GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורלי לוי אבקסיס: בית הספר יגבש מדיניות ברורה לגבי התנהגות מצוקה בבית הספר, התנהגות מינית בהתייחס למגע, דיבור וחשיפה, בהלימה למדיניות הארצית ולמאפייני האוכלוסייה.
אורלי לוי אבקסיס: |".
אורלי לוי אבקסיס: איך זה עובד, בפועל?
<קריאה: בכל בית ספר, במערכת השעות, יש את מסגרת שעות הכנה לחיים.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה שלי - -
<מימי פלצ'י: איך זה עובד, הבקרה שלנו?
<מימי פלצ'י: המפקחות במחוזות.
אורלי לוי אבקסיס: האם אתם לא צריכים להביא את תכנית העבודה לאישור של משרד החינוך?
אורלי לוי אבקסיס: האם משרד החינוך לא דורש - - -
<הילה סגל: הפסקה שאת קראת היא מתוך מסמך – לא הבאנו את כולו – הוא עב כרס, של עבודה משותפת של האגף לחינוך מיוחד ואגף שפ"י.
אורלי לוי אבקסיס: מה שאומר שכל בית ספר בונה לו את המדיניות שלו.
<מימי פלצ'י: כל בית ספר מחויב.
<מימי פלצ'י: זאת אומרת, מדיניות המשרד - - -
אורלי לוי אבקסיס: השאלה – מה היכולת של המשרד לפקח שהדברים האלה קורים, שזה יושב בהלימה אחת עם העקרונות?
אורלי לוי אבקסיס: כמה תכניות כאלה הוגשו?
אורלי לוי אבקסיס: מי אמור לאשר אותן?
אורלי לוי אבקסיס: מי אמור להעיר עליהן?
<הילה סגל: אני אתייחס ברמה הכללית כי זה קשור לא רק לתכנית המיוחד.
<הילה סגל: אנחנו היינו רוצים לראות תכניות כאלה בכל בתי הספר בארץ, ופיקוח עליהם.
<הילה סגל: אחת הבקשות שלנו בתכנית שמוגשת בימים האלה לשר – שכל בית ספר שמגיש את תכנית העבודה הכוללת למפקח שלו – ולא משנה בפיקוח הכולל או בפיקוח של החינוך המיוחד, יתאר באיזה אופן זה עונה - - -וצריך להבין על מה אנחנו מדברים, איך אנחנו רוצים באמצעות תכנית חינוכית למנוע או לצמצם כאלה מצבים?
<הילה סגל: אנחנו רוצים ללמד ילדים להתנהג אחד עם השני כדי לא לפגוע אחד בשני, אנחנו רוצים, עד כמה שאפשר, מבלי לשים עליהם את האחריות, ללמד אותם להגיד "לא", כשהם רוצים, ואנחנו רוצים שהצוות יאתר ויזהה.
<הילה סגל: אז כן, אנחנו רוצים.
<הילה סגל: אנחנו מטה, אבל זה מוגש בתכנית לשר, עם עוד כמה נדבכים שאני - - -
אורלי לוי אבקסיס: תחילת השנה היא בספטמבר.
אורלי לוי אבקסיס: עוד לא ישבתם על זה?
אורלי לוי אבקסיס: למה זה לא יהיה חלק מאישור תכנית הלימודים לשנה הקרובה?
<מימי פלצ'י: זה מה שאנחנו רוצים.
אורלי לוי אבקסיס: כמה זמן אתם רוצים את זה?
אורלי לוי אבקסיס: כמה זמן דרשתם את זה?
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לעזור לכם פה.
אורלי לוי אבקסיס: בכל נקודה אנחנו צריכים לראות מה תפקידנו ואיך אנחנו יכולים לסייע להוציא לפועל את האג'נדה הזו.
אורלי לוי אבקסיס: כמה זמן דרשתם?
אורלי לוי אבקסיס: כמה זמן מהפעם הראשונה שדרשתם שזה יקרה?
אורלי לוי אבקסיס: אלא אם כן תגידי לי שזו הפעם הראשונה שאתם דורשים את זה.
<הילה סגל: כתכנית לשר זו פעם ראשונה, אבל כתפיסה ודרישה מהמחוזות זה קיים - - -
אורלי לוי אבקסיס: האם לא מאושרת תכנית עבודה אם אין בה את הפרק הזה?
<הילה סגל: זה צריך להישאל ברמה המחוזית.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על המערך של החינוך המיוחד.
אורלי לוי אבקסיס: צריך לזכור שגם מבחינת ההסעות אתם בעצם אפס עד 3, ומ 3 עד גיל 21 זה משרד החינוך.
אורלי לוי אבקסיס: רצית להתחיל מההסעות?
<גלית גבע: אני מנהלת השירות לשיקום בקהילה.
<גלית גבע: בתחילת הדיון דנו בנושא ההסעות.
<גלית גבע: מבחינת ההסעות אנחנו אמונים על טווח גילאים של אפס עד 3 שנים ועל חוק מעונות יום שיקומיים.
<גלית גבע: כרגע יש לנו תקנות עדכניות חתומות, סוף סוף אנחנו יוצאים לדרך עם התקנות האלה, שבאמת - - -
אורלי לוי אבקסיס: הוספנו לכם בוועדת העבודה והרווחה עוד 18 תקנים.
