GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יצחק קדמן: יש קשר בין העניינים.
<יצחק קדמן: אנחנו יודעים שחלק עצום מהעוסקות בזנות נפגעו מינית בתוך המשפחה.
<יצחק קדמן: יש קשר הדוק בין השניים.
<יצחק קדמן: אני רוצה לחזור רגע לבעיה היותר מהותית ולומר כמה דברים.
<יצחק קדמן: אלף, צר לי שאני חזור על זה: הנושא של שיתוף פעולה בין המקצועות ובין המשרדים הוא קריטי.
<יצחק קדמן: הוא קריטי.
<יצחק קדמן: אין אף משרד או אף מקצוע שיכול לטפל בבעיה הזאת בעצמו.
<יצחק קדמן: לא יכול להיות, זה לא הולך.
<יצחק קדמן: אני מוכרח לומר לכם, אני הייתי מעורב מעל לראש במקרה של קריית גת, ומה שגיליתי שם זה לא רק שאין שיתוף פעולה, יש יחסי עוינות ברמה שקשה לתאר אותה, בין הרשויות השונות שעוסקות בעניין.
<יצחק קדמן: אני פשוט הייתי המום לאיזה רמה זה הגיע.
אורלי לוי אבקסיס: שתף אותנו.
<איריס פלורנטין: זה לא נכון.
<איריס פלורנטין: זה פשוט לא נכון.
<יצחק קדמן: זה לא נכון?
<איריס פלורנטין: אתה נכנסת בנקודת זמן שהייתה בוערת, ו - - -
<יצחק קדמן: אני נכנסתי בנקודת זמן ששירותי הרווחה, גם בדרג הארצי גברתי, שלחו אותי לדבר עם המשטרה כי הם לא דיברו איתם.
<איריס פלורנטין: לא שלחו אותך.
<יצחק קדמן: שלחו אותי.
<יצחק קדמן: אל תגידי לי.
<יצחק קדמן: את לא יודעת עם מי דיברתי.
<יצחק קדמן: אני מדבר על מצב שבו המשטרה הייתה צריכה לאיים, לאיים על עובדים סוציאליים שלא ימסרו מידע, הם יפתחו נגדם תיקים.
<איריס פלורנטין: הם לא יכלו למסור אותו והם לא היו צריכים - - -
<יצחק קדמן: זה הכל תירוצים.
<איריס פלורנטין: זה לא תירוצים.
אורלי לוי אבקסיס: רגע, רגע, רגע, המשטרה ביקשה מידע כדי לפתוח בחקירה, כדי לבדוק איפה הדברים, משרד הרווחה לא נתן ואז מה קרה?
אורלי לוי אבקסיס: איימו על עובדים סוציאליים?
<איריס פלורנטין: משרד הרווחה העביר את מה שהוא יכול היה להעביר למשטרה.
<איריס פלורנטין: נכון, לא הועברו שמות, כי אי אפשר היה להעביר שמות וכולם יודעים את זה פה בחדר.
<איריס פלורנטין: המידע הועבר חד משמעית למשטרה.
<יצחק קדמן: אני שוב אומר לך - - -
<איריס פלורנטין: בוא נדייק בפרטים.
<יצחק קדמן: אני מדייק בפרטים.
<איריס פלורנטין: אני בדקתי אותם באופן אישי.
<יצחק קדמן: אין לך מושג מה הייתה המעורבות שלי בעניין, כי מעולם לא דיברתי איתך בנושא, אבל דיברתי עם לא מעט אנשים שעובדים איתך באותם משרדים.
<יצחק קדמן: ואני אומר לך שרמת העוינות בין הרשויות השונות היא בלתי נתפסת.
אורלי לוי אבקסיס: נורא חבל שילדים נופלים בין הכיסאות, כאשר המשרדים לא עושים את השיתוף במידע.
<איריס פלורנטין: חבל שזורקים את זה ככה.
<איריס פלורנטין: הכעס התנהל סביב - - -
אורלי לוי אבקסיס: רגע, אני אתן לך לומר תגובה בהמשך.
פנינה תמנו: אין פה כעס כלפי משרד הרווחה, יש פה מציאות עגומה של חוסר שיתוף פעולה ואנחנו בטח גם נגיע לראשון לציון תיכף ואנחנו נראה אם שם היה שיתוף פעולה כדי למנוע את זה.
פנינה תמנו: זו פשוט מציאות שהילדים משלמים את המחיר.
<יצחק קדמן: חוסר שיתוף פעולה הוא דבר שנמשך והוא אגב לא רק רווחה - משטרה, זה גם גורמים נוספים.
<יצחק קדמן: ולמה היה צריך את ועדת מוטי וינטר לעניין העברת מידע בין רשויות, אם הכל כל כך נפלא?
אורלי לוי אבקסיס: ואפשר לחשוב שכשהם הסיקו את המסקנות, משהו נעשה עם זה.
<יצחק קדמן: ומה קרה מאז וגם אם זה - - -
אורלי לוי אבקסיס: אחת לחודש בערך אנחנו עושים על זה דיון.
<יצחק קדמן: וגם אם זה יעוגן עכשיו בחקיקה, אז כל כיווני שיתוף הפעולה בחוק הזה, שמוצע עכשיו, הם חומרים שהרווחה דורשת וזה חשוב שאנשי מקצוע אחרים יעבירו אליה.
<יצחק קדמן: אין שם מילה אחת על חומרים שהם, שירותי הרווחה יעבירו.
