GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורלי לוי אבקסיס: היא לא רק פיקים של שנה או שנתיים אלא יש לה באמת אחיזה.
אורלי לוי אבקסיס: אם זה משנות 2,000 ל-2014 אז בקרב מספר התיקים אנחנו רואים ירידה משמעותית שהולכת וגדלה.
אורלי לוי אבקסיס: דווקא בחומרה יש בעייתיות מסוימת.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מתמודדים איתה.
אורלי לוי אבקסיס: כמו כן, כן לבחון עוד שיתופי פעולה, עוד תוכניות שאולי קיימות במקומות אחרים בעולם ודברים שכבר הצליחו כדי לראות מה אנחנו יכולים לייבא אלינו.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו כן היינו רוצים לראות את הבדיקה של התוכניות שהצליחו או לא הצליחו, איך אתם עובדים ביחס לתוצאות.
אורלי לוי אבקסיס: תשלחו לנו את ההתייחסות שאתה ככה שמת על הקצה שיש בינך ומשרדים אחרים, שיתוף פעולה אבל אין השתתפות בתקציבים.
אורלי לוי אבקסיס: זה אומר שהיכולת שלכם להרחיב את הפעולות היא מוגבלת.
אורלי לוי אבקסיס: משרד הרווחה, אני מבקשת מכם את כל מה שקשור בנוער מנותק, בנוער בסיכון.
אורלי לוי אבקסיס: גם לגבי משרד הקליטה.
אורלי לוי אבקסיס: אני גם יודעת שגם אצלכם בדיקה.
אורלי לוי אבקסיס: היינו בוועדת העלייה והקליטה וגם שם שמענו על כמה תוכניות.
אורלי לוי אבקסיס: הבנתי שבחלק מהן עדיין אין תוצאות.
אורלי לוי אבקסיס: היינו רוצים לדעת איפה הדברים עומדים.
אורלי לוי אבקסיס: שיתופי הפעולה פה הם מאוד מאוד חשובים.
אורלי לוי אבקסיס: אם עמותות נכנסות לנעליים של תפקידים שהם תפקידים של רווחה ושל חינוך והן מביאות תוצאות יפות, איך אנחנו דואגים שהתוכניות הללו לא ייפלו בין הכיסאות?
אורלי לוי אבקסיס: איך אנחנו דואגים להרחיב אותן?
אורלי לוי אבקסיס: התקציבים פה הם תקציבים מינימאליים כאשר אני חוזרת ואומרת שוב שהתוצאות של אחוזי הבגרות הן תוצאות שכל אחד היה רוצה להתהדר בהן.
אורלי לוי אבקסיס: אלו אוכלוסיות שמראש אולי לא ייעדו אותן למסלול הזה, אבל זה רווח נקי לחברה.
אורלי לוי אבקסיס: איך אתם פועלים?
אורלי לוי אבקסיס: מול מי אתם מתקשרים?
אורלי לוי אבקסיס: איך ההתקשרות באה לידי ביטוי בתוצאות של אותן תוכניות שאתם מחליטים לאמץ?
אורלי לוי אבקסיס: מה צריך לקרות כדי שתאמצו תוכניות מסוימות, אולי מבחינה משפטית, אולי מבחינה של סדר מסוים של התנהלות משרדית.
אורלי לוי אבקסיס: באמת כן לדעת איך מתמודדים עם הדברים הללו כי אם אנחנו מנתקים את הילד ממה שעובר עליו בהמשך אנחנו לא משיגים הרבה.
אורלי לוי אבקסיס: היינו רוצים לשמוע על רעיונות לשיתופי פעולה בין המשרדים שונים.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נעשה דיון המשך כדי להבין איך אנחנו יכולים לתרום למערכת בנושא הזה בדיוק כמו שעשינו עם מרכזי החירום ששם הרווחה היה כאילו האחראי, אבל היו שם שיתופי פעולה עם הרבה משרדים ואף משרד לא רצה לתת את החלק שלו.
אורלי לוי אבקסיס: הוועדה הביאה לכך שכל משרד נתן את החלק שלו וזה הביא לכך שהיתה אפשרות לפתוח מרכזים נוספים.
אורלי לוי אבקסיס: אני אנסה לעשות אותו הדבר גם בנושא הזה, אבל יותר בתוכניות שאנחנו יודעים שהן נוגעות דווקא לאוכלוסיית קצה.
אורלי לוי אבקסיס: שם להורים אין הרבה יכולת לשנות.
אורלי לוי אבקסיס: שלום, חברים ובוקר טוב.
אורלי לוי אבקסיס: התאריך ה-20.5.2014, כ' באייר תשע"ד.
אורלי לוי אבקסיס: הנושא הוא נושא מאוד רגיש ומאוד חשוב, נושא שצריך להדיר שינה, לא רק מההורים, אלא מעיני כל אזרח במדינת ישראל.