<גלית גבע: עוד 18 תקנים של ממונים על הסעות ברשויות המקומיות שהם כבר מתוקצבים ל-1 בספטמבר, על 2,200 ילדים.
<גלית גבע: זה מחולק בין הרשויות המקומיות.
<גלית גבע: יש כאן חלוקה של תקינה בהתאם לגודל רשות והצרכים.
אורלי לוי אבקסיס: ואת חושבת ש 18 התקנים האלה הם מספיקים?
<גלית גבע: בשלב הראשוני – כן.
<גלית גבע: אנחנו נתנו את הנתונים, הפיזור - - -
אורלי לוי אבקסיס: הם בעצם התוספת לעובד רווחה בתוך אותה רשות.
<גלית גבע: זה מתגבר את הנושא הזה ברשויות המקומיות ונותן איזושהי התמקצעות.
<גלית גבע: אני חושבת שזה יפה כרגע להתחיל עם המפתח הזה.
אורלי לוי אבקסיס: צריך להודות לוועדת העבודה והרווחה, שם עמדנו על זה.
<עדית סרגוסטי: 12 תקנים ל 35 אלף ילדים - - -
<גלית גבע: אנחנו מדברים כאן על קבוצה קטנה יותר, על 2,200 פעוטות, על טווח גילאים אחר.
<גלית גבע: אצלנו, כל הפעוטות – בכל הסעה יש מלווה.
<גלית גבע: המשרד גם מתקצב את הנושא של המלווה.
<גלית גבע: אפרופו מצלמות, שדיברנו על - - -
אורלי לוי אבקסיס: גם פה המלווה נשכר על ידי חברת ההסעה שזכתה במכרז?
<גלית גבע: לא, לא.
<גלית גבע: כאן זה במפורש בתקנות.
<גלית גבע: יש כאן הפרדה.
<גלית גבע: זה או על ידי הרשות המקומית, במידה והיא זו שמפעילה את ההסעות ויש את האופציה דרך קבלן משנה.
<גלית גבע: הרשות המקומית כאן סובריינית להחליט - - -יש כאן או קבלן משנה או הרשות המקומית.
<גלית גבע: יש את האופציה הזו.
יעקב מרגי: אבל האופציה היא של הרשות.
<גלית גבע: של הרשות המקומית.
<גלית גבע: לא של חברת ההסעות.
<גלית גבע: הרשות המקומיתץ
אורלי לוי אבקסיס: בכל מקרה יש הפרדה.
אורלי לוי אבקסיס: אז אנחנו מברכים על זה.
אורלי לוי אבקסיס: יש הפרדה מלאה בין מי שמעסיק את אותן סייעות או מלווים ואז אנחנו יכולים לגדוע את ניגוד העניינים או את הנאמנות הכפולה שיכולה להיווצר לאותו עובד, שמצד אחד חושש למקום עבודתו, שזה לא משכורות גדולות - - -
<גלית גבע: מאד בעיתית המשרה הזו.
<גלית גבע: שעה ביום.
<גלית גבע: זה לא פשוט, ההעסקה הזו.
אורלי לוי אבקסיס: ולכן טוב שעשינו את ההפרדה בין מי מעסיק.
<גלית גבע: גם מבחינת המלווה יש כאן קריטריונים מאד ברורים, וגם מבחינת הנהגים – יש כאן הכשרה שהנהג צריך לעבור, גם המלווה צריך לעבור.
<גלית גבע: לא אפרט עכשיו את כל התקנות אבל שם הכל חלוט וסגור - - -
אורלי לוי אבקסיס: אצלכם כן עןברים הכשרה בנושאים הללו?
יעקב מרגי: את מתמקדת רק במעונות יום שיקומיים?
<גלית גבע: כן.
אורלי לוי אבקסיס: אבל יש לי שאלה נוספת: צריך לזכור שאנחנו לא מדברים רק על אפס עד שלוש.
אורלי לוי אבקסיס: באפס עד שלוש – נכון, משרד הרווחה, רלבנטי לו נושא ההסעות.
אורלי לוי אבקסיס: אבל משרד הרווחה מחזיק לא מעט מסגרות חוץ ביתיות, מסגרות מועדוניות, וכו'.
אורלי לוי אבקסיס: מה המצב שם?
<גלית גבע: מה שאני יכולה לומר כרגע, וחברותי כאן יפרטו בדיוק את המצב, כי מבחינת אגף השיקום אנחנו מתעסקים יותר עם החוק של החוסים וחוק האפוטרופסות, אבל מה שכרגע – המשרד, יש לנו שני פורומים שעוסקים בדיוק בסוגיות האלה, של פגיעות בקרב ילדים עם מוגבלות, במסגרת ועדת סילמן שכרגע מונתה, ואנחנו דנים שם ועוסקים בכל הסוגיות של התעללות בילדים, הוצאת ילדים מהבית, וכו', כשהמגמה כרגע – בנוסף יש פורם נוסף שדן בסוגיות האלה, שהוא פורום בין משרדי – משרד הבריאות, משרד הרווחה ו "אשלים", המגמה היא כרגע לבצע הנגשה של כל השירותים האוניברסאליים לטיפול בילדים פגועים מינית גם לאוכלוסיית היעד שלנו ולעשות הנגשה של השירותים האלה, כשמדובר, למשל, על 12 מרכזים לילדים נפגעי פגיעות מיניות וכו', רוצים להנגיש את זה לאוכלוסיית היעד גם שלנו.
