקב מרגי: תקשיבו.
יעקב מרגי: גם כשהורה אמיץ לוקח את הילד שלו ומשלב אותו במערכת, שתדעו לכם טוב טוב, מי שנהנה מזה זו המערכת, כי הוועדות מגיעות וההשקעה בילד, אם ההורים לא יעקבו יום יום, אם באמת כל מה שהובטח להם הם מקבלים במערכת הרגילה הילד הולך לאיבוד.
יעקב מרגי: ומשרד החינוך, לא מכוונות רעות, עושה את זה, אין אכיפה.
יעקב מרגי: חז"ל אמרו כל הרוצה לאבד ממונו ימנה פועלים ולא יפקח עליהם.
יעקב מרגי: אנחנו לוקים בחסר בכל הפיקוח על ההטמעה.
יעקב מרגי: אז המפקחת הארצית והמפקחת המחוזית אישרה את זה ואותה מפקחת מחוזית על החינוך, אחרי שאישרת את הילד הזה, כמה פעמים ירדת לאותו בית ספר, או מי מטעמך ירד לאותו בית ספר ובדק כמה הילד הזה מקבל?
<מוריה אשכנזי: חבר הכנסת מרגי, אין אחות כזאת.
יעקב מרגי: אין חיה כזו.
<מוריה אשכנזי: לא, אין אחות כזאת במסגרת התפקיד ובהגדרת התפקיד.
יעקב מרגי: לכן אני אומר שצריך לבדוק את זה יסודי.
יעקב מרגי: יש פה משהו שמריח לא טוב.
אורלי לוי אבקסיס: אתה חושב שזה תפור, מרגי?
יעקב מרגי: אם בכל הסעיפים, אני אומר לך, במכרז, כחוט השני, יש הקלה, כשהמדינה בכלל, הפוך - - - אתם מכירים באוטוסטראדה, מכונית אחת נוסעת בכביש 6 נגד כיוון התנועה, המדינה מעמיסה בירוקרטיה, מעמיסה, מעמיסה, מעמיסה, ופה פתאום אנחנו רואים יש מישהו נדיב, מקל פה, מקל פה, מקל פה.
יעקב מרגי: ואידך זיל גמור.
אורלי לוי אבקסיס: אתה הפחדת אותי יותר ממה ש - - -
<מוריה אשכנזי: אני רוצה להגיב על הדברים של פרופ' טיאנו
אורלי לוי אבקסיס: מוריה, שנייה.
אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת אילן גילאון.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים להתקבץ למסקנות.
<דפנה אזרזר: יש נתון שאתם לא מתייחסים אליו.
אורלי לוי אבקסיס: דפנה, את מיד אחריו מדברת.
אילן גילאון: אני אהיה מאוד קצר, משום שהדברים גם נאמרו.
אילן גילאון: אגב, אם זה תפור?
אילן גילאון: אני לא חושב שזה תפור, אבל אם זה תפור זה תפור בחוטים זולים.
אילן גילאון: אני בא בטענות למגזר הפרטי, הרי איך אתם כל הזמן רוצים למקסם רווחים ולצמצם הוצאות ואז זה נגמר בהתעללות בחסרי ישע בסופו של דבר.
אילן גילאון: ועוד מהערכת הציבורית.
אילן גילאון: חברות וחברים, אני מאמין שאתם צריכים לעשות את החשבון הפשוט, הרי לא קטן מספר האנשים שנוגעים ליחס המיוחד שאנחנו רוצים לתת בחינוך המיוחד ובתוך החינוך הרגיל, הפורמלי, ובוודאי השירותים לא הוזלו.
אילן גילאון: זאת אומרת יש כאן משהו לוקה בחסר, זה ברור לחלוטין.
אילן גילאון: לכן לא כדאי שנמשיך את הדיבור כדי לתקן דברים שממילא לא היו צריכים להיות מקולקלים.
אילן גילאון: צריך לעשות רוויזיה בדבר הזה, הילדים האלה, צריך לשאת אותם על מגש של כסף, תרתי משמע, אני אומר.
אילן גילאון: אלה הראשונים.
אילן גילאון: הרי כל תפיסת עולמנו חייבת להיות בנויה על כך שכל ילד צריך להגיע למחוז חפצו בצורה מכובדת ועצמאית ואני שם דגש על המכובדת.