<יצחק קדמן: וכשאני שומע מגננות שמדווחות על חשד להתעללות בילד, ושירותי הרווחה לא חוזרים לגננת – היא אומרת אני לא יודעת מה לעשות.
<יצחק קדמן: הוא אלים.
<יצחק קדמן: ההורים האחרים כועסים עלי כי הוא נושך ילדים אחרים.
<יצחק קדמן: אני יודע מה עומד ברקע אבל אני לא יודעת מה לעשות, כי שירותי הרווחה לא חוזרים אלי ואם חוזרים אלי, אומרים לי אני לא יכול למסור לך שום מידע.
<יצחק קדמן: ואני יכול לתת 1,001 דוגמאות על הערוצים הסתומים לגמרי בתקשורת בין רווחה, חינוך, בריאות, לפעמים גם משפט, משטרה.
<יצחק קדמן: אם לא יהיה שיתוף פעולה בין הרשויות – הבעיה לא תיפתר.
<יצחק קדמן: זאת נקודה אחת.
<יצחק קדמן: נקודה שנייה שגם אותה לא תאהבי לשמוע, אבל אני אגיד לך אותה.
<יצחק קדמן: בחלק גדול מהרשויות המקומיות, שירותי הרווחה בקריסה מוחלטת.
<יצחק קדמן: קריסה מוחלטת.
<יצחק קדמן: וזה אגב לא רק - - -
פנינה תמנו: לא תמיד באשמתם.
<יצחק קדמן: אני לא האשמתי אותם, אבל בואו לא נכסה על הדברים ולא נטשטש אותם.
אורלי לוי אבקסיס: בואו נשים דברים מסוימים על השולחן, אוקיי?
אורלי לוי אבקסיס: היינו רגילים - - -
<יצחק קדמן: לא - - -
אורלי לוי אבקסיס: בכוונה, אני רוצה לחזק את מה שאתה אומר.
אורלי לוי אבקסיס: היו נקודות זמן שבהן היינו שומעים שרים זועקים את הזעקה של העובדים הסוציאליים.
אורלי לוי אבקסיס: שזועקים את הזעקה של הילדים.
אורלי לוי אבקסיס: שזועקים את הזעקה של גורמי המקצוע, גם מתוך משרד החינוך.
אורלי לוי אבקסיס: היום נוצר מצב שבו אני לא יודעת, אבל ישנו חשש מסוים שיכול להיות שדברים נאמרים מתחת לשולחן, בחדרי חדרים, אין לי מושג.
אורלי לוי אבקסיס: אבל התחושה היא שהילדים מופקרים.
אורלי לוי אבקסיס: שמי שאמון גם על מי שאמור לתת את השירות, ואני אנסה להגיד את זה בצורה דיפלומטית – מחושק בצורה כזו או אחרת.
אורלי לוי אבקסיס: ולכן האינטרסים האלה של הילדים – שזה האינטרס החברתי שלנו – באיזה שהוא אופן נופל בין הכיסאות.
פנינה תמנו: מחושק באיזו צורה?
פנינה תמנו: עומס עבודה?
פנינה תמנו: מחושק בחקיקה?
פנינה תמנו: מה מחשק?
פנינה תמנו: כולנו מבינים שהילדים במובן מסוים מופקרים, גם אם לא בטובת וגם אם לא ברצון של אף אחד מהרשויות.
פנינה תמנו: התחושה היא שאנחנו מ - - -
אורלי לוי אבקסיס: אני אגיד לך מה, בואי ניקח קייס מבחן.
אורלי לוי אבקסיס: ועדת אלאלוף עכשיו סיימה את המלצותיה, אני רוצה לראות את השרים האמורים, קרי: חינוך, בריאות, רווחה, נלחמים עם האוצר לקיים את עיקרי הדו"ח, שמדברים על המשרדים הללו.
פנינה תמנו: הם לא צריכים להילחם עם האוצר, כי האוצר בעצמו אתמול הצהיר גם בתקשורת שהוא מאד מחויב ומגויס, בוודאי ב - - -
אורלי לוי אבקסיס: זה לא מה ששמעתי.
פנינה תמנו: במגבלת התקציבית.
אורלי לוי אבקסיס: תמיד יש מגבלה תקציבית.
פנינה תמנו: טוב, אנחנו לא ניקח את זה למקום הפוליטי.
אורלי לוי אבקסיס: טוב, לא ניקח.
אורלי לוי אבקסיס: מקבלת, מכבדת.
פנינה תמנו: אני אומרת לך שהוא משקיע הרבה מאד בזה.
אורלי לוי אבקסיס: מכבדת.
אורלי לוי אבקסיס: לא ייאמר.
אורלי לוי אבקסיס: אני רק מקווה מאד שבאמת בתקציב 2015 זה יופיע.
פנינה תמנו: בסדר גמור יושבת הראש, אבל התחושה שלי שגם אם עובדת סוציאלית בסופו של דבר מגיעה לשכונה, ולא חסרות שכונות כאלה של ילדים במצוקה או שכונות מוחלשות, בסופו של דבר היא תכתוב דו"ח.
פנינה תמנו: השאלה לאן זה הולך, איך זה מתגלגל, מה יש בידיה לעשות.
פנינה תמנו: ולכן אני חוזרת לאותה נקודה - - -
אורלי לוי אבקסיס: זה מה שאנחנו מנסים להבין.