אורלי לוי אבקסיס: יש כבר 12 מרכזים?
אורלי לוי אבקסיס: אני לא סתם שואלת.
אורלי לוי אבקסיס: אם יודעים למה אני שואלת.
<חוה לוי: כרגע יש 12.
<חוה לוי: יש צורך להרחיב את זה.
<חוה לוי: מרכזי הגנה יש 6 בעזרת השם.
אורלי לוי אבקסיס: אחד היה צריך להיפתח בשבוע שעבר, ובעקבות המצב דחינו את הפתיחה.
<גלית גבע: אנחנו רוצים להשלים את הנושא של המספרים – מבחינת האחוזים והטיפול.
<חוה לוי: אני עובדת סוציאלית ארצית לחוק הנוער.
<חוה לוי: למרות שעיקר המומחיות היא באגף השיקום אנחנו נותנים את החלק של החוק, גם אם יש צורך להגן על ילדים על פי חוק וגם בדיווחים שמגיעים אלינו על פי חוק העונשין.
<חוה לוי: מבחינתנו, אנחנו מתייחסים לזה בדיוק אותו הדבר כמו שאנחנו מתייחסים לכל ילד אחר.
<חוה לוי: לא בודדנו עד היום את הנתונים - - -
אורלי לוי אבקסיס: כמה חוקרי ילדים ייעודיים יש לכם לאוכלוסייה הזו?
<רונית צור: אני מנהלת השירות לחקירות ילדים וחקירות מיוחדות של אנשים עם מוגבלות שכלית.
<רונית צור: יש לנו בכלל 100 חוקרי ילדים – ותודה לוועדה - שנותנים את המענה לילדים שנפגעים עד גיל 14.
אורלי לוי אבקסיס: אתם יודעים כמה נלחמנו כדי שיהיו 100?
אורלי לוי אבקסיס: כמה חוקרים מיוחדים יש לאוכלוסייה הזו?
<רונית צור: יש לנו 40 חוקרים מיוחדים שעברו הכשרה.
<רונית צור: הכשרנו הרבה יותר אבל חלק עזבו.
אורלי לוי אבקסיס: מה זמן ההמתנה לחקירה כזו?
<רונית צור: היום אנחנו נמצאים ממש ללא רשימות המתנה גדולות.
<רונית צור: כל החקירות מחולקות.
<רונית צור: אין לנו קלסרי המתנה כמו שהיה בעבר.
<רונית צור: החקירות מחולקות והן בעבודה.
<רונית צור: לכל חוקר יש ביד, בתל אביב כעשר חקירות, מחולקות.
<רונית צור: בכל הארץ ממש אין לחץ, כי יש מספיק חוקרים, וחקירות מיוחדות מתבצעות לפי סדר עדיפות.
<רונית צור: לגבי האוכלוסייה המיוחדת של חקירות מיוחדות – אני לא אמונה על הסעת – אנחנו רק חוקרים את המקרים שילדים נפגעו בהסעות על ידי נהג הסעה.
אורלי לוי אבקסיס: על כמה מקרים כאלה ידוע לכם?
<רונית צור: לא פילחנו, אבל אני בדקתי את המקרים שהובאו בפני הוועדה.
<רונית צור: לפחות שניים מהם באמת נפגעו על ידי נהג ההסעה.
<רונית צור: בדקתי לפני הישיבה.
<רונית צור: מה שאנחנו יכולים לראות – זו באמת לא תופעה חדשה, התופעה הזו לצערנו קיימת, שנהגי ההסעות הם גם בין הפוגעים, מינית.
<רונית צור: מה שאנחנו יכולים לראות שמיוחד באוכלוסייה הזאת, שהיא מגיעה אלינו, אם כבר נחשפת פגיעה, היא הרבה יותר קשה.
<רונית צור: אנחנו רואים שם באחוז מאד גבוה לעומת פגיעות של ילדים – נניח אונס, ומקרים חמורים – מעל 30% - - -
אורלי לוי אבקסיס: אני לא אטעה אם אומר שעל כל מקרה שנחשף יש מקרים שלא נחשפים, בעיקר באוכלוסייה האת.
<רונית צור: נכון.
<רונית צור: אנחנו יודעים שיש תת דיווח, זו תופעה ידועה.
<רונית צור: אנחנו, בכל אופן מנגישים את החקירה – החקירות שלנו מונגשות.
אורלי לוי אבקסיס: יש לכם המלצה איך מתמודדים עם הבעיה הזאת?
יעקב מרגי: אנחנו נמצאים פה עם המשרדים שאמורים לחשוב איך מונעים, איך חושפים.
יעקב מרגי: תיאור מצב?
יעקב מרגי: זה טוב, אבל אנחנו לא שם.
<רונית צור: אני אמונה על התחום שלי, תחום החקירה, ואנחנו אכן מנגישים את החקירה.
<רונית צור: יש לנו כל מיני פרויקטים מיוחדים לאוכלוסיות מיוחדות איך להנגיש את החקירה.
<רונית צור: מה שאני יכולה, לדעתי, להגיד – שהנושא של קריטריונים בבחירת נהגי ההסעות חייב להיות בדיקה מאד קפדנית לגבי מי שמגיע ונמצא בחיכוך עם ילדים.
