GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<בטי ריטבו: אני רק אומר ש-48.5% מהמדגם, שהוא מדגם מייצג את כל הרבדים של האוכלוסייה, דיווחו שאכן הם עברו פגיעה והתעללות, על כל הרצף וכל דרגות החומרה.
<בטי ריטבו: אבל הם אומרים שכאשר הם שיתפו הם שיתפו את החברים ואת ההורים - - -
יעקב מרגי: אין להם אמון בגורמי המקצוע.
<בטי ריטבו: וזה טבעי שהם ישתפו את ההורים.
<בטי ריטבו: זאת אומרת אנחנו מדברים על שני היבטים, התייחסות להורים מההיבט של קידום הבריאות ומההיבט של מניעת מצבי סיכון.
<בטי ריטבו: את התפיסה הזאת אנחנו מנסים להוביל במשרד החינוך.
<בטי ריטבו: אני אגיד את עיקרי הדברים.
<בטי ריטבו: קודם כל פרופ' צ'רלי גרינבאום סיפר על הוועדה שאני עומדת בראשה, ועדה בין אגפית עם נציגות נכבדת של כל אגפי המשרד לגיבוש תפיסה אחידה.
<בטי ריטבו: יש הרבה מאוד תכניות והרבה מאוד דברים שנעשים במשרד, אבל יש צורך לתפיסה אחידה של כל אגפי המשרד.
<בטי ריטבו: הוועדה, ביוזמתה של מי שהיא היום מנכ"לית משרד החינוך, גב' מיכל כהן, ולגיבוש מדיניות, והמדיניות הזאת תבוא לביטוי בחוזר מנכ"ל, שזה אחת מההמלצות של הדוח של האקדמיה הלאומית למדעים, שאנחנו כרגע מיישמים.
יעקב מרגי: יש לכם הערכת זמן?
<בטי ריטבו: אני מניחה שזה יהיה במהלך השנה הבאה, אבל מה שחשוב, זה לא רק הדיבור בינינו וגיבוש המדיניות - - -
יעקב מרגי: גברתי, אני בכוונה שאלת על הערכת זמן.
יעקב מרגי: מה לעשות, שיש לי ניסיון קצר, קדנציה רביעית ואחת מתוכן הייתי שר ואני יודע איך משרדי הממשלה עובדים, לכן שאלתי כמה זמן.
יעקב מרגי: עיצוב מדיניות, כשאת אומרת לי שנה הבאה - - -
<בטי ריטבו: לא, הדברים כבר נעשים, אנחנו כבר נגיש תוצר ראשוני של הוועדה הזאת, אבל מה שחשוב גם זה תהליכים שכבר קורים במשרד.
<בטי ריטבו: גם למניעת מצבי סיכום עם קבוצות הורים שנעשות על ידי הפסיכולוגים החינוכיים, על ידי היועצים, גם בכל הנושא של הכשרות, גם הכשרות של פרחי הוראה, אנחנו לקראת הסדרה של הכשרה של עובדי הוראה שהם במערכת החינוך והכשרות מסודרות ליועצות חינוכיות לעבודה עם הורים, גם במניעת הפגיעה במצבי סיכון וגם בקידום הקשר והשותפות עם ההורים.
יעקב מרגי: סליחה שאני מפסיק אותך.
יעקב מרגי: פעם, בתקופה שהמדינה הייתה מתוקנת, סליחה שאני אומר את זה, כשהיו טיפות חלב והייתה אחות בית ספר בכל בית ספר הייתה גם יועצת בכל בית ספר.
יעקב מרגי: את אומרת לי, אנחנו מנחים את היועצת, שיש לה שלושה בתי ספר עליה, מה את רוצה שהיא תעשה עכשיו?
יעקב מרגי: אני לא בא בטענות, אני שואל, אני מציף, אנחנו פה בשולחן עגול, אנחנו רוצים להעצים.
יעקב מרגי: לי יש ציפיות ואני אומר לך, כריבון, את כריבון, אני היום בזרוע המחוקקת, את נשארת עדיין בזרוע המבצעת, כריבון יש להם את הפלטפורמה, יש לכם את הכלים, זה צורך, אתם מודים בצורך, אתם מודים בערך המוסף של זה, אני אגיד לכם מה, יש לי כבוד והערכה לאקדמיה על מה שהיא עשתה, יש כבר תורה כתובה בנושא.
יעקב מרגי: תמיד אפשר לשפר, תמיד אפשר לגבש, תמיד אפשר לאחד, זה שיח שחוזר על עצמו כמעט בכל נושא שקשור למשרדי הממשלה ומה שקשור לילד, אין זמן.
יעקב מרגי: אין זמן.
יעקב מרגי: לכן אני אומר, זה שתנחי את היועצת והיא בפרוזדור תאמר למנהל בין כל המטלות שלה, לא תצא מזה תכנית העצמת הורים בית ספרית.
יעקב מרגי: לא ייצא.
יעקב מרגי: זה צריך לבוא בהגדרת שעות, זה צריך לבוא בהקצאת משאבים, זה צריך לבוא, כן, או על חשבון שעות הפנאי, גם של המורים במסגרת הרפורמה והעצמת המורה וכל מה - - - צריך משהו מובנה, משהו לדחוף אותו.
יעקב מרגי: זה לא משהו שיהיה באוויר, תרצה תיקח, לא תרצה אל תיקח.