אורלי לוי אבקסיס: גם אם אנחנו יוצאים מתוך נקודת הנחה שלרוב זה לא יקרה, אנחנו רוצים לצמצם עד כמה שאפשר מניעת שכחת ילדים ברכבים.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נחשפים בדרך כלל בחודשי הקיץ החמים, לקראת החופש הגדול, כל היציאה מהשגרה, גם של ההורים, השוני במסלול החיים התקין, חופשות של ילדים, קייטנות, הורה שהוא לא ברגיל עושה את הפעולה הזו ואנחנו נחשפים למקרים שנגמרים, לצערנו הרב, בטרגדיה נוראית, אבל התמונה היא הרבה יותר רחבה ויש המון כמעטים, יש המון פציעות, יש המון נזקים שאותם ילדים, שלא לדבר על ההורים והאחים, לא מתגברים עליהם, גם אם המקרה לא הסתיים חלילה במוות.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נתחיל בדיון ואני רוצה להסביר לכם מה הולך להיות פה.
אורלי לוי אבקסיס: היום אנחנו נדבר בעצם על כמה רשתות ביטחון, אנחנו נציג את התמונה ואנחנו ננסה למצוא את הדרך לשלב בין המשרדים השונים, בין האחריות ההורית, בין משרד החינוך ובין משרד הכלכלה, שאמון על כל מה שקשור לגיל הרך, אנחנו ננסה לראות איך אנחנו יכולים מבחינת חקיקה, מבחינת הסברה, ויש לנו גם בשורה מסוימת לתת בהמשך, אנחנו גם נשמע קצת על טכנולוגיות, נשמע קצת ממכון התקנים שעשה הפעם, אני חושבת, עבודה יחסית מהירה, לא חלילה וחס חאפרית, אלא תוך שימת דגש לקראת פתיחת שנת הלימודים, אבל אני לא אקדים את המאוחר.
אורלי לוי אבקסיס: בואו קודם כל נשמע מבטרם שהכינו לנו שוב פעם את תמונת המצב, על איזה תופעה, מה ההיקף ואיך ניתן למנוע.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נתחיל בסרטון, בבקשה.
אורלי לוי אבקסיס: (סרטון).
אורלי לוי אבקסיס: כדי שכולם יידעו מי המדברת, אז את שמך ותפקידך לפרוטוקול.
<אורלי סילבינגר: אורלי סילבינגר, מנכ"לית ארגון בטרם לבטיחות ילדים, ותודה על ההזדמנות.
<אורלי סילבינגר: רק לסגור את נושא הסרטון, זה סרטון שהיום עולה לאקרנים במסגרת יכולות בטרם בבתי קולנוע, טלוויזיה, זמן קהילה, רשתות שונות ובפייסבוק ובאתר האינטרנט, כי אנחנו לא יכולים לחכות למקרה הבא ולא יכולים לחכות שמשהו יקרה.
<אורלי סילבינגר: אני רוצה רק לסבר את האוזן של כולנו, בחמש השנים האחרונות דווחו רק בתקשורת אלה שהגיעו לתקשורת 236 ילדים שנשכחו ברכב.
<אורלי סילבינגר: אם הייתי מספרת לכם שזה קרה במדינה שההורים בה לא אחראים על הילדים שלהם, הייתם אומרים שזה פשוט בושה וחרפה.
<אורלי סילבינגר: 5 מהילדים האלה קיפחו את חייהם רק בשנה האחרונה וסך הכול 13 ילדים מתו.
<אורלי סילבינגר: אם אנחנו מדברים על 13 ילדים שמתו בחמש שנים ורק בשנה האחרונה 5 ילדים, זה לא שאנחנו יושבים פה היום סתם.
<אורלי סילבינגר: חברים, אני רוצה להזכיר לכולכם, זה הדיון השלישי שהכנסת מקיימת בנושא שכיחת ילדים ברכב.
<אורלי סילבינגר: הקיץ עוד לא התחיל וכבר שכלנו ילד ראשון השנה.
<אורלי סילבינגר: אי אפשר לתת למגפה הזאת להמשיך ואני ממש ממש מבקשת, כבוד יושבת ראש הוועדה, שנצא מהוועדה הזאת היום עם החלטה ובשורה כדי שלא נמשיך את הקיץ הזה כפי שהוא התחיל וכפי שחווינו את השנים האחרונות.
<אורלי סילבינגר: אני רוצה לשאול את כולכם, האם זה עומס של שגרה?
<אורלי סילבינגר: עומס חיי היום יום?
<אורלי סילבינגר: עודף הערוצים והקשב שההורים צריכים להיות בהם בעת ובעונה אחת, שהם שוכחים את היקר להם מכול, את הילדים שלהם?
<אורלי סילבינגר: האם אפשר לחשוב שזה יכול לקרות למשפחה נורמטיבית?
<אורלי סילבינגר: ואכן לצערנו הרב זה קורה למשפחות נורמטיביות וכל פעם שזה עולה בתקשורת אנחנו שוב שומעים שהוא היה מורה דגול, שהוא היה איש היי טק, שזו משפחה בעלת אמצעים, שזו משפחה שאף פעם לא שכלה את ילדיה או הפקירה אותם.
<אורלי סילבינגר: מה שחשוב לומר, זה לא אסון טבע, זה משהו שהוא בידיים של כולנו, הן ההורים, הן הממשלה, הן מוסדותיה, לקחת את הכלים ואת הידע שנצבר בעולם ולמנוע.
