GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יוסי הראל פיש: במדד הזה של בני ה- 11 בשנת 2009 היינו במקום שני באירופה למרות שהשתייה הבעייתית של האלכוהול המפורזת היא עדיין מאוד נמוכה יחסית למדינות אחרות.
<יוסי הראל פיש: זה שילד, ההתנסות הראשונה שלו הייתה בגיל צעיר ופתאום פתחנו איזה בסיס רחב של הפירמידה שילדים בגילאים מאוד צעירים מתחילים לנכס את האלכוהול בדפוסי הבילוי שלהם, זה מה שהדליק את הנורות האדומות וגרם לממשלת ישראל להכריז על התכנית הלאומית לצמצום נגע האלכוהול שיצאה לדרך בתחילת 2010.
<יוסי הראל פיש: הקשר החזק בין אלכוהול לאלימות – הנושא שאנו מדברים עליו היום.
<יוסי הראל פיש: אם למשל התופעות של מעורבות בבריונות והצקות והטרדות כלפי ילד אחר, שלוש פעמים או יותר בחודש האחרון זה בסביבות 9%-10% באוכלוסייה הכללית, אותם ילדים שיש להם היסטוריה של השתכרות, אנחנו מדברים על 25%.
<יוסי הראל פיש: כלומר זה פי יותר משתיים וחצי ויותר.
<יוסי הראל פיש: אלה ששתו שתייה מופרזת – 27% לעומת אלה שלא שתו בכלל מדובר ב- 7%, כלומר זה יורד עוד יותר כי אתה מוציא החוצה את אלה ששתו.
<יוסי הראל פיש: ההבדל בין 7% ל- 25% זה ההבדל בין שתי קבוצות האוכלוסייה, אלה שכן סיגלו את השתייה הבעייתית של אלכוהול לחיים שלהם ושל אלה שלא.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יכולים לומר שהקשר הוא קשר מידי רציף בכל מה שקשור לאלכוהול?
<יוסי הראל פיש: הקשר מאוד מאוד חזק ובעיקר באורח החיים.
אורלי לוי אבקסיס: גם אם אנחנו מדברים על ילדים שקודם נחשבו כילדים נורמטיביים בתוך מערכת החינוך.
<יוסי הראל פיש: לאורך כל היריעה.
<יוסי הראל פיש: ילדים שמסגלים לעצמם אורח חיים רווי בילוי עם אלכוהול, אלו ילדים שנמצאים בהסתברות של פי שלוש או פי ארבע מהילדים האחרים.
יעקב מרגי: הבנתי מהמסר הסמוי שלך שמי שמסגל לעצמו את תרבות השתייה בבילוי שלו, גם כפועל ישיר של השתייה עצמה, אני לא רוצה לומר את הדברים באופן בוטה - - -
<יוסי הראל פיש: אתה יכול להגיד כי זה נכון.
<יוסי הראל פיש: אני אולי ארכך ואומר את זה בצורה מדעית אם תרשה לי, ילדים ובני נוער, אגב זה נכון לגבי כל העולם, זה משהו אוניברסאלי זה לא משהו שנכון רק לגבי ישראל, ילדים ובני נוער שמסגלים להם אורחות חיים שבתוך אורחות החיים הללו הם יוצאים לבלות ושותים שתייה מופרזת של אלכוהול, הילדים הללו נמצאים בהסתברות של פי שלוש או פי ארבע מילדים אחרים להיות מעורבים באלימות.
<יוסי הראל פיש: בוודאי שיש גם קשר ישיר, אבל אני אומר שיותר מקשר ישיר, אורח החיים שלהם הוא כזה שהם מסתובבים באותם מקומות, עם אותם אנשים ובאותן סיטואציות שכנראה מעלות את ההסתברות.
<יוסי הראל פיש: זו לא רק ההתנהגות שלהם אלא גם ההתנהגות מסביבם.
<יוסי הראל פיש: נקודה שצריך לזכור שהמפתח לפתרון הוא לא רק פרטני.
<יוסי הראל פיש: אי אפשר לבוא לילד ולומר לו 'תלמד להגיד לא לאלכוהול'.
<יוסי הראל פיש: צריך לעבוד על תרבות הבילוי של בני הנוער.
אורלי לוי אבקסיס: ולספק להם בעצם באיזה אופן חוויות שאינן קשורות לחוויות חברתיות.
<יוסי הראל פיש: נכון.
<יוסי הראל פיש: זו בדיוק המסקנה בסוף.
אורלי לוי אבקסיס: במחקר שאתה מציג בפנינו, מדובר על ילדים בני 11-15 בלבד.
אורלי לוי אבקסיס: יש לי תחושה שככל שאנחנו נעלה בגיל המצב יהיה יותר קטסטרופלי?
<יוסי הראל פיש: לא.
<יוסי הראל פיש: המצב הוא שדווקא האלימות היומיומית יורדת קצת עם העלייה בגיל, היא לא עולה יותר, אבל כשהם כבר אלימים ההסתברות שאירועי האלימות הם יותר קיצוניים עולה.
<יוסי הראל פיש: השיעור בסך הכול יורד.
<יוסי הראל פיש: הנושא של אלכוהול מקבל קצת תפנית עם העלייה בגיל.
<יוסי הראל פיש: כמובן שעם העלייה בגיל יש יותר בילויים של אירועי אלכוהול.