יעקב מרגי: בגלל זה עצרתי אותך, כי את אומרת דברים נכונים, בסדר, רואים שנעשה משהו, זה לא מה שהשולחן הזה ביום הזה רוצה לשמוע.
יעקב מרגי: היום השולחן הזה ביום הזה רוצה לשמוע את המילה עם הדגש רבתי של העצמה.
יעקב מרגי: העצמה זה חזק, זה אגרסיבי.
<בטי ריטבו: ואכן זה קיים.
<בטי ריטבו: גם בקידום של הקשר של ההידברות בין צוותי החינוך וההורים, אנחנו עובדים על זה.
<בטי ריטבו: כי זה כן תהליך.
<בטי ריטבו: אנחנו לקראת הפרויקט של בתי ספר להורים בגיל הרך, שזה פרויקט בהתאמה, שזה סימה מובילה.
<בטי ריטבו: ובכלל אנחנו לקראת עבודה, אנחנו בעבודה, אנחנו חושבים שצריכה להיות עבודה עם ההורים בצמתים השונים של הגדילה של הילד.
<בטי ריטבו: אני גם רוצה להגיד, וזה נאמר, ואני רוצה לומר שוב, שבנוסף להכשרות ולהרבה מאוד פעילויות שאנחנו עושים, שאני מבינה שלא יהיה לי הזמן, אנחנו גם מפקחים, אתה שאלת על מרכזים להורים ומשפחה, אני מפקחת על 11 מרכזים להורים ומשפחה, שיש הכשרה מסודרת למנחי הורים לעבודה עם קבוצות הורים ולעבודה עם קבוצות הורים בקהילה.
<בטי ריטבו: כך שהראייה שלנו היא לא רק בתוך מערכת החינוך, היא גם בקהילה.
<בטי ריטבו: אתה הזכרת את תכנית במה, שזו תכנית לבתי הספר הממלכתיים דתיים.
<בטי ריטבו: יש הרבה מאוד תכניות.
<בטי ריטבו: התכניות שלנו גם שותפות בתכנית הלאומית לילדים בסיכון ושם התחלנו בעבודה של סטנדרטיזציה לעבודה עם הורים, כי יש הרבה מאוד תכניות למניעת מצבי סיכון וצריך שתהיה פה עבודה מסודרת עם ההורים מהתחלה.
יעקב מרגי: אני אעביר את רשות הדיבור.
<שרונה קומם: משפט אחד.
<שרונה קומם: בכל התכניות לא היה אזכור לאוכלוסייה הערבית במדינת ישראל, זה 20%, וכל התכניות לגבי ההורים אנחנו צריכים - - -
יעקב מרגי: אתמול כמעט הממשלה נפלה על זה.
יעקב מרגי: היה אי אמון על דוח אדווה על המצב של האוכלוסייה הערבית.
<שרונה קומם: עם כל הדברים הטובים שנאמרו, הייתי מאוד רוצה שיתייחסו גם לאוכלוסייה הערבית, כולל הכשרה של אנשי מקצוע בערבית.
יעקב מרגי: נכון, הם אזרחים לכל דבר ועניין.
<רינה כהן: אני רוצה להעיר, יש מרכז ארצי להורים ומשפחה בחברה הערבית במכללת אל קסאמה.
<רינה כהן: יש שם תכנית הכשרה ולא אחת.
יעקב מרגי: טוב שענית, רינה, תודה.
<רינה כהן: הכול ישנו.
<רינה כהן: זה לא מספיק, אבל יש.
יעקב מרגי: לא מספיק, כי הדוחות מראים שהעבודה שם כנראה לא מספיקה.
יעקב מרגי: רבותיי, עוד רבע שעה.
יעקב מרגי: אנחנו נתמקד ברבע השעה הזו, נעבור לנוהל של חברי הכנסת, נאומים בני דקה.
יעקב מרגי: ככה התייחסות של דקה-דקה.
<קריאה: גם ההורים יוכלו לדבר מתי שהוא?
יעקב מרגי: מה, אנחנו לא הורים?
יעקב מרגי: כולנו הורים.
<סימה חדד מה יפית: בהמשך לדברים של בטי אני רוצה רק להדגיש.
<סימה חדד מה יפית: היו כבר לפני הוועדה שכינסה היוזמה, ואני חושבת שבטי ניסתה לומר בגדול, שבעקבות הדוח הזה יש ועדה שמרכזת את כל ההמלצות ומנסה לטפל בזה, אבל במקביל היו גם קודם.
<סימה חדד מה יפית: הגב' רינה כהן ניהלה את התחום הזה ונעשים דברים וההורים הם חלק מתוך המערך של העבודה שלנו.
<סימה חדד מה יפית: עניינית אני אומר, יש לנו גם במגזר הערבי, ואנחנו עובדים במגזר הערבי.
<סימה חדד מה יפית: השנה חבר הכנסת אבי וורצמן, סגן שר החינוך, הגיע עם יוזמה שנקראת בית ספר להורים וניסינו איכשהו לקדם את הנושא הזה.
<סימה חדד מה יפית: בו זמנית דובר פה על איך להביא הורים.
<סימה חדד מה יפית: זה יפה, זה נשמע טוב, אבל להביא הורים לשמוע הרצאות באופן מוסדר, זה לא היה כאן, ההורים לא כל כך מגיעים, לא אלה שצריכים את העבודה הזאת מגיעים.