<אורלי סילבינגר: הדבר הראשון שאני רוצה לומר והעלינו את זה וזאת הסיבה שראיתם הבוקר את הסרטון, מניסיון עולמי ידוע שהסברה קונסיסטנטית לכל הקיץ, לכל ימות הקיץ, הצליחה להוריד היפגעויות בעולם בצורה משמעותית ופה באמת הקריאה למשרדי הממשלה האמונים לעשות את תפקידם.
<אורלי סילבינגר: בשנה שעברה, לאחר מספר אסונות הגיעו ממציאים רבים אלינו, אל הכנסת, אל חברי כנסת וביקשו להחיל המצאות שהם המציאו כדי למגר את התופעה.
<אורלי סילבינגר: הייתה בשנה שעברה החלטה של משרד התחבורה, יחד עם מכון התקנים, לקדם תקן שבעצם יסדיר ויבחן את אמינות המוצרים.
<אורלי סילבינגר: אני רוצה לקרוא פה על גבי השולחן הזה לחברים, עברה שנה, התקן לא התקדם, אני ממש מבקשת - - -
אורלי לוי אבקסיס: התקן התקדם.
<אורלי סילבינגר: התקן התקדם בהסעות ציבוריות ואני מברכת על כך, ואולי אני חוזרת מחלק מדבריי - - -
אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב צריך להזכיר פה שילדים נשכחים לא רק ברכבים של ההורים שלהם, גם ברכבי הסעות, ואנחנו מנסים באמת למצוא את כל החורים ואותם לסתום.
<אורלי סילבינגר: ופה באמת לסמוך את ידינו ולחזק את משרד התחבורה ואת מכון התקנים להשלים את העשייה הזאת כמה שיותר מהר ולסיים במיידי.
<אורלי סילבינגר: אני מאוד מאוד ממליצה לקדם את המלצת החוק שהעלתה יושבת ראש הוועדה, בדבר הודעה על ילדים שלא הגיעו לגן ותיכף נשמע, יש פה גם פיילוט שנוסה והצליח באחת הרשויות המקומיות, שרק אומר שאפשר.
<אורלי סילבינגר: ואנחנו בעצם בפתחו של הקיץ.
<אורלי סילבינגר: אני לא רוצה להאריך במילים, הקיץ הקדים השנה, הוא התחיל במאי, זה אומר שאין לנו יותר זמן היערכות.
<אורלי סילבינגר: בעצם הקיץ הוא תקופה קשה, כדי שלא נקרא ונשמע על עוד ילד, שלישי, שנשכח בבריכה וטבע, או ילד שני שקיפח את חייו ברכב, אני רוצה להזכיר שאנחנו נמצאים פה במהלך של שנתיים עבודה על תכנית לאומית לבטיחות ילדים, 16 משרדי ממשלה חברו כדי לעשות שינוי.
<אורלי סילבינגר: התכנית מוכנה, היא יושבת ומחכה להחלטת ממשלה שנייה, ובבקשה מכולנו, שהיא תוכל להתקדם במהרה להחלטת ממשלה מתוקצבת, כדי שמשרדי הממשלה השותפים יוכלו באמת להגביר את פעילותם.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להודות לך ולהעצים את אחד המשפטים, שגם, כמו שאמרת, הוכח בעולם, ההסברה, מסע פרסום, הטפטוף.
אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב אנחנו רואים את זה גם אצלנו במדינת ישראל, כמעט אנחנו יכולים לדקלם, ואפילו הילדים, 'ילד עד גיל 9 לא חוצה כביש לבד'.
אורלי לוי אבקסיס: זה נכנס לנו לתודעה, זה מהדהד לנו בראש, הנושא של חגורת בטיחות ברכב.
אורלי לוי אבקסיס: היה מסע פרסום נהדר, השיג את התוצאות.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יכולים לראות גם השתתפות של הציבור, את המודעות של ההורים, עוצרים בצד, לא נותנים לילד להתחמק, הוא מבין בעצמו, הייתה נגישות, הנגשה של החומר, הן להורים מבחינת הסברה, הן המקרים שקרו, הן הסכנות של מה שקורה כאשר הילד לא חגור בתאונה כזו או אחרת, וזה השיג את המטרה.
אורלי לוי אבקסיס: אתמול נפגשתי עם שר התחבורה, השר ישראל כץ, הסברתי לו את הנושא הזה.
אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת לומר שלא רק שהוא היה קשוב, שמעתי ממנו משפט, 'מספיק שמדובר בילד אחד זה ילד אחד יותר מדי'.
אורלי לוי אבקסיס: שר התחבורה נתן לי את ההבטחה שלו, הוא הכניס את זה לתוך הטלפון שלו והבטיח לי .
אורלי לוי אבקסיס: שאלתי אותו אם אני יכולה להכריז על זה בוועדה, משרד התחבורה ייקח על עצמו את הנושא של הפרסום, של קמפיין שיהדהד לנו בכל חודשי הקיץ, בשעות הרלוונטיות, ברדיו, בזמן שאנשים יוצאים עם הרכב לגנים, חוזרים מהגנים, בשעות שהן השעות הקריטיות.
אורלי לוי אבקסיס: אבל זה עדיין לא מפר את האחריות שלנו כהורים.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שהנושא הזה של הפמפום שלא שכחת את הילד, אפשר לשמוע היום בגלי צה"ל, בדרך שלי מהבית, והיא דרך די ארוכה, אני שמעתי מספר פעמים את מיכל דליות, וגם זה בשיתוף משרד התחבורה.
