GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניצן הורוביץ: שהילדה המסכנה הזאת תתלה את עצמה?
ניצן הורוביץ: – נו, באמת אני שואל.
ניצן הורוביץ: באמת הייתי מבקש שמהדיון הזה תצא קריאה ברורה למערכת החינוך: כפי שמערכת החינוך צריכה להתמודד עם כל תופעה של התעללות בילדים, פגיעה בילדים, בתלמידים.
ניצן הורוביץ: בעניין הזה יש עניין מיוחד.
ניצן הורוביץ: חייבים להבין שיש עניין מיוחד ומדוע?
ניצן הורוביץ: – כי יש גם סטיגמה כללית, הקללות שמטיחים, המילים שאומרים.
ניצן הורוביץ: מלכתחילה הנושא הזה קשה.
ניצן הורוביץ: פה מדובר בנפשות רגישות.
ניצן הורוביץ: מדובר בבני נוער, לפעמים אלו ילדים, אלו ילדים בני 12 ו-13, קשה להם להתמודד.
ניצן הורוביץ: זה לא אני חבר כנסת עם כל היכולת והתקשורת והמפלגה וכל מה שיש.
ניצן הורוביץ: זה ילד לבד בבית הספר, יום-יום גיהינום, יום-יום גיהינום.
ניצן הורוביץ: זה לא נגמר בבית הספר, אחר כך זה נמשך ברוחב, זה בפייסבוק, זה בשכונה והילד הזה או הילדה עוברים גיהינום.
ניצן הורוביץ: לכן אנחנו כמערכת צריכים לתת כאן את התמיכה ואת המענה.
ניצן הורוביץ: לצערי אני שוב חוזר על הנתון ושנבין אותו, יותר מחצי מבני הנוער הלהט"בים סובלים על הרקע הזה וזה לא יכול להימשך כך.
ניצן הורוביץ: תודה על הדיון.
ניצן הורוביץ: תודה לכל מי שבא ותודה ליושב הראש.
משה מזרחי: הבוקר קראתי בעיתון ידיעות אחרונות, יש תכנית דה-וויס, משהו זמרים.
משה מזרחי: נדמה לי שבעיתון ידיעות אחרונות ראיתי את זה.
משה מזרחי: משתתף בתכנית, הוא נולד במין נקבה והיה תלמידת בבית הספר שהסתירה את הנטייה הזאת באמצעות לבוש, כנראה מיוחד, זה מה שקראתי.
משה מזרחי: הוא מתאר שבמשך תקופה ארוכה היא סבלה מהתעללות חריפה, נדמה ששם המשפחה שלו הוא אטיאס, הוא בן 18 היום.
משה מזרחי: הוא משתתף בתחרות.
משה מזרחי: זו דוגמה שממחישה את החשיבות של מערכת החינוך כי הילד הזה צריך להתמודד לא רק בבית הספר, הוא צריך להתמודד עם המשפחה שלא תמיד מודעת, משפחה, הורים שלא תמיד יודעים את זה ולא תמיד מחוברים לתהליך שהילד שלהם עובר.
משה מזרחי: לא תמיד הם מקבלים או לא יודעים להתמודד עם הלחץ שהוא נתון בו.
משה מזרחי: הוא מספר שבשלב מסוים בעזרת מערכת החינוך המקומית הוא נפתח גם מול המשפחה שלו.
משה מזרחי: המשפחה הייתה חלק מהתהליך, הכשרו אותו להיות מה שהוא הרגיש באמת, הוא הרגיש להיות במין זכר, מאותו רגע חייו השתנו לגמרי.
משה מזרחי: הילד השתחרר מהמצוקה המאוד קשה.
משה מזרחי: היום הוא מספר באופן מאוד חופשי ומאוד משוחרר.
משה מזרחי: מישהו קרא את הכתבה?
משה מזרחי: אני קראתי וזה ממש ריגש אותי עם כל הרכיבים האלה שאתה - -
ניצן הורוביץ: היה לו מזל.
רות קלדרון: היה לו מזל מאוחר.
רות קלדרון: הוא קודם 18 שנה - - -
ניצן הורוביץ: היה חשוב שהיה מישהו שטיפל בעניין.
משה מזרחי: נכון, נכון.
משה מזרחי: זו דוגמה קלאסית.
משה מזרחי: אתה קורא בין השורות מה הוא היא עברה עד שהמערכת כולה נרתמה כדי להוציא אותו לחופשי, אותו ואת משפחתו ולקבל את ההכרה הזאת, זה הדבר.
משה מזרחי: בבקשה חברת הכנסת סתיו שפיר.
סתיו שפיר: מצטרפת לתודות לקיום הדיון הזה וגם לקיום הדיון באופן מאוד מהיר.
סתיו שפיר: הגשנו את הבקשה רק לפני שבוע וכבר מתקיים הדיון.
סתיו שפיר: היום זה מאוד מאוד חשוב בעיקר - - <קריאה:> על פי תקנון הכנסת, דיון מהיר תוך 10 ימים.
סתיו שפיר: מהוועדה שאני חברה בה, לא אזכיר את שמה, לפעמים לוקח יותר זמן לקיים דיונים.
סתיו שפיר: לעניין הזה יש חשיבות מאוד גדולה בעיקר היום כי סוף סוף השיח על הקהילה הגאה וזכויותיה באמת תפס מימד פוליטי חדש, הרבה יותר חזק משהיה בעבר.