אורלי לוי אבקסיס: היום כמעט לכל מקום שאתה רוצה להתקבל יש מבחן אישיות.
אורלי לוי אבקסיס: כמובן שגם הצעת החוק שתיקנתי אותה יחד עם חבר הכנסת יריב לוין כבר פעמיים, לגבי מניעת העסקת עבריין מין בכל תחום שיש בו נגיעה לילדים – כמה אנחנו יכולים לדעת שזה אכן מקוים, מבחינת הדרישות?
אורלי לוי אבקסיס: האם יש איזשהו פיקוח?
אורלי לוי אבקסיס: גם כלפי רכבי ההסעות שמעסיקים, אם אותו נהג אין לו רישום - --
<אלכס שפרלינג: מבחינתנו, באגף ההסעות, יש פיקוח.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה שתאמרו את זה לפרוטוקול: זאת אומרת שלא תיתכן התקשרות עם רכב הסעות אם לא הביאו את האישור מהמשטרה שאין לו - - -
<אלכס שפרלינג: לפי דרישות המכרז, כל נהג וכל מלווה שנמצא ברכבי הסעה – חייב להמציא רישום פלילי מהמשטרה - -
אורלי לוי אבקסיס: בדקתם שיש את האישור הזה?
<אלכס שפרלינג: - - מכיוון שכל מסלול בהסעה מובא לאישור המחוז שלנו, אז בעצם, אחת הדרישות, להמציא את כל האישורים האלה, בין היתר - - -
<קריאה: זה תיקון חדש והוא חל רק על עברייני מין שהורעשו בחמש השנים האחרונות.
<קריאה: לא, בכלל – על כל עובד.
אורלי לוי אבקסיס: אתם דורשים, ואתם בודקים שזה אכן - - -?
אורלי לוי אבקסיס: שיטת האלימינציה
<אלכס שפרלינג: יותר נכון – הרשויות המקומיות, על פי דרישה שלנו, דורשות מקבלנים זוכים את כל המסמכים האלה.
אורלי לוי אבקסיס: נפנה למשטרה – כמה בקשות הופנו אליכם?
אורלי לוי אבקסיס: יש 30 אלף, אני רוצה לבדוק משהו בשיטת האלמיניציה.
<מלכיאל הטב: לנו אין חיתוך לגבי - - -
אורלי לוי אבקסיס: כמה דרישות הגיעו למשטרת ישראל - - -
<מלכיאל הטב: השנה היו לנו 130 אלף בקשות לאישורי העסקה.
<מלכיאל הטב: אנחנו מדברים על כל המסגרות, מכל העובדים, בכל מוסד.
<מלכיאל הטב: בכלל.
<מלכיאל הטב: אין לנו פילוח לגבי הסעות.
אורלי לוי אבקסיס: כבר יותר ממה שהיה בתקופות שבקושי היתה פניה.
<מלכיאל הטב: המספרים בהחלט עולים, המודעות בהחלט קיימת.
<מלכיאל הטב: לפלח את זה לפי הסעות, מלווים – אין לנו את הפילוח הזה.
אורלי לוי אבקסיס: כמה מקרים הובאו לידיכם לגבי פגיעה מינית בילדים בעלי צרכים מיוחדים?
אורלי לוי אבקסיס: כמה תיקים נפתחו, או חקירות שהתחילו?
<ויקי אלעמרי: אין פילוח לגבי הסעות.
<מלכיאל הטב: אנחנו לא יודעים להגיד מבחינת העבירות – ילדים שנפגעו או תיקים שנפתחו בעבירות אלה, האם זה לגבי ילדים - - -
<ויקי אלעמרי: הם בהסעות.
<ויקי אלעמרי: לצורך הדיון הזה, כיוון שהכותרת היתה לגבי הטרדות מיניות, רק בדקנו לגבי הטרדות מיניות במוסדות חינוך, אז אני יכולה לומר שבשנת 2014 יש לנו כרגע 14 תיקים.
<ויקי אלעמרי: בסך הכל, אני מדברת לגבי מוסדות חינוך, זה לא אומר שזה הסעות.
<ויקי אלעמרי: מוסדות חינוך, בכלל.
<קריאה: הטרדות מיניות, לא פגיעות.
אורלי לוי אבקסיס: למשרד הרווחה יש נתונים?
אורלי לוי אבקסיס: אז משרד הרווחה, בבקשה.
<רונית צור: לנו יש נתונים לגבי חקירות שמגיעות אלינו.
<רונית צור: מתוך 870 חקירות מיוחדות, שזה אנשים עם מוגבלות, ביצענו 457 הם ילדים עד גיל 18 עם מוגבלות שכלית, שנחקרו על ידינו.
אורלי לוי אבקסיס: בכמה מהם היתה המלצה להעמדה לדין?
<רונית צור: אנחנו עושים את החקירה וזה עובר למשטרה.
<ויקי אלעמרי: הפערים בגלל סוג העבירה - - -חוקרי ילדים חוקרים ילדים במגוון עבירות החל מהטרדה מינית, מעשה מגונה, בעילה - על כל הרצף הזה.
<ויקי אלעמרי: אנחנו, לצורך העניין, ביקשנו רק לגבי הטרדות.
<ויקי אלעמרי: אני לא מדברת על מעשה מגונה, בעילה ואונס, ולכן, מכאן נוצר הפער.
<ויקי אלעמרי: אבל אלה התיקים שקיימים עכשיו במערכת.