אורלי לוי אבקסיס: אבל הקמפיין הזה צריך לקבל גם תהודה וגם להרחיב את מספר המאזינים ואנחנו צריכים לראות איך אנחנו עושים את זה וצריך לראות שהקמפיין יהיה קמפיין אפקטיבי וגם מדיד.
אורלי לוי אבקסיס: לא ציינתי קודם.
אורלי לוי אבקסיס: היום הוא יום מיוחד בכנסת, יום הבטיחות, ואנחנו כאן נעסוק באמת בעניין של הבטיחות.
אורלי לוי אבקסיס: אני מבינה שחלק מהמשתתפים נאלצים לעבור גם בהמשך לוועדות נוספות.
אורלי לוי אבקסיס: דניאל חדד, מנכ"ל המוסד לבטיחות וגהות, אתה רוצה לומר משהו?
<דניאל חדד: משפט אחד רק.
<דניאל חדד: קודם כל אני תומך בכל מה שהיא אמרה ואני פה בגללה, ובזכותה, ואני חושב שבאמת המוסד לבטיחות וגהות זה מוסד שהוקם לצורך הפעילות לקידום בטיחות בתעסוקה.
<דניאל חדד: בתפיסת העולם החדשה בטיחות בתעסוקה לא מתחילה בבטיחות בתעסוקה, היא מתחילה בבית, וכשאני מדבר על בטיחות אני מדבר על בטיחות במעגל שלם, זה מעגל חיים שלם.
<דניאל חדד: אחד הדברים כשנכנסתי לתפקיד לפני כשנה זה ליצור קשר עם תחילת מעגל החיים השלם שלנו, עם הילדים, ששם אנחנו צריכים להשפיע ולשם אנחנו צריכים לחתור, כי בסוף הילד הזה הופך להיות גם עובד.
<דניאל חדד: ואם נתעסק עם הבטיחות שלו ונרגיל את ההורים אז הם יגיעו למקומות העבודה ושם אני רואה את הלינקג' הזה בין המוסד לבטיחות וגהות לבין ארגון בטרם, לעבוד ביחד כדי לקדם את הנושא שלהם שבסופו של דבר אנחנו נזכה בפירות האלה, שהם יהיו כבר גדולים ומבוגרים וזה בעצם המסר שאני רוצה להעביר פה.
<דניאל חדד: יישר כוח לארגון בטרם, אנחנו איתכם לכל אורך הדרך.
<דניאל חדד: תודה רבה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מצטרפים.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עדים לאחרונה, גם בעקבות הנושא של חקיקת החוק על דיווח על אי הגעת ילד למוסד חינוכי, זה חוק שעבר כבר את הקריאה הראשונה ואני רוצה להבהיר פה כמה דברים.
אורלי לוי אבקסיס: כבר נשמעים קולות, מתוך מערכת החינוך, שאי אפשר להפיל את האחריות על עובד החינוך, אי אפשר להטיל עליו עוד עומס, אי אפשר לצפות ממנו להיות המבוגר האחראי.
אורלי לוי אבקסיס: כן, כשאנחנו שולחים את הילדים שלנו למוסד חינוכי אנחנו מצפים שמי שיהיה שם יהיה המבוגר האחראי.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מפקירים, או שמים את הדבר החשוב לנו ביותר בתוך מערכת החינוך.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדעת שרואים את הילד שלי כאשר אני שמה אותו במעון, או כאשר אני שולחת אותו לבית הספר.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר הוא לא נמצא אני רוצה לדעת שאותה מורה או אותה מחנכת, אותה גננת, שמה לב שהילד לא הגיע למוסד החינוך.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא עומד לבד, זו עוד רשת ביטחון.
אורלי לוי אבקסיס: חברים, אנחנו נדבר גם בהמשך על הטכנולוגיות.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא מצריך יותר מדי.
אורלי לוי אבקסיס: אפילו אנחנו, וזה היה די מזמן, כשהיינו מגיעים לבית הספר המורה הייתה מתחילה את השיעור בהקראת שמות ומי שלא נמצא היה מסומן.
אורלי לוי אבקסיס: זה היה עוד יומן.
אורלי לוי אבקסיס: אני זוכרת שבתור ילדים היינו רוצים להציץ, כי בסוף זה מופיע בתעודה, מתי איחרת, מתי הגעת.
אורלי לוי אבקסיס: ראו את הילדים.
<דניאל חדד: היו שולחים להורים.
אורלי לוי אבקסיס: היו שולחים, היינו מפחדים שזה יגיע.
אורלי לוי אבקסיס: חברים, אני רוצה להסביר עוד משהו, הצעת החוק הזו, אני שמחה לומר, היא לא באה רק לפתור את הבעיה של שכיחת ילד ברכב, רכב הסעות או רכב של ההורים, יש לה עוד המון מטרות במינימום מאמץ, במינימום השקעה כספית.
אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מדברים פה ולא אחת על יישום הוועדה הבין משרדית בראשותו של מוטי וינטר, אחת מההמלצות לאיתור ילדים בסיכון - - - דרך אגב, מי שלא יודע מה זה ועדת וינטר, זה לא רק שיתוף במידע, זה מתי צריכה להידלק לנו נורה אדומה כאשר הילד כנראה נמצא במצב סיכון.
