GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה מזרחי: צריכים לעסוק באלימות, צריכים לעסוק בשכרות וסמים, גזענות.
משה מזרחי: החזית היא עצומה וזה ברור לנו, מספר התלמידים אדיר, מספר המורים גדול מאוד וכדומה.
משה מזרחי: אבל בסופו של דבר זה מעגל אחד, זה שינוי התפיסה התודעתית ובמיוחד במערכת החינוך של התלמידים, שיהיו מודעים לכך ושיקבלו בהבנה שהמילה הומו היא לא קללה וכינוי גנאי, אלא זה האחר – זה חלק אחד, שהסביבה תהייה בטוחה מתוך מודעות חינוכית.
משה מזרחי: החלק האחר, זה לאתר מתוך השני מיליון את הילדים שהם במצוקה אמיתית בגלל הזהות המינית שלהם, זה משהו אחר לגמרי שאתם נוגעים בו,ואולי תדווחו או לא תדווחו לנו.
משה מזרחי: המודעות הזאת של מערכת החינוך, לא של התלמידים שזה המעגל השני, המודעות שלהם, היכולת שלהם לאבחן את המצבים האלה, לשתף פעולה גם עם המשפחה שגם היא חזית קשה מול הסוגיה הזאת, כולנו יודעים את זה.
משה מזרחי: איך מערכת החינוך ממלא תפקיד כדי שלא נגיע לתוצאה אדירה שבני נוער, אלוהים אדירים, עוברים 'זובו', ותסלחו לי על הביטוי, זובו אדיר בימי נערותם בגלל הזהות המינית גם במשפחתם וגם בבית הספר שאמור להיות סביבה בטוחה.
משה מזרחי: שם הוא עובר 'זובו' מאוד רציני, איך מטפלים בזה?
משה מזרחי: שמענו כאן, ואת זה אני מבקש לדעת, ההיקפים יפים, התקדמנו ויש את החלק הפוזיטיבי של העניין, אנחנו באמת צועדים קדימה מאוד יפה.
משה מזרחי: שמענו שאין פה מערכת פנים חינוכית הדוקה שתיקח את המקל הזה מגורמי החוץ ותהפוך את הנושא למובנה.
משה מזרחי: אין לנו מספרים וכמויות לכמה הגעתם.
משה מזרחי: למה נתתי לדוגמה את הבת שלי, למה הוא מספר שרק בכיתה יא' זכו, וזה כבר מאוחר.
משה מזרחי: עם הבת שלי עדיין לא דיברו על הנושא ואין לה מושג על מה מדובר.
משה מזרחי: יש הרבה בתי ספר שלא מחוברים ל"חושן", הם מגיעים לאחד מתוך חמישה בתי ספר, זו הסטטיסטיקה שלכם.
משה מזרחי: באופן מובהק עולה כאן איך מערכת החינוך מיישמת, ראיתי מה שכתבתם על מה אתם עושים.
משה מזרחי: חוזר המנכ"ל שיצא ביום המיוחד שמציינים את זה הוא מאוד יפה.
משה מזרחי: אנחנו מדברים על האופן השיטתי.
משה מזרחי: כשאנחנו נשאל תלמיד, כשאשאל את הבת שלי כשהיא כבר בכיתה י' 'דיברו איתכם בכלל על הסוגיות הללו, והיא לא תגיד לי לא.
משה מזרחי: יש את הפעילות הזו שלה
משה מזרחי: תחיל להרחיב את מעגל ההכשרה מול הסגל המחנך ולא רק לבעלי המקצוע הייחודיים שהם היועצים יועצות, פסיכולוגים פסיכולוגיות.
משה מזרחי: איך מחברים את מעגל המחנכים בהכשרות?
משה מזרחי: הרי משרד החינוך מעביר כל הזמן הכשרות ואיך מטמיעים את זה באופן שיטתי וסדור.
משה מזרחי: את זה אני לא מצאתי פה.
משה מזרחי: כלומר, יפה לכתוב שמקדישים 30 שעות - - -
<שוש צימרמן: 30 שעות בשנה בנושא של כישורי חיים, מתוך זה בכל שנה - - -
משה מזרחי: עדיין מחמיצים את הבלוק המרכזי של התלמידים וחלק גדול מהמורים הם לא חלק מהעניין.
<שוש צימרמן: יש כל מיני היבטים בנושא של מיניות, זה בין 5 ל- 6 שעות בשנה.
סתיו שפיר: לאורך כל השנים בבית הספר?
<שוש צימרמן: כן.
סתיו שפיר: אז בכל השנים בבית הספר הילד מקבל בין 5 ל- 6 שעות בכלל על התפתחות מינית בלי קשר, בתוכן יש כמה - - -
<שוש צימרמן: בכל פעם זה בהדגשים אחרים.
סתיו שפיר: אני מבקשת לומר משהו על מה שאמר היושב ראש.
סתיו שפיר: קודם כל אפשר להגיד, תרשו לי להגיד את זה בשפה פחות דיפלומטית, יש חשש במערכת החינוך מלעודד ילדים להיות להט"בים בגלל שאם התכנים האלה יועברו, באו נגיד את זה כמו שזה, זה חלק מהעניין, זה חלק מהפחד וזה חלק מהפחד שאני שומעת בתוך בתי ספר - - -
<הילה סגל: אני לא יודעת מה זה הנתון הזה 'אני שומעת'?
