GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גלית וידרמן: טלפונים לצוות החינוכי כדי לשאול אותו האם האוכל אכיל היום.
<גלית וידרמן: באמת המורה או הגננת שנמצאת שם תוכל לומר.
<חיים הלפרין: עכשיו את עושה דבר אסור.
<חיים הלפרין: זה לא נכון.
<חיים הלפרין: את אומרת דבר שהוא לא אמת.
<גלית כץ: תן לי לסיים את דבריי.
<חיים הלפרין: אני חייב למחות על דבר שהוא לא אמת.
<גלית כץ: תמחה אחרי שאני אסיים את דבריי.
<חיים הלפרין: אני מוחה תוך כדי.
יחיאל חיליק בר: צא מנקודת הנחה שלאנשים כאן אין אינטרס להמציא סיפורים.
יחיאל חיליק בר: בסופו של דבר המטרה המשותפת של כולנו היא לשמור על הילדים.
יחיאל חיליק בר: אנשים מקבלים מהשטח נתונים שכנראה לא מגיעים.
יחיאל חיליק בר: אנחנו לא כופרים בהנחה שהכוונות גם שלך הן טובות והן לטובת הילדים, אבל יש כאן נתונים שבאים מהשטח ואתה לא מקבל אותם בדוח שאתה מקבל למשרד החינוך.
יחיאל חיליק בר: כנראה לא בא לה לשקר לנו כאן אלא כנראה אלה דברים שקרו.
<חיים הלפרין: כיוון שאני מכיר את זה, אני מוחה.
<גלית כץ: על פי נתוני החברה עצמה למעלה משלושים אחוזים מהמזון שהוגש בגני הילדים היה לא תקין ולמעלה מעשרים אחוזים מהמזון שהוגש לבתי הספר היה לא תקין.
<גלית כץ: אותי זה מפחיד לחשוב שבעצם בשליש מהפעמים שאני שולחת את הבת שלי לגן היא אוכלת מזון שהוא לא תקין.
<גלית כץ: זה משהו שצריך לעמוד לנגד עינינו.
<גלית כץ: הנושא הזה באמת נדון באופן מאוד רחב בכל העולם ויוניסף בכל העולם מנסה לשתף פעולה עם הממשלות כדי לנסות ולפתור את זה בשני אופנים.
<גלית כץ: הראשון, ריכוז של הפיקוח.
<גלית כץ: יושבת ראש הוועדה חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס הגישה לכנסת את הצעת החוק להקמת נציבות לילדים וגם חבר הכנסת יעקב מרגי דן בנושא הזה כאן בוועדה.
<גלית כץ: זאת הצעת חוק חשובה מאין כמותה כי היא בעצם תגרום לכך שיהיה גוף על שיפקח על כל הנושאים שקשורים לילדים, יראה את טובתם וגם יצור את הסנכרון בין משרדי הממשלה בנושא הזה ובנושאים רבים אחרים שמשרדי הממשלה לא מצליחים להסתנכרן בהם.
<גלית כץ: פתרון נוסף שמוצע והוא פתרון מאוד מאוד חיובי שגם יש לו תוצאות טובות הוא נושא של בישול מקומי במקום לשכור חברות קייטרינג שייבאו את המזון.
רחל עזריה: זה הפתרון בכל העולם.
רחל עזריה: לשם חותרים.
יחיאל חיליק בר: יבשלו בכל גן וגן?
רחל עזריה: בבתי ספר ואז נגיד משנעים לבני הילדים באזור.
רחל עזריה: במפעל ההזנה בעבר היה מטבח בכל בית ספר.
רחל עזריה: לשם חוזרים בכל העולם.
יחיאל חיליק בר: זה קורה גם בהרבה פנימיות.
<עירית ליבנה: יש כמה מקומות במסגרת הזאת שם יש התארגנויות של נשים וזה נותן מענה גם כלכלי, כספי וגם תעסוקתי.
<עירית ליבנה: בעיקר בדרום.
<עירית ליבנה: בקרב הבדואים הייתה יוזמה והנשים מבשלות ומשנעות למה שנקרא מרחק הליכה למוסדות החינוך.
