GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<שלומית שמש: אני רק רוצה לסייג טיפה ולעשות פה סדר בדברים.
<שלומית שמש: אורי, בניגוד לכל מה שדיברנו פה, לומד בחינוך הרגיל.
<שלומית שמש: אורי הוא ילד מונשם, הוא נפגע לפני שש שנים בתאונת דרכים, כשהוא היה בן שנה וחצי.
<שלומית שמש: באותו יום שילדתי את הבת השנייה שלנו.
<שלומית שמש: כדי שהדברים יהיו מסודרים, אני אשמח להקריא באמת.
<שלומית שמש: במערכת החינוך ישנם ילדים נכים בעלי צרכים מיוחדים המלווים באחות מוסמכת או סייעת רפואית והם אינם משתייכים לחינוך המיוחד, אלא לחינוך הרגיל.
<שלומית שמש: כזה הוא בננו אורי, העולה לכיתה ג' בבית הספר מורשה בפתח תקווה, כיתה ג' רגילה בבית ספר רגיל.
<שלומית שמש: אורי מונשם באמצעות מכונת הנשמה, הוא משותק מהצוואר ומטה, הוא למעשה מסוגל להזיז את ראשו בלבד ועם זאת סיים בהצטיינות את שנותיו הראשונות בבית הספר ובמקום השלישי במבחני המיצ"ב.
<שלומית שמש: אורי בננו בכורנו מבין שלושה ילדים נולד בריא.
<שלומית שמש: לפני שש שנים, ביום בו נולדה אחותו נפגע בתאונת דרכים יחד עם אביו חגי, היושב כאן לצדנו.
<שלומית שמש: חגי סבל מפגיעות בכל חלקי גופו ונושא את כאב הפצעים עד היום.
<שלומית שמש: אורי נפגע בעמוד השדרה ומאז נותר נכה 4 גפיים ומרותק 24/7 למכונת הנשמה.
<שלומית שמש: בכוחות אדירים שאיש לא יכול היה להם השתקם בעלי מהפציעה וביחד החזרנו את אורי הביתה לאחר שנה וחצי של אשפוז בבתי החולים כדוגמת אלי"ן.
<שלומית שמש: כאמור אורי עולה לכיתה ג'.
<שלומית שמש: את אורי מלווה יום יום לבית הספר אח רפואי מוסמך בהתאם לדרישות הרופא המטפל.
<שלומית שמש: אני רוצה להפסיק פה ולומר שבשנות הגן אורי היה בחינוך המיוחד, בגן 'מרכז הפנינה' בפתח תקווה ושם, מאחר שהוא בחינוך מיוחד, לא הייתה שום שאלה של ספק וידענו שמגיע לו ליווי של אח מוסמך כילד מונשם.
<שלומית שמש: בחינוך הרגיל אין חיה כזאת.
<שלומית שמש: אין דבר כזה אחות בחינוך הרגיל והייתי צריכה לעשות מלחמות, עירית, את יודעת, כדי לקבל אח מוסמך.
<שלומית שמש: הייתי צריכה לשכנע שהוא צריך אח מוסמך.
<שלומית שמש: אמרו לי 'לא, סליחה, חינוך מיוחד זה דרך הרשות המקומית, ברשות המקומית יש סייעות רפואיות, אנחנו מאוד מצטערים.
<שלומית שמש: סייעת רפואית מספיקה ושיהיה לו בהצלחה'.
<שלומית שמש: ואנחנו לא ויתרנו.
<שלומית שמש: פנינו כמה פעמים והצלחנו לשכנע אותם.
<שלומית שמש: עכשיו אוקיי, מי מעסיק את האח המוסמך הזה?
<שלומית שמש: חברת פמי לא, כי היא לא עובדת בחינוך הרגיל, אין לה את החוזה המתאים.
<שלומית שמש: בואו נבנה איזה שהוא חוזה שאף אחד לא פיקח עליו, אני שאלתי, אף אחד ממשרד החינוך לא ישב עם הרשות כדי לוודא שהחוזה מותאם על כל צרכיו לרבות סעיפים של היעדרות של אותו אח.
