GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורלי לוי אבקסיס: בוועדות הקודמות גם רצינו לדעת האם יש איזשהו מעקב לגבי מה עובד יותר, מה עובד פחות, כי יש לא מעט תוכניות, ולעיתים זה כמו איזה סחורה במכולת כשראש רשות או מנהל מגיעים ואומרים: מתוך כל אותן אופציות אנחנו לוקחים את מה שמתאים לנו.
אורלי לוי אבקסיס: הרבה פעמים אני לא יודעת אם אותה תוכנית היא באמת תוכנית שהשיגה את מטרותיה, האם יש איזושהי ביקורת, איפה אנחנו עומדים, ומה מתוך התוכניות שנמצאות על המדף הן באמת תוכניות יעילות.
אורלי לוי אבקסיס: נתחיל עם דני שחר מנהל תוכנית "עיר ללא אלימות.
אורלי לוי אבקסיס: תן לנו סקירה קצרה.
<דני שחר: "עיר ללא אלימות" היא תוכנית היום שמקיפה 143 רשויות מכל המגזרים: יהודי, לא יהודי.
<דני שחר: אנחנו עמוק בפעילות בתוך המגזר החרדי.
<דני שחר: התוכנית עוסקת בכל קשת הגילאים, מנוער צעיר, עד מבוגרים, כולל.
<דני שחר: זה קצת משהו שמבדיל אותה מכל התוכניות האחרות.
<דני שחר: היא גם תוכנית הוליסטית כי היא עוסקת בכל תחומי החיים: חינוך, הרבה מאוד בתוך הרווחה, תחום הפנאי כשהפוקוס על הנוער.
<דני שחר: כמובן תחום האכיפה שגם שם אנחנו כחלק מהמשרד לביטחון פנים כמובן וכו', ועוד הקשרים נוספים.
אורלי לוי אבקסיס: תגיד לנו גם לגבי ההיערכות לקראת החופש הגדול כשבעיקר בחופש הגדול אנחנו עדים לעלייה במעשי האלימות ולמקרים שבהם מעורבים בני נוער.
אורלי לוי אבקסיס: זה בעיקר גם שעות הפנאי, אבל איך נערכים לזה מול הרשויות.
אורלי לוי אבקסיס: האם לרשויות יש תוכניות?
אורלי לוי אבקסיס: איך עובדים?
אורלי לוי אבקסיס: איך נעשה שיתוף הפעולה?
<דני שחר: חברת הכנסת, את אמרת מאוד נכון לגבי המדידה.
<דני שחר: בנינו תוכנית שעבדה שנה שעברה והיום היא מושתת בכל הארץ שהיא בעצם תוכנית של קירור נקודות חמות.
<דני שחר: נקודות חמות הן נקודות שהמשטרה מגדירה אותן שבהן מתבצעות עיקר מעשי האלימות.
<דני שחר: למשל, פארקים, גנים ציבוריים, ונדליזם וכו'.
<דני שחר: בנינו תוכנית שנותנת את המענה הקהילתי לנושא.
<דני שחר: בעצם העברנו את חלק מהאחריות לרשות.
<דני שחר: אני רק יכול לספר שבמחוז הדרומי שנה שעברה ששם עשינו את הפיילוט על כל המחוז הדרומי, הורדנו את רמת האלימות.
<דני שחר: שוב, רמת האלימות - אני מדבר כרגע בסל האלימות שאנחנו מתעסקים.
<דני שחר: בעיקר במה שמפריע לסדר הציבור, ונדליזם, הפרעות רעש, אלכוהול, וכל הדברים האלה, יש משטרה מצוינת, אנחנו לא מחליפים אותה.
<דני שחר: שם הצלחנו להוריד את רמת האלימות בין 30% ל-60% בכל מרחב הדרום, בסל העבירות שאני מדבר עליו עכשיו.
<דני שחר: רתמנו את הרשות, העברנו את כל הפעילות של הרשות לאזורים האלה.
<דני שחר: חיברנו לזה את תחומי האכיפה.
<דני שחר: אני מניח שאתם יודעים שהיום אנחנו עושים פרויקט מאוד גדול בכל הרשויות בארץ של מערך טכנולוגי מאוד גדול.
<דני שחר: חיברנו לזה את המערכים הטכנולוגים וזה לקראת הקיץ.
<דני שחר: כדי שתבינו לאיזה רמה ירדנו, את התוכנית לקיץ ישב מנהל של "עיר ללא אלימות" ביישוב, נניח בבאר-שבע, עם מפקד התחנה ובנו אותה יחד.
<דני שחר: ראשית, זה משחרר את המשטרה למשימות הייעודיות של המשטרה ומאפשר להעתיק.
<דני שחר: אגב, ראיתי כתבה לא מזמן על בית שמש.
<דני שחר: לקחו את מגדל המים של בית שמש כדוגמה, כי הוא היה אחד ממוקדי הפשע הכי גדולים עד לפני כמה שנים.
<דני שחר: הורדנו את רמת האלימות שם לאפס כי העברנו את כל הפעילות של בית שמש.
אורלי לוי אבקסיס: אתה אומר: "הורדנו".
אורלי לוי אבקסיס: איך הורדתם?
אורלי לוי אבקסיס: האם בפיקוח, בסיורים?
אורלי לוי אבקסיס: האם אתם דואגים לפעילות פנאי לאותם בני נוער?