יעקב מרגי: זה לא יחזור.
יעקב מרגי: איפה הפרוגרמות לבינוי ואישורים.
רחל עזריה: אני מבינה שהבעיה היא שמשרד הבריאות לא מאפשר מטבחים של פחות ממאה מטרים רבועים.
<גלית וידרמן: אני מבקשת להפנות את חיים ממשרד החינוך לעמוד האחרון בדוח שהוציא מרכז המחקר והמידע של הכנסת, כי אם הדברים שלי אולי לא היו מדויקים, אני מתנצלת, אבל כדאי לבדוק גם בדוח רשמי שהכנסת הוציאה.
<גלית וידרמן: בדוח נאמר ששיטת העבודה היא תשאול טלפוני בזמן אמת של מוסדות חינוך ובדיקות מעבדה.
יחיאל חיליק בר: גלית כץ מארגון קול לאישה.
יחיאל חיליק בר: רצית לומר משהו?
<גלית כץ: כן.
<גלית כץ: רציתי לספר לכם בהמשך לדברים האחרונים שנאמרו כי נראה לי שזה בדיוק בזמן, שלנו יש פרויקט שנקרא המטבח הקהילתי של עמותת קול לאישה, נשים מבשלות עסק.
<גלית כץ: האלטרנטיבה הזאת קיימת והיא חיה.
<גלית כץ: אנחנו רואות בה מודל שכבר רץ ומריח טוב.
יעקב מרגי: דוגמה.
<גלית כץ: בית ספר רעות בקטמונים בירושלים.
<גלית כץ: אנחנו פתחנו מטבח, אופות, מבשלות, מגלגלות קובה וקציצות במקום.
<גלית כץ: נשים ברוכות כישרון שצריכות אופק פרנסתי וצריכות קצת דחיפה בדרך לעסק משלהן.
<גלית כץ: אנחנו רואים בזה אפשרות מאוד פשוטה שחוסכת שינוע, חוסכת בעיות בטיחות מזון בהובלה, היגיינה, הרכב תזונתי מפוקח, דגימות, הכול נמצא במקום.
<גלית כץ: מטבחים קטנים, הרבה ממות שעושות הרבה קציצות להרבה ילדים.
<גלית כץ: במסדרונות יש ריח של בית.
<גלית כץ: המפקחת ממשרד החינוך שהייתה שם עברה במסדרונות והריח עושה איזה דרך במסדרונות, והיא אמרה: תמיד רציתי שבבית הספר יהיה ריח של בית.
<גלית כץ: לא ריח של מטבח אלא ריח של בית.
<גלית כץ: הילדים באים בהמוניהם, מקבלים חמגשיות מתכלות, בית הספר יהיה ירוק בקרוב, קומפוסטרים, גינה קטנה.
<גלית כץ: הילד רואה מאיפה הגיעה העגבנייה ולאן היא הולכת והוא לא אוכל תירס קפוא שקיבל המון מחזורים וגלגולים אלא את האוכל הפשוט.
<גלית כץ: לא את חומרי הטעם.
<גלית כץ: אין לנו אבקות שימור.
<קריאה: איזה בית ספר?
<גלית כץ: בית ספר רעות.
<גלית כץ: זה קרוב להרבה מאוד מקומות כי מחזרים אחרינו מהרבה מאוד בתי ספר וגנים, תודה לאל.
<גלית כץ: הדבר הזה אפשרי.
<גלית כץ: רישוי עסק דרך לשכת הבריאות, דרך העירייה.
<גלית כץ: המזון עובר שלושה צעדים והנה הוא מוגש.
יעקב מרגי: ומה עם עלות המנה?
<גלית כץ: העלות היא זהה מפני שלא צריך לעטוף את עשרים גרם בשר של תרנגולת שאכלה קמח ושבעים גרם עמילנים.
<גלית כץ: אפשר לקנות את זה הרבה יותר פשוט.
<גלית כץ: כף עדשים עם אורז שהילדים טורפים, זה מספק מבחינה תזונתית את כל מה שצריך.
<גלית כץ: סלט וטחינה לכל ילד, הוא לא יוצא בלי זה.
<גלית כץ: זה פשוט מוגש לו בתוך הארוחה.