סתיו שפיר: הנוכחות בשדולה שלך ניצן ושל חבר הכנסת עופר שלח לפני שבוע, השדולה הפגינה את הכוח הפוליטי המדהים של הקהילה הזאת.
סתיו שפיר: כשכל כך הרבה חברי כנסת מתקבצים סביב מטרה פוליטית אחת, תהיו בטוחים שמאחוריהם יש הרבה קולות.
סתיו שפיר: אם יש כל כך הרבה חוזק ועוצמה לקהילה כעת, זה אומר שכבר עכשיו הרבה מהמשימה הוגשמה.
סתיו שפיר: עכשיו את הכוח הפוליטי הזה צריך לנתב להישגים.
סתיו שפיר: מערכת החינוך היא מערכת שצריכה במובן רחב להקדים את זמנה.
סתיו שפיר: הרבה פעמים המערכת הפוליטית באה ועוקבת או הולכת קצת מאחורי הצורך של הציבור.
סתיו שפיר: כשיש איזו קריאה ציבורית לוקחת תקופה עד שהמערכת הפוליטית מתאזנת עם זה ומיישמת.
סתיו שפיר: הדרישה שלנו ממערכת החינוך היא אפילו הרבה יותר קשה.
סתיו שפיר: אגב, גם הדרישה מהמערכת הפוליטית היא כזאת.
סתיו שפיר: מערכת החינוך בגלל תפקידה היא אפילו יותר מעמיקה, המערכת חייבת להיות שם עם קצב וזמן.
סתיו שפיר: לפעמים נדמה שמערכת החינוך נמצאת הרבה מאחור, ממש שנים ואולי עשרות שנים מאחור בין אם מתייחסים לאופן שנלמד חינוך מיני בתוך מערכת החינוך היום, בין אם זה באופן שבו נלמדים שיעורים אחרים.
סתיו שפיר: המערכת עדיין לא מתאזנת עם הקידמה.
סתיו שפיר: אמרה מיכל רוזן בשדולה של ניצן ושל עופר לפני שבוע בצורה מאוד יפה, אם יש מישהו שצריך לחנך אותו פה הוא הדור של ההורים שלנו.
סתיו שפיר: הדור שלנו כבר הרבה יותר חי את זה, לא מרגיש שיש פה עניין.
סתיו שפיר: אי אפשר להגיד במאה אחוז, אבל בהרבה מאוד מקומות ובטח בהרבה יותר מההורים שלנו, כבר לא מרגישים שיש איזה עניין עם נטייתו המינית של אדם.
סתיו שפיר: לכולם יש חברים שהם כאלה ויש שהם כאלה והכול כבר הרבה יותר סבבה.
סתיו שפיר: ההורים שלנו - - -
רות קלדרון: לא בטוחה שהאנשים - - -
סתיו שפיר: אמרתי 'במקומות מסוימים'.
סתיו שפיר: ההורים שלנו נמצאים במוד אחר ולפעמים אני שומעת אמירות, גם פה בכנסת מצד חברי וחברות כנסת, סוג של פליטות כאלה של 'איכס כל דיבורי הומואים האלה' ודברים מהסוג הזה.
סתיו שפיר: אלו דברים שלא צריך להיאמר ובשנת 2014 ולא צריך להיות בראש בכלל.
סתיו שפיר: זה תפקידה של מערכת החינוך.
סתיו שפיר: כשנכנס ילד למערכת החינוך הוא לא הופך רק נשוא של התכנים שמלמדים אותו.
סתיו שפיר: כוח ההשפעה הגדול ביותר זו ההשפעה החברתית שמסביבו.
סתיו שפיר: אמר את זה ס.
סתיו שפיר: יזהר הרבה יותר יפה ממני, המערכת באה לחנך את הילד ללכת בתלם.
סתיו שפיר: כל מי שיוצא מהתלם הוא לא בסדר.
סתיו שפיר: אם יש משהו שמערכת החינוך עושה, ס.
סתיו שפיר: יזהר אמר את זה בביקורת מאוד גדולה, "אם יש משהו שמערכת החינוך עושה היום זה לגרום לילדים ללכת על השביל, לא לדרוך על הדשא" - - -
רות קלדרון: הוא אמר את זה בשנות ה- 70.
ניצן הורוביץ: הוא היה חבר כנסת.
רות קלדרון: לשר חינוך אחר.
סתיו שפיר: מבחינתי ככותב הוא מדהים.
סתיו שפיר: כל אחד ויחסו שלו.
סתיו שפיר: את זה הוא כתב מהפרידה מהחינוך, במאסה יפיפיה.
סתיו שפיר: מה שהוא אומר שם מאוד מאוד נכון.
סתיו שפיר: מערכת החינוך יותר מהכול מלמדת את האנשים ללכת בתלם.
סתיו שפיר: מה זה התלם הזה?
סתיו שפיר: מה מתאפשר לאיש הזה?
סתיו שפיר: יש לי חברים מאוד קרובים שאימצו אחרי הפיגוע ב'בר-נוער' את אחד מהנפגעים, ילד שנפצע.
סתיו שפיר: מיד בבית החולים הוא הבין שהוא לא יוכל לחזור לביתו כי משפחתו, ברגע שהיא שמעה על נטייתו המינית היא החליטה לדחות אותו ולא לענות לו לטלפונים, לבנאדם שיושב פצוע בבית החולים.
סתיו שפיר: אחרי הפיגוע בטראומה מטורפת, מכל הבחינות האפשרויות, לא היה לו לאן לחזור.