אורלי לוי אבקסיס: ומה אומרת אחת ההמלצות החשובות ביותר באותו דוח לאיתור ילדים בסיכון.
אורלי לוי אבקסיס: אי הגעת ילד למוסד חינוכי באופן סדיר, תדע המערכת, הן של משרד החינוך והן של משרד הרווח והן של המשרד לביטחון פנים, אם צריך, שהילד הזה לא מגיע באופן סדיר, שיבקשו תשובות.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא צריכים לטפל בסימפטומים, אנחנו צריכים להבין למה ילד לא הגיע.
אורלי לוי אבקסיס: אם הילד לא הגיע בגלל שלהורים שלו אין יכולות הוריות, אין להם מסוגלות הורית, או שהילד עובר התעללות והיום יש לו סימן כחול ולא רוצים שיראו את זה במערכת החינוך, ההורים יצטרכו לספק הסבר.
אורלי לוי אבקסיס: המערכת תדע כשהילד לא מגיע, תידלק לה הנורה האדומה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נדע לזהות אותם.
אורלי לוי אבקסיס: תארו לעצמכם שהורה אפילו חושב שהוא הביא את הילד למוסד החינוכי, הוא שם אותו בפתח המוסד החינוכי אבל הילד לא נכנס לכיתה.
אורלי לוי אבקסיס: ההורה בכלל חושב שהכול בסדר ואז אחרי שלושה חודשים, לפני התעודה, הוא בא, מגיע לכיתה, אומרים לו 'הילד בכלל לא מגיע' או שהוא מאחר סדרתי, 'למה נזכרתם עכשיו?' זה יכול למנוע שוטטות, זה יכול למנוע הדחה של קטינים למעשה עבירה לעבריינות קצה, לשבת מתחת לאיזה בלוק ולעשן במקום להיות בשיעורים.
אורלי לוי אבקסיס: זה יכול למנוע חלילה וחס חטיפות, זה יכול למנוע מפדופילים לעמוד בפתח של בית הספר ולקלוט ילדים שנראים להם אבודים.
אורלי לוי אבקסיס: זה יכול למנוע המון המון דברים.
אורלי לוי אבקסיס: מי שאומר שזה בלתי ישים, או שזה לא בסדר, או שאנחנו מטילים, הוא לא יודע על מה הוא מדבר.
אורלי לוי אבקסיס: ואני רוצה דווקא בנקודת הזמן הזו לדבר עם נציגים של בית ספר, שברגע שהצעת החוק הזאת עלתה והתנהל הדיון על יישום או לא יישום - - - דרך אגב, בלי סנקציה החוק הזה לא יעבור, אני לא אתן לו לעבור.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא אתן לו לעבור, כי אני לא צריכה הצהרה, בהצהרות אנחנו טובים מאוד.
אורלי לוי אבקסיס: הסנקציה הכלכלית יכולה להיות כזו, בדיוק כמו שמציעים בחוק הפיקוח על מעונות היום, יש שם תנאים לרישיון, בסעיף (ט4), אם אינני טועה, מדברים שם על הפרה אחת של תנאי הזיכיון שתביא לסנקציה כלכלית.
אורלי לוי אבקסיס: ואיך מודדים את הסנקציה הכלכלית, חברים?
אורלי לוי אבקסיס: שתבינו, אנחנו לא באים לרדוף באופן אישי, לא אחרי הגננות, לא אחרי המורים, אנחנו רוצים שהמערכת תטמיע את זה, כמו שהיא מטמיעה אמצעי בטיחות, כמו שהחוק מחייב אותה לגלאי עשן, החוק מחייב אותה להתקין אביזרים בטיחותיים כדי שנבטיח את הבטיחות של ילדינו, ככה יטמיעו גם את זה.
אורלי לוי אבקסיס: ואיך הסנקציה שם עובדת?
אורלי לוי אבקסיס: הסנקציה נותנת את האופציה לתת קנס.
אורלי לוי אבקסיס: איך נמדד הקנס?
אורלי לוי אבקסיס: באותו חוק מדובר על 1,500 ₪ כפול מספר הילדים שנמצאים באותה כיתה.
אורלי לוי אבקסיס: תאמינו לי, כשתהיה סנקציה כלכלית אתם תראו את המערכת יודעת טוב מאוד ליישם את זה.
אורלי לוי אבקסיס: ואני רוצה לומר עוד משהו.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא פוטרים את ההורים.
אורלי לוי אבקסיס: להורים אפשר להפעיל לחץ כלכלי, ואיזה לחץ כלכלי?
אורלי לוי אבקסיס: כאשר הילד שלנו מעורב במעשה אלימות, שולחים אותו הביתה, נכון?
אורלי לוי אבקסיס: הוא לא יכול להגיע בלי ההורים לשיחה, הוא לא יחזור לספסל הלימודים.
אורלי לוי אבקסיס: הורים שהילד שלהם לא הגיע למוסד חינוכי ולא עדכנו את המערכת כדי להוריד את הנטל יוזמנו, אם לא בפעם הראשונה, עד שזה יוטמע, 'הילד לא יוכל לחזור לספסל הלימודים בלי ההורים שילוו אותו'.
