GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<סמדר כרוב: אני אימא לשלושה ילדים ואני מגדלת אותם לבד.
אורלי לוי אבקסיס: אם חד הורית.
<סמדר כרוב: כן.
<סמדר כרוב: יש לי ילד בן 14, ילד בן 12 וחצי שהוא בחינוך מיוחד.
<סמדר כרוב: תדעו לכם שילדים כאלה שגדלים בבית כזה ובתנאים כאלה, זה סיוט.
<סמדר כרוב: הבן הקטן בן עשר.
<סמדר כרוב: המשפחה שלי, אבא שלי- אנחנו משפחת פרץ משלומי - שהוא אבא לשבעה ילדים ואני לא רוצה לומר כמה נכדים בלי עין הרע – והאחים שלי תרמו מזגן לבית שלנו שהוא לא יכול לעבוד בתנאים של השלג.
<סמדר כרוב: איזה חימום אני אשים להם?
<סמדר כרוב: חדר שיש בו שמיכות פליז על החלון, ניילון מבחוץ, הבן אדם אומר לי שהוא לא יחליף לי חלון, שאני יכולה להפנות את הדירה, ואומר שהוא משכיר לי את הדירה ב-3000 שקלים מאחר שאני כבר שמונה שנים בדירה אבל אם הוא יוציא אותי, הוא ישפץ את הדירה וישכיר אותה ב-5,000 שקלים למישהו אחר.
<סמדר כרוב: שאלתי אותו למה, אני דייר סוג ב'?
<סמדר כרוב: אני משלמת לך שכירות.
<סמדר כרוב: הוא אומר לי, לא מעניין אותי, את תצאי ואני אזכיר למישהו ב-5,000-5,500 שקלים.
אורלי לוי אבקסיס: לכן אל תדרשי כלום.
<סמדר כרוב: אל תדרשי כלום.
<סמדר כרוב: תמשיכי לשים ניילון בחלון, שימי שמיכות פליז בפנים וחפשי דרך איך לחמם את החדר.
<סמדר כרוב: יש דבר שקוראים לו מזגנית עם שלט שהוא רק מחמם והוא הכי בטיחותי, אבל תמצאי מישהו שיתקין לך אותו בקיר וזה עולה עוד 250 שקלים שאני לא יודעת מהיכן להביא, כדי שלילדים יהיה חימום.
<סמדר כרוב: בכל זאת, כולכם יודעים באיזה מצב ירושלים נמצאת היום וכמה קר כאן.
<סמדר כרוב: שמונה מעלות ביום ושתי מעלות בלילה, זה מה שעומד להיות היום.
<רבקה בן לולו: וזה עוד למי שיש אפשרות לשכור דירה
<סמדר כרוב: אני כאימא לשלושה ילדים שמפרנסת אותם לבד, שאבא שלהם עובד אבל כמה הוא מרוויח וכמה הוא יכול לתת להם?
<סמדר כרוב: אני עובדת במשק בית ואני מנסה להיכנס בחזרה למערכת הלימודים כדי ללמוד השכלה גבוהה, יש לי את היכולות, יש לי את הכישרון, יש לי שכל, יש לי יכולת התבטאות, אבל זה לא עוזר לי כי המדינה הזאת חוסמת אותי.
<סמדר כרוב: כל מקום שתלכי, המדינה חוסמת אותך.
<סמדר כרוב: הרווחה צורחת הצילו אבל מי שומע אותה?
<סמדר כרוב: תגיד לי אתה ממשרד האוצר, למה אין לכם הקצאה לבנות עוד דירות לנו, לחסרות הישע?
<סמדר כרוב: למה אין לכם כסף לבנות לנו עוד בתים כדי שתהיה לנו אפשרות לחלום אי פעם על בית שלא יוציאו אותי מחר ממנו?
<סמדר כרוב: בעל הבית מחר יכול לקבל קריזה ויכול להגיד לי שבשנה הבאה הוא לא מחדש לי את החוזה.
<סמדר כרוב: השנה התפללתי לאלוהים שהוא יחדש לי את החוזה.
אורלי לוי אבקסיס: אני מודה לך על שאפשרת לנו ברגע לטעום קצת מהחוויה של הדיור בשוק החופשי והפחד מיום המחר.
אורלי לוי אבקסיס: לכן הם בולעים את הצפרדעים האלה ולכן הם נמנעים מלבקש מבעל הבית לתקן דברים אלמנטריים.
אורלי לוי אבקסיס: כאן אתם תחסכו את הכסף.
<סמדר כרוב: הבן שלי בקריית נוער והוא תלמיד מצטיין, בשנה שעברה הוא קיבל תלמיד מצטיין, והתחננו שאשים אותו בפנימייה כי הילד סובל, אבל הוא אמר לי: אימא, לא, אני רוצה להיות אתך בבית.
<סמדר כרוב: אני אומרת לאלוהים שיעזור לי שהילדים האלה יישארו אתי בבית, שאני לא אצטרך לשים אותם בפנימיות.
<סמדר כרוב: זה לא קל להחזיק בתנאים האלה שלושה ילדים בבית ולהילחם עליהם, כי אצלנו גידלו אותנו שצריכים להיות ביחד ולא משנה באיזה תנאים.
<סמדר כרוב: להשאיר את הילדים אתי, זה החלום הגדול שלי.