סתיו שפיר: זה לא נתון, זה מתוך ביקורים בבתי הספר.
סתיו שפיר: מצטערת, זה לא סקר.
סתיו שפיר: שנייה, אני הקשבתי לך.
סתיו שפיר: גם אני מסתובבת בבתי ספר לא מעט, לפחות פעמיים בשבוע ואני מדברת עם מורים רבים ואני שומעת המון פעמים את החשש גם מהורים 'מה, אם נלמד את זה אז.
סתיו שפיר: .'.
סתיו שפיר: אני בטוחה גם שהורים פונים לפעמים לבתי ספר ואומרים 'אם אתם מלמדים את זה אז זה עלול לגרום לילדים להפוך להיות הומואים'.
סתיו שפיר: או דברים מהסוג הזה.
סתיו שפיר: כאן זה גם חשש שבאמת צריך לשים אותו על השולחן.
סתיו שפיר: אותי מאוד מעניינים זה המספרים.
סתיו שפיר: כמה שעות.
סתיו שפיר: כמה הדרכה עוברת?
סתיו שפיר: אני אתן את זה מנושא אחר, כשביקשו לפני מספר שנים מבתי הספר ללמד זהות יהודית, באו מורים ואמרו 'סליחה, אבל אין לנו את הכלים ללמד, אנחנו לא יודעים מה זה, אנחנו לא יודעים איך ללמד ילדים לעשות קידוש, אין לנו את הכלים'.
סתיו שפיר: אז באו בתי הספר והכניסו דרך זה.
סתיו שפיר: זה לא מהלך חיובי, הכניסו את זה בין אם דרך גרעינים תורניים בין אם על ידי רבנים עירוניים וכל מיני אנשים שבאו והכניסו את התכנים הללו לתוך בית הספר – זה לא דבר חיובי בכלל.
סתיו שפיר: יש כאן סיפור דומה מכיוון אחר.
סתיו שפיר: באים ואומרים למורים 'תלמדו ילדים על נטייה המינית שלהם, דברו איתם על זה'.
סתיו שפיר: מאיפה ההכשרה לעשות את זה?
<הילה סגל: אולי לא מספיק הסברתי.
<הילה סגל: צריך לומר שוב, אנחנו מבינים שכדי שהדבר הזה יקרה צריכים שלוש צלעות של משולש:
<הילה סגל: צריך לחייב אותו, צריך לבדוק שהוא נעשה וצריך לתת לבתי הספר את העזרה ואת ההנחיה.
<הילה סגל: אני מבקשת לומר שוב, אנחנו עסוקים גם בשאלה הזאת, כל שנה אנחנו מעבירים סקרים כדי לבדוק עד כמה זה נעשה ובאיזה נושא - - -
משה מזרחי: יש לכם תוצאות להגיד לנו?
משה מזרחי: למשל אם אני אשאל אותך - - -
<חן אריאלי: מדובר פה על השטח.
<הילה סגל: מה הזה השטח?
<חן אריאלי: בשולחן הזה אני נציגת האגודה.
<חן אריאלי: אני אוכל לומר לך שיש לנו מרכז דיווח ע"ש ניר כץ, שנה שנייה לפעילות שלו.
<חן אריאלי: יש עלייה של 300% של דיווחי המקרים.
<חן אריאלי: אנחנו מאוד מדברים על חינוך, על מה אפשר לעשות כדי למנוע את הגילויים האלה, ואיך אפשר לעשות הסברה - - -
<הילה סגל: לא הבנתי, איזה מקרים?
<חן אריאלי: מקרים של אלימות והפלייה נגד נערים ונערות שחווים את הדברים האלה על בסיס יומיומי.
<חן אריאלי: יש פה פער שאנחנו לא מדברות עליו.
<הילה סגל: כי אני חושבת שזה קשור לדיון שהיה לנו קודם בנושא מה הקשר בין שיעורים לחינוך מיני ולהתנהגות פוגעת.
<הילה סגל: צריך להבין שזה לא משוואה.
<הילה סגל: זה לא אומר שהפניות האלה הן תוצאה של חוסר פעילות חינוכית בכיתה.
<הילה סגל: צריך להבין גם מה היכולת של פעילות חינוכית, היא יכולה לאתגר, היא יכולה לשים סימן שאלה - -
<חן אריאלי: אז בואו נחשוב על פתרונות אחרים.
<חן אריאלי: יש ארגונים - - -
משה מזרחי: חלילה, את אומרת כאילו יש טענה שמערכת החינוך מחוללת את זה, בשום פנים ואופן לא.
<שוש צימרמן: בעיניי, עולה כאן סוגיה אחרת של שיתופי פעולה, של העברת אינפורמציה - - - <קריאה:> זה בדיוק מה שאני מנסה להגיד בשעה האחרונה.
<שוש צימרמן: זה עלה כאן.
<שוש צימרמן: אנחנו מדברים על המון המון דברים.
<שוש צימרמן: אנחנו מדברים על התלמידים, אנחנו מדברים על הצוותים החינוכיים בהיבט של שינוי עמדות, אנחנו מדברים על זיהוי ואיתור של ילדים בסיכון ואנחנו מדברים על שיתופי פעולה כדי לטפל במקרים שמגיעים אל הארגונים, מקרים של התנהגות לא נאותה, של התנהגות פוגעת בכדי שבכל זאת הצוותים החינוכיים והמקצועיים יטפלו.
