GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורלי לוי אבקסיס: הנושא היום הוא הצעה לסדר במסגרת דיון מהיר: דו"ח בטרם על פגיעות ילדים בישראל, של חבר הכנסת מסעוד גנאים.
אורלי לוי אבקסיס: נושא נוסף הוא מעקב אחרי יישום התכנית הלאומית לבטיחות בדרכים.
אורלי לוי אבקסיס: סליחה, לבטיחות ילדים, ובחלק מהמסקנות גם מדובר על בטיחות ילדים בנושא הדרכים.
אורלי לוי אבקסיס: אני אתן רקע קצר.
אורלי לוי אבקסיס: בתאריך 19 בפברואר 2012, התקבלה החלטת ממשלה בה הוחלט על מהלך לאומי לתכנון תכנית רב שנתית לקידום בטיחות ילדים בישראל.
אורלי לוי אבקסיס: למי שלא יודע, מדי שנה בממוצע נהרגים 144 ילדים מתאונות.
אורלי לוי אבקסיס: בנוסף, כ-24,000 ילדים מתאשפזים, וכ-182,000 ילדים פוגעים לחדרי מיון עקב היפגעות.
אורלי לוי אבקסיס: בשנת 2013 נהרגו 117 ילדים בתאונות ותאונות אפשר למנוע.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לקראת החופשה הגדולה, ולא בכדי בטרם מדי שנה בשנה זועקים שרוב התאונות או אחוז התאונות הביתיות הולך וגדל בחודשים הללו.
אורלי לוי אבקסיס: יש להסב את תשומת הלב גם בהסברה הן של ההורים, הן של המטפלות, הן של הציבור שלא רגיל בשגרה היומיומית לכך שהילדים נמצאים יותר שעות בבית, פחות תעסוקה וכדומה.
אורלי לוי אבקסיס: אז צריך לשים לב לפרטים הקטנים.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור למי שיזם את הדיון המהיר, חבר הכנסת מסעוד גנאים, בבקשה.
מסעוד גנאים: תודה, אני מודה לך גברתי יושבת הראש.
מסעוד גנאים: תודה לך על הדיון, תודה לארגון בטרם על הדו"ח ועל כל מה שהם עושים.
מסעוד גנאים: תחילה לפי דעתי, אנחנו כנציגי ציבור צריכים לשאול את עצמנו, לפני כל דבר אחר שאנחנו מתעסקים בו בחיי היום יום, בשוטף היומי, הפוליטי, אני חושב שאת השאלה העיקרית צריך לשאול והיא – איך מצילים חיי אדם.
מסעוד גנאים: איך עוצרים טרגדיות אנושיות.
מסעוד גנאים: זה הדבר הראשון.
מסעוד גנאים: הדו"ח של בטרם אכן מצביע על ירידה מסוימת בדרך כלל בתמותת ילדים, במיוחד במגזר היהודי, אבל לצערי הרב, במגזר הערבי, בחברה הערבית – זוועה.
מסעוד גנאים: הדו"ח מדמם כטרגדיה, שכל אחד מאיתנו צריך איפה שהוא לשאול את עצמו מה עושים.
מסעוד גנאים: מה עושים?
מסעוד גנאים: לצערי הרב, בדרך כלל אנחנו מתפארים ואומרים שחיי אדם וערך אדם הוא בראש מעיינינו והוא העדיפות הראשונה, אבל באורח החיים שלנו, בהתנהגות שלנו – הכל חשוב חוץ מהעיקר – שהוא חיי אדם.
מסעוד גנאים: אם זה בבית שלנו, אם זה באוטו, אם זה בסביבה, אם זה בהתנהגות.
מסעוד גנאים: כאשר אני קורא את הדו"ח של בטרם, שהוא דו"ח מאד קשה, שאומר ש-60% מהילדים שנהרגו בשנת 2013 אלה ילדים ערבים, למרות שהאחוז שלהם הוא 27% מהאוכלוסייה, ובמיוחד ילדים ערבים בדואים בדרום, שאחוז התמותה שלהם עומד על 18%, כאשר האחוז שלהם מכל אוכלוסיית ישראל הוא 4%.
מסעוד גנאים: אז אלה הנתונים, שהסיכון שילד ערבי ייפגע או ימות הוא פי ארבעה יותר מילד יהודי.
מסעוד גנאים: אז אי אפשר לעבור על העניין הזה לסדר היום.
מסעוד גנאים: יש הבדל מאיזה מגזר, מאיזה אשכול, מאיזה מחוז.
מסעוד גנאים: אז יש דבר שהוא נתון לשיפור.
מסעוד גנאים: יש דברים שאנחנו יכולים לעשות כדי לעצור את הדימום הזה, לעצור את קיפוח חיי האדם - שהם ילדנו - שבסוף הם העתיד שלנו.
מסעוד גנאים: אני לא אאריך.
מסעוד גנאים: אני חושב שיש שני מישורים עיקריים – המישור הראשון לפי דעתי זה החינוכי, התודעתי.
מסעוד גנאים: צריך לחנך את האנשים, משום שסביבה בטוחה, סביבה שיש בה שלום לילדים, היא פונקציה.
מסעוד גנאים: היא תוצאה של מנטאליות, של חשיבה ששמה חיי אדם, ערך חיי אדם בראש מעייניה.