אורלי לוי אבקסיס: אני מודה לך.
אורלי לוי אבקסיס: באמת מודה לך.
אורלי לוי אבקסיס: אסור למחוא כפיים בוועדות הכנסת, אבל אני לא אעשה כאן כלום.
<דבורה מרחבי: וזאת אימא חזקה ואינטליגנטית.
<דבורה מרחבי: היא לא המשפחות עליהן אנחנו מדברים.
אורלי לוי אבקסיס: לא נעים לי להגיד, אבל גם החזקים קורסים בתנאים מסוימים.
<דבורה מרחבי: ודאי.
<רבקה בן לולו: אני חייבת לציין שכאן מדובר על אנשים שמצליחים לשכור דירה.
<רבקה בן לולו: רוב האוכלוסייה שנזקקת לדיור ציבורי היא בתיקים בהוצאה לפועל ואין לה בכלל אפשרות לא לביטחונות, לא לערבויות, לא לשק ביטחון, לא למשהו שייתן הבטחה לבעל הדירה שהוא באמת יעמוד בתשלום ואיך הוא יעמוד בתשלום.
<ליליאנה סירקיס: אני עובדת סוציאלית בעיריית ירושלים.
<ליליאנה סירקיס: אני רוצה לדבר על השפעות שיש למחסור בדיור והמעברים התכופים על הילדים.
<ליליאנה סירקיס: יש לנו אימהות לילדים שהמעבר מדירה לדירה הביא לכך שהם איבדו את שערות ראשם.
אורלי לוי אבקסיס: פסיכוסומטי.
<ליליאנה סירקיס: כן.
<ליליאנה סירקיס: כל מעבר הילדים הולכים עם כובעים לבית הספר.
<ליליאנה סירקיס: אני לא צריכה לספר לכם מה זה אומר על ההשלכות.
<ליליאנה סירקיס: אתה נכנס לבית ספר חדש עם כובע על הראש כי איבדת את השיער כי המעבר הפך להיות טראומתי.
<ליליאנה סירקיס: יש לנו אימהות שאומרות שהן לא שמה תמונה על הקיר של החדר כי עוד שלושה חודשים או חצי שנה היא חייבת להוריד את התמונה הזאת כי בעל הבית גם לא מרשה אבל היא לא יכולה לאפשר לבת שלה פינה.
<ליליאנה סירקיס: יש לנו אימהות שאמרו שהילדים שלהן מתביישים להביא הביתה חברים וזה מסיבה אחת פשוטה, כי הרטיבות שהייתה באמבטיה כבר הפכה להיות בכל הבית.
אורלי לוי אבקסיס: שלא לדבר על הנזק התברואתי והבריאותי.
<ליליאנה סירקיס: לא נדבר על ההשפעה הבריאותית שיש למצב מהסוג הזה.
<ליליאנה סירקיס: סיפרה לי אתמול אימא שהילדה שלה התביישה ונשארה שבוע ימים בבית אחרי שהחברות שלה צחקו עליה בכיתה על כך שהיא גרה בדירה בשכירות כי מה, את צריכה לעבור כל פעם בית?
אורלי לוי אבקסיס: הם עוברים כל פעם בית כי הם גם צוברים חובות בחלק מהמקרים כי הם לא יכולים לעמוד בזה.
<ליליאנה סירקיס: הם לא עומדים בשכירות וביוקר המחייה.
אורלי לוי אבקסיס: נציג משרד האוצר, אל תלך עדיין.
<צחי דוד: לא הולך.
<צחי דוד: אני נשאר ומכבה את החשמל.
<ליליאנה סירקיס: אני מדברת על אימא לארבעה ילדים ששני בני הזוג עובדים.
<רבקה בן לולו: הם גם עובדים והם גם במעגל העוני.
אורלי לוי אבקסיס: במשרד האוצר אומרים שנפסיק את הקצבאות ונפסיק את העזרה, אלא נכריח את האנשים לצאת לעבוד ונוציא אותם מהעוני.
<רונית כץ: יש משפחות שגם הילדים עובדים.
<רונית כץ: רוב הילדים היום עובדים.
<רונית כץ: ילדי מדינת ישראל הם ילדים עובדים.
<רבקה בן לולו: כשהם לא עובדים, הם מקבצים נדבות והם אוספים אוכל מפחי הזבל אחרי שמישהו זרק לשם סנדביץ'.
אורלי לוי אבקסיס: ואז הם גם צריכים ללמוד ולהוציא ציונים.
<ליליאנה סירקיס: המעבר הזה של מחסור בדיור ציבורי והמעבר של מגורים בשכירות כשאין לך את האפשרות לממן את שכר הדירה, בעצם מובילה אותם לאזורים הכי מודחקים.
<ליליאנה סירקיס: אנחנו מובילים קבוצה מאוד גדולה של אוכלוסייה לפריפריה של הערים ואנחנו אומרים להם שאין להם זכות להתפתח.
אורלי לוי אבקסיס: קודם אמרו כאן המוניציפאלי.
אורלי לוי אבקסיס: לכם יש כלים לעזור לאותן משפחות?
<ליליאנה סירקיס: לא.
אורלי לוי אבקסיס: למוניציפאלי אין כלים, למשרד הרווחה אין כלים, למשרד החינוך אין כלים.
אורלי לוי אבקסיס: היחידים שיש להם כלים אבל לא מעוניינים לפתור את הבעיה, זה משרד האוצר ומשרד השיכון.