<שוש צימרמן: על זה אני כן מציעה שאחד הדברים שיכולים לצאת מהמפגש, כן לבנות שיתופי פעולה.
<שוש צימרמן: עם "חושן" יש לנו מנגנונים של הידברות קבועה.
<שוש צימרמן: לבנות עם הארגונים האחרים מנגנונים של הידברות קבוע, של היזון חוזר, של שמיעה.
<שוש צימרמן: אם מגיעים אליהם מקרים בעייתיים של טיפול לא נכון בתוך המערכת שידווחו לנו.
<שוש צימרמן: יש לנו כן אפשרות לאתר ולטפל.
<שוש צימרמן: זה נראה לי שזה משהו מאוד חשוב.
<שוש צימרמן: זה באמת היבט אחד מכלול הדברים שאנחנו מדברים עליהם היום.
<שוש צימרמן: בכל זאת, אני כן מבקשת להגיש מה התפקיד של היועצות והיועצים החינוכיים בתוך בתי הספר.
<שוש צימרמן: היום אין אפשרות שמורים יעברו הכשרה לכל מצבי הסיכון שהם נפגשים בכיתה.
<שוש צימרמן: יש מצב אובדנות, יש מצב של איתור ילדים שעברו פגיעה מינית ויש הפרעות אכילה ופרקטית אין שום אפשרות שמורים שנכנסים לכיתה יעברו בצורה מסודרת הכשרה על אחד מהנושאים האלה.
<שוש צימרמן: התפקיד של היועצת, יועץ חינוכי בבית הספר היא לעבוד עם המורים לאיתור ילדים בסיכון.
<שוש צימרמן: התופעות, ההיבטים ההתנהגותיים של ילדים שנמצאים בסיכון, ברוב המצבים האלה, הם מאוד דומים.
<שוש צימרמן: היועצים והיועצות החינוכיים יושבים, יש הוראה שאחת ל..
<שוש צימרמן: ובכל בית ספר זה אחרת.
<שוש צימרמן: לפעמים הם יושבים עם כל צוות המחנכים אחת לשבוע או אחת לשבועיים, יש מילאת חדרי מורים על מצבי סיכון – זה התפקיד שלהם בבית הספר.
<שוש צימרמן: אם יש פסיכולוגית חינוכית יחד עם הפסיכולוגית החינוכית יושבים כדי לעבוד עם המורים, לפתוח את עיניהם ולהסביר מהם מצבי סיכון.
<שוש צימרמן: הם עוברים סדנאות.
<שוש צימרמן: זה היבט אחד של האיתור שנעשה בבית הספר.
<חן אריאלי: לא בהכרח הם עוברים סדנאות, הם צריכים לקבל את כל הכלים בדיוק להנגשת המידע הזה.
<חן אריאלי: יש ארגוני קהילה נפלאים שעושים עשרות שנים עבודה נהדרת ואין הנגשה של המידע.
<שוש צימרמן: בסדר, אבל באנו לכאן כדי לראות מה עושים בצעד הבא.
<חן אריאלי: אני חושבת שזה מידע שצריך להיות מונגש באחריות משרד החינוך.
<שוש צימרמן: אני לא יודעת אם הילה מכירה את הארגון שלך, אבל טוב שנפגשנו כאן.
<חן אריאלי: האגודה הוא הארגון הוותיק ביותר בקהילה, הוא חוגג בשנה הבאה את שנת ה-40 שלו.
<חן אריאלי: זה ארגון שאחראי ברובו לרוב הזכויות שיש לקהילה היום, הוא גם ניהל את רוב המאבקים של הקהילה.
<חן אריאלי: אם את לא מכירה אותו זה בעיה אדירה שמשרד החינוך אינו מכיר את הארגון הזה.
<חן אריאלי: "חושן" ו"איגי" אלו ארגונים שעובדים עם בני נוער ולכן הם רלוונטיים.
<שוש צימרמן: בטח שמכירים אותו.
<חן אריאלי: אני אשמח לגמור לדבר.
<חן אריאלי: "חושן" ו"איגי" אלו ארגונים שעובדים עם מערכת החינוך ולכן ההכרות עם מערכת החינוך היא יותר צמודה וזה בסדר.
<חן אריאלי: אני חושבת שיש לנו שתי אחראיות עיקריות, קודם כל לדאוג להכניס תכנים של לימודי מגדר מגילאים מאוד קטנים, כנושאי ליבה בתוך מערכת החינוך.
<חן אריאלי: זה כשלעצמו יכול לפתור הרבה בעיות ולא רק של הקהילה הלהט"בית אלא פערים בין גברים לנשים בחברה שלנו שלא חסר לדבר בהם.
<חן אריאלי: אני באה מהשטח, אני באה מדיווחים שאני מקבלת וגם מיוזמות שונות בקהילה שקוראות לציבור הלהט"בי לתת עדות ועדויות של מקרים שקורים להם ביום-יום.
<חן אריאלי: כל נער או נערה להטב"ית חוו אירוע של אלימות על רקע הנטייה המינית שלהם.
<חן אריאלי: אין להם לאן לדווח.
<חן אריאלי: מערכת החינוך לא יודעת מה לעשות עם המקרים האלה.
<שוש צימרמן: אני לא מקבלת אמירות גורפות כאלה.