<ויקי אלעמרי: חשוב להבין ממה נובע הפער הזה.
<עדית סרגוסטי: אני מארגון "בזכות".
<עדית סרגוסטי: אני רוצה לשים זרקור קטן לאוכלוסייה שלא דובר בה היום, בכלל, ואלה ילדים שמתגוררים במוסדות.
אורלי לוי אבקסיס: אני התחלתי עם זה, אם שמת לב .
<עדית סרגוסטי: אז אני וצה להחזיר את הדיון לשם כי זו אוכלוסייה נעלמת - - -
<קריאה: לא נעלמת.
<עדית סרגוסטי: אין לנו מספרים מדויקים אבל מדובר לפחות בכמה מאות ילדים שמרביתם מתגוררים במוסדות של האגף לטיפול באדם עם מוגבלות שכלית התפתחותית של משרד הרווחה.
<עדית סרגוסטי: הם גרים במוסדות סגורים שהאפשרות של אנשים מהעולם החיצוני להגיע לשם היא מאד מאד מוגבלת.
<עדית סרגוסטי: הרבה פעמים זה ילדים שמתגוררים במוסדות שמרוחקים מבני המשפחה שלהם, מכל מיני שיקולים מערכתיים, שאין מוסד מתאים בסביבת המשפחה.
<עדית סרגוסטי: אנחנו יודעים, מעדויות של אנשים שמתגוררים במוסדות של אנשים בגירים שפגיעות מיניות קורות שם לא אחת.
<עדית סרגוסטי: אין לנו עדויות ספציפיות לגבי ילדים, אבל לצערי, אפשר להניח שזה קורה גם שם.
אורלי לוי אבקסיס: אניע זוכרת דיון מהיר שאני ניהלתי כשהתברר שאחת החוסות נדבקה באיידס.
אורלי לוי אבקסיס: אז התגלה שגם כשידע המוסד הם לא עדכנו את המשפחה, ואז לא המשיכו עם הטיפול, ואז, מה שקרה, שכשהיא הסתבכה בטפול הרפואי, ואז גילו את האיידס הבינו שהיא נאנסה, ולא פעם אחת, על ידי עובד שהמשיך לעבוד שם.
אורלי לוי אבקסיס: מאוחר יותר בדקו את כל באי המעון.
אורלי לוי אבקסיס: המלצנו גם ליצור איזו שהיא מסגרת של ביקורת פנימית של נהלים, של התנהלות.
<ענת פרנק: אני רוצה להתייחס ממשרד הרווחה.
<ענת פרנק: אני מפקחת ארצית באגף לטיפול באדם עם מוגבלות שכלית התפתחותית.
<ענת פרנק: אני רוצה להתייחס לכמה דברים בדיון.
<ענת פרנק: קודם כל לנושא של פגיעות באנשים עם צרכים מיוחדים, לרבות אנשים עם מוגבלות שכלית התפתחותית, אז הדיון התחיל בנושא של הסעות, אבל אנחנו יודעים שהפגיעות הן לא רק בהסעות, אלא הרבה מעבר לזה.
<ענת פרנק: הם באמת חשופים לפגיעות הרבה יותר.
<ענת פרנק: בספרות המקצועית מדברים היום על פי חמישה, יחד עם תת דיווח מאד רחב, ואני מדברת באופן כללי – לא רק על ילדים, גם על אנשים עם מוגבלות שכלית.
<ענת פרנק: האגף לטיפול באדם עם מוגבלות שכלית, יחד עם האגף לשיקום ויחד עם השירות לטיפול באדם עם אוטיזם יצא במכרז ויש שני מרכזים שזכו במכרז והם נותנים לנו, לילדים שלנו, לרבות המבוגרים, את המענה הטיפולי בתחום של - - -
אורלי לוי אבקסיס: ומה עם גילוי ואיתור?
<קריאה: ומניעה?
<ענת פרנק: הם אמורים לתת את השירות החינוך מיני וגם את ההתערבות בתחום הטיפול , גם בנפגעים, גם בפוגעים, וגם באופן כללי - סדנאות לצוותים, להורים - - -
אורלי לוי אבקסיס: כמה מפקחים יש לכם בתוך המסגרות הללו?
<ענת פרנק: יש אצלנו הפרדה בין מסגרות דיור ובין מסגרות בקהילה.
<ענת פרנק: לכל מסגרת יש את המפקח שלה, שהוא לא מפקח על מסגרת אחת אלא על מספר מסגרות דיור, והוא אמור לעשות איזה שהוא פילוח על כל הדברים.
אורלי לוי אבקסיס: על כל המכלול?
אורלי לוי אבקסיס: על כל הבעיות?
<ענת פרנק: על כל המכלול הטיפולי באותם אנשים שגרים במסגרת.
קארין אלהרר: כמה פעמים הוא מגיע
<ענת פרנק: אין לי את המספרים, כרגע, אז אני נותנת השערה ומבקשת – זה לא משהו שהוא בדוק, לא בדקתי את הדברים, אני לא יודעת להגיד לך.
אורלי לוי אבקסיס: אז תעבירו את המספרים בהמשך, לוועדה.
<ענת פרנק: אין בעיה, אבל מפקח נמצא שם לפחות אחת לשבועיים.
<ענת פרנק: הוא בקשר קבוע עם המסגרת.