אורלי לוי אבקסיס: תאמינו לי, הורה שצריך למצוא את הזמן, לוותר על יום עבודה, או שעות עבודה, או למצוא למעסיק שלו את התירוץ, יידע שבפעם הבאה הוא חייב להודיע כאשר הוא יודע שיש סיבה מדוע הילד לא מגיע, הילד לא הרגיש טוב, החליטו לקחת יום חופש, אינני יודעת מה ולא מעניין אותי הסיבות.
אורלי לוי אבקסיס: תהיינה אשר תהיינה הסיבות, הוא יצטרך להודיע למערכת.
אורלי לוי אבקסיס: היה ולא הודיע, הוא יוזמן לשיחה, הילד לא יוכל לחזור למערכת.
אורלי לוי אבקסיס: כך אנחנו יצרנו את האיזון בין המחויבות ההורים לבין המחויבות של המוסד.
אורלי לוי אבקסיס: אני בדיוק לכאן מובילה את הדיון, הפיילוט הזה התחיל בעקבות חקיקת החוק או בשלבים הראשונים של חקיקת החוק בלי לקבל תקציבים מיוחדים ממערכת החינוך, אלא רק באמת מתוך מקום של אכפתיות מיישמים - - - אני יכולה לומר לכם שגם במוסד של הילדים שלי כבר התחילו ליישם את החוק כאילו הוא כבר קיים וזה עובד נהדר, אבל אני רוצה לשמוע פה מעיריית ראשון לציון שהפיילוט שם כבר מתקיים במהלך שנה שלמה, אם אינני טועה, כמעט שנה שלמה.
אורלי לוי אבקסיס: איפה סגן ראש העיר?
<אייל מושיוב: המשנה לראש העיר.
אורלי לוי אבקסיס: קודם אנחנו מברכים אתכם גם על היוזמה ובוא תספר לנו איך זה עובד ומה הלקחים.
<אייל מושיוב: אני אספר לכם איך זה התחיל, כי חשוב איך זה התחיל.
<אייל מושיוב: אני חושב שבראש ובראשונה בכל מה שקשור לקידום בטיחות ילדים ובכלל, ברגע שמגויסת הנהלת העיר והרצון של ראש העירייה להיות שותף פעיל, וכמובן הוא מבין את החשיבות, ואני לא מאמין שיש ראש רשות שלא מבין את החשיבות, אבל צריך אומץ רב לקבל החלטות מהסוג הזה.
<אייל מושיוב: אני אספר בשתי מילים על הדיון שהתנהל בעיריית ראשון לציון.
<אייל מושיוב: התנהל דיון בעקבות הצעה לסדר שאני הגשתי, שהסייעת או הגננת תתקשר עד השעה תשע בבוקר לכל תלמיד שלא הגיע, כמובן אם הורה לא הודיע שהילד לא יגיע.
<אייל מושיוב: היה לנו דיון, כי חברי המועצה בחלקם אמרו לראש העירייה 'תשמע, זה ייפול עלינו', במידה שלא יתקשרו וקרה אסון יתבעו אותנו, את העירייה, זה נוהל.
<אייל מושיוב: ראש העיר אמר, 'תשמעו, חבר'ה, במשפט אחד אני סוגר את זה.
<אייל מושיוב: המציל נפש בישראל כאילו הציל עולם ומלואו, נקודה'.
<אייל מושיוב: וכך זה נכנס לנוהל בראשון לציון וזה עובד.
<אייל מושיוב: ילד גן שלא מגיע, הסייעת מתקשרת וכך אנחנו עושים את הבקרה, כדי שזה לא יקרה.
<אייל מושיוב: ואני חייב להגיד במשפט אחד, אני חושב שברגע שהמציאו את הדבר הזה, זה פשוט מוציא אותנו מדעתנו.
<אייל מושיוב: לי יש ילד בן 21 ואז עוד לא היו פלאפונים והיינו מנהלים שיחות כשהייתי לוקח אותו לגן, בדרך לגן, מצחיק אותו, משעשע אותו.
<אייל מושיוב: היום הכול מתנהל תוך כדי, אנחנו מתחילים את העבודה ברגע שאנחנו נכנסים לרכב וזו המכה העיקרית, זו המכה של העשור, הפלאפונים.
<אייל מושיוב: זהו.
<אייל מושיוב: בראשון לציון יש לנו קודם כל באמת ראש עיר אמיץ בעניין הזה - - -
אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, אותה מכה יכולה להיות גם ברכה.
אורלי לוי אבקסיס: יש פה אופציה לאפליקציות, אפילו אפליקציות לתוך מערכת החינוך, שרק הילדים שלא הופיעו תקפוץ התראה אצל ההורים, 'הילד לא הגיע היום, האם יש סיבה?' אנחנו יכולים להפוך את המכשיר הזה גם למשהו שאנחנו יכולים להשתמש בו ובלי הוצאות נוספות.
אורלי לוי אבקסיס: איך אתם עושים את זה אצלכם?
<אייל מושיוב: ברגע שילד לא מגיע עד שעה 9:00 הסייעת מתקשרת למשפחה, לאמא או לאבא.