<יוסי הראל פיש: אל תשכחי שיש גם הרבה יותר אחריות בוגרת של אותם ילדים, ככל שהם עולים בגיל יש אחריות בוגרת יותר וקצת יכולת למתן את השתייה.
<יוסי הראל פיש: יש כאן איזה איזונים, אבל אין ספק שאנחנו חייבים להתחיל את העבודה כמה שיותר מוקדם.
<יוסי הראל פיש: אחד הדברים שקרו ומן הסתם קרן רוט שיושבת כאן, האחראית על כל התחום הזה במשרד החינוך תוכל לספר.
<יוסי הראל פיש: פתחנו במשרד החינוך יחד עם הרשות תכניות כבר לכיתות ה' ו-ו' 'כשמבלים לא שותים' כשהמטרה היא להתחיל ולגדל דור חדש שלוקח אחריות לנושא הזה.
מסעוד גנאים: במחקר יש פילוח או חלוקה לפי מגזרים?
<יוסי הראל פיש: בהחלט, אגע בזה בהמשך.
<יוסי הראל פיש: אני אבקש להעיר לגבי החדשות הטובות.
<יוסי הראל פיש: יש כאן כמה אנשים בחדר שהם זקנים כמוני שזוכרים מה קורה כאן בשנות ה-90 ובשנות ה- 2000 הראשונות.
<יוסי הראל פיש: אני חושב שאנחנו קצת בגרנו מבחינת היכולת הלמידה של התובנות של מה אנחנו צריכים לעשות בצורה שונה ממה שעשינו קודם כדי לקבל תוצאות יותר טובות.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו קצת בבעיה.
אורלי לוי אבקסיס: כי בדרך כלל אנחנו מסתכלים על העולם ואומרים 'בואו נראה איך העולם מתמודד עם זה', אבל אנחנו כמעט מובילים בעולם ואנחנו הופכים להיות הנושא של אלה שנכנסים עכשיו לתוך הסיטואציה ומבקשים לראות איך אנחנו מתמודדים.
<יוסי הראל פיש: אני מסכים איתך במאה אחוז, אנחנו ברשות מרגישים את זה עכשיו, כעת מגיעות משלחות מכל העולם ללמוד מאיתנו איך לעבוד נכון בעיקר ברמה של הרשות המקומית עם קואליציה של שותפים, עם עבודה שהיא אסטרטגית ולא עבודה של תכניות בודדות.
<יוסי הראל פיש: שם ההצלחה שלנו היא מאוד ברורה.
<יוסי הראל פיש: מתחילת שנת 2010 כשהתחלנו לעבוד יחד עם כל השותפים במשרדי הממשלה וברשויות המקומיות לחולל את השינוי, כמובן שזה שיתוף פעולה מאוד הדוק עם "עיר ללא אלימות" עם "מצילה" ועם משרד החינוך, משרד הקליטה ומשרד הרווחה, עם כל המשרדים הרלוונטיים.
<יוסי הראל פיש: זו עבודה מאוד מאומצת שכללה וקטורים רבים של בניית השותפות של קואליציית השותפים, וכניסה עם מגוון תכניות, עם הסברה מאוד אפקטיבית שהיא בגובה העיניים של הילדים ולקיחת אחריות.
<יוסי הראל פיש: הצלחנו להוריד מ- 20% את אותו מדד שעליו ספרתי קודם שעלה מ6% ל- 20.5%, הורדנו אותו לי- 12.5% מתחילת שנת 2010 ועד סוף 2011 אמצע 2012.
<יוסי הראל פיש: בשנתיים הצלחנו כבר לראות.
<יוסי הראל פיש: נכון שהכניסה המאסיבית לשטח, מבחינה מסוימת זה כיבוי שרפה והעתיד יראה לנו אם גם הצלחנו להמשיך את הפעילות הזאת ולהמשיך לעשות את ההורדות הללו, אבל כן הצלחנו לעצור את הסחף ולסובב את הגלגל אחורנית.
<יוסי הראל פיש: נעשתה עבודה במקביל על ידי אח"מ (אקלים חינוכי מיטבי) במשרד החינוך ו"עיר ללא אלימות" וכל אלה שעוסקים בתחום האלימות בשיתוף פעולה עם האלכוהול הובילו במקביל גם לירידה באלימות.
<יוסי הראל פיש: למשל אם אנחנו מסתכלים על התלמידים שהיו מעורבים באלימות, משנת 2006 עד 2012 האחוז ירד מ- 15% ל- 10%.
<יוסי הראל פיש: זו הפעם הראשונה בעשרים שנה כשראינו שהאלכוהול המשיך לעלות או נשאר אותו דבר, פתאום המגמה התהפכה והתחלנו לראות ירידה עקבית.
<יוסי הראל פיש: אגב, הנתונים גם בנושא האלכוהול וגם בנושא של אלימות מגובים על ידי המיצ"ב (מדדי יעילות וצמיחה בית ספרית) של משרד החינוך שגם נכנס לשטח עם כמה מדדים מרכזיים ומראה בדיוק את אותה מגמה, כך שאנחנו די מרגישים נוח עם זה כשמסתכלים על נתונים אמיתיים.