פנינה תמנו: שאתה אמרת, ד"ר קדמן, ולדעתי אמרה גם נציגת משרד המשפטים.
פנינה תמנו: חובה שיהיה שולחן עגול, כולל של העירייה, כולל של הרווחה, כולל של המשטרה, כולל של כל הגורמים כדי לתת מענה, כי לפחות אם אותה עובדת סוציאלית מרגישה במצוקה, אז היא תוכל לבוא ולומר לעירייה – בואו תשקיעו תקציבים, תפתחו להם בית פתוח.
פנינה תמנו: לא יום אחרי, אלא יום לפני שהן מגיעות בכלל לזנות בגיל 13.
אורלי לוי אבקסיס: אבל שוב פעם, יש מצוקה תקציבית, כמו שאמרת.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לעבור הלאה.
פנינה תמנו: לא אמרתי מצוקה תקציבית, אמרתי שתינתן השקעה-.
פנינה תמנו: אני לא רוצה ללכת למקום הפוליטי.
אורלי לוי אבקסיס: לא, לא נלך.
פנינה תמנו: אני אומרת שתינתן השקעה.
פנינה תמנו: אני סומכת על יושב ראש מפלגתי, שהנושאים האלה חשובים לו - - -
פנינה תמנו: וגם שר הרווחה.
אורלי לוי אבקסיס: אני כל כך מקווה, כי דיברו הרבה על ...
אורלי לוי אבקסיס: ביחס לדו"ח הזה.
אורלי לוי אבקסיס: אני - - -
פנינה תמנו: מה לעשות, בינתיים את רואה שבקדנציה שלנו פותחים שני בתים.
אורלי לוי אבקסיס: אוי, נו באמת.
פנינה תמנו: אבל זה דבר כל כך חשוב ואנחנו לא ניקח את זה למקום הפוליטי.
אורלי לוי אבקסיס: זו החלטה מלפני עשור שעדיין לא התקדמה.
אורלי לוי אבקסיס: ועדיין לא פתחו.
פנינה תמנו: אנחנו לא ניקח את זה למקום הפוליטי.
פנינה תמנו: זה דיון אחר.
אורלי לוי אבקסיס: לא, בסדר, אנחנו עושים פה את כל הדיונים האלה כדי שהדברים האלה יתוקצבו.
אורלי לוי אבקסיס: תאמיני לי, אני לא עושה את זה כדי לקחת את זה לביתי.
אורלי לוי אבקסיס: אני עושה את זה כדי ליצור לחץ ציבורי לתקצוב הדברים הללו, שהם בנשמת אפה של המדינה.
פנינה תמנו: ואני גם איתך, כאחת מחברות הכנסת שהיא עקבית ומגיעה ל - - -
אורלי לוי אבקסיס: תסיים בבקשה במשפט, כי אני רוצה לעבור הלאה.
<יצחק קדמן: אני רוצה לסיים בשני משפטים.
<יצחק קדמן: אלף, אני רוצה לומר לכם, אני לא סתם אמרתי ששירותי הרווחה נמצאים בקריסה.
<יצחק קדמן: אני לא יודע אם אתם יודעים למשל, מה קורה בתחום הגשת תזכירים של פקידי סעד לסדרי דין, בבתי משפט.
<יצחק קדמן: נתקלתי לפני שבוע במקרה שבו אמא טענה שהגרוש שלה פגע מינית בילדה.
<יצחק קדמן: זה הגיע לבית המשפט.
<יצחק קדמן: בית המשפט ביקש - זה עניין רגיש – לשלוח את הילדה, לא לשלוח את הילדה, הייתה פגיעה, לא הייתה פגיעה.
<יצחק קדמן: בית המשפט ביקש תזכיר מפורט מפקידת הסעד לסדרי דין.
<יצחק קדמן: פקידת הסעד לסדרי דין ענתה לשופט שאין שום סיכוי שלפני ארבעה חודשים התזכיר הזה יינתן.
<יצחק קדמן: אני מזכיר לכם, זה עניין של לשלוח מחר את הילדה או לא.
<יצחק קדמן: כשדיברתי עם הממונים על העניין במשרד הרווחה, אתם יודעים מה הייתה התשובה שקיבלתי?
<יצחק קדמן: איזה מזל שזה קרה באזור הדרום, כי אם זה היה קורה בתל אביב, משך זמן ההמתנה לתזכיר מגיע לשנה, לא לארבעה חודשים.
<יצחק קדמן: ככה אפשר לעשות משהו?
אורלי לוי אבקסיס: ומה קורה בזמן הזה עם הילד?
אורלי לוי אבקסיס: שולחים אותה להורה שחוששים שהוא מתעלל?
<יצחק קדמן: שולחים אותו חזרה להורה, כן.
אורלי לוי אבקסיס: זה פשע.
<יצחק קדמן: כי השופט אומר מה זה אני לא מקבל את התזכיר?
<יצחק קדמן: אני לא מקבל את התזכיר, אני מתייחס לזה כאילו שזה לא קיים.
<יצחק קדמן: עכשיו, זה לא התחום היחידי.
<יצחק קדמן: נתקלתי השבוע במקרה של שירות מבחן, שירות שבעבר היה באמת מפואר.
<יצחק קדמן: מסתבר לי שמי שמגיע לבית המשפט בדיון על קטין שעומד לדין, זה בכלל לא קטין המבחן המטפל.