סתיו שפיר: אם אתם חושבים שהיום, בשנים האלה הדבר הזה עדיין קיים, שמערכת החינוך לא יודעת להתמודד עם מה שקורה שם, שלא נותנת את המענה לא לילד ולא להורים, אז אנחנו מבינים שנדרש פה תיקון הרבה יותר רחב בכלל ממה שאפשר לדמיין.
סתיו שפיר: יושבים פה נציגים של ארגונים נהדרים.
סתיו שפיר: ארגונים שלצערי היום לא מתוקצבים מספיק, לחלקם לא נפתחים השערים לתוך בתי הספר והם תלויים בחסדיהם של מנהלים נדירים שמוכנים לאפשר זאת ולא בהוראה כללית של משרד החינוך.
סתיו שפיר: כל הדברים הם לא דברים שבכלל צריך לתקן אותם בחקיקה.
סתיו שפיר: משרד החינוך יכול לבחור ולהחליט לעשות זאת בין אם זה בתמיכות לאותם ארגונים, תמיכות כלכליות ובין בלהוציא הוראה לאפשר להכניס אותם, להגדיר שעות במערכת שבהן הם נכנסים פנימה, מלמדים, יושבים עם התלמידים, יושבים עם המורים.
סתיו שפיר: כל הדברים הללו אפשריים לחלוטין.
סתיו שפיר: אני מבקשת מהיושב ראש הוועדה להיום ובכלל מכולנו לצאת עם המלצה ברורה למערכת החינוך.
סתיו שפיר: בבקשה שתגדיר את היחס של המערכת לארגונים הלהט"בים שעוזרים לנוער ושעושים את מה שבמידה רבה המערכת מפשלת בהם.
משה מזרחי: תודה רבה חברת הכנסת סתיו שפיר.
משה מזרחי: גברתי חברת הכנסת רות קלדרון בבקשה.
רות קלדרון: אנחנו תמימי דעים.
רות קלדרון: תודה אדוני יושב הראש, חברתי חברת הכנסת סתיו שפיר שיזמה את הדיון יחד איתי.
רות קלדרון: תודה שקיבלתם אותנו לוועדה הזאת.
רות קלדרון: כמובן לחברי ניצן הורוביץ ולכל הנוכחים.
רות קלדרון: תודה מיוחדת ליעל צלניק שעובדת איתי ומחנכת אותי באופן שוטף בענייני הלהט"ב.
רות קלדרון: אני רוצה לציין לשבח את שר החינוך הזה שבחר כנושא שנתי בכל מערכת החינוך 'באחר הוא אני'.
רות קלדרון: אני חושבת שזה הדבר הכי חזק שאפשר לעשות מלמעלה.
רות קלדרון: את הדברים האלה קשה לעשות מלמעלה.
רות קלדרון: כמו שאת אומרת נכון, סתיו שפיר, לא רק ההורים שלנו, אני קצת ההורים שלך, אבל גם העמיתים שלנו גם בבית הזה וגם בקהילות נוספות להם עדיין אין שפה לדבר על נטייה מינית באופן שלא מביך את עצמם.
רות קלדרון: גם אנשים שלא רוצים להרע בשום אופן אותם זה מביך, זה דבר חדש, זה דבר שבאמת הדור שלך, ואת כבר בין המבוגרים שלו, אתם הדור הראשון שמדבר על זה באופן פתוח.
רות קלדרון: לבנות שפה קשה לעשות במערכת החינוך.
רות קלדרון: כמו שבמערכת החינוך אי אפשר למנוע את תאונות הדרכים כי זה מה שקורה בכלל באלימות.
רות קלדרון: אני כן רואה שמערכת החינוך וגם שר החינוך שהוא לא מקהילה המאוד מאוד מפותחת בשיח הזה, עושה את המאמצים הרבים ביותר שהוא יכול.
רות קלדרון: אני מאמינה שחינוך זו הדרך, חינוך של ילדים, של מבוגרים, של הצוות המקצועי.
רות קלדרון: אני מבינה שיש ארגונים מצוינים שכבר עושים בנושא ועושים עבודה חשובה ביותר גם עם הנוער עצמו וגם בתוך בתי הספר.
רות קלדרון: אני רואה כאן את ניר של "איגי" – ארגון נוער גאה.
רות קלדרון: גם הם, הם מורי ורבותיי בשנה וחצי האחרונים.
רות קלדרון: סדנאות של "חושן" שמטרתן להביא את הפחתת האלימות כלפי הנוער הגאה.
רות קלדרון: אני מקווה שתספרו לנו היום מה בדיוק תוכן התכניות ואיפה אתם פועלים.
רות קלדרון: לדעתי באמת צריך להתחיל מהגיל הרך דרך הסיפורים שמספרים לילדים.
רות קלדרון: דרך סרטי טלוויזיה והסרטים המצוירים שהם רואים בשעות ששמים ילדים מול הטלוויזיה כביבי סיטר.
רות קלדרון: שתהייה שם כל הזמן נוכחות נורמאלית ופשוטה של אבא ושל אימא, אימא ואימא, אבא ואבא ומשפחות חד-הוריות או מה שנקרא עכשיו 'הורה עצמאי, או רב-הוריות כמו בסיפורי התנ"ך למשל.
רות קלדרון: שהדברים יאמרו בצורה לא שיפוטית אלא תיאורית.