<סימה חדד מה יפית: מגיעים אלה שיודעים לצורך את השירות הזה, והשאלה היא איך יוצרים מצב שבו ההורים - - -
יעקב מרגי: אלה שאלות ששאלות.
<סימה חדד מה יפית: אז אני אומרת, היוזמה שלנו באה לענות גם על הצורך הזה, שבה מזמינים את ההורים ואת הילדים באותה שעה, ההורים מקבלים הרצאה סביב נושא מסוים והילדים מקבלים פעילות במקום הזה.
<סימה חדד מה יפית: התכנית היא תכנית בוטיק, אני אקרא לה, היא תכנית יקרה מאוד, ולצערי הרב אנחנו יוצאים כרגע עם פיילוט מאוד מאוד מצומצם, אבל יכול להיות שבשיתוף פעולה ובאיגום משאבים של הרשויות ושל המשרד, יחד עם קרנות נוספות, נצליח לעשות את זה בכל הארץ, כי זאת המשימה.
<סימה חדד מה יפית: בשנה הבאה אנחנו כן מתכננים לשתף, חשוב לומר, את הייעוץ החינוכי, אתה הזכרת.
<סימה חדד מה יפית: ייעוץ חינוכי מוצמד לכל מפקחת, כדי לתת את המענים האלה להורים ובשנה הבאה אנחנו רוצים להמשיך יחד עם הייעוץ והשירות הפסיכולוגי.
<סימה חדד מה יפית: זה בקצרה.
<מירה חונוביץ: אני מבקשת לדבר על טיפות חלב, על מה שעושים בהורות הראשונית.
יעקב מרגי: קודם כל אני שמח שהדיון התעורר, רק חבל שזה בסוף.
יעקב מרגי: אני הצהרתי הצהרת כוונות שאני אתן למשרדים הנוגעים בדבר לדבר ויסכמו את זה באמת ההורים מנקודת מבטם.
יעקב מרגי: כמובן לא כולם.
יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע את משרד הבריאות.
<מירה חונוביץ: שלום.
<מירה חונוביץ: שמי מירה חונוביץ, אני אחות מפקחת ארצית בבריאות הציבור, אחראית על השירות בטיפות חלב.
יעקב מרגי: ספרי לי אם טיפות חלב קיימות.
<מירה חונוביץ: אני בדיוק אגיד לך.
<מירה חונוביץ: כיום נולדים במדינת ישראל כ-170,000 ילדים בשנה.
<מירה חונוביץ: 70% מהם מטופלים בטיפות חלב של משרד הבריאות, שהן קיימות.
<מירה חונוביץ: יש היום 460 טיפות חלב שמופעלות על ידי המדינה, שהשירות ניתן מלידה עד גיל 6.
יעקב מרגי: כשאני אמרתי טיפות חלב, לא התכוונתי שאחיות טיפות חלב שעובדות בקהילה, זה ודאי, כולנו חווינו, כולנו לווינו והיינו שם וזה קיים.
יעקב מרגי: בשביל להבהיר, כי ראיתי כמה מבטי פליאה כשאמרתי טיפות חלב, התכוונתי טיפות חלב על הדרם.
<מירה חונוביץ: אז אני רוצה להגיד ככה.
<מירה חונוביץ: הן אולי לא מפוארות אולי פיזית, אבל בעשייה שלהן הן בהחלטת מתרחבות ומפתחות מאוד את תחום ההורות ואני רוצה רק לדבר על הנישה הזאת של ההורות.
<מירה חונוביץ: אני רוצה להגיד שני דברים לפני זה.
<מירה חונוביץ: קודם כל למה חשוב היום לעסוק בהורות, מישהי פה אמרה את המושג הורות אינסטינקטיבית, אבל היום להורות נכנס מושג שנקרא מורכבות.
<מירה חונוביץ: היום להיות הורים זה מאוד קשה, כי צריך להיות פעלולן בין הרבה מאוד, מקום עבודה, קשיים חברתיים וכלכליים וכו', והורים לא תמיד מוצאים את המקום של הליווי והתמיכה והם צריכים לקבל את זה.
<מירה חונוביץ: שנית, אתה הזכרת ואני מסכימה איתך, שבמערכת החינוך צריכה להיות הרבה פעילות עם ההורים, אבל ההורות מתחילה כשהילד נולד, עוד לפני זה, עוד בהיריון, ולכן כשהתינוק נולד בית הספר הוא רחוק.
<מירה חונוביץ: אז זה טוב שגם בבית ספר, אבל זה חשוב שזה יהיה גם במערכת הבריאות.
יעקב מרגי: יש סיפור חסידי שמישהו פנה לרב ואמר לו, 'נולד לי בן, אני רוצה שתדריך אותי איך מחנכים אותו', הוא אומר לו 'איחרת את המועד'.
<מירה חונוביץ: זה נכון.
<מירה חונוביץ: הורים, יש להם כמה מעגלים.
<מירה חונוביץ: זאת אומרת זה לא פעם אחת הם צריכים, ואם יקבלו הדרכה וליווי ותמיכה וייעוץ, גם בשלבי ההורות הראשונים וגם אחר כך כשהילדים גדלים ומתבגרים, כי היום ההורים מתמודדים עם קושי בנושא של סמכות והצבת גבולות ואם אנחנו לוקחים אפילו בעיות בריאות של השמנה, זה כי ההורים לא שומרים על המסגרת של ארוחות משפחתיות - - -
יעקב מרגי: אנחנו יודעים, השאלה מה אתם עושים.