מסעוד גנאים: זה שצריך לחנך אותו, זה שצריך להעלות את המודעות בו – בבתים, במשפחות, אני מדבר בכלל, ועל החברה הערבית בפרט.
מסעוד גנאים: המישור השני זה מישור של התקציבים ושל התכנית הלאומי, שאנחנו יודעים שהיא משנת 2012, ואנחנו צריכים לדעת היום מה עשו משרדי הממשלה, האם הם מיישמים כדי לעצור באמת את הטרגדיה הזו, את תמותת ילדינו, העתיד שלנו.
אורלי לוי אבקסיס: לא סתם אנחנו מחכים למנכ"ל הנכנס, כדי שיבוא וייתן לנו פחות או יותר סקירה, כי באותה החלטת ממשלה יש גופי סמך ששותפים למהלך, ובראש אותם גופים מוביל משרד הבריאות, שצריך להוביל את המהלך הזה, כמובן בשיתוף פעולה עם משרד ראש הממשלה, עם משרד האוצר, החינוך.
אורלי לוי אבקסיס: אני רק רוצה להדגיש עוד נקודה שבה אתה התחלת, וזה באמת מאותו דו"ח של ארגון בטרם, והוא צריך להדהד באוזני כולנו, כי כל פעם הנושא החברתי עולה לסדר היום, אבל לנושא החברתי, או לחוסר הטיפול בבעיות החברתיות – יש השפעות ישירות על תמותת ילדים, ואני אצטט: הסיכון של ילד מהאשכולות הנמוכים למות מהיפגעות, גבוה פי שניים מהסיכון של ילד מהאשכולות הבינוניים, ופי 2.5 מהסיכון של ילד מהאשכולות הגבוהים.
אורלי לוי אבקסיס: לא רק הסיכוי לאיכות חיים, ליכולת להתקדם, למיצוי פוטנציאל.
אורלי לוי אבקסיס: פשוט לחיות.
אורלי לוי אבקסיס: הסיכון של ילד ערבי להיהרג כתוצאה מהיפגעות בלתי מכוונת, כמו שאמרת, הוא גבוה פי ארבעה מזה של הילד היהודי.
אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מסתכלים על הדברים האלה, לא סתם באשכולות הללו, החברתיים, הסוציו-אקונומיים הנמוכים – ההיפגעות היא גבוהה יותר.
אורלי לוי אבקסיס: יש מחסור בתשתיות, יש מחסור בכוח עזר, בכוח אדם וכדומה ויש לזה השפעה ישירה.
אורלי לוי אבקסיס: שלום לך.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו קודם כל מברכים אותך על כניסתך לתפקיד המאד מאד חשוב הזה, ואנחנו מברכים אותך על כך שאתה הגעת אלינו לוועדה.
אורלי לוי אבקסיס: אתה רוצה להקשיב קצת לפני?
<ארנון אפק: תמיד.
אורלי לוי אבקסיס: אז אנחנו נעבור לנציגת בטרם, שתיתן לנו את הדו"ח.
אורלי לוי אבקסיס: בדיוק ציינו פחות או יותר את העניין שבשנת 2012 התקבלה החלטת הממשלה ומי שאמור להוביל את המהלך זה משרד הבריאות.
אורלי לוי אבקסיס: רצינו לראות איך אתם נערכים לזה, מי יהיה אמון על קיום התכנית, וגילינו שוב פעם שהילדים בפריפריה החברתית של מדינת ישראל, חשופים הרבה יותר להיפגעות, ופי שניים עד שניים וחצי יותר מאשר ילדים באשכולות הבינוניים והגבוהים, ובמגזר הערבי זה פי ארבעה.
אורלי לוי אבקסיס: איך נערכים ואיך משקיעים בצורה דיפרנציאלית אולי, כדי גם לצמצם את הפער וגם למנוע אבידות.
אורלי לוי אבקסיס: אז אנחנו מתחילים עם ארגון בטרם.
<אורלי סילבינגר: אני אקח ממש כמה דקות מזמנכם.
<אורלי סילבינגר: שמי אורלי סילבינגר, מנכ"לית ארגון בטרם לבטיחות ילדים.
<אורלי סילבינגר: אז קודם כל בוקר טוב לכולם, יושבת ראש הוועדה, אני מברכת על הדיון הכל כך חשוב הזה.
<אורלי סילבינגר: נאמרו כבר מה שנקרא המספרים הכבדים של הדו"ח.
<אורלי סילבינגר: אני רוצה להגיד שכמעט בא לי לצעוק ולומר – כמה ילדים יגיעו עוד לחדר המיון עד שנגמור את הדיון היום, ואם תיקחו בחשבון שכל שלוש דקות בממוצע נכנס ילד לחדר מיון כי הוא נפגע בתאונות ולא כי הוא חולה – אז באמת כמות הילדים שתגיע עד סוף היום לבית החולים היום – תהיה כ-500 ילדים.
אורלי לוי אבקסיס: ביום אחד.
<אורלי סילבינגר: ביום אחד.
<אורלי סילבינגר: זה לא נתפס בתודעה.
<אורלי סילבינגר: לצערנו הרב, כפי שאת ציינת, בשנת 2013 נהרגו מתאונות 117 ילדים.
<אורלי סילבינגר: אני רוצה לומר פה – זה מתאונות שרובן תאונות לא מכוונות.