<חן אריאלי: הקשבתי לך בשקט בדקות אחרונות, תני לי לומר את דבריי, אחר כך תוכלי להגיב בחזרה.
משה מזרחי: את לא יכולה כך.
משה מזרחי: יש לך עוד דקה.
<חן אריאלי: השטח אומר אחרת.
<חן אריאלי: החלל שאני מדברת עליו, אני גם חייבת להתייחס לדברים של חברת הכנסת סתיו שפיר, שבצבא המצב הוא נהדר - - -
סתיו שפיר: לא אמרתי שהמצב הוא נהדר.
סתיו שפיר: אמרתי שהמצב יותר טוב ממקומות אחרים.
סתיו שפיר: אל תיקחו את זה - - -
<חן אריאלי: המצב בצבא, הנתונים הולכים ומתדרדרים גם בצבא וגם במשטרה - - -
<יהלי בן עמי ויטנברג: כמעט ולא מזמינים אותנו יותר, למשל.
<יהלי בן עמי ויטנברג: כאן אני יכולה לחזק אתכם, פעם היו באמת הזמנות יפות והיום זה כמעט - - -
סתיו שפיר: אני מכירה את המידע.
סתיו שפיר: המשפט הראשון שאמרתי היה 'ישראל בהשוואה למדינות אחרות בעולם, דווקא במקום הספציפי הזה יותר היא יותר מתקדמת מהמדיניות הקיימת'.
סתיו שפיר: זה לא אומר שצה"ל חף מבעיות ושקל להיות הומו או לסבית בצבא.
משה מזרחי: טוב, אל תהפכו את זה לעיקר.
<חן אריאלי: בני נוער היום, נערה לסבית שחוותה גילוי כזה לא מוצאת בבית הספר שלה את המקום הבטוח, כמו שנועה אמרה כאן, המקום הראשון שהיא רוצה לגשת אליו, אם היא לא מקבלת הבנה והכלה בבית, הוא בית הספר, היא לא מרגישה בטוח לפנות אליו ולכן היא לא פונה.
<חן אריאלי: נערים ונערות כאלה נשארים עם החוויות האלה עד לבגרות שלהם ולפעמים זה מגיע להתאבדות או יוצא במקומות אחרים.
<חן אריאלי: לכן אני לא חושבת שאין בכלל מענה בתוך מערכת החינוך.
<חן אריאלי: אני חושבת שזה עניין דו-צדדי, אין את המידע, את ההנגשה והחומרים כדי לתת קרקע בטוחה לילדים ולילדות בכלל לבוא ולהתלונן כי המורים והמורות בעצמם יכולים לגלות גילוי הומופוביה.
<חן אריאלי: יש לנו גם חברי כנסת שמתבטאים ונבחרי ציבור שמתבטאים.
<חן אריאלי: רק בשנה האחרונה היו ביטוי הומופוביה פומביים.
<חן אריאלי: מאוד קשה ולהתלונן, זו בעיה מאוד חמורה שהקהילה שלנו מציפה בשנתיים-שלוש אחרונות.
<חן אריאלי: הרבה לפני שאנחנו צריכים לדאוג לזכותנו להינשא או לזכותנו להביא ילדים יש פה להט"בפוביה וגילוי אלימות והפלייה על בסיס יומי.
<חן אריאלי: המצב בשנת 2014 במדינת ישראל הוא לא טוב כלפי הקהילה הלהט"בית, ממש.
<חן אריאלי: כשטרנסג'
<חן אריאלי: נדרית עומדת מול המוסד לביטוח לאומי והשופט אומר לה 'את יכולה לעסוק בזנות' – זה אירוע שקרה לפני כמה חודשים, מצבנו חמור.
<חן אריאלי: אנחנו צריכים קודם כל לדאוג לזה בחינוך ולהנגיש את החומרים וזה יכול להיות רק בשיתוף פעולה.
<חן אריאלי: אני לא אומרת שמערכת החינוך לא משתפת פעולה.
משה מזרחי: תודה.
משה מזרחי: משרד הבריאות יש לכם מה להוסיף?
משה מזרחי: עלתה כאן הסוגיה - - -
<נטע הראל: נראה שנציגת האגודה לא הייתה ברשימת המוזמנים היום, אני עצמי דיברתי איתם כמו שאני מדברת ברמה השבועית - - -
<חן אריאלי: ראי פרוטוקול המוזמנים, אני נציגת האגודה.
<נטע הראל: כי התקשרתם ושאלתי אם אתם יודעים שיש דיון בוועדה ואמרת 'לא שמענו'.
<חן אריאלי: אנחנו הוזמנו מהרגע הראשון.
<נטע הראל: אוקיי.
<נטע הראל: פשוט זה לא מופיע ברשימה.
<נטע הראל: אני מייצגת את משרד הבריאות, וספציפית אני מהמחלקה לשחפת ואיידס.
<נטע הראל: אין ספק שהנושא צריך לבוא לידי ביטוי בעוד מחלקות במשרד הבריאות ובטח בבריאות הנפש, בהתפתחות הילד.
<נטע הראל: אנחנו כמחלקה לשחפת ואיידס עובדים הרבה מאוד שנים גם עם האגודה וגם ארגונים אחרים.
<נטע הראל: התפיסה כמחלקה שמתעסקת במחלות שפוגעות יותר באוכלוסייה הומוסקסואליים, היא באמת מניעה וקידום בריאות.