<דני שחר: כן.
אורלי לוי אבקסיס: כי אם הם ישתעממו והמקום הזה לא יהווה אז הם ימצאו מקום אחר.
אורלי לוי אבקסיס: האלימות תעבור מפה לקרן רחוב אחרת.
<דני שחר: ממש לא.
<דני שחר: מסתבר שעיקרון ה- - - לא עובד, הוא לא נכון.
<דני שחר: הוא נכון בתיאוריה.
<דני שחר: בכל המקומות האלה שבהם קיררנו את עיקר הנקודות החמות זה לא עבר למקומות אחרים.
<דני שחר: יותר מזה, הרי אי-אפשר לכסות את הכול, במקומות שלא - כיוונו אותם למקומות אחרים כי הרי בסוף זה לא עבריינים באמת.
<דני שחר: בסוף זה נוער משועמם שצריך למצוא לו אלטרנטיבה.
<דני שחר: אם יש לו אלטרנטיבה אז הוא ילך לאלטרנטיבה.
אורלי לוי אבקסיס: מה הן האלטרנטיבות?
<דני שחר: האלטרנטיבה - יצרנו מקומות בילוי.
<דני שחר: לדוגמה, ביחד עם עירייה נהריה הקמנו מקום שנקרא "ויליג'".
<דני שחר: כל תקופת הקיץ הם לוקחים את כל בני הנוער עם שאטלים לוויליג' שבו יש משחקי כדור, הופעות, קריוקי.
<דני שחר: יצרנו להם את האלטרנטיבות.
<דני שחר: יש לנו גם מערכת שנקראת "במה".
<דני שחר: מאוד.
<דני שחר: להיפך, היום הקשר שלנו עם הרשויות והקשר הוא לא רק בתחום הזה הוא קודם כל על רצף של שנה.
<דני שחר: נכון שאנחנו שמים פוקוס על הקיץ.
<דני שחר: יושבת משמאלי עינב לוק.
<דני שחר: יש לנו יחד עם מערכת החינוך גורם שנקרא מדריך מוגנות שהוא גורם חיצוני שנכנס לתוך בית-הספר בתיאום בית-הספר והאחריות היא של מנהל בית-הספר.
<דני שחר: לפני שנכנסתי לתפקידי היה ויכוח מי אחראי.
<דני שחר: האחריות היא על מנהל בית-הספר.
<דני שחר: אנחנו מביאים איזה משהו בשיתוף עם משרד החינוך.
<דני שחר: הצלחנו להוריד את רמת האלימות בבית-הספר באמת בסדרי גודל.
<דני שחר: יש לנו מערכת מדידה שבודקת.
<דני שחר: כשאני מגיע היום לפגישה עם ראש עיר אני בא עם מערכת מדידה ואני מציג לו בתחומים שאני אחראי את רמת האלימות שירדה או לא ירדה בבית-הספר, ואפילו מי שמכיר את שיטת הרמזור: אדום, ירוק, צהוב.
<דני שחר: מוטי בטח מכיר את זה מעברו.
<דני שחר: הפעילות שאנחנו עושים בהחלט מניבה תוצאות.
אורלי לוי אבקסיס: איך עובדת שיטת המדידה?
<דני שחר: היא עובדת על-ידי הרבה מאוד שאלונים שיוצאים לשטח, לפי תקופות ובעיתויים שאנחנו קובעים, לפי כמובן סקרים שאנחנו עושים ונתונים של המשטרה.
<דני שחר: זה מקיף את הכול.
אורלי לוי אבקסיס: כמה תוכניות יש בתוך הפרויקט?
דני שחר: יש עשרות תוכניות כי זה תלוי בכל התחומים.
דני שחר: אולי הדובר שלי גיל יכול לתת מספר.
אורלי לוי אבקסיס: אתה תוכל לומר לנו מה הן התוכניות שהביאו את התוצאה הטובה ביותר ומה קורה עם התוכניות שהן פחות אפקטיביות?
אורלי לוי אבקסיס: הן יורדות מאותו סל?
<דני שחר: קודם כל, מדריכי המוגנות שאמרתי זה היום הצלחה בלתי רגילה.
<דני שחר: בסוף אנחנו - המשרד לביטחון הפנים - ואני מניח שזה יוצג ביום רביעי על-ידי השר, משקיע הרבה מאוד כסף ברשויות בנושא המאמץ האזרחי.
<דני שחר: לכן, אנחנו גם בודקים את התוצאות.
<דני שחר: אבל אנחנו גם יוצרים מחויבות של הרשות.
<דני שחר: כשרשות רואה היום שמדריך מוגנות מביא תוצאות כל כך טובות אז אם אני נניח יכול לממן לו שניים או שלושה כאלה אז הוא שם עליהם עוד שניים או שלושה.
<דני שחר: הוא משתדל לכסות את כל בתי הספר.
<דני שחר: אגב, מי שעושה להם את כל ההכשרות וכו' זה אנחנו, זה לא הרשות, כמובן בשיתוף מצוין עם משרד החינוך.
<דני שחר: תחום הפנאי הוא אחד התחומים שאנחנו הכי מחזקים אותו.
<דני שחר: לדוגמה, לקחנו את כל הרשויות שהדירוג הסוציו-אקונומי שלהן הוא 5 ומטה כי לא יכולנו לכסות את כולן, ועשינו תוכנית שעוסקת דרך תחום הספורט.