<ענת פרנק: הוא בודק מכלול של דברים, החל מסיפוק הצרכים הבסיסיים של האדם, וכלה בתחום החברתי - תכניות הפנאי והחינוך שנעשות במסגרת.
<ענת פרנק: הוא אחראי על כל הדברים, כשהמפקחים הארציים שהם פר נושא נותנים הנחיות לשטח ומבקשים לחדד דברים.
אורלי לוי אבקסיס: יש שם סדנאות של אנשי הצוות לגבי הכשרה בנושא של מניעת היפגעות מינית?
<ענת פרנק: אנחנו מקיימים סדנאות גם בתחום של הקהילה.
<ענת פרנק: בקהילה עברו הרבה יותר סדנאות – לפני שנה או שנתיים יצאו קרן שלם וכמעט תפסו את כל המקומות, המימון היה יחד עם קרן שלם- סדנאות לאנשי צוות, לגופים שונים, למטפלים, לעובדי מקצועיים - ובמסגרות הדיור גם עברו סדנאות אנשי צוות.
<ענת פרנק: גם בתחום עמדות, של חינוך מיני – הדברים הבסיסיים, וגם הנושא של מניעה.
אורלי לוי אבקסיס: כמה אירועים כאלה התגלו אצלכם במסגרות, בשנה האחרונה?
<ענת פרנק: אין לי מספרים, יש לי מספרים ע כמה הגיעו לטיפול.
<ענת פרנק: נכון לעד מאי – מתחילת המסגרות, השנה, עד מאי, אנחנו מדברים על 225 איש שהופנו לטיפול בשני המרכזים שלנו –מרכז "שקל" בירושלים נותן מענה לאזור ירושלים, וחברת "לאורך הדרך" נותנת מענה כלל ארצי.
<ענת פרנק: יש לנו היום טיפול נייד מבאר שבע, קרית גת, אופקים, בדרום, ועד קרית שמונה בצפון.
<עדית סרגוסטי: 225 מתוך כמה?
<עדית סרגוסטי: כמה אנשים נמצאים במסגרות?
<ענת פרנק: אני לא יודעת להגיד לך.
קארין אלהרר: כמה אנשים נמצאים במסגרות שמהם מגיעים אנשים לטיפול?
<ענת פרנק: אני יכולה להגיד לך כרגע, שמתוך הבית, אנשים שגרים בבתים – וכרגע אני מדברת גם על ילדים וגם על מבוגרים, אני מדברת על מגוון – גם על נפגעים, גם על פוגעים, וגם על חינוך מיני - - -
אורלי לוי אבקסיס: זה פחות מחצי שנה.
אורלי לוי אבקסיס: זה 5-4 חודשים.
<ענת פרנק: יש לנו 34% מהבית, 66% ממסגרות הדיור.
אורלי לוי אבקסיס: זה המון.
אורלי לוי אבקסיס: יש לי שאלה – היום, כדי להתקבל להרבה מקומות עבודה, יישובים קהילתיים – אתה צריך לעבור איזשהו מבחן אישיות.
אורלי לוי אבקסיס: האם המטפלים הללו, שאתם מעסיקים, עם אותה אוכלוסייה פגיעה, אוכלוסייה שלא מדברת הרבה, או שהיכולת שלה לתקשר ולהבין בכלל שמשהו לא בסדר היא פחותה מאשר האוכלוסייה הכללית, האם אתם עושים סינון מקדמי של מבחני אישיוןת, איתור גורמי סיכון אצל אותם אנשים?
<ענת פרנק: אנחנו עושים בדיקות למטפלים.
<ענת פרנק: המסגרות עצמן עושות בדיקות אישיות למטפלים.
<ענת פרנק: אנחנו דורשים את האישור - - -
אורלי לוי אבקסיס: לזה אתם מחויבים על פי חוק.
<ענת פרנק: אנחנו מעבירים הכשרות והשתלמויות של אנשי צוות.
אורלי לוי אבקסיס: איזה סינון אתם עושים?
<ענת פרנק: אני לא יודעת להגיד לך כרגע מקומי, של המסגרת.
<ענת פרנק: אני יודעת שבמסגרת המעונות הממשלתיים הם צריכים לעבור מכרז ובדיקה.
<ענת פרנק: במעונות הפרטיים יש דרישות סף שהפיקוח מעביר, לגבי מי הוא המטפל, מה הנתונים, מה הכישורים – והוא עובר את הבדיקה.
<ענת פרנק: לא כל אחד מתקבל לעבודה.
<ענת פרנק: יש לנו קבוצה גדולה מאד של מטפלים שעוברים אחר כך קורס הכשרת מטפלים מוסמכים ושם מדברים הרבה מאד על התחום המיני-חברתי בין שאר הנושאים.
אורלי לוי אבקסיס: איך אנחנו יודעים לסנן את אלה שיש להם את הפגם הזה, את העיוות הזה, כדי שלא נחשוף את אותם ילדים קטנים, הכי לא מוגנים בחברה שלנו, לאיזה פדופיל, סוטה – שבשביל אותם אנשים שנכנסים למקום זה כמו גן עדן?
<ענת פרנק: אני חושבת שהפיקוח מאד מעורב - - -
אורלי לוי אבקסיס: תהליכי קבלה – יש איזו שהיא הוראה בתהליכי הקבלה לגבי סינון של - --
<ענת פרנק: אני לא יכולה להגיד לך כרגע על התחום האישיותי אם הוא נבדק, אבל בהחלט, כל מטפל בנבדק על ידי המנהל.