<יוסי הראל פיש: מה גם שהשוואה בינלאומית, לא שזה חשוב מאוד, אבל כדי לשבר את האוזן - - -
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו עדיין לוקחים בחשבון שכל הנתונים האלה הם בעצם על ילדים, נערים בתוך מערכת החינוך.
אורלי לוי אבקסיס: יש לנו מדד מה קורה עם אותם נערים שכבר נשרו ממערכת החינוך?
<יוסי הראל פיש: אני חושב שאילן שמש ידבר על זה יותר מאוחר כי הוא מתעסק עם הנוער הזה.
<יוסי הראל פיש: ידברו בוודאי משרד החינוך האחרים.
<יוסי הראל פיש: יש מדדים גם של המשטרה שהם מאוד מעניינים לגבי הנושא של התיקים.
<יוסי הראל פיש: הם פוגשים הרבה יותר את הנוער המנותק.
<יוסי הראל פיש: הסקר הזה הוא סקר על נוער שנמצא עדיין בתוך מערכת החינוך.
<יוסי הראל פיש: אני חושב שהשאלה שלך היא מאוד רלוונטית ונכונה.
<יוסי הראל פיש: אם תרשי לי, אני ארצה לומר כמה משפטים לגבי התובנות, הן תובנות מההצלחה בישראל וגם מהצלחות אחרות בעולם ומה שנצבר בתוך הספרות המקצועית הרלוונטית.
<יוסי הראל פיש: ראשית אומר שלמדנו בשנים האחרונות שיש הבדל בין מה שאנחנו קוראים 'התכנה' לבין 'החומרה'.
<יוסי הראל פיש: התוכנה זה איך לעבוד נכון, למדנו איך לעבוד נכון וגם למדנו אילו תכנים צריך לצקת לתוך העבודה כדי שבאמת נחולל את השינוי שאנחנו רוצים לחולל.
<יוסי הראל פיש: יכולה להיות תכנית התערבות שהיא הכי טובה בעולם, אבל תהליך ההטמעה שלה הוא לא טוב, או שהאנשים לא נכונים או שצורת ההטמעה שלה לא נכונה, היא לא תשיג תוצאות טובות.
<יוסי הראל פיש: יכול להיות מצב הפוך והוא שיש לך תהליך הטמעה מעולה עם אנשים פנטסטיים ונהדרים, אבל התכנית שאתה משתמש בה - - -
אורלי לוי אבקסיס: איך אתה באמת בודק?
<יוסי הראל פיש: אנחנו צריכים לעשות את ההתאמה לגבי איך לעבוד נכון.
<יוסי הראל פיש: אלו דברים שלמדנו ואנחנו מיישמים אותם בצורה יפה.
<יוסי הראל פיש: לדוגמה, נושא של מנהיגות מחויבת ומגויסת, מדיניות ברורה וחקיקה, בניית קואליציה של שותפים שהיא נכונה ושימור לאורך זמן, מחויבות של ההורים – אי אפשר לדבר על זה פחות מדי, ואולי אזכיר את זה שוב בעוד רגע, מערך חינוך והסברה אחיד ויעיל בגובה העיניים של הילדים, לפגוש אותם במקומות שהם נמצאים שם, הטמעה של אסטרטגיה במגוון תכניות ולא רק של תכנית אחת, לעבוד עם מדדים להשגה ולהחליט מה אנחנו רוצים לעשות - -
אורלי לוי אבקסיס: אפרופו יעדים ומדדים.
אורלי לוי אבקסיס: אתם עוברים תכנית תכנית ובודקים את יעדי התכנית ואת המדד באחוזי הצלחה?
<יוסי הראל פיש: היום המערכת, גם במשרד החינוך וגם אצלנו ברשות למלחמה בסמים ואלכוהול, בגרה מבחינה זאת.
<יוסי הראל פיש: היום אנחנו מחייבים את מגישי התכניות מראש לציין מה היעד להשגה ומה הם רוצים לראות בעוד שנה, בעוד שנתיים ולמדוד את היעדים תוך כדי עבודה.
אורלי לוי אבקסיס: יתכן ותהיינה תכניות שתצאנה מחוץ סל?
<יוסי הראל פיש: כן.
<יוסי הראל פיש: ברשות למשל יש ועדת מיפוי תכניות שישבה ופיתחה שישה קריטריונים על פיהם אנחנו מודדים לכל תכנית שנכנסת לשטח אנחנו עושים תכניות הערכה לאורך זמן, כנ"ל שיתוף פעולה עם משרד החינוך שעושה הערכה על תכניות שעושים במשרד החינוך.
<יוסי הראל פיש: אנחנו משתפרים, יש עוד דרך לעשות, אבל אנחנו משתפרים הרבה ביכולת המדידה וגם במחויבות למדידה ערכית כדי שיהיה אפשר לעשות את תהליך הלימוד מההצלחות.
יעקב מרגי: האם ציינתם את המדדים של לפני שנות ה- 90 כיעד?
<יוסי הראל פיש: לא הבנתי את השאלה.
יעקב מרגי: אתה ציינת את מה שקרה כאן משנות ה- 90, אנחנו בעלייה מתמדת, כך הבנתי.
יעקב מרגי: השאלה היא אם היעדים הבאים שלכם הם להגיע, לרדת לאותם יעדים של מה שהיה?