<שלומית שמש: חברת פמי עשתה איזה שהוא מהלך עם הרשות המקומית, משהו מאוד מקומי, תפרו איזה שהוא מכרז שיתאים לאורי ובואו נתפלל שהאח לא יחסיר, ובוא נתפלל שלא נגיע לאיזה שהוא סעיף שלא חשבנו עליו.
<שלומית שמש: אבל קרה והאח בעצמו נפצע ונזקק לחודשיים של חופשת מחלה - - -
אורלי לוי אבקסיס: מה עשיתם בחודשיים הללו?
<שלומית שמש: ישבנו עם הילד בבית הספר, משום שחברת פמי אמרה, 'סליחה, זה מכרז שאנחנו - - - תגידו תודה בכלל שאנחנו פנינו לרשות והסכמנו לבוא איתה במכרז'.
<שלומית שמש: הרשות אמרה 'פמי אחראית'.
<שלומית שמש: ואני לא רוצה שיובן פה שיש לי טענה כלפי פמי.
<שלומית שמש: פמי היא חברה שאותנו באופן ספציפי משרתת לעילא ולעילא.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא באנו לעשות פה עכשיו פרסומת לפמי.
<שלומית שמש: לא, זה מאוד חשוב לי שלא ייצא מתחת ידי - - -
<דפנה אזרזר: - - - כראוי.
אורלי לוי אבקסיס: כן, אנחנו נגיע.
אורלי לוי אבקסיס: שנייה, דפנה, תאמיני לי.
אורלי לוי אבקסיס: אתם רוצים להגיד שמה שהיה עד עכשיו היה בסדר.
<דפנה אזרזר: היה מצוין.
אורלי לוי אבקסיס: ואתם חוששים ממה שיהיה מכאן ואילך.
אורלי לוי אבקסיס: אני שותפה לחששות שלכם.
<ינעקב אשר: לא כולם חושבים שמה שהיה - - -
<קריאה: אין מאה אחוז, אבל זה היה - - -
<שלומית שמש: מה שהיה חשוב לי להגיד, שאין לי שום טענה כלפי מישהו, אנחנו - - -
<ינעקב אשר: יש פה בעיה שורשית של המערכת, לא חברה כזו או אחרת.
אורלי לוי אבקסיס: בואו ניתן לשלומית לסיים.
<שלומית שמש: אחרי שעברנו את המכשול של ההיעדרות כי נמצאה האחות שתחליף את האח, באתי ונפגשתי כמה פעמים, גם עם הצוות שיושב כאן, עם - - -
אורלי לוי אבקסיס: את יודעת אם יש עוד כמה ילדים כאלה בתוך המסגרות הרגילות?
<שלומית שמש: אין עוד הרבה כמו אורי, אבל אני יודעת שיש בודדים - - - זה לא כמו בחינוך המיוחד שיש כמות, אבל יש.
<שלומית שמש: יש ילד שסיים עכשיו י"ב ויש עוד ילדה מהמגזר הערבי.
אורלי לוי אבקסיס: כולם היו צריכים להילחם כדי לקבל את ה - - -
<קריאה: רק ילדים להורים חזקים.
<שלומית שמש: בדיוק.
<שלומית שמש: משום שהם הלכו לבית הספר עם סייעת רפואית.
אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שאותם ילדים שההורים שלהם לא מספיק - - - קיבלו את התשובה ו - - -
<קריאה: לא האחר הוא אני, הם האחר הוא אחר.
<שלומית שמש: הם הלכו לבית הספר עם סייעת רפואית.
<שלומית שמש: וכשאנחנו פרסמנו דרך חברת החדשות את המקרה של אורי אני קיבלתי הרבה תגובות והם אמרו לי 'כל הכבוד', כי הילד בהסעה נסתמה לו הקנולה והוא נפטר.
<שלומית שמש: גם לאורי נסתמה הקנולה פעם אחת בגן והאח, בגלל הידע המקדים שלו, ידע לטפל בזה.
אורלי לוי אבקסיס: זה מה שמראה לנו שבילדים עם צרכים כאלה, כמה יש חשיבות לידע, לניסיון ולאיכות של כוח האדם שנותן את השירות.
<שלומית שמש: אני רק רוצה להגיע לנקודה החשובה.