<מירה חונוביץ: אז אני אגיד מה אנחנו עושים.
<מירה חונוביץ: אני לא התכוונתי להאשים את ההורים, אני רק אומרת שצריך לחזק אותם באותם מקומות שהם מתקשים בהם.
יעקב מרגי: מותר לנו כהורים להצביע איפה אנחנו חלשים ואיפה אנחנו נכנעים.
יעקב מרגי: ואיפה אנחנו עוצמתיים וחזקים.
<מירה חונוביץ: בכל שנה מופעלות כ-1,000 קבוצות הורים במסגרת של טיפות חלב.
<מירה חונוביץ: יש לנו כמה נושאי דגל, שזה נקרא צעדים בריאים והמשחק ככלי התפתחותי.
<מירה חונוביץ: זאת אומרת להורים בשלבים היותר צעירים, בשלבים הראשונים, זה איך להתחיל את ההורות, איך להתחיל להתפתח עם הילד לתפקיד שלהם.
<מירה חונוביץ: יש לנו בית פתוח, יש לנו קואוצ'ינג, יש לנו כל מיני תכניות שעיסוקן בללוות את ההורים ולתת תמיכה וייעוץ.
<מירה חונוביץ: אנחנו עכשיו הולכים לתכנית חדשה שנקראת הורות ובריאות, שהיא מתחילה בפיילוט, אבל יש לנו המון תכניות.
<מירה חונוביץ: כמו שאמרתי, 1,000 תכניות ברחבי טיפות החלב שלנו, אני לא מדברת על טיפות חלב של גורמים אחרים כמו עיריות תל אביב וירושלים וקופות החולים.
<מירה חונוביץ: יש לנו קבוצה של מנחות קבוצות הורים.
<מירה חונוביץ: האחיות לומדות, כולל אחיות במגזר הערבי, שהן עושות את הלימודים הארוכים של שנתיים של הנחיית קבוצות, זה לא רק קורסים קצרים, ויש לנו קבוצה של סופר וייזריות שבתוך השירות שלנו נפגשות עם מנחות הקבוצות ומנחות אותן ומתחזקות את העבודה שלהן.
<מירה חונוביץ: לא קל להפעיל מערך כזה שהוא לא מתוקצב, הוא לא נמצא אצלנו בסטנדרט המקצועי, אבל אנחנו מכניסים אותו ואני מציגה היקף מאוד מאוד גדול של עשייה ולכן מה שרינה הציגה וכל החברות שלה, אני רואה בזה רוח גבית כדי שאנחנו ניכנס ונחזק את המערך עוד יותר.
<מירה חונוביץ: דבר נוסף ואחרון, הנושא של ביקורי בית.
<מירה חונוביץ: ביקור בית קיים אצלנו בנוהל.
<מירה חונוביץ: אני אישית מאמינה שכל אישה אחרי לידה שמעוניינת בביקור בית, צריך לעשות.
<מירה חונוביץ: לצערי, בגלל חוסר במשאבים יש לנו כמה פרמטרים שעל פיהם אנחנו הולכים עם זה, לידה ראשונה, אם זה משפחה בסיכון, אם זה הולדת של ילד עם צרכים מיוחדים כמו פג, או ילד עם מומים, יש לנו בהחלט את הקריטריונים למי אנחנו הולכים.
<מירה חונוביץ: גם זה בהחלט קיים.
יעקב מרגי: באופן יזום?
<מירה חונוביץ: באופן יזום, בהחלט.
<מירה חונוביץ: זו הפעילות שלנו בנושא של הורות.
יעקב מרגי: משרד הרווחה ושירותים חברתיים, בבקשה.
<דליה לב שדה: טוב, אני חושבת שהיה כדאי לעשות גם פעם אחת מיפוי על כל התכניות שרצות היום בארץ בנושא של הורות.
<דליה לב שדה: מן הסתם משרד הרווחה באמת מתמקד באוכלוסייה שיש לה קשיים בהורות, בין אם המשפחה עצמה מביאה את הקשיים לשירותי הרווחה ובין אם שירותי הרווחה מזהים קשיים ומגיעים אל ההורים.
יעקב מרגי: ואתם גם יש לכם שירותי מניעה בתחומים שונים.
יעקב מרגי: זה גם חלק מהמניעה.
<דליה לב שדה: כן, אבל בכל זאת, כבר יש לזה כמו שאמרת קודם, את הצבע שלו, למרות שזה משרד שנותן שירות לכלל האוכלוסייה במדינת ישראל, אבל בכל זאת לשירותי הרווחה הרבה יותר קל להגיע למשרד החינוך והבריאות, וזה בסדר, אנחנו חושבים שזה נכון שזה יהיה כך, לשירותי הרווחה.
<דליה לב שדה: אבל מי שצריך באמת סוללה קצת יותר משמעותית ולא רק הדרכת הורים, אלא מלווה גם בתהליכים של טיפול יותר משמעותיים, אז לצורך כך המשרד פיתח מערך שלם של שירותים.