רות קלדרון: ביום שנצליח לעבור משפוטי לתיאורי, ביום שלא נגיד זה לא יותר טוב וזה לא פחות טוב, פשוט כמו שמברכים שכך זה בעולמו, משנה הבריות.
רות קלדרון: יש ברכה מאוד חשובה שנקראת משנה הבריות שמבינה שלא הבנאדם אחראי בדיוק מהו כאן.
רות קלדרון: הוא נוצר כך.
רות קלדרון: דבר שבעולם הדתי, לצערי הנציג שלו יצא מהחדר, עשוי לתת שפה לדבר על זה.
רות קלדרון: עדיין מדברים בשפה שהאדם צריך לשנות את עצמו.
רות קלדרון: בנאדם גם מה שהוא יכול לחגוג את מי שהוא ולמצות ולממש את מי שהוא.
רות קלדרון: אני מברכת על הישיבה, אני מבקשת לשמוע אתכם.
רות קלדרון: אני מבקשת לומר שאנחנו כאן באופן חוצה מפלגות ומאוד רוצים לעזור, מאוד רוצים להיות קול בשבילכם, מאוד רוצים לאמן את הכנסת ומתוך כך את הציבור בלדבר בשפה הזאת.
רות קלדרון: אם כל הכנסת כבר, כולל המפלגות הדתיות, אומרים 'אנחנו חושבות' אז גם את זה אפשר ללמוד.
משה מזרחי: תודה רבה.
משה מזרחי: נשמע מיד את הארגונים.
משה מזרחי: מונח כאן החומר גם של "איגי את משרד החינוך נשמע בסוף כי אני כן רוצה לקבל גם מ"חושן, תמונת מצב מול הפעילות בבתי הספר.
משה מזרחי: לפני שהגעתי לדיון דיברתי עם שני מנהלי בתי ספר כדי לבחון את המענה שניתן על ידי משרד החינוך ולבדוק מה קורה בפועל.
משה מזרחי: אני הבנתי משהו שנגעה בו חברת הכנסת סתיו שפיר על הרצון הטוב והיכולת העצמית של מנהלי בתי הספר לרתום את הפעילות הזאת לתוך משרד החינוך.
משה מזרחי: שאלתי את הבת שלי, תלמידת כיתה י', אם היא זכתה אי פעם לאיזו שעה מתוך השלושים שעות שהוקצו לסוגיה הזאת.
משה מזרחי: יכול להיות שבית הספר בו היא לומדת טרם נעשית בו הכשרה בכיתות י', אין לי מושג איך זה עובד.
משה מזרחי: יכול להיות שהיא תקבל את זה בהמשך.
משה מזרחי: היא לומדת בשוהם.
משה מזרחי: אני נותן את זה בתור אינדיקציה - - -
רות קלדרון: גם אצלנו לא היה שום דבר.
רות קלדרון: לבתי יש חבר שאני יודעת שהוא לא יכול לצאת מהארון, הם כבר סיימו יב'.
משה מזרחי: דיברתי עם שני מנהלי בתי ספר, אמרו לי 'תשמע, אצלי באמת עושים פעילות יוצאת מהכלל'.
משה מזרחי: הוא המשיך ואמר 'זה תלוי ברצונו של מנהל בית הספר כמה הוא רותם ומזמין גם את "חושן" לפעילות הזאת כגוף שמאוד מכיר ויודע גם להעביר.
משה מזרחי: הוא עתיר ידע בתחום הזה" כאן מילה על המערכות הפורמאליות שלנו, למרות שהן משתחררות בעצמן לאט לאט, לא חשוב אם זו מערכת החינוך או כל מערך ממשלתי אחר שעדיין הנוקשות בנויה בפנים - - -
סתיו שפיר: צריך לציין כאן גם משהו אחר, דווקא ישראל במובנים מסוימים היא מדינה מאוד מתקדמת וזה בזכות היחס של צה"ל לקהילה הלהט"בית.
סתיו שפיר: בהרבה מאוד צבאות בעולם - - - <קריאה:> ובית המשפט העליון.
סתיו שפיר: כן.
סתיו שפיר: אבל במובן שהדרך בה הצבא מתייחס, לא שזה כזה פשוט להיות הומו בצבא, אבל הדרך בה הצבא מתייחס לקהילה בשונה מהרבה מדיניות בעולם, כמו למשל המדיניות האמריקאית שהיא הייתה איומה ומכישנית במשך הרבה מאוד שנים.
סתיו שפיר: הצבא מקבל את זה וגם מייצר גישה - - -
ניצן הורוביץ: בארה"ב שינו - - -
סתיו שפיר: בארצות הברית שינו את זה עכשיו.
סתיו שפיר: תחשבו אחרי כמה זמן.
סתיו שפיר: יש פה רשויות - -
משה מזרחי: יש שינוי מאוד פוזיטיבי, צריך להגיד את זה.
משה מזרחי: יש כאן עניין עמוק של דעות קדומות לכן החינוך כאן דרמטי.
משה מזרחי: הפוביות עדיין משחקות תפקיד במיוחד במערכות הפורמאליות ומי שמקיים אותן מול התופעות האלה.
ניצן הורוביץ: הנתון הבסיסי, היסודי זה שרוב בתי הספר בישראל, אני לא מדבר על החינוך החרדי או הערבי, אלא הרוב הממלכתי הרגיל, סגור בפני ארגון הקהילה ו"חושן", סגור.
ניצן הורוביץ: הם לא יכולים להיכנס.