<יצחק קדמן: הם לא עומדים בזה.
<יצחק קדמן: יש קצין תורן - - -
אורלי לוי אבקסיס: קצין תורן שמקבל את התיקים של כולם.
<יצחק קדמן: ואגב, זה קורה גם בפרקליטות לא אחת, אבל קצין מבחן תורן מגיע ועושה.
<יצחק קדמן: הוא היום התורן, הוא היום מגיע, הוא לא מכיר את התיק בכלל.
אורלי לוי אבקסיס: תודה, תודה, אנחנו יודעים.
אורלי לוי אבקסיס: פשוט יש פה כל כך הרבה דוברים ואני רוצה לתת לכולם.
<יצחק קדמן: עוד משפט אחד שאני רוצה להגיד על עניין המשטרה.
אורלי לוי אבקסיס: ואני רוצה לשמוע את הנציגים של ראשון לציון ושל קריית גת.
אורלי לוי אבקסיס: אז אנחנו נשמע.
<יצחק קדמן: לגבי המשטרה, אני מוכרח לומר לדפנה – נכון שיש הרבה מודעות והרבה רצון לעשות דברים אחרת בדרג הבכיר יותר, בדרג הארצי.
<יצחק קדמן: בדרג השטח אנחנו עדיין נתקלים בתופעות, וזה לאו דווקא עובדי נוער, שאומרים לנו אין תלונה, אנחנו לא עושים שום דבר.
<יצחק קדמן: ביותר מדי מקרים, גם מקרים קשים מאד של פגיעה בתוך המשפחה, שאומרים אם אין תלונה – אנחנו לא.
<יצחק קדמן: אני תמיד מזכיר להם שהחוק אומר – נודע למשטרה על חשד לעבירה – תפתח בחקירה.
אורלי לוי אבקסיס: זה סעיף 13, לא?
<יצחק קדמן: ביותר מדי מקרים שוטרי השטח לא מודעים לעניין שהם לא צריכים לשבת ולחכות לתלונה.
<יצחק קדמן: והחיכיון הזה לתלונה מביא לפעמים לזה שהדברים נמשכים ונמשכים ואז מגיעים כשהדברים כבר באמת במצב שהוא קשה ביותר.
<יצחק קדמן: אנא תיקחו את זה לתשומת ליבכם, בעיקר בשטח.
<יצחק קדמן: לא לחכות לתלונה כדי לפתוח בחקירה כאשר יש מידע שמשהו מתרחש.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לפנות לנציגי הרווחה בעיריית ראשון לציון.
<גילה בן בסט: שלום, אני גילה בן בסט, אני מנהלת את האגף לטיפול ולקידום נוער וצעירים.
<גילה בן בסט: אנחנו מפספסים, אני מרגישה.
<גילה בן בסט: אני יושבת בשקט פה בדיון ואני מרגישה איזה פספוס מאד גדול.
אורלי לוי אבקסיס: את הפספוס פספסתם קודם, עם הנערות.
אורלי לוי אבקסיס: אבל אם מרגישה פספוס, אני גם אקשיב.
<גילה בן בסט: אולי ראשון לציון קמה והניפה דגל כלל ארצי.
<גילה בן בסט: אני באתי מאיזה מקום של כאב מאד גדול, שהבנות שלי, שלומדות עם הנערה, לא יכולות לישון בלילה בגלל המקרים האלה, ואני אומרת, זאת תופעה כלל ארצית, זה לא רק בראשון לציון, חברה.
<גילה בן בסט: אנחנו סימנו ממקום של כוח, ממקום של חוזקה, להגיד חברה, יש כאן תופעה.
אורלי לוי אבקסיס: אם לא הייתה כתבה – תסלחי לי – אתם לא באתם ואמרתם יש כאן תופעה.
אורלי לוי אבקסיס: אתם אמרתם אנחנו מכירים את ה - --
<גילה בן בסט: סליחה, אני - - -
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר, בטח לא ממקום של כוח, אלא אם כן אתם פרסמתם את הסיפור.
<גילה בן בסט: אם תתני לדבר, אז אני - - -
אורלי לוי אבקסיס: תקשיבי לי רגע, נערות מוכרות לשירות רווחה מטופלות על ידי שירות הרווחה, עוסקות בזנות בעבור שקלים בודדים או בעבור בקבוק וודקה.
אורלי לוי אבקסיס: מוכרות לך.
אורלי לוי אבקסיס: את אומרת הן מטופלות, אנחנו בקשר איתן ועם המשפחה.
אורלי לוי אבקסיס: מה הטיפול?
אורלי לוי אבקסיס: תגידי לי את, איזה טיפול נתתם?
<גילה בן בסט: נכון.
<גילה בן בסט: אני רוצה להגיד לך איזה טיפול נתנו.
אורלי לוי אבקסיס: ואת אומרת שאת מרגישה פספוס.
אורלי לוי אבקסיס: פספסתם את הילדות האלה.
<גילה בן בסט: לא, לא.
אורלי לוי אבקסיס: זה הפספוס הכי גדול.
אורלי לוי אבקסיס: ואל תגידי לי אנחנו במקום של חוזקה, אלא אם כן את פנית לתקשורת ואמרת לה בואי תעזרי לנו, כי המשרד מלמעלה לא עושה כלום.
אורלי לוי אבקסיס: ואז אני אסיר בפניך את הכובע ואגיד סליחה, חטאתי, מחילה.