<אורלי סילבינגר: זה אותם ילדים שנשכחו ברכב, זה אותם ילדים שטבעו בבריכה או באמבטיה.
<אורלי סילבינגר: זה אותם ילדים שנפלו מגובה.
<אורלי סילבינגר: והמספרים האלה הם מספרים יבשים, אבל כשעלו לכותרות הילדים של משפחת גרוס, ששתיים מהבנות קיפחו את חייהן באותה הרעלה קשה, ושניים מהבנים היו בבית חולים במשך שבועות ונלחמו על חייהם, לא נשארה עין אחת יבשה בציבור.
<אורלי סילבינגר: לא נשארה עין אחת יבשה בציבור, כי כאשר אנחנו בסוף נוגעים בפרט, נוגעים במשפחה, אי אפשר להישאר אדישים.
<אורלי סילבינגר: כשאני מדברת על 117 – זה בלתי נסבל.
<אורלי סילבינגר: חברים, כל יומיים וחצי בממוצע, מת ילד במדינת ישראל.
<אורלי סילבינגר: ואם אנחנו הולכים רק על החודש האחרון – 12 ילדים קיפחו את חייהם.
<אורלי סילבינגר: אז אם אנחנו הולכים על 117 בשנה – 12 ילדים לחודש זה המון.
<אורלי סילבינגר: אבל אתם יודעים למה מתו 12 ילדים בחודש האחרון?
<אורלי סילבינגר: כי לצערי פתחנו את מגיפת הקיץ.
<אורלי סילבינגר: חודשי הקיץ עד היום היו סוף יוני ועד סוף אוגוסט.
<אורלי סילבינגר: לצערי הרב, בשנת 2014 הטמפרטורות הגבוהות הגיעו מוקדם מהרגיל, וכבר שכלנו ילד ברכב, כבר טבעו שני ילדים – האחד בבריכה והאחד בבית, אבל אני רוצה להקריא לכם פשוט את הדו"ח היבש, חברים.
<אורלי סילבינגר: שני ילדים מצאו את מותם בטביעה, רק בחודש האחרון.
<אורלי סילבינגר: שלושה ילדים מתו כתוצאה מפגיעת דריסה לאחור.
<אורלי סילבינגר: ילד קיפח את חייו כשנשכח ברכב.
<אורלי סילבינגר: עוד ילד שמת כהולך רגל.
<אורלי סילבינגר: ילד שמת כנוסע ברכב, ילד שמת כרוכב אופניים ועוד שלושה ילדים מתו בתאונה, כאשר סיבת המוות עוד לא וודאית.
<אורלי סילבינגר: זאת אומרת פורום הסיווג עוד לא נשען סופית על הסיבה.
<אורלי סילבינגר: ואני אלך מפה צעד אחד קדימה, חברים.
<אורלי סילבינגר: אם אנחנו מסתכלים על הדו"ח שמסכם את שנת 2013, כאמור, אם אנחנו רואים את האוכלוסיות השונות, ביישובים יהודים וגם ביישובים ערבים, אנחנו רואים שהרמה הסוציו-אקונומית הנמוכה, הרמה החברתית הנמוכה, נמצאת בהיפגעות הרבה יותר גבוהה.
<אורלי סילבינגר: אבל אם נסתכל על הסך הכל, וזה כבר לא משנה אם הילד הוא יהודי או הילד הוא ערבי, אנחנו רואים שבסך הכל יש פה פי 2.5 סיכוי לילד ביישוב סוציו-אקונומי נמוך – למות מתאונה.
<אורלי סילבינגר: אנחנו מתחילים שווים.
<אורלי סילבינגר: אנחנו נולדים שווים.
<אורלי סילבינגר: יום אחד אחרי, זה משתנה חברים.
<אורלי סילבינגר: וכשאני מדברת על משתנה, מאד מאד רע לי להגיד שכשילד נדרס לאחור בחברה הערבית, התקשורת לא מפרסמת.
<אורלי סילבינגר: כשילד נופל מגובה בחברת הערבית – את התקשורת זה לא מעניין.
<אורלי סילבינגר: 60% מהילדים שמתו בשנה שעברה הם ילדים מהחברה הערבית, ולכן לכאורה, זה נראה שאין בעיה במדינת ישראל בהיפגעות ילדים, כי התקשורת מתקשרת לנו את המקרים של הילדים היהודים, לצערי כי רב.
<אורלי סילבינגר: ולכן, הדברים הכי משמעותיים שאני רוצה להגיד לכם, בואו נלך צעד אחד קדימה, שנת 2013 הביאה איתה דברים טובים בנושא בטיחות ילדים ודברים רעים.
<אורלי סילבינגר: אז קודם כל יש לנו עלייה בשנת 2013 בנפילה, דריסה לאחור ושכחה ברכב, ואם נלך קצת אחורה, אנחנו רואים שזו איזו שהיא מגמה שמאד מאד מאד מלחיצה אותנו.
<אורלי סילבינגר: יש גם דברים קצת יותר טובים.
<אורלי סילבינגר: בנושא טביעה הייתה ירידה.
<אורלי סילבינגר: עדיין, 14 ילדים מתו מטביעה.
<אורלי סילבינגר: וגם בנושאי חנק יש איזו שהיא ירידה.
<אורלי סילבינגר: לטפל בבעיה הזאת נדרש ממדינת ישראל לעשות סדר עדיפויות חדש.