<קריאה: מה שפותר את הבעיה זה הסמים והאלכוהול.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו חייבים להתגבש לקראת סיום.
אורלי לוי אבקסיס: כל אחד שרוצה לומר, יאמר שני משפטים ובזה נסיים כי אני צריכה להגיש מסקנות.
אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, זאת לא תהיה הישיבה האחרונה גם אם היא מתקיימת במסגרת יום העוני.
אורלי לוי אבקסיס: יש לי גם מפגש עם ראש הממשלה במשרד ראש הממשלה יחד עם ההתייחסויות של הגורמים הרלוונטיים, כי אני העליתי את הנושא הזה בישיבת סיעה.
אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת לומר שבחלק מהמקרים – לפחות כך אני התרשמתי – שהצגתי, ראש הממשלה בעצמו היה מופתע, מה שאומר שהמשרדים – גם המשרדים שאמורים לטפל וכוונתם טובה – הדוח של העובדים הסוציאליים לא הגיע לראש הממשלה.
אורלי לוי אבקסיס: ראש הממשלה שאל אותי באותה ישיבת סיעה מה עמדת משרד הרווחה.
אורלי לוי אבקסיס: אני אמרתי לו לא מה עמדת חבר יש עתיד שהוא חברו של שר האוצר אלא את עמדתם של העובדים הסוציאליים.
אורלי לוי אבקסיס: הוא שאל אם זה נכון.
<צפרא דוויק: יצא אליו מכתב חתום על ידי בוחבוט, יושב ראש השלטון המקומי, והוא מצטט את המכתב שלנו.
אורלי לוי אבקסיס: לכן אמורה להיות פגישה רב מערכתית בה אני אמורה להציג מטעם ישראל ביתנו את הבעיה של הדיור הציבורי ואת הכישלון.
אורלי לוי אבקסיס: יש היום תכניות רבות להתמודד עם המשבר במשק, אבל באף אחת מהן לא מוזכר הדיור הציבורי פרט לחיסול המלאי של הדיור הציבורי שזה השם האמיתי של החוק החדש, אם אנחנו לא קונים מלאי נוסף.
אורלי לוי אבקסיס: לפחות שלא יאמרו במשרד ראש הממשלה שהם לא ידעו.
אורלי לוי אבקסיס: אני מתכוונת לשים את זה על השולחן ואני מבקשת ממשרד החינוך, מהייעוץ הפסיכולוגי של משרד החינוך, להעביר לנו את עמדתם בנושא הזה ולספר בקטנה על ההשלכות של אותן בעיות חברתיות על תפקוד הילדים, על הנושא הזה שהם עובדים במקום ללמוד, על הנשירה ממערכת החינוך, כי לדעתי משהו שהוא עבודה של כולנו ורק אם כולנו נצליח להעלות את זה על השולחן הנכון, יהיה משהו.
אורלי לוי אבקסיס: הישועה לא תבוא ממשרד האוצר ובטח לא ממשרד השיכון.
אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת מכם.
אורלי לוי אבקסיס: לשלוח את זה גם אלי, לוועדה.
אורלי לוי אבקסיס: זאת אולי תהיה התחנה האחרונה בה ננסה לשנות משהו כי אחר כך, אני רוצה לומר לכם את דעתי, השערים נסגרים.
אורלי לוי אבקסיס: השערים מאחוריהם עמדה תקווה, הולכים ונסגרים.
אורלי לוי אבקסיס: זאת אולי ההזדמנות האחרונה שלנו.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו חייבים כאן שילוב כוחות ולא לרדת לרגע מהזעקה ושהיא תגיע לתקשורת בכל נקודת זמן כי רק אם הזעקה הזאת תגיע לתקשורת – לא נעים לי להודות – גם שר האוצר וגם שר השיכון יצטרכו לתת את התשובה.
אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת לראות בכם שותפים למלחמה הזאת.
אורלי לוי אבקסיס: זאת מלחמה שראוי להילחם אותה ויותר ראוי לנצח בה.
אורלי לוי אבקסיס: ולדימיר, בבקשה.
<ולדימיר: אני מבקש סליחה כי אני לא מדבר טוב עברית ולכן ביקשתי את העוזר שלך לעזור לי בתרגום.
<ולדימיר: אני רוצה לומר כמה משפטים.
<ולדימיר: אני מבין שכולם עייפים עכשיו ולכן אומר כמה משפטים ואומר למה אני כאן.
<ולדימיר: אני כאן מפני שאני נגד אותו חוק שדנים בו עכשיו.
<ולדימיר: זה חוק רע מאוד.
<ולדימיר: זה חוק בלי פרספקטיבה ויותר נכון לומר שהוא עם פרספקטיבה נוראית.
<ולדימיר: אותו כסף שיגיע אחרי שימכרו את הדירות, זה כסף מלוכלך.
<ולדימיר: למי טוב החוק הזה?
<ולדימיר: למשרד השיכון ולמשרד האוצר שרק רוצה כסף, כסף, כסף.
<ולדימיר: משרד האוצר לא מוכר דירות בלבד אלא הוא מוכר גורל של ילדים.
<ולדימיר: שמעתי שיש אנשים שעכשיו גרים בדיור ציבורי והם צריכים למכור את הדירה אבל להם אין כסף לקנות את הדירה.