<גילה בן בסט: אני שוב אומרת ואני רוצה להגיד את זה בשקט, לא ברמות האלה.
<גילה בן בסט: אני כואבת את הכאב הזה.
<גילה בן בסט: בכנות.
<גילה בן בסט: אני כואבת את זה.
<גילה בן בסט: אני הייתי איש שטח, 17 שנה הייתי מדריכת חבורות רחוב.
<גילה בן בסט: התופעה הזאת היא קשה, חברה.
<גילה בן בסט: אני לא - - -
אורלי לוי אבקסיס: יש לך כלים להתמודד איתה?
<גילה בן בסט: רגע.
אורלי לוי אבקסיס: מה הכלים?
<גילה בן בסט: אני את הבתים החמים שלי לא פותחת.
<גילה בן בסט: אני פתחתי את הבתים.
<גילה בן בסט: אני - - -
פנינה תמנו: מה זה פתחתי?
פנינה תמנו: מי דיבר עם הילדות האלה?
פנינה תמנו: היו להם מנטורים?
<גילה בן בסט: רגע, רגע.
פנינה תמנו: היו שם אנשים שיצאו לשטח?
פנינה תמנו: כמה עובדים סוציאליים?
פנינה תמנו: את יודעת מה, בואי נשים את זה על השולחן.
אורלי לוי אבקסיס: רגע, פנינה, פנינה.
<גילה בן בסט: אני באתי לכאן כדי להגיד שאני רוצה את עזרתכם, שתעזרו לי.
<גילה בן בסט: אני לא באתי להתנגח ולהגיד אין בעיה.
<גילה בן בסט: אני אומרת כן יש בעיה, חברה, יש בעיה והיא קשה ביותר ואני מבקשת מכם שתעזרו לי.
פנינה תמנו: מתי - - -
אורלי לוי אבקסיס: רגע, פנינה.
<גילה בן בסט: אני מבקשת ממך שתקשיבי לי.
<גילה בן בסט: אני מבקשת שגם תקשיבי לי.
<גילה בן בסט: אני שמעתי אותך, את אמרת דברים – ראשון, ראשון, ראשון.
<גילה בן בסט: תתייחסי לכלל הארץ.
<גילה בן בסט: זו תופעה מאד מאד קשה ואני אומרת שזו תופעה מאד קשה.
אורלי לוי אבקסיס: פנית למשרד שלך?
אורלי לוי אבקסיס: התלוננת?
<גילה בן בסט: פניתי וגם אצלך, סליחה, גם אצלך מונח שולחן של כל הרכזות של מחוז מרכז בנושא הזה.
<גילה בן בסט: לא הגבתם להם.
<גילה בן בסט: זה בסדר - - -
אורלי לוי אבקסיס: אוי, סליחה, זו מניפולציה.
<גילה בן בסט: אני לא מאשימה.
אורלי לוי אבקסיס: תקשיבי לי טוב, אתם לא עשיתם את תפקידכם, שלחתם מכתב מתי?
<גילה בן בסט: רגע, רגע, את רוצה - - -
אורלי לוי אבקסיס: אחרי שהפרשה - - -
אורלי לוי אבקסיס: תקשיבי לי – כי אתם מרגישים מותקפים.
אורלי לוי אבקסיס: האם פניתם למשרד הרווחה?
<גילה בן בסט: אני לא מרגישה מותקפת.
<גילה בן בסט: אני לא מותקפת.
אורלי לוי אבקסיס: אז הוזמנת לדיון להגיב.
אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת אותך שאלה – האם בטרם פרסום הכתבה פנית למשרד הממונה עליך ואמרת לו אני חסרת אונים, אני לא יודעת מה לעשות, תנו לי תקנים להכניס את הילדות האלו?
<גילה בן בסט: כן, כן.
<גילה בן בסט: כן, בכתב, ואלף פעם.
<גילה בן בסט: אני מוכנה למסור לך את כל התכתובת.
אורלי לוי אבקסיס: אז את אומרת שלא היה לך ארגז כלים.
<גילה בן בסט: רגע, אני מוכנה למסור לך - - -
אורלי לוי אבקסיס: אז את אומרת שלא היו לכם הכלים לטיפול?
<גילה בן בסט: את - - -
אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת את השאלות ואת עונה.
<גילה בן בסט: אני רק רוצה להגיד לך שפניתי גם למשטרה כמה וכמה פעמים.
<גילה בן בסט: מסרתי אינפורמציה מדויקת איפה הבנות, מי אוסף אותן לכפרים הבדואים בדרום, איפה בתל אביב יש בית.
<גילה בן בסט: אני מסרתי הכל.
<גילה בן בסט: אני באמת אומרת - - -
פנינה תמנו: האם הייתה עובדת סוציאלית, זה חשוב לי באמת, בואו נשים את זה על השולחן.
אורלי לוי אבקסיס: רגע, רגע, מה המשרד ענה לך?
פנינה תמנו: רק רגע, אני שואלת שאלה.
פנינה תמנו: הרי זה ילדות קטינות - - -
אורלי לוי אבקסיס: שנייה, מה המשרד ענה לך?
<גילה בן בסט: המשרד לא ענה לי.
אורלי לוי אבקסיס: המשרד הממונה שלך, משרד הרווחה שמעליך לא ענה, וזה היה בטרם, את אומרת בטרם פרסום הכתבה?
<גילה בן בסט: כן, הרבה יותר.