<גלית כץ: אם זה יעלה עוד שקל, בגיל ארבעים הוא לא יהיה בבית חולים עם ורידים סתומים ולא תהיה לו סוכרת.
<גלית כץ: צריך לעשות את הקשר הזה.
<קריאה: איך משכפלים אתכם?
יחיאל חיליק בר: בדיוק.
<גלית כץ: אנחנו משתכפלים בעצמנו.
<גלית כץ: לא יזיק לעזור, אבל צריך לשכפל.
<גלית כץ: אנחנו בינתיים התחלנו.
<קריאה: מה אוכלים הילדים?
<גלית כץ: יש שתי מנות לבחירה של בשר עוף ומנה צמחונית כי יש המון צמחונים.
<גלית כץ: להפוך ילד לצמחוני זה מאוד פשוט.
<גלית כץ: אני רוצה לומר עוד דבר על החמגשיות.
<גלית כץ: החמגשית עולה יותר מהמזון, את זה אנחנו יודעים.
<גלית כץ: דבר שני, הילדים או שהם זורקים את זה סגור לתוך הפח או שהם התמכרו במעון בוויצ"ו בגיל שנה.
<גלית כץ: אפשר לגמול אותם.
<גלית כץ: אם הילד הגיע ב-10 ואכל את הלחמנייה מקמח קוסמין מלא שעלתה לי אותו הדבר כמו לקנות באנג'ל לחם לבן.
<גלית כץ: כך זה עולה כי אפינו את זה במקום.
<גלית כץ: הוא אומר, אבל מה יש בצהרים.
<גלית כץ: יהיה לנו את הלחמעג'ון הזה שהיא עשתה או את האורז עם השעועית או את הקציצות ירק ועדשים?
<גלית כץ: אומרים לו, לא תכננו, אבל בסדר, אתה רוצה, אז יהיה כי אנחנו שלוש נשים, יש לנו כיריים, ידיים טובות, לב טוב וזה יהיה עד 1:00 בצהרים.
יחיאל חיליק בר: חוץ מזה שגרמת לנו להיות רעבים ללחמעג'ון, השאלה – וזה אני שואל גם אותך – אם המודל הזה שהוא נראה מודל אידיאלי, האם הוא בר שכפול ל-200, ל-300 ו-400 אלף ילדים.
<גלית כץ: בבתי ספר יש המון מקום.
<גלית כץ: יש המון חללים בבתי ספר.
<זאב פיש: אין שום דבר אישי ואני מניח שהכוונות מצוינות.
<זאב פיש: אני באופן אישי כאדם פרטי מאמין גדול במטבחים של ממות.
<זאב פיש: ה-ממות הן השפים הטובים ביותר שיש, אבל אנחנו מדברים על מוסדות חינוך ורצון טוב הוא לא מספיק.
<זאב פיש: כוונות טובות, לא רק שזה לא מספיק אלא זה לפעמים מסוכן.
<זאב פיש: אני מתייחס גם למה שאמרנו קודם.
<זאב פיש: מטבחים בתוך בתי ספר שזה בהחלט אפשרות, אבל חייבים שתהיה תשתית.
<זאב פיש: אם התשתית לא נכונה, אנחנו מייצרים נזק.
<זאב פיש: אני מציע לכולנו ללכת למה שאמרנו קודם, לעשות איזה גוף ממשלתי – מבחינתי משרד הבריאות – שייקח את כל האחריות עם כל הדברים יחד עם הווטרינרים הראשותיים.
<זאב פיש: אני לא יודע על בית ספר כזה כמו בית ספר רעות.
<זאב פיש: אני מבין שגם משרד החינוך לא יודע.
<זאב פיש: זה מסוכן.
<זאב פיש: זה מאוד מסוכן.
<קריאה: הם קיבלו רישיון עסק.
<זאב פיש: רישיון עסק בבית פרטי, מעולם ולעולם לא תקבלו.
<קריאה: בבית הספר.
<קריאה: רישיון עסק למסעדה.
<זאב פיש: זה משהו אחר.
<זאב פיש: את אמרת עכשיו משהו אחר.