אילן גילאון: איזה מכובדת יכולה להיות ב-28 שקל לשעה טיפול?
אילן גילאון: איך זה יכול להסתדר?
אילן גילאון: באיזה מקום, באיזה דיסציפלינה, באיזה עולם ובאיזה מדינה הדבר הזה יכול לקרות?
אילן גילאון: אז לפני שאנחנו הולכים ועושים רוויזיות בחופשות ובבחינות, שאף אחד כבר לא מבין במה מדובר, יש גם דברים ש - - -
יעקב מרגי: והאחר הוא אני, השונה הוא אני.
אילן גילאון: השונה הוא שונה ואני הוא אני, ולכן המכרז הזה כנראה לוקה בחסר ואתם צריכים לשנות אותו.
אורלי לוי אבקסיס: כשאמרתם האחר הוא אני התכוונתם עם ע'.
אורלי לוי אבקסיס: צריך לשנות את הסלוגן של משרד החינוך.
<רויטל לן כהן: לא צריך להתחיל סלוגן במילה אחר.
יעקב מרגי: מילא את מפריעה לי, אבל למה את מפריעה לו?
יעקב מרגי: את חברה שלו.
אילן גילאון: לא, בסדר, אני מרשה לה.
אילן גילאון: גם היא ילדה מיוחדת וזה בסדר גמור.
אילן גילאון: אני רק אומר, אחד הדברים העצובים שקורים לנו כאן במערכת הזאת, אורלי, אני חושב שדיברנו על זה פעם, זה שאנחנו כבר לא יכולים להגיד את המשפט 'זה לא ייאמן, זה לא יעלה על הדעת', כי כאילו, ראבאק, זה לא יעלה על הדעת, הדבר הזה.
אילן גילאון: אז אתם צריכים לקחת את המכרז שלכם ולתקן אותו ולשפצר אותו כדי שהוא יתאים, איך אומרים?
אילן גילאון: כמו רפידה בכל נעל לכל ילד.
אורלי לוי אבקסיס: יש פה גם שאלות משפטיות, חבר'ה, שעולות, והיועצת המשפטית של הוועדה עשתה פה בדיקה מסוימת ואני לוקחת את זה קצת יותר הלאה.
אורלי לוי אבקסיס: אבל בואו ניתן לה לומר כמה מילים לפני שדפנה תקבל את זכות הדיבור ותסבירי לנו מבחינה משפטית איפה אנחנו עומדים.
<ורד קירו זילברמן: בעיקרון אני בדקתי באמת מאיפה נובעות החובות לתת את אותם שירותים רפואיים לילדי החינוך המיוחד, שדרך אגב ילדי השילוב כלולים.
<ורד קירו זילברמן: בחוק החינוך המיוחד.
<ורד קירו זילברמן: חוק החינוך המיוחד, ופה אני מבחינה בין חוק החינוך המיוחד לחוק ביטוח בריאות ממלכתי שמכוחו ניתנים שירותי הבריאות בבתי הספר לילדים הרגילים.
<ורד קירו זילברמן: חוק החינוך המיוחד קובע מטרות אחרות, חרת על דגלו באמת את קידומו של הילד עם הצרכים המיוחדים כדי לשלב אותו בחברה ואחת המטרות בחוק החינוך המיוחד באמת לתקן ולשפר את תפקודו הגופני של הילד.
<ורד קירו זילברמן: החוק קובע שהמדינה אחראית למתן חינוך מיוחד לפי חוק זה, ואם אנחנו מסתכלים היה בג"צ שהגישה ההסתדרות הרפואית נגד משרד הבריאות מכוח חוק אחר, מכוח חוק ביטוח בריאות ממלכתי על כל מה שקורה בבתי הספר.
<ורד קירו זילברמן: שם נקבע באמת, מכוח הלכה קודמת, שמשרד הבריאות, שהוא אחראי מכוח חוק ביטוח בריאות ממלכתי, יכול ללכת ולהפריט את שירותי הבריאות שהוא נותן.
<ורד קירו זילברמן: בית המשפט בחן את אותו חוק ספציפי, את חוק ביטוח בריאות ממלכתי, את ההיסטוריה החקיקתית שלו, את הרציונלים שלו, את מה שהביא את המחוקק לחוקק אותו ואמר שמשרד הבריאות יכול להפריט.