<אורלי סילבינגר: לשים את נושא היפגעות הילדים על סדר היום הציבורי ובאמת לשם כך בשנתיים האחרונות משרדי הממשלה, 16 משרדים וגופי ממשל, בהובלה משמעותית של מערכת הבריאות, של משרד הבריאות, תכננו מהלך של תכנית לאומית רב שנתית לבטיחות ילדים.
<אורלי סילבינגר: אני שמחה להגיד שאנחנו נמצאים היום בישיבה שאני יכולה להגיד המשימה הראשונה הושלמה.
<אורלי סילבינגר: סיימנו את תהליך התכנון, נדרש לנו בימים האלה השלב הבא, ואני מברכת את פרופסור ארנון אפק, שלקח את ההובלה בשם משרד הבריאות, ונדרשת לנו החלטת ממשלה חדשה, הפעם עם השרה גרמן ובהובלתו של המנכ"ל הנכנס, מתוקצבת.
<אורלי סילבינגר: כי התהליכים שנעשו בכלל משרדי הממשלה הם פשוט מדהימים ואין לנו אלא להיכנס עם רגליים למים ולהתחיל לעבוד.
אורלי לוי אבקסיס: רגע, אז מה מונע עכשיו, תקציב?
<אורלי סילבינגר: תקציב, כן, בעיקר תקציב.
אורלי לוי אבקסיס: את יודעת אם זה נמצא על סדר היום של ההחלטות הקרובות של הממשלה?
<אורלי סילבינגר: זה לא יכול להיות, מכיוון שאנחנו עדיין בתהליך הראשוני של המשא ומתן עם האוצר.
<אורלי סילבינגר: אני כן חייבת לומר שהאוצר תומך במהלך הזה.
<אורלי סילבינגר: אנחנו עדיין בימים אלה משתדלים לתפוס, לפני שסגן אגף התקציבים עוזב את תפקידו, לפני שהוא נוסע לחו"ל, ויחד עם ד"ר ברלוביץ נפגשים במהלך החודש הקרוב, כדי לקבל עוד סעד משמעותי.
אורלי לוי אבקסיס: ד"ר ברלוביץ יהיה זה שיהיה אמון על התכנית, על קיום התכנית.
אורלי לוי אבקסיס: אם סיימת, לפני שאני אעביר את המושכות למנכ"ל משרד הבריאות שייתן לנו תמונה, ברשותך, אני אתן לחברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, שהיא סגנית יושב ראש, ותיכף יש להם ישיבת נשיאות.
אורלי לוי אבקסיס: מיד לאחר מכן נמשיך בסבב, כמובן.
פנינה תמנו: אז ראשית תודה לך יושבת הראש.
פנינה תמנו: אני חושבת שאמרת מילה מאד מאד חשובה, לפחות ביטאת את הרגש.
פנינה תמנו: קשה מאד לנתק את הרגש מהסיפור הזה שכל מה שקשור סביב בטיחות ילדים, אמרת לפעמים בא לי לצעוק.
פנינה תמנו: והתחושה היא שיש לנו שעון של חול, שהזמן אוזל והמרוץ הוא במרדף אחרי הילד הבא.
פנינה תמנו: כי מצד אחד אם היינו חושבים שזו גזירת גורל, ו-500 ילדים שמגיעים מדי יום לחדרי המיון, היינו מאמינים שזה דברים שלא ניתן לעצור, אחרי שמקסמנו את כל היכולות שלנו כחברה מודרנית ומתפתחת, שאמורה להקנות את המעטפת הנכונה לילדים שלנו.
פנינה תמנו: אז היינו אומרים אוקיי, צריך לחשוב אולי על פטנט אחר, ולא הייתה באמת נשמעת זעקה.
פנינה תמנו: ברור לי שכמעט כל מי שיושב פה סביב השולחן, הוא באותו מתרס, באותו הצד, וכולנו מבינים שאנחנו חייבים לפעול כמה שיותר מהר.
פנינה תמנו: אני מוטרדת.
פנינה תמנו: אני מאד מודאגת.
פנינה תמנו: אנחנו לקראת הקיץ ואני לא רואה קמפיין מאסיבי ואינטנסיבי, סביב מה שקשור לבטיחות ילדים.
פנינה תמנו: עצוב לי שזה מסתיים בכותרות כזאת או אחרת בטלוויזיה ובעיתון.
פנינה תמנו: זה לא יתכן שעדיין יש בורות, יש חסר בידע, שגם אני, כל פעם למדה דבר חדש כאמא צעירה, על איך אני יכולה למנוע פגיעה בילדים שלי.
פנינה תמנו: והתחושה שזה לא עובר לציבור הרחב.
פנינה תמנו: אין דרך אחרת, אם לא השקעת משאבים.
פנינה תמנו: אין דרך אחרת, אם לא לשנס מותניים בתוך הבית הזה ולבוא ולומר – די.
פנינה תמנו: אנחנו לא צריכים לראות 500 ילדים שמגיעים לבתי החולים.
פנינה תמנו: התחושה שלי היא שזה מאד מאד עצוב.
פנינה תמנו: זו לא תחושה, אנחנו יכולים לראות באופן ישיר, יותר נכון, הסיפור הזה שעדיין הפריפריה החברתית, שדיברת עליה, נפגעת פי ארבעה, והתמותה היא כל כך גבוהה, בלי בכלל יחס סביר לאחוז בתוך החברה שלנו – מעיד על כך שזה באמת עניין של סדרי עדיפויות.