<זאב פיש: את אמרת שזה רישיון עסק למסעדה.
<זאב פיש: אם זה רישיון עסק למסעדה, זה כן מפוקח.
<גלית כץ: זה פשוט פיזית בבית ספר.
<גלית כץ: יש רישיון עסק, כמו לקיוסק.
יחיאל חיליק בר: אני רוצה לשמוע את ההורים.
יחיאל חיליק בר: אתי בנימין ויפעת שמר.
<יפעת שמר: אני אימא מנתניה שדואגת לילדים שלה ומתוך זה אני כאן.
<יפעת שמר: יש כאן נציגים של משרד החינוך ונציגים של משרד הבריאות אבל רוב הצהרונים למעשה הם לא כחלק ממשרד החינוך אלא הם צהרונים של המתנ"סים.
<יפעת שמר: כתוב כאן בפירוש שלמרות שהם מתקיימים בתוך הגנים ובתוך בתי הספר, יש לי כאן מסמך של צהרונים, תפעול, סבסוד ופיקוח של אגף מחקר הכנסת לפיו משרד החינוך אינו מעורב ישירות בהפעלת הצהרונים ומועדוניות במוסדות החינוך ומשרד החינוך גם לא מפקח עליהם.
<יפעת שמר: מי שכן יכול לפקח עליהם, זה משרד הכלכלה שנציגיו לא נמצאים כאן.
יעקב מרגי: משרד הכלכלה הוא רק לגבי המעונות.
<קריאה: הוא מפקח גם על גנים פרטיים.
<יפעת שמר: צהרונים.
<יפעת שמר: למה הילדים בגנים לא מקבלים ארוחה לפני 2:00?
<יפעת שמר: כי משרד החינוך אחראי על הגן עד 2:00 ומשעה 2:00 זה בעצם צהרון כך שבעצם משרד החינוך לא מפקח כמעט על הארוחות שהן לא במסגרת מפעל ההזנה.
<יפעת שמר: כל שאר הילדים שהם לא משכבות מצוקה והם לא במפעל ההזנה, בעצם פספסנו אותם לגמרי ואלה רוב הילדים בארץ.
<יפעת שמר: מי שמפקח עליהם, זה משרד הכלכלה.
<יפעת שמר: למשרד הכלכלה יש נוהל הכרה מאוד מאוד ברור על כל פסיק ועל כל עניין אלא שבתזונה הוא לא מכיר.
<יפעת שמר: כתבתי מכתב והייתה לי שיחה עם מפקחת בכירה במשרד התמ"ת, ואני יכולה להראות לכם את הטקסט של השיחה, הוא לא מכיר בתדריכים של משרד הבריאות לאכול ולגדול.
<יפעת שמר: מבחינתה יש רף ויש סף.
<יפעת שמר: הרף העליון הוא התדריכים של משרד הבריאות לאכול ולגדול, הסף הוא ברמה אחרת לגמרי לחלוטין, רק שהמזון לא בושל לפני יומיים והילדים לא יקבלו עכשיו קלקול קיבה המוני.
יחיאל חיליק בר: זה חמור מאוד.
<יפעת שמר: היא אמרה לי בפירוש – ואני יכולה להשמיע לכם את זה, אני מצטערת, השיחות אצלי מוקלטות ואני לא מתביישת בזה – שהיא לא מצפה שספקי המזון יגיעו לרף של ההנחיות של משרד הבריאות.
<יפעת שמר: למה?
<יפעת שמר: כי למפעילים של הצהרונים יש זכות להרוויח כסף ואם הם ינסו להגיע לרף העליון, הם לא יצליחו להרוויח כסף.
<יפעת שמר: הילדים שלי אוכלים חמישה ימים בשבוע את רוב התזונה שלהם – ודרך אגב, 13 השקלים כולל מע"מ, זאת לא רק ארוחת צהרים אלא זאת גם ארוחת מנחה שכלולה בפנים, שזה הרבה יותר מזון ירוד שאתה מספק לילדים - הילדים שלי חמישה ימים בשבוע, במשך שנה שלמה, למשך כמה שנים אוכלים את האוכל הזה רק בגלל שהמתנ"ס צריך להרוויח כסף.