<ולדימיר: אלה אנשים עניים.
<ולדימיר: שמעתי שיש אנשים שמשלמים לאנשים שגרים בדירות האלה.
אורלי לוי אבקסיס: אני אמשיך את דבריך.
אורלי לוי אבקסיס: אתה אומר שנעשות כאן עסקאות לא עסקאות כאשר בעצם ספקולנטים נותנים למשפחות כסף לקנות בזכאות שלהם, הם יקבלו כמה אגורות והם יפנו אותם אחרי שהמבוגר יצא לדיור סיעודי.
אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת להתקדם הלאה.
<איתנה ברמן: משפט אחד.
<איתנה ברמן: אני חושבת שכל החומר שהוגש כתוב מאוד ברור, כל המידע וכל המספרים.
<איתנה ברמן: אני חושבת שאם את מעבירה את זה הלאה, מאוד חשוב לתת פתרונות ואחד הפתרונות אותו הייתי מציעה הוא כזה: בידי מדינת ישראל נמצא מינהל מקרקעי ישראל וניתן להחליט שאחוז או שניים מהקרקעות יופשרו.
אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה לומר לך כמה דברים.
אורלי לוי אבקסיס: אם מישהו חושב שמחכים להצעות שלנו כדי למצוא פתרונות, הפתרונות נמצאים על השולחן ובחלקם כבר קיבלו הצעות חוק פרטיות ואני אתן לכם את הצעת החוק שלנו, של שדולת הדיור מהכנסת הקודמת.
אורלי לוי אבקסיס: זה בהתאם להטבות מסוימות במחירי הקרקע פלוס מסים וכדומה לקבלן שיבנה שם איזה פרויקט שהוא רוצה, אבל חמישה אחוזים מאותו פרויקט יעברו כמלאי לדיור הציבורי והמדינה לא משלמת שקל.
אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, אם הם רק היו רוצים, כל התחלת בנייה של פרויקטים, חמישה אחוזים יכלו לכת לדיור הציבורי.
אורלי לוי אבקסיס: יש את האפשרות של הבנייה לשכירות ארוכת טווח ואפשר לעשות שם את התמהיל האורבני בו הם רוצים, מצד אחד דיור לשכירות ארוכת טווח ומצד שני דיור בר השגה ועשרה אחוזים יכולים לתת כאן – מתוך הדיור להשכרה לטווח ארוך – והמדינה תשכיר בשכירות משנה לאותם זכאים.
אורלי לוי אבקסיס: יש אלף ואחד פתרונות.
אורלי לוי אבקסיס: אם מישהו חושב שמחכים לפתרונות שלנו, הוא טועה בגדול.
אורלי לוי אבקסיס: הנתונים ואפילו כל השתלשלות העניינים, בידי המדינה.
אורלי לוי אבקסיס: כל תכנית שלא תהיה צריכה להביא בחשבון שלושה פרמטרים, כדי לגרום שיהיה מלאי לדיור הציבורי.
אורלי לוי אבקסיס: פרמטר אחד הוא קרקע, השני הוא מסים והשלישי סיוע.
אורלי לוי אבקסיס: כל פתרון שלא יבוא, יצטרך לשחק בשלושת האלמנטים האלו.
אורלי לוי אבקסיס: הקרקע היא בידי המדינה, 97 אחוזים בידי המדינה, המסים – מס שבח וכל מה שקשור לזה – המדינה יכולה לתת הטבות לקבלנים.
אורלי לוי אבקסיס: כלומר, גם בקרקע וגם במסים, וסיוע לאותם נפגעים או אפילו אוכלוסיות צעירות.
אורלי לוי אבקסיס: כל הפתרונות לדיור, לא רק לדיור ציבורי, בידי הממשלה.
אורלי לוי אבקסיס: לגבי פתרונות, אנחנו, שדולת הדיור, נתנו חוברת שלמה לפתרונות וחלקם מיושמים במדינות אחרות בעולם המתקדם.
אורלי לוי אבקסיס: באירופה למשל יש פתרונות נהדרים.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה אם אנחנו מעוניינים לאמץ או לא ולי יש הרגשה שהמדינה אומרת שיפטרו אותה מעולם של אלה, כאילו ברגע שאנחנו נסיר את הטיפול בהם, הם ייעלמו כלא היו.
אורלי לוי אבקסיס: לא, הם לא ייעלמו.
אורלי לוי אבקסיס: הם אולי ייעלמו מהסביבה בה רוב מקבלי ההחלטות מסתובבים ביום יום, ותאמינו לי, זה לא באזורי הרווחה של המדינה.
אורלי לוי אבקסיס: לכן אולי הם ירחיקו את האוכלוסייה הזאת מעיניהם, אבל הם בוודאי לא ייעלמו והם יהפכו להיות מיליטנטיים.
אורלי לוי אבקסיס: אם מישהו חושב שהאוכלוסייה הזאת לא תתרעם ביום בהיר אחד, ואני לא קוראת לזה, לא.
אורלי לוי אבקסיס: במדינת ישראל בשנים האחרונות כבר שבעה אנשים בשנתיים שרפו את עצמם למוות.
<קריאה: שלושה מהם בשלושת החודשים האחרונים.