<גילה בן בסט: תשמעי - - -
אורלי לוי אבקסיס: תשמעי, זו שערורייה.
אורלי לוי אבקסיס: זו שערורייה וזה תסביך הש"ג של מדינת ישראל.
<גילה בן בסט: סליחה, אני רוצה להגיד לך - - -
פנינה תמנו: אבל אפשר לשמוע באמת מה נתתם - - -
אורלי לוי אבקסיס: רגע, המשרד לא ענה לה.
פנינה תמנו: אני מכירה את השכונה הזאת.
פנינה תמנו: אני לא אגיד את שמה כי הם גם ככה סבלו מהפרסום שנעשה סביב השכונה.
אורלי לוי אבקסיס: אני בכוונה גם לא נכנסת למגדר.
אורלי לוי אבקסיס: אין טעם.
אורלי לוי אבקסיס: זו תופעה כללית.
<גילה בן בסט: נמצאת איתי גם שוש קפלן, שהיא מנהלת נערות וגם אילנה דסטה שהיא עובדת סוציאלית לנערות, והן עכשיו תסברנה לכן את כל מה שנעשה בכל התכניות שעשינו סביב כל אחת ואחת מהנערות.
<גילה בן בסט: אם אתם רוצים כללית, הן תספרנה לכן כללית.
<גילה בן בסט: בואי שוש, בבקשה.
אורלי לוי אבקסיס: רגע, אני רוצה לחדד פה נקודה מסוימת.
אורלי לוי אבקסיס: אמרת שפנית גם למשרד הממונה עליך ולא קיבלת תשובה.
אורלי לוי אבקסיס: אמרת שפנית למשטרה ונתת פרטים.
אורלי לוי אבקסיס: המשטרה אומרים לנו שלא קיבלו כלום.
<גילה בן בסט: אני יכולה להגיד אפילו שמות של שוטרים שאמרתי להם.
<גילה בן בסט: לא אחד ולא שניים.
פנינה תמנו: המשטרה אולי לא מסונכרנת עם עצמה.
פנינה תמנו: אם הם אומרים שהם - - -
אורלי לוי אבקסיס: יש מצב שזה נשאר בתחנת ראשון ולא עבר הלאה?
<גילה בן בסט: אני דיווחתי.
אורלי לוי אבקסיס: כי אנחנו קיבלנו נתונים שלא קיבלתם כלום.
<דפנה רומן: אנחנו לא קיבלנו כלום.
<דפנה רומן: אני דיברתי עם כל מי שמעורב בזה, לא קיבלנו שום דבר.
אורלי לוי אבקסיס: בכל מה שקשור לראשון?
<דפנה רומן: בכל מה שקשור לראשון.
<דפנה רומן: וגם בכל מה שקשור לקריית גת - - -
פנינה תמנו: אבל הנציגה אומרת פה שהיא פנתה למשטרה ואנחנו נוטים לתת בה אמון.
אורלי לוי אבקסיס: גם כל מה שקשור לקריית גת.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו גם שמענו מיצחק קדמן שוטרים איימו על עובדים סוציאליים שאם לא יתנו להם לפחות איזו שהיא פיסה של - - -
<דפנה רומן: המשטרה, אני לא יודעת אם איימו - - -
אורלי לוי אבקסיס: אוקיי, נורא רצתה, הייתה צמאה למידע שלא קיבלה.
אורלי לוי אבקסיס: תסכול גדול.
<דפנה רומן: בדיוק.
<דפנה רומן: עד שלא בקריית גת אבא ספציפי שנתן שם ספציפי שבעקבותיו הגיעה חקירה ובסופו של דבר הוגש כתב אישום והיה מעצר עד תום ההליכים, רק בעקבות אותו אבא.
<דפנה רומן: לרווחה היו שמות של הרבה מאד קטינים, הם פשוט פנים ואופן לא היו מוכנים למסור לנו.
<איריס פלורנטין: כי הם לא יכולים להעביר לכם את זה.
<איריס פלורנטין: כבר היה לכם מידע.
פנינה תמנו: יושבת הראש, אני חושבת שאת נגעת בנקודה חשובה.
פנינה תמנו: זה כנראה נתקע במשטרת ראשון שלא עשתה שום דבר.
אורלי לוי אבקסיס: וזה כנראה נתקע ברשויות רווחה שלא עשו שום דבר.
אורלי לוי אבקסיס: משרד הרווחה לא החזיר לה תשובה.
פנינה תמנו: היא אומרת לך, יושבת לידך הגברת הנכבדת, שאנחנו בטח לא מפקפקים ולא חושבים שהיא משקרת בכנסת ישראל.
אורלי לוי אבקסיס: טוב, שקט חברים.
אורלי לוי אבקסיס: סליחה, את לא קיבלת רשות דיבור ורק אני נותנת פה רשות דיבור.
אורלי לוי אבקסיס: אתם לא יכולים להעביר רשות דיבור מאחד לשני.
אורלי לוי אבקסיס: אני מנסה להבין פה משהו.
אורלי לוי אבקסיס: פנית למשרד הממונה עליך, גברת בן בסט, ומה אמרת לו?
<גילה בן בסט: מה שקרה - - -
אורלי לוי אבקסיס: לפני הכתבה, את אומרת.
<גילה בן בסט: המשרד מכיר את התופעה, חברה.
<גילה בן בסט: הבנות האלה לא הגיעו ל-.