ניצן הורוביץ: מספיק שאיזה הורה יגיד איזו מילה והמנהל כבר לא רוצה לקחת סיכונים וסוגר.
ניצן הורוביץ: לכן רוב בני הנוער בישראל לא נחשפים בצורה כזאת, כלומר מסודרת, בית ספרית, רצינית לנושא הזה.
רות קלדרון: בתנועות הנוער יש אגודה כזאת?
רות קלדרון: <קריאה:> אנחנו נתייחס לזה.
משה מזרחי: אנחנו נשמע את "חושן".
<יהלי בן עמי ויטנברג: אני מנכ"לית "חושן".
<יהלי בן עמי ויטנברג: עד לפני חודש צבי אפרת ואני כאן היום.
<יהלי בן עמי ויטנברג: כתבתי כמה דברים שאני חושבת שדי התייחסו להרבה דברים שנאמרו כאן.
<יהלי בן עמי ויטנברג: יש צורך להציג את "חושן"?
<יהלי בן עמי ויטנברג: לא, יודעים.
<יהלי בן עמי ויטנברג: אוקיי.
משה מזרחי: תספרי לנו קונקרטית על הפרקטיקה, על הפעילות מול משרד החינוך, על הסדר גודל שלכם, על הממשק שלכם עם בתי הספר.
משה מזרחי: לדוגמה, הבת שלי בכיתה י' בבית ספר שלא . . .
<יהלי בן עמי ויטנברג: אני מבינה.
<יהלי בן עמי ויטנברג: קודם כל אנחנו מדברים על 700 פעילויות בשנה מתוכן 500 פעילויות עבור תלמידים.
<יהלי בן עמי ויטנברג: בבתי הספר החילוניים ברחבי הארץ.
<יהלי בן עמי ויטנברג: ה- 200 נוספים לשאלתכם, זה גם בתנועות נוער, צבא, תגלית וכדומה וכדומה.
<יהלי בן עמי ויטנברג: שוב, זה תלוי יוזמות שלהם.
<יהלי בן עמי ויטנברג: בנוסף יש ימי עיון ליועצות, עבודות באוניברסיטאות.
<יהלי בן עמי ויטנברג: אלו 200 הפעילויות הנוספות.
ניצן הורוביץ: כמה בתי ספר אתם מכסים?
<יהלי בן עמי ויטנברג: אנחנו נכנסים בסופו של דבר לבתי ספר - - -
<חן פלד: 500 פעילויות זה כמאה בתי ספר בארץ, אחד מכל חמישה בתי ספר.
<יהלי בן עמי ויטנברג: לגבי ההתייחסות לעבודה עם שפ"י (שירות פסיכולוגי ייעוצי) – "חושן" פועל בשיתוף פעולה הדוק עם שפ"י ועם האגף לחינוך על יסודי במשרד החינוך.
<יהלי בן עמי ויטנברג: הוא הגוף היחיד המומלץ לעסוק בתחומים של מגדר ומיניות.
<יהלי בן עמי ויטנברג: השותפות באה לידי ביטוי בהפקת ימי משותפים ליועצות, בהובלת פרויקט להנגשת תכנים לצוותי החינוך דוברי ערבית שעכשיו אנחנו בעיצומו, בקידום פעילות הארגון בבתי הספר וברשויות.
<יהלי בן עמי ויטנברג: הודות לשיתוף הפעולה המבורך ניתן היה לפתור שני מקרים קיצוניים ביותר של הטרדת נערה טרנסג'נדרית במערכת החינוך באשדוד.
<יהלי בן עמי ויטנברג: זו רק דוגמה מהשנה האחרונה.
<יהלי בן עמי ויטנברג: עשר שנות העשייה של "חושן, לימדו אותנו שבכדי לייצר שינוי רחב היקף יש לפעול בשני מישורים עיקריים.
<יהלי בן עמי ויטנברג: האחד, הורדת גיל החשיפה לנושא הנטייה המינית וזהות מגדרית.
<יהלי בן עמי ויטנברג: מחקר אבני הדרך שערך ארגון חושן נועד לבחון את קיומן ומועד הופעתן של אבני דרך משמעותיות בהתפתחות הנטייה המינית בקרב להט"בים בישראל.
<יהלי בן עמי ויטנברג: המחקר הראה שהמשיכה לבני המין השני נחוות כבר בגיל 12 אצל הומואים ובגיל 15 אצל לסביות.
<יהלי בן עמי ויטנברג: מאידך, ההכרה בנטייה מינית מתרחשת רק בגיל 17 אצל הומואים ובגיל 21 אצל לסביות.
<יהלי בן עמי ויטנברג: דהיינו, במשך חמש שנים להט"בים מפנים את הסטיגמות של החברה, חשופים לאמירות פוגעניות ומאידך לא נחשפים למידע תקף ואמין או לדמות להט"בית חיובית.
<יהלי בן עמי ויטנברג: חמור יותר מצבם של הטרנסג'נדרים אשר זהותם המגדרית מתגבשת בשלהי הגן.
רות קלדרון: מה זאת אומרת בשלהי הגן?
<יהלי בן עמי ויטנברג: לפי המחקרים אצל הטרנסג'נדרים הזהות המינית מתגבשת כבר בגילאי הגן.
<יהלי בן עמי ויטנברג: גיל הרך.
<חן פלד: כששואלים ילד בגיל שלוש אם הוא בן או בת, הוא יכול להגיד.