<דני שחר: כולם הופיעו עם הנשיא במשחק הגמר האחרון.
<דני שחר: אגב, זה בדגש בכל הארץ, כי לצערנו הרב חלק מהרשויות המקומיות שהן ברמה נמוכה מבחינה סוציו-אקונומי הן במגזר הערבי.
<דני שחר: ראינו במערכת המדידה, לא תחושת בטן, איך זה הוריד בכל הרשויות.
<דני שחר: זה לקח את כל בני הנוער האלה, כדורגל זה דבר שכל הציבור נחשף אליו.
<דני שחר: אגב, עשינו את זה גם אצל החרדים, בצפת עשינו עם קבוצה חרדית בלתי רגילה, יש את הסיפור של הנושרים וכו', כך שאנחנו נוגעים בכול.
<דני שחר: אם מישהו ירצה תמיד נשמח להציג את הנתונים.
<דני שחר: אגב, זה היתרון של הבמה.
<דני שחר: כשאני מגיע לראש עיר ויש אדום אני מבין שאו שהתוכנית לא טובה ומשנים אותה או שלא יישמנו אותה טוב ואז משנים אותה.
<דני שחר: התוכנית הזאת היא כלי עבודה.
אורלי לוי אבקסיס: אתם לא מציעים את התוכניות שצבועות באדום כי הן לא אפקטיביות.
<דני שחר: לא, זה לא בדיוק שלא מציעים כי יכולה להיות תוכניות שהיא טובה לעיר אחת.
<דני שחר: היום אנחנו תופרים חליפות.
<דני שחר: זה לא שהמשרד לביטחון הפנים מוריד תוכניות וכו'.
<דני שחר: יש תוכניות, יש סל תוכניות, יש הכשרות, הדרכות.
<דני שחר: יש לנו ממש בית-ספר לזה.
<דני שחר: יכול להיות שתוכנית מסוימת טובה לעיר אחת והיא לא טובה לעיר אחרת, אנחנו עושים התאמות.
אורלי לוי אבקסיס: תן לי דגש על המגזר הערבי.
<דני שחר: המגזר הערבי הוא אחד המגזרים שאנחנו מאוד מאוד מחזקים אותו.
<דני שחר: הצבנו ממש מודל ייחודי לעבודה במגזר הערבי כי תרבות הפנאי במגזר הערבי לא דומה לתרבות הפנאי במגזר היהודי.
<דני שחר: אחת הבעיות במגזר הערבי שלא קיימת במגזר היהודי היא שאין תשתיות, אין כמעט מגרשים מוארים.
<דני שחר: ישנו מושג של "מגרש מואר".
<דני שחר: זה לא מגרש שמדליקים את השלטר ויש אור אלא זה מגרש שיש לו מדריך שמוכשר לטפל בבני נוער וכו'.
<דני שחר: הוא יודע להגיע אליהם בבתי-הספר, מביא אותם למגרשים, בקשר עם המשפחות וכו'.
<דני שחר: במגזר הערבי זה לא קיים.
<דני שחר: בהרבה מקרים שם אנחנו אפילו עוזרים להם, מתקצבים להם שיפוץ של חלק מהמגרשים.
<דני שחר: יש תחומים שם שאנחנו פחות נוגעים בהם.
<דני שחר: לדוגמה, אחד הדברים הכי קשים במגזר הערבי זה סיפור האלימות במשפחה שאיכשהו קשור למקום הזה.
<דני שחר: יצרנו שם מודל שאנחנו מגייסים עובד סוציאלי שמתמחה באלימות במשפחה.
<דני שחר: הוא אמור לשבת בתוך תחנת המשטרה.
<דני שחר: הוא הכתובת למפקד התחנה וליישוב.
<דני שחר: זה יתחיל בקרוב.
<דני שחר: אגב, הוא יהיה ערבי או ערבייה.
<דני שחר: יצרנו מודל ייחודי במגזר הערבי.
אורלי לוי אבקסיס: יהיה שיתוף פעולה של בני הנוער ושל הרשות?
<דני שחר: קודם כל, שיתוף פעולה מצוין.
<דני שחר: אחד הדברים הכי קשים שהיו לי כשהתחלתי זה להכניס מצלמות לעיר ערבית, למרחב הציבורי.
<דני שחר: הנה, יש כאן אנשי משטרה.
<דני שחר: היום אנחנו עושים אשכולות.
<דני שחר: למשל, בנינו מוקד בדימונה שמשרת את כל הכפרים הבדווים סביב אזור היערות שם וכו'.
<דני שחר: זה אפילו אינטרס של ראשי הרשויות הערביות.
<דני שחר: הם אומרים: תוציאו את אחריות האכיפה מאיתנו.
<דני שחר: זה בסדר, שימו את דימונה עם מוקדנים של דימונה שהמשרד לביטחון הפנים מממן.
<דני שחר: אנחנו עושים את זה היום כמעט בכל המגזרים, אנשי המשטרה מכירים.
<דני שחר: יש תוכנית שנקראת "תוכנית מתחמים" – ששמים תחנת משטרה, מחזקים אותה מאוד סביב קבוצה של רשויות.
<דני שחר: שם אנחנו נכנסים עם מאמץ אזרחי, עם "עיר ללא אלימות", עם מערך טכנולוגי ועם תחום הרווחה.
אורלי לוי אבקסיס: כמה בני נוער נמצאים בתוך התוכניות הללו?