<גילה בן בסט: המשרד מכיר את התופעה.
<גילה בן בסט: זה לא משהו חדש.
<גילה בן בסט: אנחנו הולכים איתו כברת דרך ואנחנו מתייסרים, כי באמת עוד מעט שוש קפלן שנמצאת פה תציין את כל מה שאנחנו עושות עם הנערות, עד שאנחנו מגיעות לחלק הזה שמיצינו את כל האפשרויות.
פנינה תמנו: כמה נערות?
אורלי לוי אבקסיס: טוב, אנחנו נעבור הלאה.
אורלי לוי אבקסיס: אני רק רוצה לבקש משהו ממשטרת ישראל.
אורלי לוי אבקסיס: למען הסר ספק, נאמר פה שפנו למשטרה, הגישו תלונות עוד בטרם החשיפה.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה שתבדקו אם יכול להיות שהדברים האלה נתקעו בתחנה המקומית.
<דפנה רומן: אני אבדוק.
<דפנה רומן: מה שאני הבנתי אבל, שהיה עוד פעם, מסירת מידע.
<דפנה רומן: מה שהיא אומרת, שאני לא יודעת עליו ואני הבנתי שלא היה, אבל גם אם היה, מה שהיא אומרת זה היה מסירת מידע כללית.
<דפנה רומן: לא הייתה מסירה של שמות ספציפיים או נערות ספציפיות שיכולנו לבוא ולבדוק ולדבר.
אורלי לוי אבקסיס: היא אמרה שהם ידעו מי אוסף אותן.
אורלי לוי אבקסיס: אז לפחות את יודעת, לא הקטינה, אבל הלקוח.
<דפנה רומן: אבל התופעה - - -
פנינה תמנו: את נוגעת פה בבעיה מאד חשובה.
פנינה תמנו: בגלל שכמעט 30% מכלא אופק, ואנחנו מדברים על נערות אתיופיות ואני מקווה שאתה, שאתה עורך, תבקש מהם להוריד את זה, אז ברור שאחד הדברים שאני מאד חוששת מהם לפעמים ואני אומרת שעדיף אולי שהמשטרה לא תתערב, זה שבסוף יבואו לקטינות, יתנפלו עליהן, יפתחו להן תיקים, יזרקו אותן לכלא, והן - - -
<דפנה רומן: הן לא מבצעות עבירה וזה לא עבירה - - -
אורלי לוי אבקסיס: לא, העבירה היא של הלקוח.
פנינה תמנו: ברור, אבל את יודעת איך שזה מתהפך.
פנינה תמנו: את מכירה איך זה עובד.
<דפנה רומן: זו לא הכוונה בכלל.
אורלי לוי אבקסיס: פנינה, אנחנו מנסים להבין, אם נאמר פה - - -
פנינה תמנו: זו לא הכוונה, אבל 30% מתוך 1% - - -
אורלי לוי אבקסיס: סליחה, אל תעני.
אורלי לוי אבקסיס: את עונה רק למה שאני שואלת עכשיו.
אורלי לוי אבקסיס: אם נמסר לכם עכשיו למשל שיודעים מי הוא המדיח לזנות, שיודעים מי הוא הבן אדם - - -
<דפנה רומן: לא נמסר.
אורלי לוי אבקסיס: באופן תיאורטי.
<דפנה רומן: הם מסרו אולי על התופעה באופן כללי.
אורלי לוי אבקסיס: אבל אם היא הייתה מוסרת, כי אמרו לנו פה שידעו מתי אוספים אותן לאיזה כפר, איזה נהג, באיזה רכב.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא, נגיד והיא העבירה את המידע והיא אומרת שהיא העבירה את המידע הזה, תבדקי.
<דפנה רומן: את המידע הזה של בגירים שמבצעים את העבירות האלה?
<גילה בן בסט: אני הבנתי שלפחות בשלוש סיטואציות, אם לא יותר, בסיטואציה אחת נודע לי באחת מוועדות החלטה שהתקיימה, פשוט אח של הנערה ציין בפנינו שיש איזו אישה שאוספת את הילדות עם רכב ולוקחים אותן, כאילו הן קמות בבוקר לבית הספר עם הילקוט ולוקחים אותן.
<דפנה רומן: את מסרת את השם של האישה?
פנינה תמנו: אני בשוק.
<גילה בן בסט: אני מסרתי את השם של האח.
אורלי לוי אבקסיס: שהוא בוגר.
אורלי לוי אבקסיס: שאפשר היה לחקור אותו.
<גילה בן בסט: כן, הוא בגיר.
אורלי לוי אבקסיס: ולא נעשה כלום?
<גילה בן בסט: אני לא יודעת.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים תשובות מהמשטרה.
<דפנה רומן: תעבירי לי את המידע הזה, אני אבדוק אותו.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים תשובות מהמשטרה כי בעיני זה משהו מזעזע.
פנינה תמנו: זה לא חד פעמי.
פנינה תמנו: קודם כל בקריית מלאכי הם יודעים שהילדות האלה הולכות בחופשות לבני מיעוטים בכפרים ליד, נשארות שם לישון, נעלמות להורים.
אורלי לוי אבקסיס: פעולות יזומות מביאות לתוצאות.
<דפנה רומן: פעולות יזומות נעשות.
<דפנה רומן: אנחנו צריכים מידע קונקרטי, ואם היה מידע קונקרטי - - -
אורלי לוי אבקסיס: ואם היה מידע קונקרטי ונפל בין הכיסאות, אנחנו רוצים לדעת מזה.