<שלומית שמש: אני מאוד מבקשת, אם אנחנו פתחנו את המכרז ואנחנו כבר דנים בו, כי עד עכשיו הטענות היו שזה מכרז סגור ולא ניתן, אנא, הכניסו גם את החינוך הרגיל תחת אותו מכרז לחינוך המיוחד.
<שלומית שמש: <קריאה> מה פתאום יש הבדל בין ילד לילד, מה זה משנה איפה הוא לומד?
פנינה תמנו: כמה ילדים כאלה יש?
פנינה תמנו: אני לא מצליחה לקבל - - - <קריאה> 30,000 בחינוך המיוחד.
<שלומית שמש: הוא תלמיד של משרד החינוך, לא של אף ראש עיר.
אורלי לוי אבקסיס: משפחת הלפרין רצתה לומר משהו.
<ברוך הלפרין: אני ברשות
<ברוך הלפרין: כם באמת, חברי הכנסת הנכבדים ואנשי המקצוע, אני רוצה לומר שיש דבר אחד שוודאי לא מכשירים מקצוע קודם, אף אחד לא לומד אותו באף אוניברסיטה, להיות הורים לילד מיוחד.
<ברוך הלפרין: לא לומדים את זה באף מקום, זה נופל ביום אחד, זה הורס את העבודה, זה הורס את החיים, זה משנה את הכול.
<ברוך הלפרין: את הכול.
<ברוך הלפרין: אשתי עבדה לפני זה במשרה מלאה ופרנסה יפה את הבית איתי ביחד, היום החלפנו תפקידים קצת יותר, אבל הבית משתנה לגמרי.
<ברוך הלפרין: אתה מנסה עם הילד שלך בזמן הזה, בבית, לתת לו את המקסימום וכל הבית עובד סביבו וכל הבית באמת גם מתפקד סביבו ברוך ה' טוב.
<ברוך הלפרין: זאת אומרת הבית לא צריך רווחה היום, כל הילדים משתתפים ונהנים ושמחים והיא אפילו מחייכת, זה באמת כנראה בונוס.
אורלי לוי אבקסיס: איך קוראים לה?
<ברוך הלפרין: רחלי.
אורלי לוי אבקסיס: שלום, רחלי.
<ברוך הלפרין: צר לי להרוס את החגיגה, גם המכרז הקודם היה מכרז גרוע.
<ברוך הלפרין: אני לא מבין במכרזים, אבל הוא היה מכרז גרוע.
<ברוך הלפרין: הילדה שלי היא ילדה שמקבלת תרופות דרך גסטרוסטומי וגם האוכל דרך הגסטרוסטומי, בפה היא רק אוכלת קצת בשביל ההנאה ואנחנו משקיעים בשביל ההנאה הקטנה הזו שלוש-ארבע שעות ביום, אבל האוכל שלה, ההזנה העיקרית היא דרך הגסטרוסטומי.
<ברוך הלפרין: במכרז הקודם היה ככה, האחות שמותר לה, והאחות שלנו, אגב, מפמי פרימיום, לא שאני עושה פרסומת לחברה, מבחינתם הם היו נפלאים כי האחות שלנו לפחות הייתה מדהימה מדהימה מדהימה.
<ברוך הלפרין: אין דברים כאלה, מלאך, ממש מלאך.
<ברוך הלפרין: רק האחות, על פי - - -
<ינעקב אשר: המכרז?
<ברוך הלפרין: זה לא רק המכרזים, זה גם חלוקת העבודה בין משרד החינוך למשרד הבריאות, שאתם מדברים עליה והיא מצחיקה כשלעצמה, אז משרד החינוך, לצוות החינוך והפרה רפואי שלה מותר לתת לה דרך הפה דברים, לאחות אסור מהפה, לצוות הרפואי אסור לתת גסטרוסטומיה, אסור לגעת בו בכלל, לצוות החינוכי, ורק לצוות הרפואי, הגיוני, אבל לאחות של פמי פרימיום אסור לתת תרופות.
<ברוך הלפרין: מכיוון שהיא - - -
אורלי לוי אבקסיס: אז מי נותן את התרופות?