<אייל מושיוב: אם היא מתקשרת, למשל, לאמא, אז האמא אומרת 'מה, הוא בגן', אז היא תתקשר מן הסתם לאבא.
<אייל מושיוב: אם חלילה וחס הוא באוטו, האבא ידפוק על הראש ויוציא את הילד ואני מאמין שבחצי שעה, שעה, הזו הילד יינצל.
פנינה תמנו: בואו נודה על האמת, לא מדובר בעומס רציני, כמה כבר ילדים לא - - -
אורלי לוי אבקסיס: בדיוק, בממוצע מדובר על שניים בכיתה.
<אייל מושיוב: לא מדובר בבתי ספר, מדובר בגני ילדים.
אורלי לוי אבקסיס: הגננות שיתפו פעולה?
<אייל מושיוב: כן.
<אייל מושיוב: פחדנו בהתחלה מהסתדרות המורים וכו', אבל אני לא חושב שהסתדרות המורים יכולים להגיד 'לא, אנחנו לא נעשה את זה'.
<אייל מושיוב: אם חס וחלילה הם יגידו לא ויקרה משהו, אני חושב שמצפונית אף אחד לא יכול לחיות עם ההרגשה הזו.
פנינה תמנו: אבל פה באמת, ברשותך היושבת ראש, אני חושבת שהמקום צריך להיות ממקום מאוד משתף.
פנינה תמנו: הדרך, כדי באמת למקסם את התוצאה של בטיחות ילדים ושמירה על שלומם, זה ממקום משתף ודווקא בנושא הזה צריך לחשוב מן הסתם על חלופות.
פנינה תמנו: זה החוק שלך, אבל אני באמת מאמינה שזה חוק מאוד טוב, כי אחרי הכול לא מדובר בהרבה משאבים ולא הרבה נטל שאמור להיות על הגננות, אבל מצד שני צריך להביא אותם למקום שהוא מקרב כדי שלא יחשבו שמישהו בא להטיל עליהם את האחריות.
פנינה תמנו: ממש לא, זה בא לומר שכולנו ביחד שותפים לבריאות של הילדים.
פנינה תמנו: ואגב, זה היה קיים, רק לא כתוב, זו סולידריות שהייתה קיימת ולצערנו הולכת ונעלמת.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר עוד משהו, כהורה, כאשר אתה מקבל טלפון, לא רק שאתה יודע שרואים את הילד שלך, זה גם לקבל איזה שהוא דיווח מסוים, קשר בין ההורה לבין המערכת.
פנינה תמנו: אבל תראי איך זה גם מתקשר לעולם המודרני, שזה אליה וקוץ בה, אפרופו אותם מכשירים שבסוף הופכים להיות גם העזרים כדי להשתמש בהם להציל את הילדים.
פנינה תמנו: אני לא רואה את זה כמנותק, זה הכול בסוף עניין של חינוך ובאמת אופי של חברה, שהולכת למקום לא טוב.
פנינה תמנו: אנחנו הופכים להיות מנותקים, כולנו הופכים להיות די מנותקים, הקשר נהיה מנותק, סוג של ווטסאפים, סוג של פייסבוקים, וגם מה שהיה מובן מאליו בעבר, של להתקשר להורה ולדבר איתו ולמה לא הגיע, היום צריך להביא אנשים למקום הזה.
פנינה תמנו: זה גם עניין של חינוך.
אורלי לוי אבקסיס: יצחק קדמן, ולאחר מכן אני ארצה לפנות למשרד התחבורה וגם כמובן למשרד החינוך.
אורלי לוי אבקסיס: בשנה שעברה הצלחנו להחזיר מכרזים לרכבי הסעות ולתקן בהם כל מיני הוראות, כמו למשל על חלונות עם תריסים או חלונות מוחלשים, כדי לדעת, עוברי אורח, אם יש מישהו באוטו.
אורלי לוי אבקסיס: בחלק מהמקרים, בואו נודה, מי שהציל את הילדים היו עוברי אורח וחלונות כהים מונעים מאותו עובר אורח להציל, במקרה שהוא כבר עבר שם.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נבקש ממשרד החינוך בטרם יצאו המכרזים לגבי שנת הלימודים החדשה, לגבי העניין של רכבי ההסעות ואנחנו גם נבדוק את הטכנולוגיות, כדי להכניס למכרז גם את הטכנולוגיה שעברה את מכון התקנים כבר ויש לה אישור.
אורלי לוי אבקסיס: אבל לפני כן אנחנו פונים ליצחק קדמן, המועצה לשלום הילד.
<יצחק קדמן: תודה, גברתי יושבת הראש.
<יצחק קדמן: ב-4 במאי 2014 לפני שבועיים בשעות הבוקר שלחתי לך מכתב ובו ביקשתי שתכנסי את הוועדה על מנת שהקיץ הזה לא ימותו ילדים באוטו.
<יצחק קדמן: אני מכה על חטא למה לא שלחתי את זה יום קודם.
<יצחק קדמן: באותו יום ששלחתי, אחרי ארבע שעות, התבשרנו, במרכאות כפולות, על ילד, לוי יצחק שמו, שמת אחרי שהושאר ברכב, כאשר היה בלבול והילד נשכח ברכב לכמה שעות והתבשל בו למוות.