אורלי לוי אבקסיס: בטוניס היה מספיק אדם אחד כדי להביא למהפכה ולהפיכת שלטון.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו הפכנו להיות מדינה קרה ולא מדינה קרה מבחינת מזג האוויר אלא מבחינת הלבבות.
אורלי לוי אבקסיס: על זה אסור לנו לעבור לסדר היום.
<מזל כלפון: אני חד הורית ואימא לשלושה ילדים.
<מזל כלפון: אני שוכרת דירה.
<מזל כלפון: אני באה מהקטמונים.
אורלי לוי אבקסיס: לא בעמידר?
אורלי לוי אבקסיס: לא, בשוק החופשי.
<מזל כלפון: אני שוכרת בית ואת השכירות אני מוציאה מהעיניים שלי.
<מזל כלפון: כל 28 לחודש אני מגדז'רת על האלפיים שקלים האלה שאני משלמת אותם.
<מזל כלפון: אני מתה לעבור דירה, אבל אני לא יכולה כי אני צריכה ערבים.
אורלי לוי אבקסיס: למי שלא יודע, "מגדז'רת" בלשון אחרת זה מקוננת.
<מזל כלפון: בוכה על הכסף שאני משלמת.
<מזל כלפון: אני שוכרת בית הכי זול בבלוק שלי.
<מזל כלפון: אני היחידה בבלוק שלי שמשלמת אלפיים שקלים אבל העץ בחלונות הוא מזמן.
<מזל כלפון: יש לי שני חדרים.
<מזל כלפון: לא היה לי איפה להרדים את הילדים.
<מזל כלפון: שמתי אחד על השני ואני ישנתי על שטיח.
<מזל כלפון: גם שמיכות אין לי וגם חימום אין לי.
<מזל כלפון: אם אני אדליק את החימום, יש לי ילד אסמטי.
<מזל כלפון: איך אני אשלם את החשמל?
<מזל כלפון: על חשבון האוכל של הילדים?
<מזל כלפון: על חשבון זה שבחורף הילדה צריכה ללכת ברגל?
<מזל כלפון: איזה חישוב עושים?
<מזל כלפון: הם לא עושים חישוב נכון.
<מזל כלפון: אני אנלפביתית, לא למדתי בחיים שלי אבל אני רוצה למה חברי כנסת, כמו זה עם הכבוד שלו.
אורלי לוי אבקסיס: הוא לא חבר כנסת.
אורלי לוי אבקסיס: הוא פקיד.
<מזל כלפון: לא משנה.
<מזל כלפון: למה הוא לא עוזר לאנשים כמונו?
<מזל כלפון: אתם רוצים שאני אהיה אפס מתחת לאפס?
<מזל כלפון: כשהקור הזה התחיל חברה נתנה לי לילד פיג'מה, השנייה נתנה לי שלושה טריינינגים.
<מזל כלפון: אני עובדת.
<מזל כלפון: בסתר.
<מזל כלפון: הנה, אני אומרת ולא מפחדת.
<מזל כלפון: אני עובדת במשק בית.
אורלי לוי אבקסיס: תקשיב אדוני ממשרד האוצר, אתם מביאים אנשים בסופו של דבר לרמות את המערכת ולא מתוך זה שהם רעים אלא מתוך זה שהם הישרדותיים.
אורלי לוי אבקסיס: כדי לשרוד הם נאלצים להיות מתוחכמים.
אורלי לוי אבקסיס: הם יעבדו בשחור ואתם לא תוכלו למסות ולא תוכלו לראות את הכסף הזה שיעבור לכם מתחת לרדאר.
אורלי לוי אבקסיס: זה הון שחור שבסופו של דבר המפסיד העיקרי זה התקציב.
<מזל כלפון: אני עובדת בשחור במשק בית אחרי שישנתי בלילה על השטיח ואני הולכת ברגל לעבודה כי זה החלב והלחם של הילדים שלי.
אורלי לוי אבקסיס: אם אתם חושבים שתפחידו אותם בזה שתעלו אותם לדין על זה שהם עובדים בשחור, הפחד שלא לתת את קורת הגג לילדים הוא הרבה יותר מפחיד.
אורלי לוי אבקסיס: כאן אנחנו מסיימים את הישיבה ואני רוצה לסכם אותה.
אורלי לוי אבקסיס: אני קוראת למשרדים הרלוונטיים.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו פונים לבטל את כל הפינויים עם ילדים, לבטל את כל הפינויים באין פתרון ולהפסיק את המדיניות הזאת.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו קוראים למשרד השיכון לפנות את כל אותן דירות של הדיור הציבורי מכל אותם שוכרים מתנחלים ומשתמשים שלא כדין, עליהם הצביע מבקר המדינה והפעם לעשות את זה בנחישות.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו פונים למשרד האוצר לשנות את המדיניות ולמצוא חלופות אחרות בהן כאשר מדברים על הדיור הלאומי, למצוא גם איזושהי אמירה לגבי הדיור הציבורי.
אורלי לוי אבקסיס: לא יתכן שאנחנו נדבר על משבר דיור במדינת ישראל ונתעלם מהמשבר הגדול ביותר.
אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, יכול להיות שהוא יחריף את כל בעיית הדיור כי אם אתה זורק עשרות אלפים זכאים כי שינית את הקריטריונים לשוק הדיור החופשי בלי שהגדלת שם את ההיצע, ובכך רק העלית את הביקוש, אוטומטית יש ביקוש ואין היצע, המחירים עולים.