<יוסי הראל פיש: יש עיקרון בנושא הצבת היעדים, עיקרון מדעי/פוליטי והוא:
<יוסי הראל פיש: אף פעם אל תציב לעצמך יעד שלא תוכל להשיג, כי הדבר הכי גרוע הוא שהיינו שם.
<יוסי הראל פיש: אנחנו רוצים לראות המשך של שיפור.
<יוסי הראל פיש: האמת היא שאנחנו אומרים, כאן 5%, פה 15%, אנחנו מנסים להיות זהירים.
<יוסי הראל פיש: בינתיים בשנתיים האחרונות, כעת אני אומר משהו שאני קצת פוחד להגיד אותי כי זה לשים את הראש מעבר לגיליוטינה, אבל באמת הוכחנו לעצמנו שאנחנו מצליחים להוריד גם באלימות וגם - - -
יעקב מרגי: אני לא רוצה לקלקל את החגיגה, יש השפעות.
יעקב מרגי: הירידה הזאת, אם ניקח את המאפיינים משנות ה- 90, גם לדברים אחרים שקשורים למשל לגל העלייה שהשפיע, אנחנו נגלה גם בתחומים אחרים שיש נקודת ירידה.
יעקב מרגי: השאלה אם זה באמת.
יעקב מרגי: לכן שאלתי אם אנחנו באמת רוצים להגיע לאיפה שהיינו.
<יוסי הראל פיש: התשובה היא שאנחנו רוצים להגיע למקום אפילו יותר טוב מאיפה שהיינו, בעיקר באלימות, באלימות לא היינו במקום טוב.
<יוסי הראל פיש: באלכוהול היינו במקום סביר, אבל אל תשכח, זה משפט מפתח שאני חושב שהוועדה הזאת צריכה להבין אותו לעומק, והוא שמי שהכניס לארץ את תרבות הבילוי של האלכוהול הם לא הנוער,
<יוסי הראל פיש: אנחנו המבוגרים הכנסנו את תרבות הבילוי ואת האלכוהול.
<יוסי הראל פיש: אנחנו לא נשנה את זה תרבותית.
אורלי לוי אבקסיס: יתרה מזאת, כשאתה מדבר על נושא ההורי, חלק מההורים אפילו באירועים משפחתיים וכדומה, האלכוהול הוא חלק מאוד מאוד מרכזי בחלק מהאירועים.
אורלי לוי אבקסיס: פה תפקיד המבוגר לשים את החסם, לשים את הגבולות גם מבחינה זו.
אורלי לוי אבקסיס: יש חוק והוא לא תמיד נאכף, בעיקר באירועים האלה.
אורלי לוי אבקסיס: אותו ברמן ששכר בעל השמחה לא יתחיל לבקש מאותם נערים שנמצאים בשמחה ובאים לבקש את הוודקה, רד-בול ואולי משהו אחר, הוא לא מבקש מהם תעודת זהות, דבר שבמקום אחר בחוץ היו סוגרים לו את העסק.
אורלי לוי אבקסיס: האם יש לנו גם אפשרות לפקח או שפותחים כאלה אפשרויות?
אורלי לוי אבקסיס: גם באירועים פרטיים לפקח על המקרים הללו.
אורלי לוי אבקסיס: לעשות בדיקות פתע או להפיל את זה אפילו על בעל האולם שיעשה את זה מטעמו.
אורלי לוי אבקסיס: אם הוא לא פיקח תחת קורת הגג שלו, יש לו סוג של חוסר אחריות.
יעקב מרגי: הבעיה שאנחנו נתפסים מיד לאירועים הפרטיים, למקומות הבילוי.
יעקב מרגי: יש גם בילוי של שלושה-ארבעה חברים עם הבקבוק.
יעקב מרגי: תכפילי את זה בנוקדות ובנקודות, זה נגע.
<יוסי הראל פיש: הוא מושפע מהתרבות הכללית.
<יוסי הראל פיש: יש איזו תובנה שכך צריך לבלות.
<יוסי הראל פיש: לצערי הרב אנחנו גידלנו, אפשר לומר מגדלים, דורות של בני נוער עם איזו תפיסה שאומרת שכדי שיהיה לך טוב, כדי שיהיה לך רגוע, כדי שתרגיש קול להתחיל עם בנות או עם בנים, כדי שיהיה לך כיף אתה צריך חומרים כימיים.
<יוסי הראל פיש: אנחנו לוקחים ריטלין בשביל בחינות, אנחנו לוקחים - - -
אורלי לוי אבקסיס: בוא לא נערבב בין הדברים.
אורלי לוי אבקסיס: בחלק מהמקרים מדובר בהפרעות קשב וריכוז, יש היום סוג של דה-לגיטימציה לילדים.
אורלי לוי אבקסיס: אני מדברת על אלה שבאמת זקוקים לזה ובכל פעם ששמים אותם עם המסוממים ועם האלכוהוליסטים אנחנו עושים להם נזק גדול.
<יוסי הראל פיש: חס וחלילה, אני מדבר על אותם סטודנטים שלוקחים את זה לפני בחינה, הם תחושה שהם חייבים משהו שיעזור להם לעשות משהו שהם שיכולים לעשות לבד, בעצם הוא לא צריך.
אורלי לוי אבקסיס: האם בתוך המחקר הזה עשיתם פענוח סוציו-אקונומי?
אורלי לוי אבקסיס: כן עשיתם.