<יפעת שמר: המתנ"סים הם הרי מלכ"רים, הם לא אמורים להרוויח כסף, אז את הכסף הזה הוא לוקח ומבזבז על כל מיני דברים שהם הרבה פחות חשובים מהתזונה של הילדים שלי.
יעקב מרגי: המתנ"סים הפכו לעוד חברה כלכלית של הרשויות המקומיות.
<רות דיין: ממש לא.
יעקב מרגי: זה עיר מקלט של ראש הרשות.
יעקב מרגי: בתוך עמי אנכי יושב.
<יפעת שמר: במסמך של הכנסת נאמר: "החברה למתנ"סים הינה חברה ממשלתית בבעלות משרד החינוך".
<יפעת שמר: זאת אומרת שמשרד החינוך הוציא את זה החוצה, רוחץ את ידיו והילדים שלנו מקבלים מזון לא טוב.
<חיים הלפרין: המתנ"ס המקומי הוא לא בבעלות משרד החינוך.
<יפעת שמר: החברה למתנ"סים.
יחיאל חיליק בר: נשמע את נציגת השלטון המקומי ואחר כך נאפשר לאתי לומר את דבריה.
<רות דיין: אני ממרכז השלטון המקומי, אחראית גם על משרד הכלכלה ועל משרד הבריאות לענייננו ונציגה של החינוך מטעמנו.
<רות דיין: מי שאחראי על הצהרונים בסופו של יום זה לא משרד הכלכלה אלא הרשויות המקומיות.
<רות דיין: הן אלה שעושות מכרזים עם הספקים, מפקחות בצורה כזאת או אחרת כמו שדוקטור רפלוביץ עדכן ולכן יכול להיות שנכון לקחת גם את משרד הכלכלה כדי שיהיה מפקח על או באיזושהי דרך עם משרד הבריאות.
<רות דיין: היום הגוף שמפקח על המזון בצהרונים עושה הסכמים ומוודא ביצוע, זאת הרשות המקומית.
<רות דיין: אני חייבת לומר שפנינו לחברה למשק וכלכלה שהיא עושה מכרזים עבור לא מעט מהרשויות המקומיות ואמרנו לה שתוציא מכרז לפיקוח על המזון גם במקומות שהיא לא נותנת את ההזנה באופן ישיר במכרזים שהיא מבצעת והיא בוחנת את האפשרות הזאת.
<רות דיין: בכל מכרז שהיא מבצעת, יש מנגנון של פיקוח על ידי מעבדה חיצונית על המזון וזה לא עולה יותר כסף.
<רות דיין: בחוזר מנכ"ל החדש שיהיה אנחנו נוציא הודעה לרשויות כדי שתדענה שבמכרזים שמבצעת חברה למשק וכלכלה יש מנגנון של פיקוח על המזון, גם תברואתי וגם מבחינת הערך של המזון.
<רות דיין: אין ספק, אנחנו נשמח שמשרד הבריאות ייקח את הנושא.
<רות דיין: אנחנו חושבים שזה נכון.
<רות דיין: כל נושא של בריאות הציבור ומניעה נמצא אצלו ואנחנו באמצעות הווטרינרים נשתף פעולה עד כמה שניתן.
<רות דיין: איכות המזון חשובה לנו.
<רות דיין: יש לי ארבעה ילדים שנמצאים בצהרונים ואין ספק שאנחנו רוצים את המזון הטוב ביותר עבור הילדים שלנו.
יחיאל חיליק בר: אתי.
<אתי בנימין: יושבת ראש הנהגת הורים ארצית.
<אתי בנימין: אני לא רוצה לחזור על מה שכבר נאמר כאן.
<אתי בנימין: נאמרו כאן דברים חשובים ביותר ובאמת הארוחות שהילדים שלנו מקבלים במוסדות החינוך לא ראויות למאכל אדם.
<אתי בנימין: אני רוצה להתייחס לפן נוסף שלא עלה כאן וזאת הסביבה שהילד שלנו אוכל בה.
<אתי בנימין: הילדים שלנו אוכלים בכיתה על שולחן מטונף.
<אתי בנימין: אני לא יודעת כמה אתם מודעים לכך אבל בתי הספר לא עוברים שטיפה כל יום.