<נטע הראל: מזמן כבר הבנו שזה לא פשוט, 'חלק קונדומים ותן מידע' ואז אנשים יתנהגו כמו שצריך.
<נטע הראל: יש לזה מקורות מאוד מאוד עמוקים של הומופוביה והומופוביה מופנמת.
<נטע הראל: אני חושבת שמאז הפיגוע בבר נוער שארגוני הקהילה וגם המדינה נתנה יותר הכרה לצורך לפתח טיפול ושירותים פסיכו-סוציאליים ספציפיים לגייז.
<נטע הראל: לכן אנחנו באמת מנסים לפעול מול הארגונים כי אנחנו מבינים שבנאדם גאה, שהוא מצולק משנים של גילוי הומופוביה הוא בסיכון יתר לדיכאון ולהתנהגויות סיכוניות הן מיניות והן אחרות.
<נטע הראל: באופן ממוצע הרווחה הנפשית שלו היא הרבה פחות טובה מבנאדם הטרוסקסואל.
<נטע הראל: זה המקום בו אנחנו עובדים.
<נטע הראל: לצערי אין הסכמה כלל מערכתית.
<נטע הראל: משרד הבריאות בהרבה נושאים של אוכלוסיות מיוחדות, וזו אוכלוסייה מיוחדת, עומד לבדו.
<נטע הראל: זה מהפרספקטיבה הספציפית שלנו.
<נטע הראל: שאלות בבקשה אם מישהו רוצה.
סתיו שפיר: אני חוזרת על שאלתי קודם.
סתיו שפיר: אני אשמח להבין תקציבית מה ההשקעה, בעיקר של משרד החינוך, מעניין אותי גם משרד הרווחה.
סתיו שפיר: לגבי משרד הבריאות אני קצת יותר מכירה את מה שעושים, אבל בסוגיה הזאת אני יודעת שקשה לסכום את זה בשעות לימוד, בתמיכות בארגונים.
<הילה סגל: לפני זה אני אבקש לומר משפט אחד שחשוב לי שהוא ירשם כאן.
<הילה סגל: הרוב המכריע של ילדים בסיכון שמגיעים לטיפול של רווחה וחוק – 70% מגיעים ממערכות החינוך.
<הילה סגל: זה הנתון שאנחנו לא זוכים לקבל עליו קרדיט.
<הילה סגל: סיפרתי על יועצת שאני מכירה, אני יכולה להראות לכם את המכתב שבו הגורם הראשון שאליו הגיעה נערה טרנסג'נדרית היה היועצת שלה והיא לא היחידה.
<הילה סגל: אנחנו מכירים גם כאלה שכן מצאו במערכת החינוכית את האוזן הקשבת.
<הילה סגל: אנחנו אומרים שוב, חלק מרכזי וגדול מהילדים בסיכון בכלל, על ההקשרים שלהם, מגיעים כי מערכת החינוך רואה אותם ומזהה אותם ומדווחת עליהם בעת הצורך.
<הילה סגל: זה דבר אחד.
<הילה סגל: היחידה שלי אחראית על נושאים רבים: התפתחות מינית, מיניות נורמטיבית, מיניות בריאה.
<הילה סגל: היום מי שתמים לחשוב שאם יחשפו אותו ל"חושן" הילד שלו יהיה הומוסקסואל.
<הילה סגל: הילדים היום חשופים באמת לכל כך דברים ולכן זה קצת נאיבי, אני לא יודעת מי עוד נשאר בתפיסה הזאת.
סתיו שפיר: יש גם דעה במערכת החינוך שאומרת שאם ידברו על התאבדויות זה עלול לעודד אנשים להתאבד.
<הילה סגל: זה משהו אחר.
משה מזרחי: אנחנו צריכים להתכנס לקראת סיום.
<שוש צימרמן: יש לי הערה אחת חשובה לגבי התאבדות ואובדנות - - -
סתיו שפיר: סליחה שהערתי כי אני רוצה לשמוע את התשובה לשאלה הקודמת שלי.
<שוש צימרמן: לגבי אובדנות חשוב להגיד שיש דרך לדבר שהיא מזיקה ויש דרך לדבר שהיא לא מזיקה.
<שוש צימרמן: <קריאה:> כמו כל דבר אחר.
<שוש צימרמן: זה לא אותו דבר ולא נכון לשים את זה באותו רצף.
<הילה סגל: המורכבות לסכום את הפעילות, מכוון שהיחידה שלנו אחראית על אוסף של נושאים: דימוי גוף, מיניות בריאה, על נטייה מינית, על זוגיות, על מניעת אלימות בזוגיות – על אוסף של דברים.
<הילה סגל: מתוכם אני אשמח להעביר אליך או למי שצריך בדיוק אילו שיעורים באיזה נושאים, באיזה גילאים.
<הילה סגל: אשמח לומר, יש לנו בתוך היחידה 70 פסיכולוגים ויועצים שעוזרים לבתי הספר: ערבים, יהודים, דתיים, חילוניים, חרדים מקרית שמונה ועד אילת.
<הילה סגל: יש להם חלקיות של עבודה בתוך התחום הזה - - -
סתיו שפיר: בבית ספר כן מדובר על נתונים שקיימים.
סתיו שפיר: כמה כסף מוחלק לתמיכות בארגונים?
<הילה סגל: אין לנו היום תמיכות בארגונים.