<ענת פרנק: יש סטנדרטים מסוימים לקבלת עובד שמונחים לשטח - - -
אורלי לוי אבקסיס: אבל בשורה התחתונה את אומרת לי שאין לכם מערכת סינון.
<ענת פרנק: אני לא יכולה להגיד לך ברמה האגפית.
<ענת פרנק: ברמה המקומית אני בטוחה שיש.
אורלי לוי אבקסיס: בבקשה תביאי את הנתונים, אם את לא יודעת להגיד.
יעקב מרגי: אני חושב שנגעת בנקודה.
יעקב מרגי: מבחני אישיות זה עוד סנן.
יעקב מרגי: יש לי חבר שהוא נפגע פעולות איבה.
יעקב מרגי: הוא, אשתו והבת עברו שיקום.
יעקב מרגי: הוא ראה את הכשלים, את הקשיים שמתמודד אותו מקום שבו הוא עבר שיקום.
יעקב מרגי: הוא אמר שהוא רוצה להתנדב.
יעקב מרגי: 5 חודשים לקחו לו.
יעקב מרגי: זה בדיקות רפואיות, מבחני אישיות, חיסונים.
יעקב מרגי: כשהוא סיפר לי על זה אמרתי לו שאני שמח.
יעקב מרגי: זה קיים במערכות אחרות.
יעקב מרגי: סינונים כאלה עוזרים.
יעקב מרגי: אי אפשר לשים שוטר על כל אזרח, מפקח על כל תלמיד.
יעקב מרגי: יש תחנות של סינון, יש תחנות של בקרה.
יעקב מרגי: הדיון הזה מציף את זה, ואני מקווה שזה יופיע בסיכום.
<ליאת קליין: אני היועצת המשפטית של איגוד ארגוני הסיוע לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית.
<ליאת קליין: כמה נקודות קצרות – כי רוב הדברים עלו פה.
<ליאת קליין: אל"ף, הנושא שהדיון הזה מציף, שני נושאים שכל אחד הוא בפני עצמו, גם סוגית ההסעות שהיא בכלל בעיה בפני עצמה, ושורת המקרים שצפה ועולה בתקופה האחרונה, לפחות אלינו, מראה עליה משמעותית של מקרים של פגיעה בהסעות תלמידים.
<ליאת קליין: גם הנושא של טיפול בבעלי מוגבלויות, וצריך, אולי, התייחסות מיוחדת לסוגים שונים של מוגבלויות, אני לא יודעת עד כמה זה נכנס פה, אבל צריך להעיר גם את זה.
<ליאת קליין: כל הנושא של מניעה ופיקוח – בוודאי שאני מסכימה עם הדברים.
<ליאת קליין: יש מקום לאותם פתרונות שהם טכניים.
<ליאת קליין: הם לא מספיקים.
<ליאת קליין: בוודאי שצריך גם פתרונות אחרים.
<ליאת קליין: אני חייבת לחזור לנושא של איתור וזיהוי, גם אחרי מניעה.
<ליאת קליין: אני רואה את התכניות ואת העשייה שנעשית.
<ליאת קליין: היא חשובה, טובה ומבורכת, אבל עדיין, במבחן המציאות יש פער מאד גדול בין הערכה של כמות הפגיעות שמתרחשות כל שנה, ובין כמות הפונים – 450 פניות שמדווחות, ויש חובת דיווח על המקרים האלה.
<ליאת קליין: זה בוודאי לא משקף את היקף התופעה, וזה אומר שאנחנו יכולים לעשות יותר בכל הנושא של איתור וזיהוי.
<ליאת קליין: הכשרות, שהן חובה לכל מורה, לכל סייעת – צריך להיות משהו שהוא בסיסי, כי במבחן המציאות אנחנו רואים שהדברים האלה לא מדווחים מספיק, וצריך לעשות משהו נוסף.
<ליאת קליין: למרות שהדברם האלה קיימים, כנראה שצריך לעשות הערכה מחודשת.
<ליאת קליין: כל הנושא של אכיפה - יש את הנושא של בעלי מוגבלות נפשית – ששם כל הנושא של חקירות מיוחדות לא מכוסה.
<ליאת קליין: אני חושבת שצריך להזכיר גם את זה.
<ליאת קליין: אבל גם במקרים שבהם מוגשת תלונה, וכבר צלחנו את נושא האיתור והדיווח, וגם במקרים שכבר צלחנו את המחסום – הגיעו אלינו תיקים שנסגרו מסיבות שהן כמעט הזויות, אבל אלה מקרים שהגשנו עליהם ערר בתקופה האחרונה – חוסה של 100% נכות פיזית שנהג הסעות פגע בה, והתיק הזה נסגר כי לא ברור אם היתה הסכמה או לא.
<ליאת קליין: הוא פגע בה במהלך נסיעה.
<ליאת קליין: אני חושבת שחסרה פה התייחסות של משרד המשפטים.
<ליאת קליין: תיק הזה נסגר.
אורלי לוי אבקסיס: זו שאלה משפטית שאולי גם שם נרצה לראות את - - -
<ליאת קליין: אין לנו את הנתונים.