אורלי לוי אבקסיס: האם זה בכלל מדיד?
<דני שחר: כן, זה מדיד - בוודאי.
<דני שחר: אני לא רוצה לתת נתון לא מדויק, אבל זה כמעט כל בני נוער.
<דני שחר: צריך לזכור שאנחנו בעיקר משתדלים להיכנס לנוער בסיכון, לא הנוער של רמת אביב.
<יצחק קדמן: גם ברמת אביב יש נוער בסיכון.
<דני שחר: זה נכון, אבל אני אגיד לך למה לא אמרתי ברמת אביב.
<דני שחר: אמרתי נוער שאין לו אלטרנטיבה כי אני מניח שלנוער ברמת אביב, האבא יכול לשלוח אותו ללמוד גיטרה.
<יצחק קדמן: האבא עסוק.
<יצחק קדמן: הוא לא פוגש אותו ואין לו זמן לשלוח אותו.
<דני שחר: נכון.
אורלי לוי אבקסיס: אבל אין ספק שבאזורים חזקים יותר יש אלטרנטיבות לאותם בני נוער, מה גם שכשאנחנו מדברים על עיר חזקה, כשאנחנו רואים את העודפים של 4 מיליארד של עיריית תל אביב אז אנחנו יכולים להבין שגם ראש העיר יכול לעשות עוד כמה פעולות או לשתף.
אורלי לוי אבקסיס: בשורה התחתונה מה שאתה אומר הוא שיש לכם כלים למדוד כמה בני נוער לוקחים חלק, כמה מהם היו מוגדרים בנוער בסיכון?
<דני שחר: אני לא מאמין במשהו שהוא לא מדיד.
<דני שחר: אגב, תוכנית "עיר ללא אלימות" גם מכוונת לאוכלוסייה רחבה.
<דני שחר: יש תוכניות שמכוונות לאוכלוסיית קצה.
<דני שחר: עשינו תוכנית שלוקחת עשרה נערים שהם בקצה ומטפלים בהם.
<דני שחר: "עיר ללא אלימות" מכוונת מראש לאוכלוסייה רחבה.
<דני שחר: יש לנו את כל הנתונים.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נשמח אם תעבירו לנו את זה כדי שגם נוכל לרדת לעומק הדברים.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נמשיך בסבב.
אורלי לוי אבקסיס: אם אתה חושב שיש עוד משהו להוסיף אז תוסיף.
אורלי לוי אבקסיס: לפני שנעבור אליך, מר קדמן, אני רוצה לשמוע את המשטרה.
אורלי לוי אבקסיס: בואו נדבר על נתונים: כמה בני נוער מעורבים בכמה מעשי אלימות, בסוגי האלימות, כמה תיקים נפתחו, כמה הועברו להמשך הליך.
<איציק אלמוג: איציק אלמוג, ראש מחלקת הנוער.
<איציק אלמוג: ראשית, אני רוצה לומר שיש שתי דיסציפלינות עיקריות שמהוות את הבסיס לעבודה שלנו:
<איציק אלמוג: האחת היא שפיטה, ענישה ודרכי טיפול והשנייה היא טיפול בהשגחה שזה הצד האכיפתי לצד הצד המניעתי, ושתיהן זוכות לטיפול ממוקד במשטרת ישראל.
<איציק אלמוג: באשר לנתונים - בשנים האחרונות חלה ירידה, ואני יודע שיש איזושהי אווירה ציבורית לאחרונה עקב צבר של מקרים של אלימות קשה שמבחינת אלימות יש עלייה.
אורלי לוי אבקסיס: בחומרה יש עלייה ובמספר יש ירידה.
<איציק אלמוג: יש מספר אירועים חמורים מאוד שנותנים איזשהו צביון שלכאורה הכול פרוץ.
<איציק אלמוג: אבל אם אנחנו מסתכלים על המספרים האבסולוטיים אז המספרים האבסולוטיים בשנים האחרונות משקפים שמכלל תיקי הנוער במשטרת ישראל, ממוצע תיקי האלימות עומד על כ-22% וזה steady בחמש-שש שנים האחרונות.
<איציק אלמוג: זה נכון שלפני עשור היו מספרים יותר גבוהים בתיקי אלימות.
<איציק אלמוג: אני צריך לכרוך את זה גם לתוכניות האלטרנטיביות שעניינן מניעה.
<איציק אלמוג: כפי שאמרתי כבר בפתיח, יש שתי דיסציפלינות עיקריות כאשר אנחנו מסתכלים, מצד אחד, על הצורך להחזיר את הקטין למסלול חיים נורמטיבי ודיבר פה נציג המשרד לביטחון הפנים.
<איציק אלמוג: יש מודלים והאחד מהם זה בית-ספר בטוח שבו אנחנו מעבירים דרך קבע הרצאות לתלמידי בתי-הספר.
<איציק אלמוג: זה מדיד וזה מתבצע בכל מקום.
<איציק אלמוג: מפכ"ל המשטרה הבין לאחרונה את החשיבות של מניעה והסברה ביתר שאת ואף אישר ובימים האחרונים אנחנו עסוקים בגיוס של קציני מניעה והסברה בכל מחוז במשטרת ישראל שהתפקיד העיקרי והתכלית העיקרית שלהם תהיה קידום מניעה והסברה לכל המגזרים, גם במגזר הערבי, גם בקרב חרדים ובכל מיני מקומות.