<הילה סגל: יש על זה עבודה כמו שנאמר כאן קודם.
<הילה סגל: השר התחייב לתקצב - - -
סתיו שפיר: אגב, השר אמר ביום שישי מעל במות מצעד הגאווה שהמשרד תומך בארגונים.
<שוש צימרמן: המשרד תומך בפעילות של "איגי".
<רן לייבל: אני אוכל להגיד משהו חדש שנראה לי שכדאי לתת עליו את הדעת.
<רן לייבל: החיבור לשפ"י הרי התחיל לפני המון המון שנים.
<רן לייבל: אני חושב שחלק מההתעסקות בתכנים האלה לא צריכה לבוא רק מהמקום של השירות פסיכולוגי ייעוצי אלא גם דרך המינהל הפדגוגי.
<רן לייבל: יש הרבה תכנים - - -
<שוש צימרמן: שירות פסיכולוגי ייעוצי יושב במינהל הפדגוגי.
<רן לייבל: אני יודע.
<רן לייבל: אבל אם אנחנו מדברים על שיעורי היסטוריה, תרבות או אמנות אין הרבה תכנים שמתעסקים, כלומר לא להפוך את זה לנושא מיוחד.
<שוש צימרמן: זו הערה חשובה.
<רן לייבל: אני חושב שהגיע הזמן.
<רן לייבל: אנחנו נמצאים בתקופה שאפשר לחשוב איפה אנחנו מכניסים את זה דרך ספרי אזרחות, דרך שיעורי היסטוריה, דרך שיעורי אמנות.
<רן לייבל: ההתעסקות היום היא בצד.
<רן לייבל: , בעיני, לשים את זה כנושא צדדי לפעמים זה חוטא למטרה.
<רן לייבל: אני חייב להגיד גם בתור מורה, למדתי שנתיים, כך שאני רחוק מלזרוק את האחריות על המורים והמורות, אני חושב ששווה לעשות את זה יחד עם תהליך הארוך, ואני מעריך את זה מאוד, לנסות לתת גם פתרונות מידיים לארגונים שכן מגיעים אליהם X אחוזים שאנחנו לא יודעים להגיד כמה, שלא מצליחים להגיע לבית הספר.
<רן לייבל: מדובר בכל זאת באלפי בני נוער.
<רן לייבל: אנחנו צריכים לראות איך דרך הוועדה הזאת - - -
<הילה סגל: זה יכול להיות מידיי.
<הילה סגל: אני חושבת שחלק מההבנה שאנחנו רואים ב"חושן" כזורע של כולם.
<הילה סגל: אולי צריך לחשוב איך עושים את זה.
סתיו שפיר: כעידוד יצירה שעוסקת בנושא.
סתיו שפיר: יש המון המון דרכים עקיפות להכניס את זה פנימה.
סתיו שפיר: זה רעיון מאוד נכון.
<לילי הלפרין: שלוש הערות קצרות.
<לילי הלפרין: א', מאוד שמחתי למצוא בפייסבוק המון ברכות של סבתאות שמאחלות לנכדים שלהן יום אהבה, יום גאווה שמח – כל כך התרגשתי.
<לילי הלפרין: זה כזה שינוי.
<לילי הלפרין: אני רואה בזה משהו נפלא.
<לילי הלפרין: אגב, העוזר שלך לשעבר גם כתב.
<לילי הלפרין: שנית, מהעבודה שלי עם אוכלוסיות מודרות אני רואה שהקושי של בני הנוער בסכנה ובפריפריה החברתית והגיאוגרפית, שם הנטייה להשתמש באלימות בעיקר מילולית כנגד בני נוער שמגלים נטיות כאלה ואחרות, היא גבוהה יותר.
<לילי הלפרין: לכן קל יותר לעבוד בהרצליה וקריית אונו מאשר בערים האחרות.
<לילי הלפרין: אני חושבת שצריך לעשות הרבה מאמץ במקומות האחרים.
<לילי הלפרין: הרבה יותר קל להעביר סדנאות וכדומה בערים חזקות ואז תהייה תגובה חיובית ולא תהיינה התנגדויות של הורים וכדומה.
<לילי הלפרין: החכמה להגיע לפריפריה, זו העבודה הקשה.
<לילי הלפרין: זה ממש ממש חשוב.
<לילי הלפרין: נקודה נוספת, כמו שקשה לפעמים להעביר את נושא הגזענות, אני עובדת עם בני נוער אוהדי בית"ר ירושלים בין היתר בנושא של גזענות ואלימות, כשאני נכנסת ורואה את המדריכים ואת המורים שלהם עצמם קשה עם האמירות שלי, הם עצמם.
<לילי הלפרין: כשאני שומעת אמירות בוטות על גזענות של ילד, הוא אומר לי 'לילי, תביני אותו'.
<לילי הלפרין: שוב, צריך לעבוד מאוד חזק עם הדמות הבוגרת בין אם זה ההורה או המורה ולאו דווקא עם הילדים ישירות.
משה מזרחי: יש למישהו להוסיף.
משה מזרחי: בבקשה במשפט.
<יהלי בן עמי ויטנברג: אני מבקשת להתייחס רגע למל"ג (מועצה להשכלה גבוהה) באלמנט הכשרה של צוותי החינוך והטיפול.