אורלי לוי אבקסיס: הייתי רוצה לשמוע.
<יוסי הראל פיש: כאשר אנחנו מדברים למשל על תופעות אלימות, השיעורים מספיק גבוהים שהם נמצאים לרוחב כל האוכלוסייה.
<יוסי הראל פיש: אני לא חושב שיש אוכלוסייה עם רמת סוציו-אקונומית כזאת או אחרת, עם מרכיב של סטאטוס של עלייה כזאת או אחרת, מגזר כזה או אחר שהם אלה שבגללם התופעה נראית כפי שהיא.
אורלי לוי אבקסיס: נהפוך הוא, למי אתה שייך?
אורלי לוי אבקסיס: לאוכלוסייה שיכולה לספק לך, כי להורים שיש לך את הכסף לבילויים חברתיים, לעיסוקים שימלאו לך את שעות הפנאי.
אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שאתה בעצם מגן עליהם מאותם ממדים למשל שנמצאים באזורי הפריפריה החברתית של מדינת ישראל, לצערנו הרב אין להם מספיק סיפוק לתרבות הפנאי, אין מי שילם להם את החוגים ואין מי שידאג לכך שיהיה להם תעסוקה חברתית שהיא לא על בסיס אלכוהול.
אורלי לוי אבקסיס: – כשהמצב נראה כל כך רע ושחור, הרבה פעמים הבריחה לאלכוהול היא סוג של בריחה מהמציאות.
אורלי לוי אבקסיס: זו השאלה שלי ולשם ארצה למקד.
<יוסי הראל פיש: התופעה שאנחנו רואים כבר הרבה שנים נקראת בשפה המדעית bay pollard, יש לזה שתי קצוות.
<יוסי הראל פיש: ברצף הסוציו-אקונומי הילדים שנמצאים ברצף סוציו-אקונומי גבוה והילדים שנמצאים ברצף סוציו-אקונומי נמוך לשניהם יש שיעורים יותר בעיתיים מאשר לאלה שנמצאים באמצע.
<יוסי הראל פיש: מן הסתם זה מסיבות שונות, זה דיון מעניין בפני עצמו.
<יוסי הראל פיש: אבל עדיין בתור איש מקצוע אני חייב לומר שכאשר אני חושב על אסטרטגיות התערבות הן אותן אסטרטגיות בשינוי אדרת בין אם אני נמצא בשכונות צפון תל אביביות או שאני נמצא באחת השכונות או העיירות שבהן הרמה הסוציו-אקונומית הכללית נמוכה יותר.
אורלי לוי אבקסיס: אתה אומר שבחלק מהמקרים ישתמשו באלכוהול זול ובחלק מהמקומות ישתמשו באלכוהול יקר.
<יוסי הראל פיש: העקרונות שאני רוצה, ובזה אני אסיים את הדברים שרציתי לומר, יש שני סטים של עקרונות.
<יוסי הראל פיש: עיקרון אחד, למדנו במשך השנים שצריך לעשות שינוי של 180 מעלות והתרכזות לאורך כל הזמן במצוות הלא תעשה, במה מה לא בסדר ואיפה גורמי הסיכון, ולעבור למצוות עשה ולהעצמת אותם גורמים חיובים שהעדרם גורם לילדים להיות שם.
<יוסי הראל פיש: הסט הראשון קשור למילוי חללי השעמום, אבי אבות הטומאה, אלו אותן שעות פנאי שלא מובנות ואין בהן פעילויות שהן אטרקטיביות לנוער, לא שאנחנו המבוגרים רוצים שהם ילכו לשם, אלא שהן אטרקטיביות לנוער והם כן יכולים ללכת לשם עם החברים שלהם ולהרגיש שהם עושים את כל הכיף ואת כל המחוברות החברתית לה הם כל כך זקוקים.
<יוסי הראל פיש: את ההבניה של חללי הפנאי, אותן שעות פנאי צריכים למלא הרשויות המקומיות, ההורים וכל אותם וקטורים שאנחנו מדברים עליהם.
<יוסי הראל פיש: אין מודעות - - -
אורלי לוי אבקסיס: בעבר היו תכניות חברתיות.
<יוסי הראל פיש: יש גם היום.
אורלי לוי אבקסיס: אבל היום לאכל אחד יכול.
אורלי לוי אבקסיס: היום גם תנועת נוער עולה כסף, אנחנו כבר מדירים מראש חלק מהאוכלוסייה מלמלא את שעות הפנאי במשהו איכותי, מה שנתפס אצלנו כאיכותי.
אורלי לוי אבקסיס: כאן מראש אנחנו אומרים 'אנחנו מוותרים עליכם'.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה איפה אחריות המדינה, איך על אותן תכניות שפרסתם בפנינו לוקחת המדינה אחריות, מממנת אותן.
אורלי לוי אבקסיס: למה אני אומרת שבעבר היה?
אורלי לוי אבקסיס: – היה את פרויקט שיקום השכונות החברתי, לא אוהבים לשמוע על פרויקט שיקום שכונות, אבל כל הרציונל היה מעולה.
יעקב מרגי: אני זכיתי להיות תלמיד כשהיה בית התלמיד, היינו מסיימים את שעות הלימוד של הבוקר והיינו מגיעים אחר הצהריים לבית הספר לכל מיני פעילויות.