אורלי לוי אבקסיס: איך מתמודדים עם נוער מנותק ועם נערים שלא נמצאים בתוך המסגרת הפורמאלית?
<איציק אלמוג: אני מגיע לזה.
<איציק אלמוג: דיברתי על בית-ספר בטוח.
<איציק אלמוג: יש תוכנית שנקראת "סיכויים" שמיועדת לנוער עולה והיא מלווה בחניכה אישית כדי להכניס אותם למעגל.
<איציק אלמוג: נמצאת פה נציגת מיל"ה, ראש מחלקת שיטור וקהילה במשטרה, והיא תיכף אולי תדבר על זה.
<איציק אלמוג: מיל"ה הוא פרויקט עצום, גדול, והוא גם מדיד.
<איציק אלמוג: הוא החל לפני מספר שנים.
<איציק אלמוג: זה אחד הפרויקטים שלוקחים שתי קבוצות: האחת, קבוצה של נערים שעברו עבירה מינורית על החוק.
<איציק אלמוג: הרחבנו לצורך המניעה את מעגל המשתתפים.
<איציק אלמוג: השנייה, אנשים שבאים מחברה בעייתית, מחתך סוציו-אקונומי-אקונומי ושאר דברים שעלולים להוביל אותם למקומות מהסוג הזה, והם כפסע לפני נפילה.
<איציק אלמוג: כפי שאמרתי, היא תדבר על המספרים.
<איציק אלמוג: אנחנו מאמינים בנושא הזה.
<איציק אלמוג: מפכ"ל המשטרה אפילו החליט שכחלק מהחינוך והערכים ולחוק שאנחנו מקנים לקבוצה הזו חלק מהם יצטרפו אפילו למסע של משלחת משטרת ישראל לפולין.
<איציק אלמוג: תיכף היא תדבר על זה.
<איציק אלמוג: ברשותך, אמשיך על שני פרויקטים.
אורלי לוי אבקסיס: אני אגיד לך ולאחרים למה.
אורלי לוי אבקסיס: במשרד החינוך ההורים הם אלה שמממנים את הפרויקט הזה.
אורלי לוי אבקסיס: אני בדקתי את העניין בעקבות פנייה שהגיעה אליי ועלה כי אם הם היו עושים את זה באופן פרטי ואישי זה היה עולה להם הרבה יותר זול מלעשות את זה בתוך המסגרת של משרד החינוך.
אורלי לוי אבקסיס: אותם ילדים באותו סל מממנים גם את האבטחה, גם חלק מהעלות של ההורים שמתלווים, וכך יוצא שהחבילה הזאת מאוד מאוד יקרה.
אורלי לוי אבקסיס: לנוער הזה בטח שזה לא מתאים, אלא אם תגידו לי שיש מימון נפרד ואז אגיד: כל הכבוד.
<עינת גיל צוברי: קוראים לי עינת גיל צוברי ואני ראש מחלקת שיטור קהילתי במשטרה.
<עינת גיל צוברי: מיל"ה הוא אחד מהפרויקטים שאנחנו מובלים במשטרה.
<עינת גיל צוברי: מיל"ה - ראשי תיבות של מובילים יחד למען הנוער.
<עינת גיל צוברי: התוכנית הזאת מובלת על-ידי המשטרה וגופים נוספים בשיתוף.
<עינת גיל צוברי: היא לא מובלת על-ידי המשטרה לבד.
<עינת גיל צוברי: אנחנו עושים את זה יחד עם משרד הרווחה, עם קידום נוער, עם הרשויות המקומיות.
<עינת גיל צוברי: במהלך התוכנית יש מוביל מטעם המשטרה שזה שוטר שמקבל את זה כתפקיד, שיש לו זיקה לבני נוער, הוא יכול להתחבר אליהם, יש לו ותק בתפקיד, יחד עם מוביל מצד הרשות.
<עינת גיל צוברי: אנחנו מגבשים קבוצה של בני נוער בגילאים 13 עד 17.5 לערך, בני נוער שהם גם בני נוער שסיכון שמופנים על-ידי רשויות הרווחה, וגם בני נוער שיש להם עבירה פלילית מסוימת שהגדרנו מראש שזה סוג עבירות מסוים.
<עינת גיל צוברי: בדרך כלל, עבירות ראשונות, עבירות מסוג מסוים, לא עבירות מאוד קשות, לא עבירות אלימות קשות וכו'.
<עינת גיל צוברי: אנחנו מגבשים את בני הנוער לקבוצה שנפגשת במשך ארבעה חודשים פעמיים בשבוע ובמהלך התקופה הזאת הילדים עוברים סדרה של הרצאות בנושא של חוק הנוער וסמים ואחריות פלילית, ועושים להם סיורים בכנסת ובמוזיאון ישראל וביד ושם ומובילים אותם לעשות פעילות של תרומה לקהילה.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא הפרויקט לפולין כמו שאנחנו מכירים ממערכת החינוך.
<עינת גיל צוברי: לא, זה פרויקט מניעתי.
<עינת גיל צוברי: אבל קודם כל חייבים לומר שהפרויקט הזה הוא וולונטרי.
<עינת גיל צוברי: הילד רוצה להשתתף בו, ההורים מביעים את ההסכמה שהילד ישתתף בו.