אורלי לוי אבקסיס: כך הרסת גם את שכבות הביניים שהולכים ויורדים לשכבה הנמוכה.
<קריאה: איך יעצרו את הפינויים?
אורלי לוי אבקסיס: לשנות את הקריטריונים.
אורלי לוי אבקסיס: לא למכור דירות שזקוקות לשיפוץ.
אורלי לוי אבקסיס: יש לשפץ את הדירות ולהשכיר אותן לזכאים.
אורלי לוי אבקסיס: לבדוק את נושא רכישה ושכירות משנה לאותם זכאים.
אורלי לוי אבקסיס: העלאה אמיתית בשכר הדירה בהשתתפות עד למציאת פתרון אמיתי כולל.
אורלי לוי אבקסיס: לקבוע נהלים המסדירים את הסוגיה של פינוי כאשר מדובר בילדים.
אורלי לוי אבקסיס: להתייחס לאותם דוחות של משרד הרווחה ומשרד החינוך כי אחרת חבל על הדפים בהם הם מגישים את אותם דוחות ואנחנו מגלים היום שהם מתויקים, אם בכלל מסתכלים עליהם.
אורלי לוי אבקסיס: ליצור נהלים שמסדירים את ההסתכלות הכוללת ואת ההשלכות, הן מבחינת רווחה והן מבחינת חינוך.
אורלי לוי אבקסיס: אני חוזרת ואומרת שהבעתי את דעתי בפני ראש הממשלה.
אורלי לוי אבקסיס: היה נדמה לי שחלק מהדברים בכלל לא הובאו לידיעתו.
אורלי לוי אבקסיס: אני מתכוונת להעלות את כל הנושאים הללו למנכ"ל משרד ראש הממשלה ולראש הממשלה בעצמו.
אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה ואני מתפללת שיימצא איזשהו פתרון כי כשמדינת ישראל רצתה, היא ידעה לבנות, ידעה לקנות, ידעה להוסיף מלאי לדיור.
אורלי לוי אבקסיס: בימים בהם היה מספיק מלאי, אפשר היה לתת גם חלק כדין לבתי כנסת, לעמותות, לארגונים כאלו ואחרים את הדיור שהוא דיור ציבורי.
אורלי לוי אבקסיס: היום כשאין, כל דירה כזאת היא בחזקת יהלום אותו צריך לקחת בחזרה, גם אם מי שמחזיק את אותן דירות מחזיק אותן למטרות ראויות ביותר כמו מעון יום לקשישים, כמו מועדונית לבעלי מוגבלויות כאלה ואחרות אבל להם יש תקציב אחר.
אורלי לוי אבקסיס: אמור להיות להם פתרון אחר.
אורלי לוי אבקסיס: אי אפשר להרוס פרויקט כל כך חשוב, כל כך הכרחי, במיוחד במדינה בה זאת רשת הביטחון האחרונה של אותם ילדים ולהעביר את זה כפתרון לנושא אחר, צודק ככל שיהיה.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא המקור.
אורלי לוי אבקסיס: תמצאו לכם מקורות אחרים וזה תפקיד משרד הרווחה ומשרד האוצר למצוא פתרון לדברים האחרים.
אורלי לוי אבקסיס: דירות ציבוריות צריכות לחזור למלאי של הדיור הציבורי.
יעקב מרגי: אני מתנצל בשם כולם על האיחור אבל טוב מאוחר מאשר בכלל לא.
יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה לזכויות הילד, ה-23 בדצמבר 2013, כ' בטבת התשע"ד, והנושא שעל סדר היום הוא יישום חוק פיצוי קטינים שניזוקו מעבירות מין ולאלימות – תיקון 14 לחוק המרכז לגביית קנסות.
יעקב מרגי: אני מעביר את רשות הדיבור לדוקטור יצחק קדמן, מנכ"ל המועצה הישראלית לשלום הילד.
<יצחק קדמן: תודה רבה חבר הכנסת מרגי.
<יצחק קדמן: אני מקווה שחברת הכנסת אורלי לוי תצטרף אלינו בהקדם מפני שמגיע לה הרבה מאוד קרדיט לא רק כיושבת ראש הוועדה אלא כמי שחתומה על החוק שאנחנו מדברים עליו.
<יצחק קדמן: לשם שינוי יש לנו ישיבה קצת יוצאת דופן היום.
<יצחק קדמן: בדרך כלל כאשר אנחנו עושים מעקב אחרי חוקים ומעקב אחרי הביצוע של הרשות המבצעת, לוועדה הזאת יש ניסיון מאוד מר עם תסכולים, רוגז, היעדר יישום ויישום חלקי ולוקה, אבל כאן יש לנו מעשה נסים אבל בני אדם עזרו לנסים האלה להתרחש ואני תכף אתן כל הקרדיט שמגיע לכל האנשים.
<יצחק קדמן: אני רק אזכיר בקצרה שמדובר כאן ביוזמה שהתחלנו בה לפני הרבה מאוד שנים עת ראינו ביותר ויותר מקרים במשפטים פליליים נגד עבריינים שפגעו בילדים – ברוב המקרים אלה עבירות מין – השופטים נוטים, מעבר למאסר והמאסר המותנה לקבוע כחלק מהענישה הפלילית, ואני לא מדבר על המערכת האזרחית, פיצוי שהעבריין שפגע בילד ישלם לילד או לילדה, כאשר בחלק גדול מאוד מהמקרים זה נועד גם לממן את הטיפול והשיקום בילדים שנפגעו, בעיקר אלה שנפגעו מינית, ושנדרש להשקיע בהם הרבה מאוד מאמצים ומשאבים כדי לשקם אותם מהפגיעה שהם עברו.