אורלי לוי אבקסיס: אבל הוא קבע שם תנאים להפרטה.
<ורד קירו זילברמן: נכון.
<ורד קירו זילברמן: במקרה שלנו כתוב בחוק שהמדינה אחראית למתן חינוך מיוחד חינם לפי חוק זה.
<ורד קירו זילברמן: אני שאלתי, פניתי גם למשרד החינוך ואני פונה למשרד הבריאות להבין מה הייתה הפלטפורמה המשפטית שאפשרה למשרד הבריאות להעביר את הסמכויות שלו למתן שירותי בריאות למשרד החינוך.
<ורד קירו זילברמן: פעם כשאני אבין את זה, אני ארצה לעשות בדיקה קצת יותר מעמיקה ולראות באמת מי אחראי לתת את שירותי הבריאות ואם זה משרד הבריאות עדיין אחראי, מכוח מה אתם הולכים ומפריטים את שירותי הבריאות האלה, אם באמת אפשר ללכת ולהתקדם ולעשות את זה וקצת בוא נגיד לבדוק מבחינה משפטית קצת יותר לעומק מה הסמכויות ומה האחריות של מי בכל המצב הזה.
<ורד קירו זילברמן: אני רוצה להדגיש, וכאן אני מסיימת, שבחוק החינוך המיוחד, בתיקון מספר 4, במפורש בא המחוקק והבחין בשירותים שניתנים לפי אותו החוק, שהם רק השירותים הנצרכים בשביל לימודיו וחינוכו של התלמיד בחינוך המיוחד, ועל כן אין בזכאותו לפי חוק החינוך המיוחד לשלול זכאות לקבלת שירותי בריאות לפי חוק ביטוח בריאות ממלכתי.
<ורד קירו זילברמן: כך שגם מבחינה משפטית יש פלטפורמה אחרת עם רציונלים אחרים - - -
אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת אם אני יכולה לקבל - - - אני באה קצת מתחום המשפטים, אז לפי הרציונל הזה לא יכולה להיות הפחתה של השירותים הללו מהשירות שאילו היה מדובר בתלמיד בשירות הרגיל.
<קריאה: יש גם סעיף שמירת דינים, סעיף 22, שמירת דינים, בכלל אומר שאסור.
<ורד קירו זילברמן: רגע, אני לא יכולה לבוא, אבל אני אומרת שהיה ותישאל השאלה יצטרכו להינתן נימוקים כבדי משקל כדי להסביר למה בחוק שהוא חוק ייעודי לאוכלוסייה ייעודית עם צרכים מאוד מאוד מיוחדים, שהמחוקק ייעד לה שירותי חינוך שתפורים build in לצורך אותו חוק ומן הסתם ניתן להסיק שהצרכים גוררים גם צורך בשירות מוגבר, למה באמת, אני לא באה להכריע בעובדות, אבל באמת השאלה של מי צריך לתת את זה ובאיזה רמה השירותים האלה צריכים להינתן.
אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, הארת את עינינו כאן.
אורלי לוי אבקסיס: דפנה, מיד אחר כך מוריה ואביבית.
אורלי לוי אבקסיס: גם בלי רשות דיבור דיברת פה.
<רויטל לן כהן: אבל היה פה משהו חשוב שלא נאמר.
אורלי לוי אבקסיס: מה, מבחינה משפטית רצית להוסיף עוד משהו?
אילן גילאון: אורלי, אני מבקש, תיתני לה לדבר, אחרי זה אני סובל.
אורלי לוי אבקסיס: אילן, ודאי שהיא תקבל את זכות הדיבור, אני רוצה לתת לה לסיים, כי תמיד יש לה משפטי מחץ.
<רויטל לן כהן: לא, ממש שני משפטים קצרים.
<רויטל לן כהן: אחד, שב-2008 ניתן פסק דין שאומר שגם בחינוך המיוחד צריך לשקול כל מקרה לגופו ועדיין, גם במקרים קשים, הם לא מוכנים לתת סייעת אישית בחינוך המיוחד, וזה תמיד צריך להיות מלחמות עולם.
<רויטל לן כהן: והדבר השני הוא שכשיש בחינוך הרגיל ילד שהוא ילד משולב יחידנית שצריך גם רחמנא ליצלן סיוע של תיווך וגם סיוע רפואי, צריך לבחור.