פנינה תמנו: מעיד על כך שתשתיות יש להן קשר ישיר, תשתיות שלא מפותחות, תשתיות שלא מספיק מונגשות; וגם החקיקה שעדיין צריכה להיות מתוקנת – כל אלה אין לי ספק שהם באופן ישיר משליכים על התמותה.
פנינה תמנו: אני מברכת אותך חברי חבר הכנסת גנאים, על הבקשה הזאת ואני יודעת שבוועדה הזאת אנחנו ניתן את מלוא הבמה, עד שייצא מפה לא רק קמפיין, עד שגם יושגו כל התקציבים הנדרשים, יחד איתך, המנכ"ל החדש, שאני בטוחה שאתה תרים את הכפפה, כי אני יודעת שאתה פעלת רבות סביב התכנית הלאומית הזאת, כדי להביא את זה בצורה הנכונה ביותר והריאלית ביותר, גם סביב התקציב.
פנינה תמנו: כי אני, כמי שבאה מהמפלגה של שר האוצר וגם ממפלגה של שרת הבריאות – זה חשוב.
פנינה תמנו: אסור לנו לחכות לדקה ה-90, אנחנו צריכים כבר להתחיל לעבוד על זה.
פנינה תמנו: אז תודה רבה.
פנינה תמנו: אני באמת נאלצת לעזוב ובהצלחה.
אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה.
אורלי לוי אבקסיס: ועכשיו, כמו שהבטחנו, פרופסור ארנון אפק, רשות הדיבור שלך, ואנחנו מקווים לראות אותך הרבה פה בוועדה.
<ארנון אפק: אז קודם כל תודה רבה אורלי, ותודה רבה לחברי הוועדה.
<ארנון אפק: אני עדיין לשם הדיוק המנכ"ל המיועד, עד שהממשלה תמנה, אבל בכל זאת, בשבילי זה אולי סימן חשוב שדווקא את ההופעה הראשונה שלי אני עושה כאן בוועדה, כי בעיני אין דבר יותר חשוב וערכי ממה שאתם עושים ומה שאנחנו עושים.
<ארנון אפק: צריך להגיד באמת – אנחנו, כי אנחנו צריכים לעבוד עליו יחד.
<ארנון אפק: תראו, אורלי אמרה, באמת עם כל הלב, הנה, ירדנו במשהו, אבל כשאתה חושב על אלה שבכל זאת מופיעים, על המספרים שמופיעים שם, כל אחד מהם זה בסוף טרגדיה.
<ארנון אפק: חוץ מזה שנקטף ילד ופוטנציאל אדיר של חיים בבאת אחת נעלם, הרי תחשבו על המסביב – על המשפחה שחייה נהרסו, על האנשים שחלקם אפילו אולי בתום לב גרמו לתאונה הזו ועזבו את הילד באמבטיה, ועכשיו צריכים להתמודד ולחיות עם הדבר הזה כל חייהם.
<ארנון אפק: הרבה משפחות נהרסות, ולכן אם אנחנו יכולים לעשות משהו, חשוב שנעשה אותו.
<ארנון אפק: במקרה הזה, תחת הובלת ארגון בטרם, שאני מלא הערכה למקצועיות שהם הובילו את כולנו בתהליך, השתתפו הרבה מאד משרדי ממשלה.
<ארנון אפק: באמת, אני לא רוצה להגיד אחד, כי אם אני אגיד אחד, יהיו עוד איזה 15 שאני לא אזכיר אותם, ולכן אני לא רוצה להתחיל אפילו, אבל באמת תודה לכולם.
<ארנון אפק: כולנו התגייסנו יחד ושמנו בסוף את אותן נקודות שחשוב לקדם אותן.
<ארנון אפק: אגב, זה לא אומר שהאחרות לא, אבל אמרנו – בואו נתמקד בהן.
<ארנון אפק: זה דברים כל כך בסיסיים כמו סטנדרטים.
<ארנון אפק: שיהיו סטנדרטים להפעלה, כמו נושא הסעות התלמידים.
<ארנון אפק: כמה פעמים אנחנו שומעים על בעיות במקומות האלה ועוד נושאים אחרים.
<ארנון אפק: השאלה האם משרד הבריאות צריך להוביל לא הייתה הטריוויאלית בעינינו, כי יכול להיות שהיו משרדים, משרד החינוך - - -
<קריאה: יש מצגת.
<ארנון אפק: אוקיי, אז בואו נראה באמת כמה דרכים, כדי שתבינו את התהליך הגדול שעשינו כולנו יחד.
<ארנון אפק: דיברתם כבר על החלטת הממשלה, שהיא באמת מאד ערכית בעינינו, שהוסיפו אותנו באמת למפה הבינלאומית של מה שנעשה באירופה, ביוניצ"ף ו-Save a child.
<ארנון אפק: והנה הרשימה, אני לא צריך לזכור את כולם, אתם יכולים לראות באמת את כל הליבה של האנשים והגופים שמתעסקים עם העולם הזה של הילדים, החל מהרשות הלאומי לבטיחות בדרכים והמשטרה ונציבות כבאות והצלה.