<יוסי הראל פיש: ראשית זה סט פעילויות.
<יוסי הראל פיש: שנית אלו זירות חברתיות שבני נוער יכולים להסתובב בהן, שהן נקיות, נטולות אלכוהול ואלימות והן מפוקחות וכשהילדים נכנסים לשם הם מרגישים מרחב מוגן.
<יוסי הראל פיש: לדוגמה, בעיר שאני גר בה העירייה הכשירה את כל הפארקים בעיר לטובת הנוער בכל מוצאי שבת.
<יוסי הראל פיש: הם אפילו הנגישו אותם לנוער שיש שאטלים שמסתובבים כל הלילה בכל השכונות ומובילים את הילדים ממקום למקום.
מסעוד גנאים: מה יעשו למשל בני הנוער במגזר הערבי?
מסעוד גנאים: למשל אצלי בעיר אין מקום בילוי לבני הנוער, אתה תראה אותם את כולם במקומות הנרגילה - - -
אורלי לוי אבקסיס: יותר מכך, חלק מהאנשים פשוט מנותקים, אני לא אומרת עליך.
אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע מה קורה בסופו של דבר כשאין את הפארקים המוסדרים והנקיים וכדומה?
אורלי לוי אבקסיס: – הם ילכו למגרשי חנייה וששם הם יפתחו את האלכוהול ויעשו את המסיבה כאשר אחד מהרכבים מספק את המוסיקה הרועשת.
<יוסי הראל פיש: זו הערה נכונה מאוד.
<יוסי הראל פיש: באמת במגזר הערבי לקח הרבה זמן עד שהתחילו לעבוד בצורה נכונה.
אורלי לוי אבקסיס: אגב, שם אלכוהול היה מחוץ לתרבות.
<יוסי הראל פיש: הבעייתיות שם היא כמו בכל מקום.
<יוסי הראל פיש: אבל כאיש מקצוע אני יכול לומר שלא משנה באיזו שכונה אתה גר ובאיזו עיר אתה גר ומה קיים באמתחתך שם מבחינת משאבים.
<יוסי הראל פיש: בכל מקום אתה יכול לבנות את המשאבים כאותה גברת בשינוי אדרת, לעשות אזורים מפוקחים שבני הנוער באים לשם ונותנים להם את היכולת לפי התרבות, לפי המקום ולפי המרחב לעסוק בדברים שהם קונסטרוקטיביים ושהם - - -
אורלי לוי אבקסיס: יש לנו פה שאלה מהשטח.
אורלי לוי אבקסיס: מנתניה, בבקשה את שמך ואת תפקידך לפרוטוקול.
<אורטל חזקיהו: אני מנהלת את הרשות למלחמה בסמים בנתניה.
<אורטל חזקיהו: ככל שיוסי המשיך ראיתי שהעלאת את הנקודה, אני אדבר עליה ברמה המקומית, אני אכמת את מה שיוסי פיש אמר לרמה המקומית.
אורלי לוי אבקסיס: אולי נאפשר לו קודם לסיים.
אורלי לוי אבקסיס: חשבתי שרצית לשאול שאלה.
<יוסי הראל פיש: דיברנו על הפעילות ועל הזירות.
<יוסי הראל פיש: הדבר השני שהוא מאוד ליבתי זה הנושא של ההורים והמבוגרים המשמעותיים.
<יוסי הראל פיש: גם על כך אפשר להקדיש כמה ישיבות כאן כדי לדון לעומק.
<יוסי הראל פיש: יש כאן אנשי מקצוע שמכירים את הנושא לפחות כמוני.
<יוסי הראל פיש: רק לשבר את האוזן.
<יוסי הראל פיש: ילדים שראו את אחד ההורים שלהם עושה התנהגות סיכון מסוימת, הם בהסתברות של פי תשע מילדים אחרים מלעשות את אותה התנהגות.
<יוסי הראל פיש: אנחנו רואים את זה את הנהגים הצעירים עם ההשתכרות שלהם בכבישים, אנחנו רואים את זה בנושא השתייה הבעייתית של אלכוהול.
<יוסי הראל פיש: המבוגרים צריכים להבין שני דברים, ראשית צריכים לתת דוגמה אחרת או דוגמה יותר נכונה של אורח חיים.
<יוסי הראל פיש: הדבר השני, הורים שנמצאים במעורבות בחיי היום-יום של הילדים, שנמצאים בתקשורת עם הילדים שלהם, שמדברים איתם על הנושאים, הורים שבונים תרבות משפחתית ששם יושבים לפחות פעם ביום ומדברים על הדברים, הורים שיוצרים תרבות משפחתית תומכת ומכוונת, הילדים הללו נמצאים בסיכון מאוד מאוד נמוך בהשוואה לילדים שיש להם תחושה של נתק מההורים.
<יוסי הראל פיש: עשינו עכשיו מחקר בו שאלנו את מנהלי בית הספר בהם ערכנו את הסקר, כ-200 בתי ספר, אספנו נתונים על מדיניות בית הספר, מדיניות המנהל וכן הלאה.
<יוסי הראל פיש: הממצא הכי מדהים שעלה הוא שמנהלים מדווחים שאת ההורים הנמצאים בנתק מבית הספר ושהוא לא מצליח לחבר לעשייה בבית הספר, הילדים שלהם הם בסיכון של פי ארבע מילדים מבתי ספר אחרים שבהם ההורים מעורבים.