אורלי לוי אבקסיס: למה לא הלכתם לבג"צ?
<רויטל לן כהן: מהכסף של מי?
<רויטל לן כהן: שלי?
<רויטל לן כהן: של מי?
<רויטל לן כהן: אני בן אדם פרטי, אני לא עובדת 8 שנים, מאיפה אני אלך לבג"צ?
אורלי לוי אבקסיס: אולי העמותות?
<קריאה: ומאיפה הכסף לעמותות?
<רויטל לן כהן: אורלי, אין לנו, חשבנו על בג"צ, רצינו בג"צ.
<רויטל לן כהן: אין לנו כסף, לא לעורך דין ולא להליך.
<רויטל לן כהן: אין.
<דפ0נה אזרזר: טוב, אני דפנה אזרזר, מנכ"ל עמותת אהב"ה.
<דפ0נה אזרזר: אני אמא לילד שגם ניזון מגסטרוסטומי, בחינוך המיוחד, אבל אני רוצה לדבר על נתון שאף אחד פה לא התייחס אליו בכלל ואותי הוא מדאיג מאוד.
<דפ0נה אזרזר: משרד החינוך דחה את הגשת המכרז בשבועיים, זאת אומרת ש - - -
אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, הוא ביקש לדחות גם את הישיבה הזו בעוד שבוע, כדי שאנחנו נתכנס כשזה כבר יהיה גמור.
<רויטל לן מאיר: את ישיבת הסייעות בחינוך הם הצליחו לדחות עד סוף הקדנציה.
<דפנה אזרזר: זאת אומרת שהמכרז אמור להיות מוגש רק ב-24.7, זאת אומרת שלבדוק אותו ייקח עוד שבועיים ואז כמה ימים כנראה לפני שנתחיל את פתיחת שנת הלימודים יודיעו מי זכה.
<דפנה אזרזר: אני רוצה להבין איך מפעיל יוכל להתכונן ולגייס מעל - - -
אורלי לוי אבקסיס: זה מעניין שזה בדיוק ביום שאנחנו אמורים, באותו שבוע שאנחנו אמורים לצאת לפגרה.
<דפנה אזרזר: כן, 250 עובדים הוא צריך לגייס.
אורלי לוי אבקסיס: איך תמצאו את חברי הכנסת ש - - -
<דפנה אזרזר: איך ההורים יחתמו על טפסים?
<דפנה אזרזר: איך הם יעשו סיור בבתי הספר?
<דפנה אזרזר: איך הם ינהלו את מערכת המידע שצריך לנהל?
<דפנה אזרזר: אני מציעה פה לוועדה שאותו מפעיל שהפעיל את המכרז בשנה הקודמת ימשיך להפעיל אותו כרגע כד שייבנה מכרז חדש ויעשו ביחד את ה - - -
אורלי לוי אבקסיס: אביבית, שמך ותפקידך.
<אביבית אהרונוף: עורכת דין מארגון 'בזכות'.
<אביבית אהרונוף: רק עוד סוגיה אחת.
<אביבית אהרונוף: העלתה כאן האם את המקרה של בנה שהוא לומד בשילוב בכיתה רגילה בחינוך רגיל.
<אביבית אהרונוף: בחינוך רגיל יש גם כיתות קטנות שהן כיתות חינוך מיוחד.
<אביבית אהרונוף: איזה מענה רפואי מקבלים אותם ילדים, שוב, ילדים עם צרכים מיוחדים שמוגדרים כחינוך מיוחד ולומדים בבית ספר רגיל בכיתה קטנה, איזה מענה הם מקבלים איזה מענה רפואי הם מקבלים?
<אביבית אהרונוף: למיטב הבנתי - - -
<קריאה: צריך לעשות דין אחד לכל הילדים, לא לפי המסגרת החינוכית, אלא לפי הצורך הרפואי.
<אביבית אהרונוף: לאור הפניות שקיבלנו הם לא מקבלים בכלל מענה רפואי.
<אביבית אהרונוף: ושוב, גם הם ילדים שמוגדרים כחינוך מיוחד וכשאנחנו פונים אז אומרים לנו 'רגע, הם חינוך מיוחד, אז הם החברה', חברת פמי, שאמורה לתת סיוע לחינוך המיוחד.