<ארנון אפק: ותמיד לכל אחד יש נושאים שהם נגעו בהם בעצמם, והתהליך הראשון התחיל למעשה כשכל אחד מהמשרדים ממפה אצלו בבית.
<ארנון אפק: עכשיו, אני אומר לכם משהו, לפחות בצד שלנו כמשרד הבריאות, וזו המלצתי למשרדים ולגופים הממשלתיים האחרים – תבדקו גם מה אתם יכולים לעשות אצלכם בלי שתהיה תכנית לאומית.
<ארנון אפק: אני אומר לכם שגם אצלנו במשרד הבריאות – יש מה לתקן, יש מה לשנות ויש מה, אפילו בעולם שלנו – למפות ולעשות אחרת.
<ארנון אפק: המשכנו באמת עם תכניות עבודה ועם בניית איזה שהוא מתווה אסטרטגי, ואנחנו נלך באמת להחלטת הממשלה השנייה, פעם כשנסיים את הליך התמחור של התכנית והצבתה, ואז נאבק על התקציב, כמו כל גוף אחר שחייב להילחם על התקציבים בתחומו.
<ארנון אפק: זו הפעילות שאנחנו עושים ויש לנו משפט, אתם יודעים מה, אני פשוט שבעולם, בלי מילים גדולות ישראל בטוחה לילדים.
<ארנון אפק: אני לא חושב שיש כאן מישהו, אורלי, באולם הזה שלא יכול להסכים עם המשפט הזה.
<ארנון אפק: ואנחנו רוצים להפחית של שיעורי התמותה ופגיעה בכלל הילדים.
<ארנון אפק: הלוואי והייתי יכול לחתור ולהגיע לאפס, אני מקווה שבעתיד נגיע לזה, למרות שצריך להתמודד עם המציאות.
<ארנון אפק: כנראה לזה רק נשאף בעתיד, אבל להוריד את הפערים, כי זה לא מוצדק.
<ארנון אפק: כמו בבריאות, הפערים האלה הם לא ערכיים ואם יש אוכלוסייה בתוכנו שנפגעת יותר, צריך להשקיע בה את המשאבים, כדי שתהיה שם ירידה יותר גדולה מהמקומות האחרים.
אורלי לוי אבקסיס: בנקודה הזו, אני מצטערת לקטוע אותך, אבל יש משמעות מאד גדולה לנגישות לשירותים.
אורלי לוי אבקסיס: ולא בכדי תמותת תינוקות בדרום, איפה שיש באמת קושי אמיתי להגיע לטיפול רפואי בזמן אמיתי, ואז זה עולה בחיי ילדים.
אורלי לוי אבקסיס: זה קורה לא רק שם, זה קורה גם בפריפריה הצפונית.
אורלי לוי אבקסיס: וכשאנחנו מסתכלים, ואני יכולה לומר לכם מחוויות אישיות, שכשאני צריכה רופא, סתם לדוגמא, משתים עשרה בצהריים ביום רביעי, אם אחד מהילדים שלי חלילה וחס ולא התריע על זה קודם שהוא הולך להיות חולה – אין לי רופא.
אורלי לוי אבקסיס: אני צריכה לעלות איתו לבית החולים.
אורלי לוי אבקסיס: אני מעמיסה על חדר המיון, גם כאשר הבעיות הן מינוריות.
אורלי לוי אבקסיס: אבל מה שקורה הוא שבאים מקרים דחופים ואז גם הם לא מקבלים מספיק את כוח האדם שצריך.
אורלי לוי אבקסיס: ומה שקורה הוא שאותם ילדים צריכים לחכות ולספוג עוד חיידקים או עוד אי נוחות, וההורים שמאבדים יום עבודה, באמת, כל הדברים הללו.
אורלי לוי אבקסיס: וזה א'-ב' לכך ואני חושבת שאנחנו נחשפים לנתונים שדווקא באוכלוסיות חלשות אז ההיפגעות היא יותר גדולה.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא שבגלל שההורים שלהם אוהבים אותם פחות.
<ארנון אפק: חס ושלום.
אורלי לוי אבקסיס: זה בגלל שאין נגישות לשירות.
אורלי לוי אבקסיס: ברור לי, אני בכוונה מדגישה את האבסורד, כדי שנוכל להבין על מה אנחנו מדברים.
אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מדברים על שירותים או על תשתיות, בין היתר אלו התשתיות שמדובר בהן.
אורלי לוי אבקסיס: האם משרד הבריאות עשה איזו שהיא תכנית מיפוי כמה רופאים, על כמה ילדים, חדרי מיון קדמיים, כמה יצאו לדרך, מאיזה שעות יפעלו?
אורלי לוי אבקסיס: האם אני כתושבת לא יכולה להבטיח לילדים שלי שמיום רביעי, החל מהשעה שתים עשרה בצהריים, אין לי שירותי בריאות לילדים?
אורלי לוי אבקסיס: באמת, אלה שאלות שאני חושב שכל הורה שואל אותן, כי יכול להיות שאנחנו מסכנים את הילדים שלנו בכך שאנחנו לוקחים אותם לפריפריה.
<ארנון אפק: אז אני אענה שתי תשובות.
<ארנון אפק: א', יש לנו תכנית שנעשתה יחד עם קופות החולים ועם המועצות האזוריות והעיריות, של מוקדים קדמיים.