<עינת גיל צוברי: ילדים שעוברים את הפרויקט הזה ועושים אותו מתחילתו ועד סופו, וראינו באמת שיש הפנמה והתנהגות אחרת ושינוי התנהגות אנחנו נותנים להם - - -
אורלי לוי אבקסיס: את יכולה לומר לי מה הם התמריצים?
<עינת גיל צוברי: לקטינים שיש להם תיקים פליליים מסוימים אנחנו סוגרים את התיק הפלילי לאחר שראינו שבאמת הילד הפנים ושינה התנהגות.
<עינת גיל צוברי: אנחנו נמצאים בקשר עם צה"ל.
<עינת גיל צוברי: אתם בוודאי יודעים שקטינים שיש להם רישום פלילי לא יכולים להתגייס לצבא.
<עינת גיל צוברי: קטינים כאלו שהיו בתוכנית והרישום הפלילי שלהם נסגר, אנחנו נמצאים בקשר עם צה"ל והקטינים האלה ממשיכים ומתגייסים לצבא.
<עינת גיל צוברי: אנחנו מלווים את הקטינים האלה, נמצאים איתם בקשר.
<עינת גיל צוברי: יש לנו כבר קטינים שהם בוגרי התוכנית והם התגייסו לצבא או למשטרה והם כבר שוטרי קבע מרוב שהם עשו הפנמה בשינוי ההתנהגותי.
אורלי לוי אבקסיס: נותנים להם לשאת נשק?
<עינת גיל צוברי: כן, בוודאי.
אורלי לוי אבקסיס: העברנו במושב הקודם הצעת חוק לגבי ילדים בסיכון שנפתחו להם תיקים ונסגרו בטרם גיוסם לצבא, אבל גם אם הם היו לוחמים, כשהם מגיעים אחר כך למשטרה לעבוד באבטחה וכד', אומרים להם שהם מנועים מלשאת נשק.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו תיקנו את החוק והעברנו אותו כך שאותם בני נוער שהשתקמו ולא רק שהם לחמו והגנו על המדינה אלא נשאו נשק במסגרת הצבא, יוכלו אחר כך כן להיות שווים בין שווים ולהתמודד על תפקידים.
אורלי לוי אבקסיס: היה פה אבסורד מטורף שכזה.
אורלי לוי אבקסיס: אם הם מספיק טובים גם לעשות מילואים ולצאת עם הנשק הביתה אז הם יכלו להשתמש בו למעשים לא הוגנים או לא מוסריים.
אורלי לוי אבקסיס: אותם ילדים צריכים לקבל הזדמנות שווה בעיקר גם לאור השינוי שהם עברו שהוא לא פשוט והוא לא קל.
אורלי לוי אבקסיס: לא היה פשוט להעביר את החוק הזה בהתחלה, אבל אני שמחה לדעת שהיום אתם גם מגייסים אותם.
<עינת גיל צוברי: אני רוצה לומר עוד דבר לגבי התמריץ כי שאלת לגביו.
<עינת גיל צוברי: באמת כשהפרויקט הזה רק התחיל היו הרבה בני נוער שהיה צריך להסביר להם את החשיבות ולתלות את זה גם בנושא מחיקת הרישום הפלילי.
<עינת גיל צוברי: אני שמחה לומר שבגלל שהתוכנית הזאת היא כל כך מצליחה והיא כל כך טובה והיא תורמת כל כך גם לילד וגם למשפחה שלו וגם לסביבה, אנחנו נתקלים היום ביותר ויותר סיטואציות שבהן מגיעים אלינו הורים ומתקשרים אלינו נציגי יישוב ואומרים לנו: אנחנו צריכים את התוכנית הזאת, בואו תעשה את זה אצלנו.
<עינת גיל צוברי: גם בבני נוער שאין להם רישום פלילי ושהם לחלוטין נורמטיביים, אבל הם קצת מסתכלים אולי על הדברים אחרת ולא כפי שהיינו רוצים, מבקשים להשתתף בתוכנית הזו.
אורלי לוי אבקסיס: כמה בני נוער נמצאים בתוכנית?
<עינת גיל צוברי: טוב ששאלת.
<עינת גיל צוברי: בשנת 2012 מפכ"ל המשטרה החליט שהתוכנית תהיה ארצית ואז היו לנו 1,081 בני נוער שסיימו את התוכנית.
<עינת גיל צוברי: ב-2013 המפכ"ל החליט כיעד להגיע ל-2,000 ועמדנו ביעד והגענו ל-2,015 בני נוער.
<עינת גיל צוברי: השנה אנחנו או טו טו חציון, ונכון להיום יש לנו 1,300 בני נוער שכרגע משתתפים בתוכנית.
<עינת גיל צוברי: באמת זוהי הצלחה מסחררת.
<עינת גיל צוברי: הכי חשוב הוא לשמוע את הילדים שאומרים מה התוכנית הזאת נתנה להם ואיך היא שינתה להם את דפוסי החשיבה וההתנהגות.
אורלי לוי אבקסיס: אתם מודדים מי חוזר מאותם ילדים שהשתתפו בתוכניות הללו?
<עינת גיל צוברי: אנחנו פיתחנו תוכנה של מחקר כדי לבדוק את הדברים האלה, איזה קטין השתתף בתוכנית, האם הוא חזר לסורו.
<עינת גיל צוברי: אם כן, באיזה עבירות, תוך כמה זמן.