<אתי בנימין: הכיתות של הילדים שלנו לא עוברות שטיפה כל יום.
<אתי בנימין: זאת אומרת שאם יש מצב שילד יושב ואוכל ואורז נשפך על הרצפה, וזה לא יום של שטיפה, ודרכו על האורז, אני לא רוצה לחשוב מה קרה יום למחרת בכיתה ואיך הרצפה דביקה, כמה זבובים יש בכיתה, כמה יתושים יש בכיתה ואיך מצב התברואה של הכיתה שזאת בעיה בפני עצמה.
<אתי בנימין: אני חושבת שהוועדה הזאת צריכה לתת את הדעת גם על הסביבה שהילד שלנו אוכל בה.
<אתי בנימין: על אותו שולחן מטונף, באותה כיתה מטונפת.
<רות דיין: אבל זה לא כך.
<רות דיין: באמת.
<רות דיין: אי אפשר לצייר מציאות בוועדה של כנסת ישראל שהיא לא נכונה.
<רות דיין: אנחנו מכירים עשרים שנים, אבל זה לא לעניין להגיד משפטים כאלה.
<אתי בנימין: את יודעת שאני עומדת מאחורי כל מילה שלי.
<רות דיין: אני אשמח שתצלמי את הכיתה הזאת עם האורז למחרת.
יחיאל חיליק בר: גם אם הנושא הזה נכון או לא נכון, אתי, ברשותך, אני לא חושב שהוועדה הזאת היום בזמן הקצר שנותר לנו תתייחס לזה.
יחיאל חיליק בר: אין ספק שזה חשוב.
<אתי בנימין: הזכרתי את זה.
<אתי בנימין: לא אמרתי שנדון בזה היום.
יחיאל חיליק בר: יכול להיות שזה דיון על סניטריה ותברואה בתוך מוסדות החינוך, אבל אני רוצה שנצא מכאן עם כמה דברים פרקטיים.
יחיאל חיליק בר: קודם כל לוודא שהאוכל עצמו, לפני שהאורז נשפך על הרצפה, שהאורז ראוי להישפך על אותה רצפה.
יחיאל חיליק בר: אני מסכים עם ההערה שלך.
יחיאל חיליק בר: שוב, אני לא מכיר את הנתונים.
יחיאל חיליק בר: אני בדרך כל עושה שיעורי בית ואני לא יודע מי צודק בוויכוח הזה של רות ושלך.
יחיאל חיליק בר: אני מתאר לעצמי שהמקומות הם לא סטריליים.
יחיאל חיליק בר: לא נעסוק בזה כרגע.
<זאב פיש: הערה קצרה.
<זאב פיש: הגברת אמרה משהו מאוד חמור.
<זאב פיש: אני עובד מדינה די ותיק, ואמרת מוקלט, אז שיקליטו אותי ויעבירו לאותה גברת במשרד הכלכלה.
<זאב פיש: אם נציגת משרד ממשלתי, משרד הכלכלה, נתנה לך תשובה כזאת, אני חושב שזה חמור מאוד.
<זאב פיש: מה זאת אומרת, לא להתייחס למסמך של משרד הבריאות כדי להוזיל?
<יפעת שמר: שמישהו ירוויח.
<זאב פיש: זה נורא לשמוע דבר כזה.
<יפעת שמר: זה מה שקורה בתחום הזה של התזונה.
<זאב פיש: זה לא יעבור כך, בלי התייחסות.
<יפעת שמר: אין לה פיקוח, אין לה מנגנון ואין לה כלום.
יחיאל חיליק בר: אתה צודק.
יחיאל חיליק בר: אנחנו נתייחס לזה.
<זאב פיש: צריך לדעת מי הגברת הזאת ולהעיר לה.
יחיאל חיליק בר: אנחנו נשמח אם תעבירי לוועדה את הנתונים על הגברת ועל המקרה הזה.
<יפעת שמר: הגברת בסך הכול אמרה אמת שאנשים לא נעים להם לומר אותה.
<זאב פיש: במודע היא אמרה לך.
<קריאה: כי החברה שמספקת את המזון רוצה להרוויח כסף בדרך.