<יצחק קדמן: אני רוצה לבקש שאנחנו כולנו, כל מי שיושב פה, ויושבים פה אנשים טובים וחשובים מארגונים וממשרדי ממשלה, נכריז היום בוועדה שלך על מחויבות, כל אחד יחתום בשמו, לא בשם אחרים, שאנחנו מתחייבים השנה לעשות הכול ככל שביכולתנו עד קצה גבול היכולת של כל אחד מאיתנו, שבקיץ הזה לא ימותו ילדים.
<יצחק קדמן: אף אחד לא יכול לעקוב אחרינו, אף אחד לא צריך לפקח עלינו, זאת החלטה שאנחנו צריכים לקחת על עצמנו, חברי כנסת, ארגונים, משרדי ממשלה, כל מי שיושב פה בחדר הזה ומי שלא יושב בחדר הזה, אנחנו חייבים את זה לילדים שלנו.
<יצחק קדמן: אנחנו לא עשינו עד היום מספיק, אני שונא את הסיסמה 'כולנו אשמים', אבל במקרה הזה לכל אחד מאיתנו יש חלק, היינו יכולים לעשות את זה.
<יצחק קדמן: כמה הצעות פרקטיות, אבל לפני זה אני חייב הערה.
<יצחק קדמן: ארגון בטרם, שהכין עבודה יוצאת מן הכלל כדרכו, שמעתי את המנכ"לית מדברת על ילדים שנשכחו ברכב.
<יצחק קדמן: אני רוצה להזכיר לכולנו, חלק מהילדים שמתו וחלק מהילדים שניצלו בנס לא נשכחו ברכב, הם הושארו ברכב.
<יצחק קדמן: אני מדגיש את זה, כי יש פה גם עניין של עבירה פלילית ואין שום אכיפה של המשטרה.
<יצחק קדמן: אני, אגב, מציע בין ההצעות, אני מיד אמנה מספר הצעות, להחיל בפקודת התעבורה עונש של החרמת הרכב ל-30 יום לכל מי שהשאיר במכוון את הילד שלו ברכב.
<יצחק קדמן: ולא קרה כלום, אזרחים, כמו שאמרת, ראו, גילו, המשטרה הגיעה, מי שלא הגיע, העונש הזה של החרמת הרכב ל-30 יום קיים כבר בפקודת התעבורה לעבירות אחרות.
<יצחק קדמן: מי שמשאיר במכוון, גם אם זה 'רק לדקה', שיחרימו לו את הרכב ל-30 יום.
<יצחק קדמן: אולי יש מי שהרכב חשוב לו יותר מאשר הילד.
פנינה תמנו: זהו, זה מרגיש לי קצת אי נוחות.
<יצחק קדמן: גם לי מרגיש אי נוחות.
<יצחק קדמן: אם זה ימנע השארה אחת נוספת.
<יצחק קדמן: ..
<יצחק קדמן: אנחנו במצב חירום.
<יצחק קדמן: אנחנו צריכים לדון היום על השולחן הזה כאילו אנחנו יודעים לזהות את חמשת הילדים שעתידים למות בקיץ הזה כתוצאה מהשארה או שכחה ברכב.
<יצחק קדמן: זו שעת חירום.
<יצחק קדמן: אני רוצה להתייחס לדברים שאמרה יושבת הראש ולדברים שאחרים יאמרו.
<יצחק קדמן: בעניין הזה אנחנו לא צריכים להחליט מה הדרך הטובה ביותר לטפל בזה, הכותרת שלי היא גם וגם וגם וגם.
<יצחק קדמן: ובין היתר אני מציע את הדברים הבאים ובזה אני אסיים.
<יצחק קדמן: אני מציע שהוועדה תפנה לקול ישראל, לגלי צה"ל ולתחנות הרדיו האזוריות, מעוד שבועיים, מצדי שיתחילו ממחר, אנחנו צריכים לבקש מהם בהתנדבות, כל בוקר, לפחות בין השעות שש וחצי עד שמונה וחצי לפמפם אחרי כל מהדורת חדשות, 'האם זכרתָּ/זכרתְּ לא לשכוח את הילד ברכב היום?
<יצחק קדמן: ' או כל סיסמה אחרת שאנחנו נמציא.
<יצחק קדמן: כל בוקר.
<יצחק קדמן: ואני אומר שוב, אם בזכות זה שמישהו שמע את הסיסמה הזאת הוא אומר 'אוי' והצלנו ילד, הרווחנו.
<יצחק קדמן: אני מציע גם ואני מוכן לנסות לעשות את זה בעצמי, לפנות לחברות הדלק הגדולות, שידפיסו על חשבונן ויחלקו בתחנות הדלק.
<יצחק קדמן: אני אומר תחנות הדלק, כי זה מקום שכל בעל רכב מגיע אליו - - -
יעקב מרגי: ונכנס ל-yellow לדקה ומשאיר את הילד ברכב.
<יצחק קדמן: שיחלקו סטיקרים שנדביק על כל המכוניות של אזרחי ישראל.
<יצחק קדמן: כתב לי אזרח, שהוא ראה יוזמה פרטית - - -
אורלי לוי אבקסיס: האמת שזה היה של מד"א.
<יצחק קדמן: את הקרדיטים אני מוכן לתת לכל העולם.