<ארנון אפק: האחרון נפתח בבית שאן, ונותן מענה בעצם בשעות לאחר פעילות קופות החולים, בעיקר בערב.
אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע כמה עבדנו על זה?
אורלי לוי אבקסיס: וגם בית שאן תיכנס לזה, אבל לא רק.
<ארנון אפק: אז יש לנו כ-12 מוקדים כאלה במדינת ישראל, בדיוק במקומות - - -
אורלי לוי אבקסיס: לא, שאנשים יבינו, זה לא נותן שירות רק לבית שאן, לכל עמק המעיינות, לבקעת הירדן.
אורלי לוי אבקסיס: צריך להבין שכל מה שקורה שם, גם המועצות האזוריות נורא רצו את זה, כי אין אופציה אחרת.
אורלי לוי אבקסיס: משעה מסוימת זה קדימה, להתחיל להעמיס את בית חולים עפולה במקרים שאפשר לפתור בקהילה.
<ארנון אפק: נכון.
<ארנון אפק: ויש לנו גם בדרום, כמובן בקריית שמונה, אבל גם בדרום – בירוחם ובדימונה, וזה באמת גם לפזורה מסביב, זה בוודאי לא מיועד לאוכלוסייה אחת.
<ארנון אפק: יש גם בערד - אז יש לנו באמת את המקומות האלה.
<ארנון אפק: ודבר שאני חייב להגיד, תמיד כשחושבים על בריאות, חושבים על רפואה.
<ארנון אפק: אבל האמת היא שיש הרבה דברים לא פחות חשובים בקידום הבריאות, אפילו יותר חשובים מהרפואה.
<ארנון אפק: הנה, אני אומר את זה כמנכ"ל מיועד של משרד הבריאות.
<ארנון אפק: תנאים סניטריים.
<ארנון אפק: כבישים.
<ארנון אפק: מדרכות.
<ארנון אפק: תשתיות.
<ארנון אפק: כשאנשים נוסעים לאחור, אז זה משהו אחד כשהם נוסעים לאחור ואין כביש, ואין מדרכה, ואין מגרש משחקים, וכל הדברים האלה באים בסופו של דבר לידי ביטוי בהיפגעות ילדים.
<ארנון אפק: אז זה קשור אלינו בוודאי, אבל זה קשור לכלל התשתיות במדינת ישראל.
<ארנון אפק: אני אמשיך, כי אני מראש מתנצל שאני אהיה חייב לעזוב אתכם, אבל אתם יכולים לראות שאנחנו בנינו תהליכים גם מתכללים ברמה הלאומית וגם ברמה המשרדית וגם, כמובן, ברמה הבין משרדית.
<ארנון אפק: יש לכם פשוט את כל הנתונים.
<ארנון אפק: נראה את החזון ששמנו, כי אני חושב שהוא באמת הדבר שאנחנו יכולים להסתכל עליו ולבוא ולומר שאם אנחנו נצליח, ואני בהחלט פונה אליכם שתעזרו לנו להשיג מספיק משאבים, כי עם משאבים נצליח, אנחנו צריכים מספיק משאבים לקדם בכל העולמות: בעולם התשתיות והסטנדרטים, והנושאים ששמנו קודם על הפרק – אנחנו נוכל להילחם, להוריד את זה, להקטין את העיוותים, ובסופו של דבר להפוך את ישראל באמת לבטוחה לילדים.
<ארנון אפק: אז תודה רבה לך.
אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, והמון המון הצלחה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יודעים כמה אתה תזדקק לזה, עם מצב הבריאות.
משה מזרחי: לפני שהוא הולך, אני רוצה להעיר על איזו נקודה שהוא נגע בה.
אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חבר הכנסת מזרחי ומיד לאחר מכן חבר הכנסת יוגב.
משה מזרחי: אני רוצה להעיר, אנחנו מדברים על הרפואה כרכיב מאד משמעותי בעניין של צמצום כמות המוות.
משה מזרחי: אנחנו שוכחים, ואת זה אני שאלתי, לא העלו פה את כמות הנפגעים, או הכמעט מת, שזו כמות אדירה, ואני לא יודע, המספר הזה לא - - -
אורלי לוי אבקסיס: 182,000 ילדים פונים לחדרי מיון.
משה מזרחי: מדברים על זה תמיד בתאונות דרכים, שטיפול רפואי מהיר – הוא מציל חיים במובן הזה שככה, ככל שהתאונה לא נגמרת במוות, אז אנחנו מורידים את כמות המתים.
משה מזרחי: לא מורידים את כמות התאונות, את כמות המתים.
משה מזרחי: החלק האחר, שהוא לא פחות חשוב שאתה נגעת בו, ושאתה אמרת זה לא תמיד אני, זה החלק של המניעה, ושהוא לא בדיוק מתגלגל לפתחו ואני לא יודע איזה מענה יש בתכנית פה, בתחום הזה.
משה מזרחי: גם את זה צריך לשים על השולחן, על אחת כמה וכמה על המגזר שהוא מדבר עליו, שזה דרמטי שם.
אורלי לוי אבקסיס: נכון, ששם הוא סובל גם מתשתיות ומחוסר נגישות לשירותי בריאות.
אורלי לוי אבקסיס: תיכף ידבר גם ד"ר יצחק ברלוביץ, הוא יושב ראש המועצה לבטיחות בית ופנאי ומנהל בית החולים וולפסון, והוא גם מי שיקבל לידיו את הובלת התכנית, אבל לפני כן, חבר הכנסת מוטי יוגב, בבקשה.