<דפנה רומן: ברגע שנדע במה מדובר, אנחנו נבדוק את זה.
פנינה תמנו: והאישה הזאת מסתובבת חופשי?
אורלי לוי אבקסיס: רגע, שנייה, אנחנו נגיע גם לזה.
<שולה מנחם: שמי שולה מנחם, אני יושבת ראש ארגון המנהלים בשירותי רווחה ברשויות המקומיות ואני מבקשת את רשות הדיבור.
אורלי לוי אבקסיס: קיבלת אותה.
<שולה מנחם: אני מנהלת שירותי הרווחה גם בכרמיאל, ונאמר פה משהו שממש קשה לי, שהילדים מופקרים.
<שולה מנחם: הילדים לא מופקרים.
<שולה מנחם: המצב לא טוב, אבל הם לא מופקרים.
<שולה מנחם: אני מבקשת להסכים עם מר קדמן, בנושא של שיתופי הפעולה, וקצת סבלנות, אני לא רוצה להאשים אף אחד.
<שולה מנחם: זו משימה משותפת.
<שולה מנחם: את אמרת - - -
אורלי לוי אבקסיס: הילדים מופקרים אם השירותים שאמורים למנוע את ההתדרדרות שלהם לא מסופקים.
אורלי לוי אבקסיס: אם אין ארגז כלים לאותו עובד סוציאלי הילדים מופקרים.
אורלי לוי אבקסיס: אם מי שאמון על כך לא עושה את המלחמה כדי להשיג את ארגז הכלים הזה, הילדים האלה מופקרים - מסיבות פוליטיות, מסיבות אחרות, בשורה התחתונה – הם לא מקבלים את מה שהם אמורים לקבל כדי להתדרדר לשם.
אורלי לוי אבקסיס: אני תיכף חוזרת אליך.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה אותך.
<שולה מנחם: רגע - - -
אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, אני תיכף חוזרת אליך.
אורלי לוי אבקסיס: שמך ותפקידך לפרוטוקול.
<זיוה מקונן-דגו: זיוה מקונן-דגו, מנכ"לית האגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה.
<זיוה מקונן-דגו: אני מתפתלת מכאבי בטן, כי השטח זועק עד שמיים.
<זיוה מקונן-דגו: ואני בתור עובדת סוציאלית אומרת – שירותי הרווחה פשטו רגל, כי זה לא הגיוני שבנות בגיל 13 מגיעות למצב כזה, ויש לי שתי בנות מתבגרות בבית.
<זיוה מקונן-דגו: יש לי ילדה בת 16 ויש לי ילדה בת 14.5.
<זיוה מקונן-דגו: זה זועק לשמים, כשאני עושה השוואה בין הבנות האלה לבנות שלי.
<זיוה מקונן-דגו: זועק לשמיים, כי אותן השכונות, ואני יכולה למנות שכונות, על לוד, על השכונה בלוד – רמת אשכול, שהרווחה לא נמצאת בה בכלל.
<זיוה מקונן-דגו: אני יכולה לדבר על פתח תקווה ביוספטל, ששם החצר האחורית של פתח תקווה.
<זיוה מקונן-דגו: שכונות שלמות שהילדים האלה מופקרים, שמשרד הרווחה, רשויות הרווחה, במקום להיכנס כמו רמת אליהו, וסליחה, יש שיטור עצר, אבל כלפי נערים שתופסים אותם שוטרים ומכסחים אותם במכות.
<זיוה מקונן-דגו: שוטרים.
פנינה תמנו: זה אמיתי, זה לא שטויות.
פנינה תמנו: 30% מכלא אופק.
פנינה תמנו: 30% אתיופים, בעוד שאנחנו 1% מכלל האוכלוסייה.
אורלי לוי אבקסיס: פנינה, אני חושבת שיש פה דוברת שגם אנחנו, ויכול להיות שתגידו שוב פוליטי, יש פה מישהי שבאה מתוך המערכת, שהיא עובדת סוציאלית, שהיא מכירה את המגזר.
אורלי לוי אבקסיס: אם את האשמת אותי שאני אומרת שהם מופקרים, בואי.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא סתם העברתי את השרביט.
אורלי לוי אבקסיס: אני ראיתי שהבטן שלה מתהפכת.
אורלי לוי אבקסיס: אני הרגשתי משהו דומה בדיוק למה שאני ראיתי על הפרצוף שלה.
אורלי לוי אבקסיס: לא סתם.
<זיוה מקונן-דגו: העמותות נכנסות להתערבות ולהתערב ולהציל את המצב, כשהשטח מופקר על ידי העובדים הסוציאליים.
<זיוה מקונן-דגו: איך זה יכול להיות ששכונה ברמת אליהו, שכונה כזאת גדולה, אין בה עבודה קהילתית משמעותית כדי להרים את הסיפור הזה.
<זיוה מקונן-דגו: יש שיטור קהילתי, יש שיטור עירוני ששם מצלמות כדי להגן על אני לא יודעת מי.
<זיוה מקונן-דגו: אבל הילדות האלה, הבתים האלה, המשפחות האלה צריכות טיפול, ליווי, מניעה.
<זיוה מקונן-דגו: בואו נדבר על מניעה.
<זיוה מקונן-דגו: איך זה יכול להיות שהבנות האלה מגיעות לדבר כזה?