<עינת גיל צוברי: מאחר והתוכנית היא באמת חדשה אז נושא המחקר עדיין לא מספיק מתוקף.
יעקב מרגי: איך הם מופנים אליכם?
יעקב מרגי: האם אתם יוזמים?
<עינת גיל צוברי: חלקם על-ידי קציני הנוער בתחנות ואז זה קטינים שמעורבים כבר בפלילים, וחלקם קטינים בסיכון על-ידי רשויות הרווחה ברשות המקומית.
יעקב מרגי: זה בא אחרי אינטראקציה כלשהי עם הרווחה או עם המשטרה.
עינת גיל צוברי: תמיד.
עינת גיל צוברי: אמרתי, זה תוכנית משותפת.
עינת גיל צוברי: אנחנו לא עוברים ברחוב ואוספים ילדים.
עינת גיל צוברי: יש כאלו שמכירים ואז פונים אלינו.
יעקב מרגי: אנחנו לפעמים אלופים בטיפול אחרי שנפצענו ובהגשת עזרה ראשונה.
יעקב מרגי: נניח והורה ומישהו אחר מזהים מהפרקטיקה שהילד הזה הולך למסלול לא טוב, האם יש להם כלים להגיע למסלולים כאלה?
<עינת גיל צוברי: ככל שהתוכנית צוברת תאוצה אנשים נחשפים אליה.
<עינת גיל צוברי: בגבעת אבני שהוא יישוב בצפון היה מקרה שאחד הורים ביישוב נחשף לפעילות שהוא לא היה רוצה להיחשף אליה מצד חלק הילדים ביישוב.
<עינת גיל צוברי: הוא שמע על מיל"ה והוא פנה אלינו.
<עינת גיל צוברי: בעקבות הפנייה שלו אלינו אנחנו מגבשים קבוצה של ילדים ביישוב שתעבור תוכנית בלי שום קשר לעבירות פליליות, אלא על סמך בסיס שהאב הרגיש שהילדים האלה הולכים לדרך שהיא לא נראית לו.
<עינת גיל צוברי: כן.
<עינת גיל צוברי: ככל שהחשיפה תהיה גדולה יותר כך באמת אפשר יהיה לפתוח יותר ויותר תוכניות.
<איציק אלמוג: שני חוקים שנכנסו ומסייעים מאוד בעבודת המשטרה: האחד הוא חוק האלכוהול כמו שהוא נקרא בז'רגון המקצועי, ב-2010 שמקנה סמכויות למשטרה ואני יכול לומר פה שבאים מחו"ל ללמוד מאיתנו.
<איציק אלמוג: בעבר יכולת להגיע למגרש חניה בעקבות שיחת טלפון של שכנה שאמרה שמפריעים שם והיית מקסימום לתת קנס לאותו פורע חוק על זה שהוא שם מוזיקה בטונים גבוהים.
<איציק אלמוג: לא יכולת לעשות כלום לעשרה וודקה שהיו שם.
<איציק אלמוג: היום אתה יכול לשפוך כלי קיבול בכל שעות היממה.
<איציק אלמוג: יש הגבלות על שעות הממכר.
<איציק אלמוג: קודם כל, אסור בכלל למכור לקטינים אלכוהול באף מקום, לא בפיצוציה ולא בחנות נוחות בתחנת דלק ולא באף מקום אחר וזה עושה את שלו, חשוב להגיד את זה כאן.
<איציק אלמוג: שנית, ההתמודדות במבצעים ארציים באופן קבוע, קונסיסטנטי ובלתי מתפשר, פשוט לא מתפשרים בעניין הזה.
אורלי לוי אבקסיס: יש מפקחים בנושא הזה?
אורלי לוי אבקסיס: אתם עושים פעולות יזומות?
אורלי לוי אבקסיס: אתם מזמנים קטין שבא לקנות?
<איציק אלמוג: יש לנו.
<איציק אלמוג: לא רק שאנחנו עושים אלא שעלינו במאות אחוזים.
<איציק אלמוג: החוק השני שנכנס לאחרונה הוא החוק למאבק בחומרים מסכנים, מה שנקרא בז'רגון הציבורי סמי פיצוציות.
<איציק אלמוג: עם פעם יכולת לקנות "נייס גאיי" או "ללה לנד" או "הרצל עושה לך כנפיים" או כל מיני שמות כאלה ברחוב אלנבי בחמישים שקל, היום אתה יכול להסתובב ברחוב אלנבי ולא תמצא את זה.
<איציק אלמוג: המאבק הזה ביחד עם הרשות ללוחמה בסמים, יחד עם משרד הבריאות, היחידה לפשיעה פרמצבטית, רשות המסים, מס הכנסה, אנחנו באים ממש קבוצה גופים וכולם נכנסים לאותה פיצוציה.
<איציק אלמוג: היום לשוטר יש סמכות לתפוס את החומר הזה ללא צו, ללא כלום.
<איציק אלמוג: זה דבר שהוא מוכיח את עצמו.
אורלי לוי אבקסיס: גם אם הוא עדיין לא מוגדר כסם מסוכן, רק אם יש לו אפילו חשש.
איציק אלמוג: בדיוק, לפי האריזה, תג מוצר, חוקים כאלה ואחרים שבאים ומאפשרים היום את התפיסה.
איציק אלמוג: אתה נותן הזדמנות לשימוע.