<דליה לב שדה: זה באמת מאוד מאוד רחב, יש לנו למעלה מ-180 יחידות של מרכזי ילדים-הורים ונתיבים להורות בכל הארץ, בכל המגזרים, כמעט בכל רשות מקומית, יש לנו יחידות טיפוליות שמטפלות בהורים בקצה הרצף שילדיהם לפעמים גם מוצאים בחירום מהבית, יש לנו את המעונות הרב תכליתיים שממוקמים בתוך מעונות היום, יש למעלה מ-70 מעונות כאלה, ששם ניתנת ממש תשומה משמעותית של עובד סוציאלי לטיפול בהורים.
<דליה לב שדה: יש היום תחנות לטיפול משפחתי וזוגי שמפוזרות בלמעלה מ-100 רשויות בארץ, קבוצות הורים שפועלות, אפילו במועדוניות שלנו, חלקן משותפות עם משרד החינוך, יש שם עובדת סוציאלית שתפקידה לעשות קבוצות הורים ולעבוד עם הורים.
<דליה לב שדה: זאת אומרת בסך הכול יש פריסה מאוד רחבה.
<דליה לב שדה: היום, בכל התערבות שאנחנו עושים בתחום של ילדים אנחנו חושבים קודם כל על ההורים וכמובן שטובתו של הילד במרכז, אבל בהחלט זה בא גם מתוך חובת ההורים כלפי ילדים, כפי שזה גם מעוגן בחוק.
<דליה לב שדה: סך הכול החובות שלהם ולא רק הזכויות שלהם - - -
יעקב מרגי: אם עובדת סוציאלית מזהה שבאמת בסך הכול התא המשפחתי הזה הוא בסדר וההורים צריכים דחיפה, העצמה, יש לה כלים להפנות אותם להדרכה, או העצמה?
<דליה לב שדה: קודם כל העובדים הסוציאליים כשלעצמם בשירותי הרווחה למדו לטפל במשפחות וגם להם יש את הכלים.
<דליה לב שדה: חוץ מאשר זה, מעבר לכך - - -
יעקב מרגי: את יודעת, התפיסה שהיום רווחת, שלא להעמיס על העובדים הסוציאליים להיות גם המזהה וגם המטפל.
<דליה לב שדה: מגיעים אליה עם הבעיות.
יעקב מרגי: לכן היא הגורם הראשון שמזהה.
<דליה לב שדה: אז אמרתי, היא הגורם הראשוני שבאמת מזהה את הקושי ואת הבעיה והיא יכולה לאבחן האם היא יכולה לטפל, גם מבחינת הזמן שלה וגם מבחינת היכולות שלה והכישורים שלה, האם היא הגורם המתאים לטפל, או להיעזר בתכניות שפותחו בקהילה.
יעקב מרגי: אם כן, יש לה כלים?
<דליה לב שדה: קודם כל לה אישית יש כלים כי היא למדה את זה, זה דבר אחד.
<דליה לב שדה: אבל אם היא רוצה להיעזר בתכניות יותר אינטנסיביות שרואות נגיד גם את ההורה והילד, היום טיפולים דיאדיים הם טיפולים שדורשים הכשרה נוספת, אז יש את כל התכניות.
<דליה לב שדה: אני לא רוצה להלאות אתכם ולהזכיר את כל התכניות, אבל יש רצף שלם של תכניות מתכניות ביתיות שמגיעים לתוך הבית ונותנים הדרכה בתוך המשפחה, עד מרכזי טיפול מקצועיים.
יעקב מרגי: הגענו לשלב ההורים.
<חגית יערי: אם אפשר שנייה, מצטערת, נותרה רבע שעה אחרי שדיברו עלינו.
יעקב מרגי: לא דיברו עליכם.
יעקב מרגי: אל תרגישי ככה.
יעקב מרגי: מיד, כבר נותנים לכם לדבר.
יעקב מרגי: אנחנו באמת רוצים לתת את רשות הדיבור לארגוני ההורים השונים, כל אחד איך שהוא קורא לעצמו, אני הייתי רוצה לשאול שאלה לאוויר, אנחנו כהורים צריכים העצמה?
<חגית יערי: אני אמא לשני ילדים בגיל הרך, אני קהל היעד שלכם וכל היוזמות פה מבורכות ומקסימות, רק לפני שאנחנו צריכות העצמה אנחנו צריכות גם זמן.
<חגית יערי: כל הדברים הנפלאים האלה שאתם מדברים עליהם, אין להם זמן ואתן יודעות את זה.
<חגית יערי: דיבר פה פרופ' גרינבאום על הנושא של ה-out reach, בטח שצריך לתפוס אותנו מהאוזן, אני, זה היום השני שאני לא אראה את ילדיי, אני אראה אותם ישנים, בגלל שאני צריכה לעבוד ובסוף החודש גם לשלם את הדבר המציק הזה שקוראים לו משכנתא ולשלם לחינוך חינם שהם מקבלים.
יעקב מרגי: אבל בואו נדבר בכנות, אף אחד לא שומע - - -
<חגית יערי: אותי תמיד שומעים.
יעקב מרגי: אני אומר, את ואני מדברים, אף אחד לא שומע אותנו, בינינו, אין לנו שעות פנאי שאנחנו מרשים לעצמנו ללכת - - - ?