<יצחק קדמן: מה שקרה הוא שבהרבה מאוד מקרים, כאשר נפסקו פיצויים לטובת הקטינים, זה נשאר על הנייר והם לא ראו את הכסף.
<יצחק קדמן: הם לא ראו את הכסף או כי העבריין יושב בכלא ואומר מה תעשו לי?
<יצחק קדמן: או שלעבריין לא היו שום אמצעים כלכליים מהם ניתן היה לגבות את הכסף, או שהרבה פעמים הדברים נתקעו והרבה פעמים קרה גם שקורבנות העבירה לא ידעו אפילו שנפסקו להם פיצויים ולא ידעו לדרוש אותם.
<יצחק קדמן: בגלל כל הדברים האלה אנחנו יזמנו חקיקה שבמקור הגיש אותה לשעבר חבר הכנסת הרב יצחק לוי על בסיס הרעיון שעשו עם דמי מזונות בביטוח הלאומי, שהמדינה תיקח אחריות מוגבלת.
<יצחק קדמן: היא לא תחליף את העבריין בתשלום כי זה גם חלק מהעונש שלו והיא לא צריכה להיכנס בנעליו של העבריין, בל המדינה לפחות חלק מהפיצוי שנפסק לטובת הקורבן היא תשלם והיא תהפוך להיות לבעל החוב.
<יצחק קדמן: למדינה יש יותר אפשרות לגבות את הכסף הזה מהקורבן.
<יצחק קדמן: בכנסות קודמות זה לא הסתייע, בעיקר בגלל התנגדות של משרד האוצר.
<יצחק קדמן: יש כאן בהחלט משמעות תקציבית ותכף תראו את המשמעות של העניין.
<יצחק קדמן: בכנסת הקודמת חברת הכנסת אורלי לוי התלבשה על העניין הזה, הגישה מחדש את הצעת החוק, לא ויתרה לאף אחד.
<יצחק קדמן: עמיתך למפלגה שהיה אז סגן שר האוצר, חבר הכנסת יצחק כהן, נרתם לעניין.
<יצחק קדמן: גם שר האוצר הקודם חבר הכנסת יובל שטייניץ, נפגשנו אתו באופן אישי ויש לו פינה לנושא של נפגעות ונפגעי עבירות מין, ובמאמץ משותף התקבל החוק.
<יצחק קדמן: אז קרה משהו מפתיע.
<יצחק קדמן: החוק התקבל ונכנס לתוקף ב-1 בינואר 2013.
<יצחק קדמן: מי שהופקד על ביצוע החוק היא רשות האכיפה והגבייה בראשותו של דוד מדיוני שלא רק שאמר שנעשה לפני שנשמע, אלא החליט שזאת מטרה שהוא שם למרכז לגביית קנסות ואמר שאת החוק הזה הם יישמו כי הוא חשוב.
<יצחק קדמן: קרתה באמת חוויה מתקנת, שהרשות המבצעת, במקרה הזה הרשות לאכיפה וגבייה, והאנשים הנפלאים שיושבים שם, אתם נפגשנו והם לקחו את העניין הזה ממש באופן אישי ואמרו שידאגו שהקורבנות יקבלו את הפיצוי, וראה איזה פלא, העניין התחיל לעבוד ותכף דוד ואנשיו יציגו את הנתונים.
<יצחק קדמן: אני רק אומר שעוד לא עברה שנה, מאז ה-1 בינואר 2013, וכבר נכנסו לתהליך הזה לא פחות מ-700 קטינים וקטינות, כ-700 קטינים וקטינות שרובם הגדול בזכות החוק הזה קיבלו כבר 10,000 שקלים או סכומים דומים, אם נפסקו להם פחות.
<יצחק קדמן: הם קיבלו את הכסף ועשו בו שימוש מיטיב.
<יצחק קדמן: כאן אני אציין עוד דבר אחד שהוא פשוט נפלא.
<יצחק קדמן: נכנסה כאן לשיתוף פעולה הרשות המחוקקת, הרשות המבצעת וארגון וולנטרי.
<יצחק קדמן: המועצה לשלום הילד קיימה מעקב אחרי העניין הזה אבל אז הצענו לדוד מדיוני ולאנשיו שאנחנו מוכנים לרתום מתנדבים לצורך העניין הזה כדי למצות את הזכויות של אלה שמשום מה לא החזירו את הטפסים.
<יצחק קדמן: יש מספר לא מבוטל של הורים לילדים או נערים ונערות שנפגעו שלמרות שהם יכולים לקבל את הכסף שנפסק להם או חלקו לפחות, לא מילאו את הטפסים.
<יצחק קדמן: בדרך כלל מה שקורה במקרים אחרים זה שהרשות המבצעת לא מתנדבת לרדוף אחרי מי שלא ממצה את הזכויות שלו ואוצר המדינה מרוויח את הכסף ומי שזכאי לו, לא מקבל אותו.