איציק אלמוג: אני יכול לומר לך מניסיון, החוק הזה הוא החל מאוגוסט 2013.
אורלי לוי אבקסיס: אני זוכרת, חוקקנו את זה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות ונשארנו עד מאוחר בלילה.
<איציק אלמוג: זה אחד החוקים הטובים ביותר שעוזר מאוד ללוחמה בנושא הזה.
<איציק אלמוג: אם אנחנו לוקחים בחשבון ויוצאים מהנחת יסוד שגם אלכוהול וגם סמי פיצוציות הם סוג של מחוללי אלימות אז בוודאי אפשר לומר על הסכנות בנהיגה של בני נוער שנוהגים אחרי לקיחת אלכוהול, הרי שיש בזה חסם רציני ומשמעותי ביותר.
אורלי לוי אבקסיס: עד כמה מעורבים האלכוהול וסמי הפיצוציות באירועים האלימים?
אורלי לוי אבקסיס: האם זה משהו שהוא מדיד?
<איציק אלמוג: לא.
<איציק אלמוג: אנחנו אף פעם לא נוכל לאמוד, כששפכנו בשנת 2013 השמדנו 100,000, אם לא יותר, של בקבוקי אלכוהול, בכמה מנענו.
<איציק אלמוג: זו שאלה שתישאר עלומה, אבל אני בהחלט חושב שמנענו.
אורלי לוי אבקסיס: אבל באירועים שלא הצלחתם למנוע, כמה בהם היה מעורב אלכוהול?
<איציק אלמוג: שוב, אין לי פה את המספר המדויק להגיד לך כמה כאלה.
<איציק אלמוג: יש חלק אבל הוא לא החלק המרכזי.
<איציק אלמוג: פשוט האירועים האלה הם המתוקשרים יותר.
<איציק אלמוג: זה לא החלק המרכזי.
<איציק אלמוג: נכון שזה קורה במועדונים וכו' ואחד קשור לשני בצורה כזו או אחרת, אבל אי-אפשר לומר שזה רק בגלל האלכוהול או רק בגלל סמי הפיצוציות.
<איציק אלמוג: אני יכול לומר שהפעילות שלנו הובילה ל"מוד" אחר של פעילות.
<איציק אלמוג: אם פעם היו מוכרים את זה בפרהסיה היו הם עברו ל"מוד" של אינטרנט, שליחויות וכו', וגם לנושא הזה אנחנו מתכווננים.
אורלי לוי אבקסיס: ממש כמו חתול ועכבר.
<איציק אלמוג: בדיוק, הם משתכללים וכו'.
<איציק אלמוג: מכיוון שאתם חוקקתם ואת מכירה את החוק הזה אז אחד הדברים החשובים ביותר זה שהוא נותן הכרזה דחופה ומהירה ואפשר להכליל את החומר הזה בסמים מסוכנים תוך זמן קצר מאוד.
יעקב מרגי: מה העמדה שלכם לגבי נשיאת אולר או סכין על-ידי תלמיד או נוער?
<איציק אלמוג: נשיאת אולר וסכין - יש חוק שאסור להם לקחת את זה, אסור.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא איך אוכפים את זה?
<איציק אלמוג: אוכפים את זה, העבירה הזו היא עבירה חמורה בעיני החוק.
אורלי לוי אבקסיס: כנגד כמה בני נוער נפתח תיק בגין נשיאה של סכין?
<איציק אלמוג: תפיסה כזו זה 150 תיקים כאלה בדרך כלל בשנה.
<איציק אלמוג: צריך לקחת בחשבון גם שיש בחוק הגדרה של מה זה אולר ומה סכין, כמה סנטימטרים וכו' וכו'.
<איציק אלמוג: לא כל דבר נחשב כלי מסוכן.
<איציק אלמוג: בהחלט יש לזה פוטנציאל נפיץ.
<איציק אלמוג: אני יכול להגיד שפקחני הנוער, בלשי הנוער, כאשר הם מבצעים את העבודה שלהם בשוטף מודעים לזה בכל מקום, בייחוד במקומות בהם יש ריכוזי קהל.
<איציק אלמוג: כשדיברנו על נושא מניעה אז יש פרויקט נוסף שמיוחד לקיץ ונקרא פרויקט חופים שבו אנחנו מרכזים כוח ומאמץ באילת ובטבריה, היכן שיש חופים.
<איציק אלמוג: אבל לאחרונה העתיקו את זה גם לתל-אביב ועכשיו גם בירושלים למרות שאין פה חוף ים מוצהר.
<איציק אלמוג: גם בירושלים זה קיים וגם פה אנחנו מתעסקים עם סכינאות ואלכוהול וכו'.
<איציק אלמוג: אני חושב שהמשטרה באמת בנושא הזה התקדמה מאוד.
אורלי לוי אבקסיס: יש פה את הנושא של כיכר החתולות.
אורלי לוי אבקסיס: איך האכיפה, הפיקוח והבקרה שם?
אורלי לוי אבקסיס: יש שם איזושהי ירידה?
אורלי לוי אבקסיס: האם אתם עושים עבודה?
אורלי לוי אבקסיס: כל פעם שאנחנו מגיעים אנחנו נחשפים לקטסטרופה וזה מול העיניים.
אורלי לוי אבקסיס: זה נראה, זה מורגש.
אורלי לוי אבקסיס: מה קורה שם?
<איציק אלמוג: זה מקום של ריכוז.