<חגית יערי: אני מנהלת פרויקט ששמו אמא, אמהות מובילות ייזום בשדולת הנשים, שעוסק בקידום של אמהות בשוק העבודה ומתייחס לכלל הבעיות של אמהות בציבוריות הישראלית.
יעקב מרגי: חגית, תקשיבי, אני שואל אותך שאלה בכנות, בסדר?
יעקב מרגי: בסוף בסוף בסוף זה הכול איך אנחנו מסדרים לנו את החיים ואת סדרי העדיפויות.
<חגית יערי: אני אגיד לך, לי סידרו את החיים ככה שהשארתי ילד בן 14 שבועות בבית כדי לחזור לעבודה.
<חגית יערי: 14 שבועות.
<קריאה: זו החלטה שלך.
<חגית יערי: סליחה, זו החלטה שלי?
<חגית יערי: למה, מי יממן לי את החיים?
<קריאה: לא לצעוק.
<חגית יערי: אני לא צועקת, אני נרגשת.
<חגית יערי: תנו לי לסיים משפט.
<חגית יערי: ישבו פה שעה ו-45 דקות וסיפרו על האחריות שלנו והאחריות שלי היא מוחלטת.
<חגית יערי: אני, אחרי 14 שבועות הפסיק לזרום לי הכסף, אני הייתי חייבת לחזור לעבודה, אחרת לא הייתי יכולה לממן את האוכל שהבכור יקבל והחוג שלו וגם הבגדים.
<חגית יערי: אין מה לעשות, זו מלחמת הישרדות, ואי אפשר להגיד שאני באה מלקוחותיה של הגברת פה, אני באה ממשפחה ששנינו עובדים, היה לנו את המזל הענק שיכולנו לקנות בית בזמן, אנחנו מממנים את ויצ"ו שהוא מסובסד, אבל לא יכולתי להכניס אותו בגיל 3.5 חודשים לוויצ"ו, אין דבר כזה חינוך חינם, חינוך חינם מתחיל בגיל 3, גם הוא לא בדיוק חינם, ואנחנו צריכות לממן מטפלות ואנחנו צריכות לממן גנים.
<חגית יערי: אתם מדברים על מערכת חינוך?
<חגית יערי: אני הראשונה שרצה לוויצ"ו, כי אני מאמינה במערכת ציבורית ומערכת מפוקחת.
<טלי בריל: יש לך מזל.
<חגית יערי: ויש לי מזל שיש לי מקום בוויצ"ו, לא לכל הנשים, לטלי פה אין.
<חגית יערי: אני לא יודעת לגביכן, גם לך בטח אין, כי את בגבעתיים.
<חגית יערי: אני גרה בדרום תל אביב, אז יש לי את היתרון הגדול שנותנים לי יותר שירותים.
<חגית יערי: לא יכול להיות שמדברים פה על מגע עם מערכת החינוך ואין מערכת חינוך בחיינו.
יעקב מרגי: את יודעת מה?
יעקב מרגי: בוא נאמר שאני קונה את מה שאמרת ואני שואל אותך, כמובילה, מנהיגת הורים, אני פונה אלייך ככלל, מה עשו האמהות, ההורים, מול ראשי הרשויות שלהם לבדוק אותם פר תושב, או פר ילדים, כמה כיתות מעון יש?
יעקב מרגי: כמה המוטיבציה היום של ראש רשות להקצות היום מגרש למעון יום או לדברים אחרים?
<חגית יערי: דבר ראשון, בואו נסכים שהדבר היחיד שהמחאה החברתית השיגה היא דרישות ההורים, אנחנו עמדנו, צעדנו, באנו עם דרישות מאוד מאוד קונקרטיות.
<חגית יערי: אצלנו בדרום העיר הייתה מחאה נפרדת לחלוטין ממרכז העיר ודרשנו דרישות קונקרטיות לצרכים שלנו בדרום העיר, מול אוכלוסיות יותר קשות - - -
יעקב מרגי: אמרתי כללית, אני יכול לומר לך שיש שכונות שלמות - - -
<חגית יערי: אז אי אגיד לך מה שדולת הנשים עושה.
<חגית יערי: יש פה ארגונים שאני פועלת איתם ומוקירה אותם וכולנו יודעים לעבוד ביחד מצוין, אצלנו אנחנו מקימות קבוצות של אמהות, אנחנו נותנות להן את הכלים, מול לשבת מול תקציב עירוני, מול תקציב מדינה, לשבת ולראות מה קורה ואיך אני פונה לראש הרשות שלי ואיך אני באה ודורשת את הדברים המסוימים.
<חגית יערי: אבל מדובר פה בבעיה הרבה יותר גדולה.
<חגית יערי: אתם דיברתם על סדר עדיפויות, אף אחד לא ישב בממשלת ישראל המהוללת, בה דואגים לבן האדם העובד והאישה העובדת והאיש העובד וכולם עובדים וכולם עובדים ואף אחד לא בא ושאל האם זה הגיוני לעבוד 43 שעות בשבוע, האם זה הגיוני שחופשת לידה ממומנת תהיה 14 שבועות, האם זה הגיוני שאמהות מפוטרות?
<חגית יערי: אנחנו מקבלות מאות פניות בחודש, על אמהות מפוטרות, בגלל שאוי ואבוי, מה הן עשו?
<חגית יערי: הן אמא.
<חגית יערי: מחכים את ה-60 יום על השעון ומפטרים אותן.