<חן פלד: אבל כששואלים ילד בן ארבע, 'למה אתה בן או בת' – אצל טרנסג'נדרים כבר מתחיל איזה חוסר הלימה בין המין הביולוגי לבין המגדר.
רות קלדרון: זה לא קשור - - -
<חן פלד: לא קשור לנטייה - - -
רות קלדרון: הבשלות המינית ההורמונאלית בכלל.
<חן פלד: הזיהוי המגדרי שלהם, אם אני הולך בעולם כגבר או מתהלך כאישה.
<חן פלד: כבר מהגן אנחנו מוצאים שבמשחקים למשל יש להם מגדר מסוים, הצבע של הדברים מאוד מסוים.
<חן פלד: כבר מגיל מאוד צעיר יש הפרדה והם מרגישים את חוסר ההלימה בינים לבין האחר.
<חן פלד: הם בעצם נעשים האחר.
<יהלי בן עמי ויטנברג: בדיוק.
<יהלי בן עמי ויטנברג: זה לגבי טרנסג'נדרים ואלה הנתונים לגבי הומואים ולסביות.
<יהלי בן עמי ויטנברג: נתונים – בשנת תשע"ד מתוך 500 פעילויות במערכת החינוך הועברו רק כ-50 בכיתות ט' לעומת 400 פעילויות שהתקיימו בכיתות י' עד יב'.
<יהלי בן עמי ויטנברג: עבור להט"בים רבים זה מאוחר מידי.
<יהלי בן עמי ויטנברג: פתרון נוסף שהוא חשוב ומשלים, עבודה במודל עירוני רב מערכתי.
<יהלי בן עמי ויטנברג: הנטייה של הרשויות המוניציפאליות היא להתערב רק כאשר נתקלים באלימות מילולית או פיסית בעוד שההמלצה של "חושן" היא לייצר סביבה בטוחה וסובלנית כבסיס למניעה.
<יהלי בן עמי ויטנברג: על כן, ,חושן" פועל היום על הטמעת מודל עבודה משותף עם הרשויות המקומיות ועם שפ"י.
<יהלי בן עמי ויטנברג: עיקרי המודל הם: א, הפקה משותפת של: "חושן", הרשויות המקומיות ושל שפ"י ליום עיון לצוותי טיפול, חינוך ואכיפה בכל רשות.
<יהלי בן עמי ויטנברג: צוותים אלו הם מעגלי התמיכה הראשונים והמשניים עבור הנוער הלהט"בי.
<יהלי בן עמי ויטנברג: אולם, באופן אבסורדי לצערנו הם לא מקבלים העשרה מקצועית מוסדרת בהתמודדות עם סוגיות זהות מינית ומגדרית.
<יהלי בן עמי ויטנברג: צריך להבין את זה, גם בסילבוסים של הכשרת צוותי טיפול, הכשרת צוותי חינוך, שם לא מוגדרות ההכשרות האלה.
<יהלי בן עמי ויטנברג: אלו בדיוק האנשים שהילדים פונים אליהם, ליועצת, למחנכת - - -
משה מזרחי: מה זאת אומרת 'זה לא מוגדר'?
משה מזרחי: היועצות או היועצים, אליבא דמשרד החינוך עוברים את ההכשרה הזאת.
<חן פלד: יועצות חינוכיות כן, יש את שפ"י, אבל מורה למתמטיקה שנמצא הרבה יותר שעות בכיתה מאשר היועצת, הוא לא עבר שום שעה, במסגרת ההכשרה הארוכה שלו לקבלת התואר ותעודת ההוראה, בנושא זהות ומגדר.
<חן פלד: בהכשרה של מורים היום הם לא עוברים שום הכשרה בנושא הזה.
<חן פלד: אלא אם הן יועצות ועובדים סוציאליים גם.
<חן פלד: כל רשות האכיפה
רות קלדרון: גם רבנים צריכים לעבור את זה.
<יהלי בן עמי ויטנברג: בהחלט.
<יהלי בן עמי ויטנברג: אגב, יש ארגון מקביל לנו שנקרא "שובל".
<יהלי בן עמי ויטנברג: הוא עובד במגזר הדתי והוא מעביר הכשרות רק לצוותי החינוך, הוא לא נכנס לבתי הספר.
<יהלי בן עמי ויטנברג: מאוד מאוד קשה להם להגיע לצוותים.
<יהלי בן עמי ויטנברג: רק שתדעו שזה ארגון קיים.
<יהלי בן עמי ויטנברג: השלב הראשון, קודם כל להכשיר את האנשים האלה.
<יהלי בן עמי ויטנברג: להכשיר בצורה משותפת כמודל עירוני.
<יהלי בן עמי ויטנברג: שלב שני, עידוד כניסת "חושן" למסגרות העירוניות על ידי השתתפות העירונית במימון הפעילות.
<יהלי בן עמי ויטנברג: ברגע שהרשות בסוף יום שכזה אומרת, כמו שנעשה בהרצליה כבר ארבע שנים אחורה, עמדה ראשת העיר אחרי יום עיון שכזה ואמרה 'אני ממנת 50% מפעילות "חושן", לכל בית ספר שהולך להכניס את "חושן'.
<יהלי בן עמי ויטנברג: מאז כבר ארבע שנים אנחנו נמצאים באופן שיטתי בכל בתי הספר שם.
<יהלי בן עמי ויטנברג: זה בכלל לא שאלה, הם משובצים כבר בלוח זמנים שלנו וזה מוכיח את עצמו.