<קריאה: משרד הכלכלה לא צד לעניין בנושא צהרונים.
<קריאה: הוא מתקצב אוכלוסיות מסוימות בוואוצ'רים אבל הוא לא צד בביצוע.
יחיאל חיליק בר: מר זובידה, משפט סיכום.
<חיים זובידה: אני רוצה להגיד שכל העניין של בדיקת המזון טלפונית עדיין לא הסתיימה.
<חיים זובידה: זה פשוט יותר מתוחכם.
<חיים זובידה: לפני יומיים הגיע האדון הנכבד הזה לגן של הבת שלי ושאל איך המזון, אם הילדים אוכלים את המזון.
<חיים זובידה: זאת הייתה הבדיקה.
<חיים זובידה: זה היה טיב הבדיקה.
יחיאל חיליק בר: אז זה לא טלפונית.
יחיאל חיליק בר: זאת התקדמות.
<חיים זובידה: כן.
<חיים זובידה: זאת התקדמות.
<חיים זובידה: כל הכבוד.
<חיים זובידה: אני חושב שהאספקט המשפטי צריך להיכנס כאן
<חיים זובידה: בכובד ראש וצריך להסתכל עליו בכובד ראש.
<חיים זובידה: צריך לראות את החוזה.
<חיים זובידה: החברה הזאת חתמה חוזה עם הספקים.
<חיים זובידה: יש בדיקות.
<חיים זובידה: מה קורה כשהבדיקות האלה יוצאות חריגות?
<חיים זובידה: איפה הסנקציה הכלכלית?
<חיים זובידה: אני עוד פעם אומר, מכיוון ששני האנשים הנכבדים האלה לא רוצים לספק לי חומר, לא רוצים לתת לי חומר, מתעקשים לא לתת לי חומר, אני מתחיל להיות מוזן משמועות.
<חיים זובידה: השמועה האחרונה שאני שמעתי היא שעבור חריגה נקנס ספק מזון באלף שקלים.
<חיים זובידה: אם אני ספק מזון ואני מספק למאה אלף ילדים ביום או לחמישים אלף ילדים ביום, אלף שקלים קנס, אני חותם על צ'ק מהיום לחודש, שלושים אלף שקלים, קחו ותעזבו אותי בבדיקות.
<חיים זובידה: איזו מין גישה זאת?
<חיים זובידה: יש מיליון שקלים לבדיקות, אז הנה הדרך לתקצב את הבדיקות האלה, הנה תקציב לבדיקות שיכולות להיעשות אחת לשלושה ימים.
<חיים זובידה: סנקציות כלכליות.
<חיים זובידה: ברגע שזה יכאב לכיס של הספק, הספק לא יתנהל כך אבל אף אחד לא מוכן לחשוף לא את החוזה ולא את הבדיקות.
<קריאה: זאת נקודה חשובה, שקיפות להורים.
יחיאל חיליק בר: זאת המסקנה הראשונה.
<חיים זובידה: העניין הוא שאף אחד לא עושה את זה.
<חיים זובידה: האדון הנכבד אמר שהוא לא מכיר תלונות אבל זה לא נכון.
<חיים זובידה: אני התלוננתי בפניו ויש עוד הורים שהתלוננו בפניו והוא פשוט לא אומר את זה.
<קריאה: זה חשוב כי אנחנו מממנים את הדבר הזה וזכותנו לדעת את התוצאות.
<צור טחון: אני נציג ארגון ההורים הארצי, אני אחראי על נושא ההזנה בעיר גבעתיים.
<צור טחון: רוב ההורים – ואני אומר את זה כעובדה – אין להם מושג מה הילד אוכל ואין להם מושג מי הספק.
<צור טחון: התפריטים מבוססים על שניצל, הם אוכלים שניצל עם קטשופ, קטשופ מוזרם להם על ידי אנשי הצוות כדי שיוכלו לאכול את השניצל.
<צור טחון: אני לא רוצה לדבר על הסכנות שבאכילה מוגברת של קטשופ.
<צור טחון: צורת ההגשה היא קריטית.
<צור טחון: ראשית, חמגשיות זה אסון אקולוגי.