<עינב גוטרמן: אני רוצה להגיד, אנחנו מקבוצת כולנו משפחה.
<עינב גוטרמן: בדיוק להתחבר לנקודה הזאת, שאתמול אני מדברת עם אמא שפיטרו אותה.
<עינב גוטרמן: היא חזרה מחופשת לידה - - -
יעקב מרגי: אבל אני רוצה שהדברים שלך יירשמו, דברי, אבל לפרוטוקול.
<עינב גוטרמן: אין בעיה.
<עינב גוטרמן: להתחבר בדיוק לנקודה הזאת, כי אתמול אני מדברת בטלפון עם חברת קבוצה שלנו, שרק ביום ראשון חזרה לעבודה אחרי חופשת לידה של חמישה חודשים, התקשרתי לשאול איך בעבודה ואתמול היא מספרת לי שהכניסו אותה לשיחת פיטורין.
<קריאה: שתצלצל אלינו כי זה לא חוקי.
<עינב גוטרמן: נכון, אבל הם עשו את זה בצורה כזאת שזה מה שנקרא חוקי אבל מסריח, וזה מוסד ציבורי, אגב, זה לא מקום פרטי.
<עינב גוטרמן: היום אני מדברת בדרך לפה עם עוד חבר קבוצה, מהנדס בחברת היי טק שגם אותו פיטרו.
<עינב גוטרמן: אלה החיים שלנו.
<עינב גוטרמן: זאת אומרת, אני מתחברת לנקודה הזו, כשמדברים על העצמה והכול מבורך, אנחנו לא יוצאים נגד חלילה, כל עזרה ותמיכה והעצמה של הורים היא מבורכת ובמקומה, אבל אי אפשר, כשמדברים על עזרה להורים להתעלם מהמישורים של אחריות המדינה ואחריות המעסיקים למצב שאנחנו נמצאים בו, למצב שמונע מאיתנו לקבל את השירותים הנפלאים האלה.
<עינב גוטרמן: וזה בדיוק העניין.
<עינב גוטרמן: אנחנו עובדים הרבה יותר שעות, יש לנו פחות חופשים, אנחנו סובלים מהיעדר ביטחון תעסוקתי, יציבות תעסוקתית, השכר נשחק, יוקר המחיה וזה רק ממשיך.
<עינב גוטרמן: אז עוד אחרי כל זה מצפים מאיתנו להיות - - -
יעקב מרגי: לפני כשבוע וחצי, בכנסת, היה יום המעסיקים והופיע בוועדת העבודה הרווחה והבריאות היושב ראש אוריאל לין.
יעקב מרגי: הוא בא בטענה, לא הסכמתי איתו בחלק מהדברים, הוא בא ואומר, 'תגידו לי, אני מכבד את זכויות העובד ואת כל הדאגה לעובד, אבל אתם יודעים כמה מהחוקים שאתם פה מעבירים והמטלות שאתם גוזרים עלינו יש להם השלכות, השלכות שאחר כך - - -'.
יעקב מרגי: חשוב שתבינו את המשקולת הנגדית, כי היום חלק מהתחרות, הפכנו להיות חברה שמודדת את עצמה בכל מיני נוסחאות בינלאומיות, היום עלות הייצור זו סיסמה שבאוצר, זו נורה אדומה דולקת ומהבהבת, את יודעת מה זה?
יעקב מרגי: זה פטיש על הראש שלי, שלך, שלה, על מה שאתם חוששים.
יעקב מרגי: זה לעשות עוד קווץ' על העובד.
יעקב מרגי: לכן יש פה איזה מאזן אימה, מצד אחד אנחנו צריכים את המעסיק, כי זה מקום העבודה שלנו, מצד שני אנחנו צריכים - - -
<עינב גוטרמן: זה עם המעסיקים.
<עינב גוטרמן: שנייה אחת להגיד, שזה בדיוק מה שמבינים היום, מחקרים מראים, שכל העבודה של שעות מטורפות, זה לא פרודוקטיבי, זה מוריד את הפריון.
<עינב גוטרמן: זה בדיוק העניין - - -
<חגית יערי: ואדון אוריאל לין רוצה לקחת משרות של נשים ולפצל אותן לשתיים או שלוש, וכך אישה נשארת עם שליש משכורת ושליש פנסיה.
<עינב גוטרמן: אנחנו עובדים הרבה שעות ואנחנו לא יעילים בכלל.
<עינב גוטרמן: זאת אומרת חטא על פשע על חטא על פשע.
<עינב גוטרמן: ומה שאני רוצה להגיד פה זה באמת שאותם מרכזים ייתנו גם תמיכה בזכויות משפטיות, בהעצמת הורים אל מול המעסיקים, לעמוד על התנאים שלהם, אמירות שלכם בהקשרים של איזון בין משפחה לעבודה.
יעקב מרגי: ניתן עוד רשות דיבור לעוד אחד מנציגי ההורים.
יעקב מרגי: רק משפט להשחיל, זו בדיוק המטרה.
יעקב מרגי: נכון, אף אחד פה לא הטיל דופי בעבודה של ההורים, להיות הורה היום זה קשה, קשה מאוד, כמו שלהיות מורה היום זה קשה, הייתי, לא באספת הורים, בביקור לא שגרתי בבית ספר, שאלתי את עצמי אם אני הייתי עומד בסיטואציה שהמורה עמד איך הייתי נוהג, תקשיבו, זה לא התקופות שלנו.