<יהלי בן עמי ויטנברג: השלב השלישי שהוא לא פחות חשוב, מכוון ש"חושן" מעולם לא התיימר לעשות איזה תהליך ארוך טווח, "חושן" מגיע, נותן הכשרה, נותן כלים, מספר את הסיפור האישי ויוצא.
<יהלי בן עמי ויטנברג: לכן מה שחשוב, זה בעצם המשך התהליך שעושה שפ"י עם היועצות, העובדים הסוציאליים והגורמים העירוניים בתוך אותן מסגרות כדי להטמיע את השיח הסובלני.
<יהלי בן עמי ויטנברג: במקביל על מנת להעניק לבני הנוער את התמיכה המתקבלת על ידי תמיכת שייכות, יש לאפשר הקמה של מסגרת בלתי פורמאלית אותה מוביל ארגון הנוער הגאה איגי בהצלחה רבה.
<יהלי בן עמי ויטנברג: מודל זה פועל בהרצליה מזה ארבע שנים לצד מודל של סבסוד עירוני שקיים כבר בתל אביב וסבסוד מטעם תכנית 'עיר ללא אלימות' בקריית אונו.
<יהלי בן עמי ויטנברג: זה משהו חדש שאנחנו נכנסים אליו.
<יהלי בן עמי ויטנברג: לצורך העניין, רב לפני שבוע נסגר עם 'עיר ללא אלימות' בקריית אונו במימון מלא להכשרות לכל תנועות הנוער, כולל תנועות הנוער הדתיות בקריית אונו.
<יהלי בן עמי ויטנברג: זה מודל נפלא.
<יהלי בן עמי ויטנברג: הרי ברור שככל שהסביבה תהייה יותר סובלנית תהייה פחות אלימות, יהיו פחות נטיות אובדניות וכדומה וכדומה.
<יהלי בן עמי ויטנברג: החיבור כאן ברור רק שצריך לאחד כאן את הכוחות.
<יהלי בן עמי ויטנברג: כניסה לרשויות המקומיות וגיוסן ליישום המודל יכולה להיעשות על ידי התגייסות של ראשי ערים, חברי מוצעות ונציגי המפלגות שלכם ברשויות המוניציפאליות.
<יהלי בן עמי ויטנברג: זה מסר חשוב שצריך להגיד אותו היום והוא נאמר גם בשדולה.
<יהלי בן עמי ויטנברג: ראשי הערים וחברי מועצות חלקם הגדול הם חברי מפלגות, חברי מועצות נמצאים בשטח, חברי תאים גאים שעושים עבודה טובה.
<יהלי בן עמי ויטנברג: צריך להתחיל לייצר את שיתופי הפעולה האלה ולפעול מבפנים.
<יהלי בן עמי ויטנברג: את זה בהחלט הצד הפוליטי יכול לעשות בקלות.
<יהלי בן עמי ויטנברג: תודה.
משה מזרחי: הבנתי.
משה מזרחי: יש עוד מישהו מכם שמבקש להוסיף?
סתיו שפיר: דיברתם על כמה מאות פעולות, האם יש רק פעולה אחת בבית ספר או שיש סדרת פעולות בבית הספר?
סתיו שפיר: זה מהלך חינוכי או שמדובר במפגש חד-פעמי עם הילדים?
<יהלי בן עמי ויטנברג: אני אסביר לך, אפיק הפעולה העיקרי ש"חושן" מייצר זה סיפורים אישיים.
<יהלי בן עמי ויטנברג: מגיעים לכיתה הומו, לסבית או טרנסג'נדר בדרך כלל זכר ונקבה, מספרים במשך חצי שעה כל אחד את הסיפור האישי שלהם.
<יהלי בן עמי ויטנברג: אחר כך יש שיח מאוד פתוח שמאפשר לילדים לשאול את כל מה שהם רוצים – זו פעילות של שעתיים.
<יהלי בן עמי ויטנברג: לא מדובר בתהליך ארוך טווח.
<יהלי בן עמי ויטנברג: אני אסביר למה, כי זו הגישה שבזכותה שפ"י ואנחנו עובדים כל כך טוב, הרעיון הוא שלא יגיע גורם חיצוני ויעשה את התפקיד של מערכת החינוך, זה לא יעזור.
<יהלי בן עמי ויטנברג: הרעיון הוא שאנחנו ניכנס ככלי נוסף, ככלי שבא להראות במגע ישיר שאנחנו בני אדם - - - <קריאה:> כלי נוסף על מה?
<יהלי בן עמי ויטנברג: על התפקיד של מערכת החינוך.
<יהלי בן עמי ויטנברג: הרעיון הוא שלא אנחנו כגורם חיצוני נגיע ונעשה אפילו שנה ונלך, אם כך אז מה החלק של המחנכת, אולי גם היא צריכה לעבור תהליך?
<יהלי בן עמי ויטנברג: איזה מסר באמת זה מעביר.
<יהלי בן עמי ויטנברג: לכן השותפות פה היא כל כך חזקה, כי אנחנו כלי.
<יהלי בן עמי ויטנברג: באים נותנים כלים ויוצאים, אבל מי שצריך לעשות את התהליך הזה זה - - -
<חן פלד: מי שנשאר ביום-יום זאת המורה, המחנך, המורה למתמטיקה - - -
<יהלי בן עמי ויטנברג: והעובדת הסוציאלית וראש העיר על עובדיו.