<יוסי הראל פיש: דבר אחד קטן, אנחנו שוברים את הראש על זה, אבל זה אומר כל כך את הדבר המרכזי הזה, ההורים צריכים להבין שהם גם מנוף לרצף חינוכי.
<יוסי הראל פיש: הילדים צריכים לשמוע את אותם מסרים בבית הספר, בקהילה ובבית ושיש תמיכה.
<יוסי הראל פיש: לא יתכן מצב - - -
מסעוד גנאים: צריך לטפל בהורים.
<יוסי הראל פיש: ההורים צמאים לטיפול הזה, כי ילדים באים בלי הוראות שימוש.
<יוסי הראל פיש: ההורים ממש צריכים - - -
אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו נוגעים כאן בנושא ההורים והורות, יש לנו ועדה של הוועדה לזכויות הילד בנושא העצמת הורים שתתקיים ב-3 בפברואר.
אורלי לוי אבקסיס: מי שמעוניין מוזמן.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נפרסם באתר את התאריך הסופי.
<יוסי הראל פיש: המשפט האחרון שלי דווקא מכוון לבני הנוער, יושבת כאן אחת הנערות הכי מפורסמות במדינת ישראל והכי יעילות במדינת ישראל, המסר לבני הנוער הוא, בני הנוער יחד איתנו חייבים לקחת אחריות בעצמם לחולל שינוי דרמטי בתרבות הבילוי שלהם.
<יוסי הראל פיש: אפשר לסכם את זה במשפט אחד, הם צריכים ללמוד איך להשפיע על הכיף במקום לחפש כל הזמן כיף תחת השפעה.
<יוסי הראל פיש: עם המשפט הזה אני אסיים.
מסעוד גנאים: מה עם הנתונים במגזר.
<יוסי הראל פיש: סליחה, יש נתונים בפילוח מגזרי.
<יוסי הראל פיש: במגזר הערבי הנושא של האלכוהול בשנים האחרונות החמיר.
<יוסי הראל פיש: כעת פיתחנו ברשות באמצעות צוות שלם של אנשים מתוך המגזר בראשות דוקטור ואליד שעובד עם מתאמים בשטח ומתחיל לעבוד עם המגזר הזה ועם הרשויות המקומיות כדי להתאים ולתפור חליפה תרבותית וחליפה מקומית.
<יוסי הראל פיש: למשל העבודה בפזורה הבדואית בדרום שונה מהעבודה בערים מעורבות בצפון.
<יוסי הראל פיש: לכל מקום צריך להתאים ולתפור את החליפה.
<יוסי הראל פיש: זה תהליך, זה לוקח זמן, אבל לפחות כעת יש גם תקציבים וגם עבודה של שיתוף פעולה דרמטית.
<יוסי הראל פיש: בשנים האחרונות המגזר הדתי הגיע וביקש שנעזור להם כי גם אצלם יש - - -
אורלי לוי אבקסיס: מה זה דתי?
<יוסי הראל פיש: גם הציוני דתי וגם המגזר החרדי.
<יוסי הראל פיש: בעיקר בנושא של האלכוהול וגם בדברים אחרים.
<יוסי הראל פיש: אני כן יכול לומר לגבי המגזר הדתי, אותם ילדים שכן הגיעו לצריכת אלכוהול בעייתית, בגלל שהם יושבים בתוך מגזר שמבחינה נורמטיבית זה נחשב להתנהגות הרבה יותר קיצונית, הם בסיכון עוד יותר גבוה להיות מעורבים בהתנהגויות מסוכנות כולל אלימות בהשוואה לחילוניים.
<יוסי הראל פיש: עצם העובדה שהם פורצים למקום כל כך שונה מהחברה שלהם משפיע עליהם רבות.
אורלי לוי אבקסיס: זה המדרון החלקלק, ברגע שהוצאת אותם מהשבט לאט לאט הם הולכים להיות קיצוניים יותר בהתנהגויות שלהם.
<יוסי הראל פיש: יש את האוכלוסייה של העולים, אני מקווה ששרה כהן שנמצאת כאן והיא האחראית על התחום הזה במשרד הקליטה, תוכל להרחיב.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נגיע גם לגורמים המקצועיים, הבטחתי שנבין הלכה למעשה איך זה קורה, גם הבטחתי שנביא את הפנים מהשטח.
מסעוד גנאים: במסגרת הפרויקט של "עיר ללא אלימות", מאחר ויש הרבה ערים, במיוחד במגזר הערבי, שבהן מתקיים הפרויקט הזה, אתם נותנים מענה או פתרונות לבעיית השכרות?
<יוסי הראל פיש: יש את "עיר ללא אלימות" ויש את המתאמים של הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול שנמצאים גם בכ-100 ערים.
מסעוד גנאים: אני שואל לגבי הפרויקט עצמו.
<יוסי הראל פיש: עד כמה שאני יודע כן.
<יוסי הראל פיש: אני כאיש מקצוע, אם אקח את הכובע עם העיניים המקצועיות עם 30 שנות ניסיון בעולם, אני רואה בשנים האחרונות התמקצעות בנושא הזה למידע של הנושא הזה.
<יוסי הראל פיש: אני מאמין שממש בשנה-שנתיים הקרובות אנחנו נתחיל לראות תוצאות גם במגזר הזה.