מרדכי יוגב: אני באמת רוצה להמשיך, בהמשך לדבריו של חבר הכנסת מזרחי, שני דברים באמת:
מרדכי יוגב: האחד זה ההיפגעות, ואז כל מה שמסביב, תשומת הלב וההסברה, לפי סיווג האוכלוסיות, והדיפרנציאלי, כל מה שאמרה פה אורלי, מנכ"לית בטרם.
מרדכי יוגב: והאמצעים, כמו שמחפשים עכשיו, ראיתי והייתי פה בדיון עם סגנית שרת התחבורה, על שכחה ברכב או על אמצעים אחרים לנסיעה לאחור, או לפי חומרת ההיפגעויות והסטטיסטיקה.
מרדכי יוגב: והדבר השני, הוא באמת מה שנאמר - ההצלה.
מרדכי יוגב: עכשיו, בעניין הפריפריה, דיון שצריך להתקיים אצלי השבוע בוועדת המשנה, ועדת חוץ וביטחון ויתכן שנדחה אותו גם, אפילו בגלל שאתה כנכנס לתפקיד יחד עם מד"א ואחרים, והוא שייך לכל הפריפריה.
מרדכי יוגב: יש לי את הסמכות לעסוק רק ביו"ש, אז אין לי את הסמכות להכניס את רמת הגולן ואת הגליל ואת הנגב ואת המגזרים האחרים.
מרדכי יוגב: זה פשוט לא בסמכותי, אבל הייתי שמח להכניס את זה לסמכותי, מהבחינה של ההצלה, מהבחינה של הפרישה במרחקים של הפריפריות, אם של מוקדים, אם של נהז"ים ותורנים וכוננים.
מרדכי יוגב: גם סופי שבוע בהתייחס, או לילות.
מרדכי יוגב: הייתי שמח לדחות את העניין, כי דחיתם בחודש את ההחלטה.
מרדכי יוגב: הייתי שמח לדחות, כי אני בעד טיפול יסודי ולא לחטוף, ואז לחשוב על זה ובאמת לראות את היכולת שלנו אחרי ההיפגעות, גם את ההצלה במובן של הפרישה והיכולת להציל.
מרדכי יוגב: מוקדים, נה"זים וכוננים.
מרדכי יוגב: אז אני אומר לך בהצלחה רבה, ומחליט בעצם עכשיו שנדחה, כדי שזה יהיה יסודי יותר.
<ארנון אפק: אז יש לי שני דברים לומר.
<ארנון אפק: אלף, אתם צודקים, זה קצה הפירמידה – המוות, אבל מאחוריו יש מספר רב מאד של אנשים שנפגעו וילדים שנותרו נכים לכל החיים, ואחר כך אלה שנפגעו ואלה שרק הגיעו למיון, או בכלל הסתיים בבית, כשזה באמת העולם שד"ר ברלוביץ, מורי ורבי עוסק בו, כמקום שאין לו משרד.
<ארנון אפק: הוא תמיד היה אומר לי – לזה אין משרד ואין מי שיטפל בו בבית.
<ארנון אפק: והנה, המועצה הלאומית באמת נועדה לתת מענה לקבוצה הזאת.
<ארנון אפק: יש לנו אכן וועדה שצריכה לעסוק בכל הנושא של המענה באזורי הגבולות, באזורי איו"ש, ונשאיר את זה בצד.
<ארנון אפק: עוד תקבלו את הנתונים המעודכנים אחרי שהוועדה תשב ותטפל בזה.
אורלי לוי אבקסיס: מתי זה אמור להיות?
<ארנון אפק: עכשיו מונתה הוועדה.
<ארנון אפק: השבוע.
אורלי לוי אבקסיס: יש לנו צפי מתי היא מסיימת?
<מירי כהן: מתי שהוא במהלך יולי.
<מירי כהן: אני מדברת על הפרישה של נקודות ההזנקה של מגן דוד אדום.
אורלי לוי אבקסיס: אם זה יהיה לפני יציאתנו לפגרה אנחנו נעשה כבר ישיבת המשך, כדי לשמוע פחות או יותר את המסקנות ולאן אנחנו מתקדמים.
<ארנון אפק: מצוין.
<ארנון אפק: יופי, אנחנו באמת נשמח גם לשיתוף הפעולה ולעבודה יחד בדברים האלה.
<ארנון אפק: יש לנו סדרה שלמה, גדולה מאד של פעולות, ממש קיצרתי כדי לא לתפוס את כל זמן הוועדה, אבל אני יכול להגיד לכם ששוב, לקחנו את הדברים שחשבנו שהם יותר חשובים בעת הזו – זה לא אומר שהאחרים פחות – והחלטנו לעסוק בהם בתפיסה של תפסת מרובה לא תפסת.
<ארנון אפק: למשל, לייצר מדרכות מסודרות בכל המערכת, שכולנו נסכים שזה דבר מאד חשוב.
<ארנון אפק: כנראה שאם נשים את זה כיעד, יהיה לנו מאד קשה להגשים את זה בזמן קצר, אבל יש דברים שכן אפשר לטפל בהם.
<ארנון אפק: ומבלי להגיד שאחרים לא חשובים.