<יהלי בן עמי ויטנברג: אני אוכל לומר לכם שיש לנו תכנית כתובה לקורס אקדמי וקורס שמוכר לגמול.
<יהלי בן עמי ויטנברג: רצינו להכניס אותה והכול בסופו של דבר נופל על כסף.
<יהלי בן עמי ויטנברג: אנחנו יכולים לגשת למכללת ספיר והם יגידו לנו 'נהדר, בואו בבקשה, אבל אתם ממנים את כל הקורס הזה, אנחנו לא מממנים שום דבר'.
<יהלי בן עמי ויטנברג: אלו הן התשובות מכל מקום.
<יהלי בן עמי ויטנברג: זה אבסורד, זה אבסורד, ממילא כבר כתבנו את כל התוכן, צריך לתת לזה איזה מענה.
<יהלי בן עמי ויטנברג: הרדיפה שלנו כמגזר שלישי לתוך האקדמיה זה משהו שלא נתפס.
<יהלי בן עמי ויטנברג: אני אוכל לומר לך שיש לנו היסטוריה ארוכת יומין של ניסיון להיכנס לשם, אבל בסוף זה קיר שנופל על עניין תקציבי.
<יהלי בן עמי ויטנברג: זה ברמה הזאת.
<חן פלד: אנחנו לא רק בהרצליה ובתל אביב, אנחנו עושים בקריית מלאכי, בערד, בבאר שבע - - -
משה מזרחי: שאלנו אתכם קודם.
<יהלי בן עמי ויטנברג: יש פילוח.
<יהלי בן עמי ויטנברג: אני מבקשת להחזיר שוב את הכדור.
<יהלי בן עמי ויטנברג: לצורך העניין, ראש עיריית חדרה הוא מ"יש עתיד", ישבה כאן חברת כנסת מ"יש עתיד".
<יהלי בן עמי ויטנברג: אני חושבת שאם רות קלדרון מפעילה את ראש העיר והוא מזמן את הפגישה, זה יפתח את הדלת.
<יהלי בן עמי ויטנברג: זה יכול להיות בכל הערים.
<יהלי בן עמי ויטנברג: אני חושבת שראש עיריית יוקנעם הוא מה"עבודה".
<יהלי בן עמי ויטנברג: זו לא עבודה כל כך מסובכת.
משה מזרחי: יצא לכם להיות בשלטון המקומי - - -
סתיו שפיר: אשמח אם תעבירו לנו לחברי הכנסת, שנינו כאן במקרה או שלא במקרה ממפלגת העבודה, תעבירו אלינו רשימה של הסרבנים ואנחנו - - -
משה מזרחי: לא בדיוק סרבנים.
סתיו שפיר: המתמהמהים ואנחנו - - -
משה מזרחי: בשלטון המקומי יצא לכם להיות שם כדי לנסות - - -
<רן לייבל: אנחנו עובדים הרבה עם הרשויות המקומיות, אני לא יודע לגבי ארגונים אחרים.
<רן לייבל: הקבוצות שלנו פזורות ברשויות המקומיות לכן יש לנו הרבה עבודה גם עם ועדת תמיכות של הרשויות המקומיות.
<יהלי בן עמי ויטנברג: אבל זה שונה ואני אגיד לך למה.
<יהלי בן עמי ויטנברג: אתה בלתי פורמאלי וזה כאילו בסדר, הם יתעסקו שם בצד רק עם ההומואים והלסביות.
<רן לייבל: יש הרבה מאוד בעיות ברשויות המקומיות.
<יהלי בן עמי ויטנברג: אוקיי, אתה מחזק שזה לא אופוריה.
<רן לייבל: להפך.
<רן לייבל: אני מחזק.
משה מזרחי: בואו נפסיק לחזק האחד את השני.
משה מזרחי: יש לי הצעה בשבילכם.
משה מזרחי: צריך לפתוח דלת ולנסות ליצור שיתוף פעולה, לא מול כל ראש רשות בפני עצמו כמו שאתם עושים במערכת החינוך.
משה מזרחי: אני כבר גולש לסיכום.
משה מזרחי: המפגש הזה צריך להיות לעיתים ולא רק פה.
משה מזרחי: זה שאתם לא מכירים ארגון כזה או אחר על הפלטפורמה הזאת - - -
<שוש צימרמן: אנחנו עובדים עם ארגונים שעובדים - - -
משה מזרחי: נכון נכון.
<שוש צימרמן: ולכן לא כולם רלוונטיים.
משה מזרחי: זה נוגע לעניין שהעלאת כאן.
משה מזרחי: הנה כאן זו הזדמנות.
משה מזרחי: שיתוף הפעולה בין הארגונים לבין מערכת החינוך הוא ממש קריטי פה.
משה מזרחי: לדעתי כולנו צריכים להיבהל למשל מהנתון שעבר לנו ליד האוזן, דווקא על הרקע של זהות מינית, כשבני נוער נדחקים החוצה הם מגיעים למקומות שאף לא אחד מאיתנו - - -
<הילה סגל: אנחנו חלק מהוועדה הבין משרדית בנושא זנות קטינים.
משה מזרחי: זה גם עולה בממשק שם.
משה מזרחי: זה מקום שאף לא אחד מאיתנו רוצה להיות שם.
משה מזרחי: אולי הקריאה שלכם שלא צריכים להרגיש אשמים, כאילו ממערכת החינוך תובעים משהו שהיא לא עושה.