<יוסי הראל פיש: עובדים שם ואני קצת אופטימי.
אורלי לוי אבקסיס: היות וזו זכויות הילד, כמובן שזכות הדיבור עכשיו לנציגי הנוער, מועצת התלמידים בבקשה.
<גל יוסף: אני יושבת ראש מועצת התלמידים והנוער הארצית.
<גל יוסף: אני ממש שמחה שהתייחסת בסיכום לבני הנוער.
<גל יוסף: אני מבקשת להתייחס לסיכום של יוסי הראל פיש, אנחנו כל הזמן חוזרים ואומרים כמה חשוב הנושא של נוער לנוער, של "עמיתים".
<גל יוסף: כמה המקום שלנו הוא משמעותי וחשוב.
<גל יוסף: אני מאמינה שקרן עוד תתייחס לנושא של "עמיתים".
<גל יוסף: זאת הדרך, כי ברגע שנוער פונה לנוער ומדבר עם החברים בגובה העיניים הדברים הם מאוד מאוד שונים ויש התייחסות יותר רצינית מצד הנוער.
<גל יוסף: אני מבקשת לספר לכם, אני מפתח תקווה ואתמול הייתה פגישה של המועצה של פתח תקווה והגיעה חברת ילדות של הנער נאור אטיאס ז"ל שנרצח לפני כשבוע וחצי בפתח תקווה.
<גל יוסף: היא מגיעה מפרויקט "הילה" של קידום נוער.
<גל יוסף: היא סיפרה שהם ישבו בשבוע שלאחר הרצח וקיימו הרבה דיונים.
<גל יוסף: היא פשוט אמרה משפט מדהים, "אף תלמיד שישב שם לא היה מרוצה ולא אמר שטוב לו, כולם אמרו שהם רוצים שינוי.
<גל יוסף: לאף אחד לא טוב במצב שהוא נמצא בו שהוא מתמכר או שהוא צריך להגיע לשתייה כדי ליהנות ולבלות".
<גל יוסף: מהם עלה הרעיון, מאותם בני נוער שנמצאים במצב סיכון והם יושבים בגינות, מעשנים ושותים, מהם עלה הרעיון ליצור סיירת נוער של בני נוער שיסתובבו יחד עם הורים ואנשי מקצוע בגינות ויסבירו לחברים שלהם, שנמצאים באותו מקום שלהם, למה כדאי להפסק, כמה נזק יכול להיגרם.
<גל יוסף: אני באמת חושבת שזה הכיוון ללכת בו.
<גל יוסף: גם ברור שבמקביל מבוגר משמעותי כל כך חשוב.
<גל יוסף: הקשר בין הורים לילדים - - -
אורלי לוי אבקסיס: אתם מרגישים שיתוף פעולה?
אורלי לוי אבקסיס: משתפים אתכם בתכניות?
<גל יוסף: כן, במסגרת מועצת התלמידים הנוער הארצי ובמועצה העירונית יש התייחסות לבני נוער ומזמנים אותנו לוועדות פה שם.
<גל יוסף: יש לנו פרויקטים בשיתוף הרשות למלחמה בסמים ובאלכוהול.
אורלי לוי אבקסיס: אצלכם יש ועדה לזכויות הילד במועצה?
<גל יוסף: יש לנו ועדת נוער והקהילה שהיא מתעסקת בנושא.
אורלי לוי אבקסיס: על פי חוק חייבת להיות ועדה כזאת שבה תוכלו להשמיע את קולכם.
<גל יוסף: בודאי, יש לנו.
<גל יוסף: בעצם כל הפעילות שלנו היא בנושא של ילדים.
אורלי לוי אבקסיס: אבל כשאני שואלת אותך אם משתפים אתכם, משתפים אתכם גם בשעות אחר הצהריים ולא רק במסגרת של מערכת החינוך הפורמאלית.
<גל יוסף: אנחנו גורמים להם שישתפו אותנו.
אורלי לוי אבקסיס: זה כשיש לך מועצת תלמידים חזקה באותה עיר.
<גל יוסף: ברור.
<גל יוסף: נכון.
<גל יוסף: למשל בפתח תקווה יש התעוררות מאוד רצינית של העירייה וכל מערכת החינוך בעקבות הרצח ובכלל בעקבות גל האלימות שפקד אותנו בעיר.
<גל יוסף: כן יש לנו, בשבוע הבא תתכנס ועדה "מקשיבה לנוער" ומנסים למצוא פתרונות.
<גל יוסף: חבל שצריך להגיע למצב כזה בשביל לקבל כזאת התייחסות.
יעקב מרגי: אני מבקש לשכלל את השאלה של היושבת הראש.
יעקב מרגי: סליחה על היומרה.
יעקב מרגי: אני לא רוצה לשים על הכתפיים שלך את הכול, עם כל הכבוד את עושה את תפקידך בהתנדבות בנוסף למטלות האישיות שלך, של הלימודים, של הבגרות, של ההצלחות.
יעקב מרגי: אני כן מצפה מהממסד, אני חושב ששכחנו דבר אחד, אנחנו לפחות בנקודות שאנחנו נוגעים בהן, אלו הנורות מהבהבות.
יעקב מרגי: לדעתי ואני מבקש את אוזנו הכרויה של משרד החינוך.