<יהלי בן עמי ויטנברג: זו מערכת מורכבת.
משה מזרחי: זה מה שקורה בקריית אונו ובהרצליה.
<יהלי בן עמי ויטנברג: בהרצליה באופן חד-משמעי המודל הזה מתחילתו ועד סופו.
<יהלי בן עמי ויטנברג: כלומר, מרמת יום העיון המשותף, האמירה של ראשת העיר, המימון – בהחלט זה קיים שם.
<יהלי בן עמי ויטנברג: יש גם "איגי" בהרצליה.
רות קלדרון: אפשר לעקוב אחרי ראשת העיר למשרד החינוך.
<יהלי בן עמי ויטנברג: אנחנו בדרכנו.
<יהלי בן עמי ויטנברג: כי גם שם לא חסרות בעיות.
<יהלי בן עמי ויטנברג: מה שקורה בערים האחרות, לא שהגענו למצב שיש יום עיון משותף וכדומה.
<יהלי בן עמי ויטנברג: בעיריית תל אביב היא אמרה 'אני שמה matching, בית ספר ישים כסף אני שמה כסף'.
<יהלי בן עמי ויטנברג: זו אמירה טובה, זה חלק מהעניין.
<יהלי בן עמי ויטנברג: בקריית אונו גייסו מ'עיר ללא אלימות'.
<יהלי בן עמי ויטנברג: באמת יש פה אמירה יפה מאוד.
<יהלי בן עמי ויטנברג: המודל הזה עדיין לא קיים בכל הערים כמו בהרצליה.
משה מזרחי: אלו דוגמאות שלכם מאזור המרכז.
משה מזרחי: מה קורה בפריפריות, צפון ודרום?
משה מזרחי: מילה אחת.
<יהלי בן עמי ויטנברג: שאלה מצוינת.
<יהלי בן עמי ויטנברג: אני אוכל לומר לך שאחת מהמטרות העיקריות שהוצבו בפני הארגון לשנתיים הקרובות, היא היציאה לפריפריה.
<יהלי בן עמי ויטנברג: כל מודל כזה שאנחנו מדברים עליו, הכיוון הוא דווקא לצאת החוצה.
<יהלי בן עמי ויטנברג: אשדוד לצורך העניין, היא target, בבית שמש לאור האירועים שקרו לאחרונה שם, יש כבר החלטה של ראש העיר לקיים יום עיון – זו כבר התקדמות.
<יהלי בן עמי ויטנברג: חיפה, נתנו המלצה לועדת - - -
<חן פלד: קמה שם ועדה של העירייה שבוחנת את הצרכים של הקהילה הגאה וגם הם אמורים לצאת באמירה שהעירייה תסבסד חלק מהפעילות.
<חן פלד: צריך להגיד, מדובר בכסף.
<חן פלד: אנחנו ארגון של 300 מתנדבים ומתנדבות.
<חן פלד: אנחנו צריכים כסף.
<חן פלד: הפעילות הזאת עולה כסף.
<חן פלד: משרד החינוך - - -
משה מזרחי: מתקצב?
<חן פלד: כרגע לא.
<חן פלד: זה בתהליכים.
<חן פלד: הוא מתקצב את "איגי".
<יהלי בן עמי ויטנברג: אנחנו עוד לא זכינו לתקנה הנכספת להעביר.
<יהלי בן עמי ויטנברג: התקציב בעיקרון אושר, הוא אושר כבר ל- 2013 בסכום של 200 אלף שקל, אבל עדיין לא נרשמה התקנה שדרכה יכול לעבור הכסף.
<יהלי בן עמי ויטנברג: כרגע, שנתיים אנחנו פועלים על בסיס ההבטחה הקיימת - - -
רות קלדרון: 2013 זה לא לפני שנתיים.
רות קלדרון: זה לפני חצי שנה.
<יהלי בן עמי ויטנברג: נכון.
<יהלי בן עמי ויטנברג: לפני חצי שנה.
<יהלי בן עמי ויטנברג: יש כוונה, נפגשנו גם עם שר החינוך והוא מאוד בעד.
<יהלי בן עמי ויטנברג: בעיקרון הכסף הובטח, העניין הוא באמת עניין טכני.
<יהלי בן עמי ויטנברג: היום זה לכתוב את התקנה, אני לא יודעת איפה זה עומד.
רות קלדרון: קשה במשרד החינוך לכתוב תקנה.
<יהלי בן עמי ויטנברג: יש התכוננות.
<יהלי בן עמי ויטנברג: לגבי הפריפריה חשוב להבין שזה יעד קיים.
<יהלי בן עמי ויטנברג: אגב, אני במקור מאשדוד, בחדרה בהווה, אימא לילדה, אנחנו מגדלות אותה בחדרה.
<יהלי בן עמי ויטנברג: הנושא הפריפריאלי בוער בכל גופי.
<יהלי בן עמי ויטנברג: מבחינתי, מהיום שהבת שלנו נולדה הפכו לי שעון חול וזה הזמן שיש לי כדי לשפר לה את הסביבה.
משה מזרחי: אם ארצה לסכם בשורה התחתונה את מה שנשמע בין הדברים שלך, אם מערכת החינוך הייתה לוקחת את זה לידיה כפרויקט ולא נשענת עליכם כגוף מרכזי שמוביל, אלא מטמיעה את זה לא רק על ידי היועצות, למה אני אומר יועצות, הרי יש גם יועצים, זה כמו שאנחנו אומרים מורות.