משה מזרחי: אני יודע שהיא משקיעה מאמץ.
משה מזרחי: אתם רואים שהפערים כאן הם מאוד גדולים ואין משהו שהוא מובנה.
משה מזרחי: העלו פה שבמערכת הפדגוגית אין איזו תכנית שהיא מעבר לפעולות ומעבר לנעשה מול המערכת המחנכת.
משה מזרחי: את המחנכים לערב אותם שתוך כדי תנועה בשגרת הפעילות החינוכית זה יהיה חלק אינטגראלי מהמערכת המחנכת.
משה מזרחי: זה לא בדיוק נראה כך.
משה מזרחי: יש מאות אלפי בני נוער שלא נוגעים בהם בנושאים האלה, זו עובדה.
משה מזרחי: אין לכם נתונים אחרים, זו עובדה.
משה מזרחי: איך מתגברים על הפערים האלה ויוצרים משהו שיהיה מודל קבוע מול כל בתי הספר.
משה מזרחי: איך אתם גורמים שבתי הספר לא יפעלו רק מתוך רצון טוב וחופשי.
משה מזרחי: דיברנו על החזית המאוד רחבה, אבל בגלל שאנחנו שמים פוקוס על הנישה הזאת היא מקבלת עוצמה ראויה וכדומה.
משה מזרחי: זה לא אומר שרק בזה אתם עוסקים או צריכים לעסוק.
משה מזרחי: כמובן שאנחנו מבינים את זה.
משה מזרחי: מצד שני, אני חושב שיש כאן מנוף בלתי רגיל לקחת ולרתום את משרד החינוך לפתוח את מה שהוא היום רצון טוב וחופשי ולהפוך את זה למשהו יותר מובנה.
משה מזרחי: שכל מנהל בית ספר, אם הוא רוצה, הוא מזמין לא רוצה לא מזמין.
משה מזרחי: השאלה של התקצוב, כמו למשל "חושן" שהפך להיות כלי מקצועי שמשרד החינוך משתמש בו לטובת העניין ולטובת החינוך עצמו.
משה מזרחי: אני חושב וגם קורא מכאן לשר החינוך לא רק 'האני הוא האחר', אם אתה משתמש בכלים מבחוץ, בוא גבה אותם תקציבית.
משה מזרחי: לדעתי זה נושא מאוד חשוב.
משה מזרחי: מה שהוא יכול לעשות בכוחות עצמו מול הפנים, הוא צריך לעשות את זה כדי שהבת שלי לא תגיע לכיתה יא' ורק אז תשמע בפעם הראשונה על הסוגיה הזאת.
משה מזרחי: שאז זה מאוחר.
משה מזרחי: דבר נוסף, אני מבין שמערכת החינוך מאוד קשובה.
משה מזרחי: כאן אני קורא לכל הארגונים, כדי שבני הנוער שלא מוצאים, זה מה שצריך להטריד את המנוחה, שלא מוצאים את המקום הבטוח בבית הספר לבוא לדווח על המצוקות שלהם, לכן הם צריכים להגיע לארגונים שנותנים להם את הרוח הגבית ומשם זה צריך לחזור למערכת החינוך.
משה מזרחי: כלומר, אם יש איזה באג שצריך להטריד אתכם כמי שאחראים על כך, זה שבני הנוער צריכים לעשות את הסיבוב הזה כדי להגיע אליכם בחזרה על מנת שטפלו.
<הילה סגל: סיירת חינוך של "חושן", אומרים לנו 'קחו דגל ושימו בחדר ואז כשילד יבוא הוא ידע לזהות אתכם כידידותיים לקהילה'.
<הילה סגל: אני חושבת שזה חלק מהעניין לראות איך מגיעים.
<הילה סגל: שוב, זו לא רק פונקציה של הכשרות, לפעמים זה פונקציה של אמון, של יחסים, עד כמה - - -
משה מזרחי: בוודאי, בוודאי.
משה מזרחי: אני בטוח שאם יש לנער או נערה בבית הספר סביבה שהם יודעים שהיא מבינה את השינוי או את הבעיה.
משה מזרחי: אם אותו נער או נערה יודעים שמציקים להם על רקע השונות שידעו שיש להם דלת פתוחה במערכת החינוך לדפוק עליה ולשתף במצוקות ושגם מערכת החינוך תתערב באותו מקום באופן ישיר, הוא לא יצטרך להגיע לארגונים כדי שזה יגיע חזרה מסביב.
משה מזרחי: כלומר, מידת ההצלחה שלכם היא מספר המקרים שמגיעים למערכת החינוך ולא לארגונים החיצוניים האלה.
משה מזרחי: לדעתי, בסופו של דבר צריך גם להגיד משהו טוב כמו בפתיח שלי.
משה מזרחי: אנחנו צועדים קדימה, צריך דריסת רגל, המערכת החינוכית היא בעלת המשמעות כבירה ביותר מכל דבר אחר, מערכת אחרת שיכולה ליצור אווירה שונה לחלוטין סביב הנושא שדנו בו היום.
משה מזרחי: אני מאחל לכם שיתוף פעולה הרבה יותר הדוק עם מערכת החינוך.
משה מזרחי: אתם עושים עבודה נפלאה, חשובה מאוד, אפילו כרוכה בהצלת נפשות, אין לי הגדרה אחרת.
משה מזרחי: יישר כוחכם.