<יצחק קדמן: בהסכמת רשות האכיפה והגבייה הכנסנו מתנדבים סטודנטים ששניים מהם נמצאים כאן - ונשמח אם יינתן להם אחר כך לדבר ולספר על הניסיון שלהם – ומה שהם עושים, הם מקבלים את החומר ואת כל הסיוע הלוגיסטי מדוד מדיוני ואנשיו והם מטלפנים לאנשים ומבררים למה לא מילאו את הטופס כי מגיע להם כסף.
<יצחק קדמן: הם לא מרפים עד שהעניין הזה מתבצע.
<יצחק קדמן: אני כמעט לא מכיר אף מקרה אחר שבאמת הרשות המבצעת בשיתוף מתנדבים של ארגון וולנטרי יושבים ולא מוכנים לוותר עד שהאנשים ממצים את זכותם בעניין הזה.
יעקב מרגי: ניצולי השואה.
יעקב מרגי: זיהו שם מצוקה.
<יצחק קדמן: אני שמח.
<יצחק קדמן: לכן הצעתי יחד עם דוד מדיוני כבר לפני כמה חודשים לחברת הכנסת אורלי לוי ואמרנו לה שהנה יש לה חוק שהיא העבירה, חוק שמצליח ועובד, ולכן בואי נעשה פעם ישיבה כדי להפיק לקחים מההצלחות ולא מהכישלונות.
<יצחק קדמן: אנחנו רגילים הרבה פעמים לדבר על כישלונות ולנתח אותם.
יעקב מרגי: לכן הייתי סקפטי.
<יצחק קדמן: כאן יש לנו הזדמנות ללמוד מההצלחות.
<יצחק קדמן: אני לא רוצה לקחת יותר זמן.
<יצחק קדמן: אני רק אומר שיכול להיות – ואני רוצה שאתה במיוחד תשמע את זה וישמיעו את העניין הזה לחברת הכנסת אורלי לוי - שזה הזמן להכניס תיקון נוסף בחקיקה.
<יצחק קדמן: בשעתו אמרנו שלא נסת
<יצחק קדמן: פק ב-10,000 שקלים הראשונים.
<יצחק קדמן: יש קטינים שנפסקו להם פיצויים בסכום של חמישים אלף שקלים והם רואים את 10,000 השקלים בזכות החוק הזה, אבל עדיין קשה מאוד למצות את גביית החוב מהעבריין מעבר ל-10,000 שקלים.
<יצחק קדמן: חברת הכנסת אורלי לוי אמרה שלא יהיו לי עיניים גדולות מדי.
<יצחק קדמן: יש לנו כאן מאבק לא פשוט עם משרד האוצר, זאת הפשרה לה הם הסכימו ובוא לא נכשיל את החוק.
<יצחק קדמן: בסדר.
<יצחק קדמן: אז לא הכשלנו את החוק אבל אני רוצה שתדע שהסכום הכללי של כמעט שנה, אנחנו מיד מסיימים שנה, ששולם עד היום הוא מיליון ו-775 אלף שקלים.
<יצחק קדמן: מדינת ישראל לא מתמוטטת מזה.
<יצחק קדמן: בשעתו עת החוק הוגש, האוצר אמר שזה יעלה עשרות מיליוני שקלים אם לא מאות מיליוני שקלים.
<יצחק קדמן: האוצר נוהג בדרך כלל להבהיל אותנו עם סכומים כאלה.
<יצחק קדמן: מדובר על פחות משני מיליון שקלים לשנה.
<יצחק קדמן: לכן אפשר יהיה לחשוב על תיקון נוסף לחוק.
<יצחק קדמן: עד כאן.
<יצחק קדמן: אני אשמח אם אחרי שאנשי רשותה אכיפה והגבייה יתייחסו, ייתנו את רשות הדיבור לסטודנטים שלנו.
<פנינה אלקיס: גם אנחנו רוצים להגיד כמה דברים.
יעקב מרגי: נאפשר לכולם.
יעקב מרגי: תודה לדוקטור יצחק קדמן.
יעקב מרגי: זה רק מחזק ומראה שכאשר משלבים ידיים, במיוחד הזרוע המבצעת, הרשות המבצעת, הרשות המחוקקת – ובמקרה שלנו דוקטור קדמן לא יכול היה לתת קרדיט ולפרגן לגוף שהוא מנהל אותו, אבל אין ספק שאנחנו רואים בוועדה הזאת את התרומה של המועצה הישראלית לשלום הילד ביום יום – יש אוזניים קשובות וכרויות.
יעקב מרגי: אני חושב שזה רק מוכיח את נחיצותה של הוועדה הזאת.
יעקב מרגי: מי שעוקב, רואה את הנושאים החשובים שעולים כאן ועוסקים בדיני נפשות ועם השלכות כלכליות לטובת המדינה ולא בהוצאות כלכליות.
יעקב מרגי: המעט שאנחנו מצליחים למרות הגופים שאמורים לעשות את עבודתם, אני חושב שזה חוסך הרבה למדינה.
יעקב מרגי: אין ספק שתיקון החוק שיושם ב-2013 מהווה ברכה.
יעקב מרגי: אני זוכר את הסקפטיות שהייתה עת חוקקו ותיקנו את החוק בנושא של דמי המזונות אבל היום אנחנו שומעים פחות את זעקת הנשים החד-הוריות שיש להן קשיים אבל המדינה לקחה על עצמה את הנושא.