<ליאת קליין: אני לא מכירה את הנתונים של כמה תיקים בכלל של בעלי מוגבלויות נסגרים.
<ליאת קליין: לדעתי זה לא מעט, זה הרוב הגדול של תיקים, שנסגרים בפרקליטות בגלל קשיים שונים, בגלל סוגי מוגבלויות שונות, וגם בנושאים האלה חייבים להביא את הנתונים כי אי אפשר לדבר על מניעה בלי לדבר על איך - - -
<אבנר ערקבי: אני יושב ראש ארגון אהב"ה, ארגון נכים בישראל.
<אבנר ערקבי: אני מקבל עכשיו, כרגע, ממנהלת בית ספר מיוחד ששאלתי אותה כבר מזמן שאלה, אז רציתי לקבל פירוט.
<אבנר ערקבי: היא כותבת לי כך: "מספר הבעיות שאני מתמודדת אתן מאד גדול".
<אבנר ערקבי: אני לא אזכיר את השם שלה, כי היא חוששת.
<אבנר ערקבי: "הבעיות שאני מדברת עליהן נוגעות לבטיחות, עגינה, וכסאות ילדים, בעיקר".
<אבנר ערקבי: כלומר, הילדים נוסעים בסיכון רציני.
<אבנר ערקבי: כלומר, אין בטיחות ברכבים.
<אבנר ערקבי: זו מורה בבית ספר לחינוך מיוחד.
<אבנר ערקבי: שמעתי על מקרה שילד כמעט נפל מהמעלון.
אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע שהנושא היום הוא ריבוי מקרי ההטרדות המיניות.
<אבנר ערקבי: אם אנחנו מדברים על הסעות, ומדברים על מצלמה בתוך הרכב – איך, אם הרכב לא תקני – איך אני אשים לו מצלמה בפנים?
<אבנר ערקבי: איפה יש תקציב לשים את זה?
<מעיין רודל: אני יועצת חינוכית בבית ספר, שהצטרפה לדיון בשני כובעים.
<מעיין רודל: אני מתנדבת במרכז לסיוע לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית.
<מעיין רודל: אני גם יועצת.
<מעיין רודל: הכובע הזה, הכפול, גורם להמון תסכול כי יש איזשהו פער בין נשות המשרדים – יש המון תכניות מניעה, הרבה דברים שהיינו רוצים שיגיעו לשטח, ויש כישורי חיים - - -
אורלי לוי אבקסיס: כמה דברים דוחפים לתוך ה "כישורי חיים" האלה.
<מעיין רוגל: זה מטורף.
<מעיין רוגל: אני, ב 12 השעות ייעוץ שלי אמורה להספיק כל כך הרבה דברים.
<מעיין רוגל: אז יש לי, באמת, את התכנית של כישורי חיים שאני צריכה להעביר, תכניות מניעה, אבל בפועל אני רוצה להגיד שיש המון אחריות מקצועית שנופלת על היועצת של בית המספר שאמורה להעביר את כל התכנים.
<מעיין רוגל: אם דיברתם קודם על הכשרות מקצועיות - - -
אורלי לוי אבקסיס: כמה חופש יש לכם כדי להעביר את התכנים שם, בחינוך המיני?
<מעיין רוגל: אז זה מה שאני רוצה להגיד.
<מעיין רוגל: הנושא הזה קצת פרוץ בבתי הספר.
<מעיין רוגל: לי, כיועצת, יש את היכולת לבחור איזה גורם מבחוץ אני יכולה להביא – אם זה מרכז הסיוע, אם זה מישהו ממרפאת לוינסקי, אם זה משרד הבריאות, שי"ל – יש כל כך הרבה אופציות בתוך המגוון הזה שעונה לקטגוריה של "מיניות" או "זוגיות ללא אלימות".
אורלי לוי אבקסיס: לגבי מיניות.
אורלי לוי אבקסיס: כשאתם באים להעביר את השיעורים האלה, יש לכם איזושהי מסגרת, או שיש לכם שם free style?
אורלי לוי אבקסיס: אני אם לנערות מתבגרות ואני נתקלת באיזשהו free style שהוא הזוי, בעיניי.
<הילה סגל: מה זה free style?
אורלי לוי אבקסיס: אני אספר לך מה זה חינוך מיני לכיתות ו', אצלנו, בעמק המעיינות.
אורלי לוי אבקסיס: תעשו עכשיו מילון מא' עד ת' לגבי דברים שקשורים במיניות.
אורלי לוי אבקסיס: כשהגעתי עם הבת שלי לשיעורי הבית אמרתי לה – תכתבתי "אהבה", כדי לחבר בין הדברים והיא אמר לי: לא, הזהירו אותנו לא להכניס את הדברים האלה.
אורלי לוי אבקסיס: א' זה אוננות.
אורלי לוי אבקסיס: ד'?
אורלי לוי אבקסיס: את רוצה להבין מה קורה ב- ד'?
<הילה סגל: - - -
אורלי לוי אבקסיס: אני נתתי לה אישור לא לעשות את שיעורי הבית האלה.
אורלי לוי אבקסיס: יתרה מכך, מה שהיה בתוך חינוך מיני, ויועצת שהיא יועצת נהדרת בתחומים אחרים, ה free style סכל מה שנוגע לחינוך המיני הוא מטריד.
<קריאה: צודקת.
<מעיין רול: יש לנו את היכולת להחליט מה - - -