יעקב מרגי: לא יודע באיזה גיל אתם, אני תלמיד משנת 65' עד 75', תבינו את הגילאים, זו לא אותה תקופה.
יעקב מרגי: ודאי שלהיות הורה היום - - - אני אומר לאמא שלי, שתהיה בריאה ותאריך ימים, היא גידלה תשעה ובהצלחה גדולה, אמרתי לה 'אמא, לי יש רק שניים, אני לא יודע אם לא יותר קשה לי ממך'.
יעקב מרגי: היינו כנועים.
יעקב מרגי: אני לא בא לומר שאז היה יותר טוב, כי היום יש אפשרויות וזה טוב, הילד של היום זה לא הילד של אז, יש לזה איזונים, אבל אין ספק שזה חייב להיות - - - לכן הבאתי את אוריאל לין והצפתי את זה, כי אין ספק שאנחנו חברה בקווץ' וכולנו יחד, גם מקום העבודה, גם הבית, גם מערכות החינוך, הכול ביחד, ולמקומות העבודה יש יכולות.
יעקב מרגי: ועדי העובדים מחפשים, ואם לא מחפשים, צריך לגרות אותם, מקומות עבודה, צריך לגרות, זה בזמן הזה שאין לך, זה יכול להיות גם ב - - - אני חושב שמקום עבודה שתורם לאיכויות של העובדים שלו מקבל את זה בפידבק.
יעקב מרגי: אני באתי ממקום עבודה, בתקופה שהייתי שכיר, מהקריה למחקר גרעיני בדימונה, זה מקום עבודה אידיאלי לעובד.
יעקב מרגי: הם משקיעים בהון האנושי וזה חוזר בכפלי כפליים.
יעקב מרגי: אני מאמין בזה.
יעקב מרגי: מקום עבודה שמשפר את האיכויות של העובדים שלו.
יעקב מרגי: קחו את מקומות העבודה האיכותיים ושימו לב, תבדקו ותראו שמשקיעים בהון האנושי.
<חגית יערי: אבל לפעמים צריך להכריח מקומות עבודה להבין את זה.
<חגית יערי: כמו שיש חוק עידוד נשים בעבודה, להעניש בזמן ש - - -
יעקב מרגי: לכן נגענו, חגית, וזה יהיה חלק מהסיכום שלנו בדיון.
יעקב מרגי: אם קיבלתם צפירת הרגעה, אתם בסדר גמור.
יעקב מרגי: אנחנו, אני לא אומר אתם.
יעקב מרגי: אנחנו.
<טלי בריל: אני תושבת ראשון לציון, אני לקוחה של ליליאן, אני פעילה חברתית בקרב אמהות, חלק מצעדת העגלות שדיברנו עליה וכשיצאנו אליה אמרו לי שטרכטנברג בחיים לא יקרה והילד שלי היום לומד בגן טרום טרום חובה.
<טלי בריל: אני רוצה רק לדבר בשם ההורים לילדים שקצת נגענו בהם, אבל לא נגענו בנקודה, וזה ההורים ל-, אני קוראת להם 0 עד 3, כי ילד היום - - -
<קריאה: לידה.
<טלי בריל: אני אגיד לכם למה 0.
<טלי בריל: כשאנחנו בהיריון מכינים אותנו, יש קורסי הכנה ללידה, אין קורסי הכנה להורות ובגלל זה - - -
<ליאן סלע: יש קורסי הכנה להורות.
<טלי בריל: יש עשרות קורסים והיכולת שלך להגיע לקורסים היא יכולת כלכלית.
<טלי בריל: פה ההבדל.
<טלי בריל: היום, ותאמיני לי, אני עומדת ופעילה בקרב למעלה מ-30,000 אמהות בכל הארץ, אנחנו שוכחים שיש פה מגזר שלם שלא יכול להגיע, הוא תלוי בגורמים מסחריים שמממנים לו פעילויות בקניונים, פעילויות מסחריות בחסויות של חברות תשלובת חלב כאלה ואחרות, מעדני חלב.
<טלי בריל: המדינה צריכה לבוא ולטפל בהורים משלב ההיריון.
<טלי בריל: וכשאני אומרת לטפל, אז אני מדברת על זה שאני שבע שנים בטיפת חלב, יש לי אחות טיפת חלב מדהימה שיש לה שלוש דקות אליי.
<טלי בריל: ובאמת, היא נותנת את הנשמה והיא גם מתקשרת והיא מנסה, אבל אין לה את הזמן.
<טלי בריל: ויש לי גננת מדהימה - - -
יעקב מרגי: האבסורד הזה שהאכסניה של טיפות החלב היא תלוי רצון טוב של הרשות המקומית, זה לא משרד הבריאות.
<טלי בריל: אבל כשאני באה מרשות מקומית, יש לי מזל - - -
<קריאה: המבנים הם של הרשות המקומית, אבל הטיפול הוא של משרד הבריאות.
יעקב מרגי: לכן אני חושב שהמקומות צריכים לעבור - - -
<קריאה: אני מסכימה איתך.
<טלי בריל: אתם צריכים לקחת בחשבון שיש אלפי הורים בישראל שלא נמצאים במערכת, המערכת החינוכית מתחילה בגיל 3.