<צור טחון: שנית, אני עשיתי ניסוי בעיר גבעתיים, ואותם ילדים אוכלים יותר כשזה בתפזורת לעומת חמגשיות.
<צור טחון: אין להם מספיק זמן לאכול ואני מחזק את אתי, הרבה פעמים השולחנות מלוכלכים מפעילות יצירה של יום האתמול.
<צור טחון: זאת עובדה ואני יכול להביא תמונות שיעידו על זה.
<חיים הלפרין: גבעתיים לא נמצאת בתכנית ההזנה.
<צור טחון: ברור.
יחיאל חיליק בר: אני רוצה לומר כמה דברים.
יחיאל חיליק בר: קודם כל, חשוב לומר לכם במשרד החינוך וגם לכם במשרד הבריאות שאף אחד לא בא לערער על העבודה הטובה שאתם עושים בהרבה הרבה תחומים.
יחיאל חיליק בר: אנחנו כאן לא נגדכם.
יחיאל חיליק בר: מצד שני, אי אפשר לערער על המצב שכנראה יש כאן מחדל באיכות של המזון שמגיע לילדים שלנו והוא לדעתי קודם כל נובע משני דברים: האחד, חוסר סנכרון טוטלי בין הגורמים המעורבים – כלכלה, שלטון מקומי, משרד הבריאות, משרד החינוך – ארבעה גורמים שאחראים על משהו ואין ביניהם דיבור ואין ביניהם שיח, אין ביניהם סנכרון ואין ביניהם שקיפות.
יחיאל חיליק בר: זה מוביל אותי לדבר היותר חמור.
יחיאל חיליק בר: חבר'ה, הנתונים האלה, חיים, אני באמת לא הצלחתי להבין למה לא אנחנו ולא מר זובידה ולא אחרים מקבלים את הנתונים האלה.
יחיאל חיליק בר: אני מסכם את הדיון.
יחיאל חיליק בר: אנחנו רוצים את התוצאות הבדיקות שמתבצעות למזון במשרד החינוך, דרך רש"י, לא משנה דרך מי.
יחיאל חיליק בר: אנחנו רוצים את התוצאות האלה במיידי.
יחיאל חיליק בר: אנחנו רוצים לקבל אותן.
יחיאל חיליק בר: אתם רוצים, תעבירו לנו שישה חודשים אחורה, 12 חודשים אחורה, כדי לראות ולהשוות כי אולי יש שיפור.
יחיאל חיליק בר: אולי כולנו פרנואידים ויש שיפור.
יחיאל חיליק בר: שוב, כשניזונים משמועות, אל תתפלאו שיש כתבה בערוץ 2 שמחמירה.
יחיאל חיליק בר: זה קורה כי ניזונים משמועות.
יחיאל חיליק בר: אנחנו גם נשמח ומבקשים לקבל את החוזה עם הספקים.
יחיאל חיליק בר: אנחנו רוצים לדעת מה אותן סנקציות.
יחיאל חיליק בר: הדברים כאן הם לא סודיים.
<קריאה: שאלתי אם זה מופיע באתר או שצריך להעלות את זה.
יחיאל חיליק בר: כנראה שלא.
יחיאל חיליק בר: אנחנו רוצים את החוזה ואנחנו רוצים את תוצאות הבדיקות, לפחות שישה חודשים אחורה אבל הייתי שמח אם זה היה גם 12 חודשים אחורה.
<חוה אלטמן: אתה מתכוון לפיקוח או לבדיקות מעבדה?
יחיאל חיליק בר: בדיקות מעבדה.
<חוה אלטמן: כדאי להרחיב את זה קצת כי בדיקות מעבדה זה פן אחד של הדברים.
<חוה אלטמן: אפילו תזונה באיכות תזונתית, זה לא מספיק כי אתה צריך לדעת איזה מזון ניתן, מה התדירות שלו, מה הגיוון של המזון.
<חוה אלטמן: יש כאן היבט מאוד חשוב בקטע הזה.
יחיאל חיליק בר: של הפיקוח.
יחיאל חיליק בר: אנחנו כוועדה נמליץ – וצריך לראות איך עושים את זה – להעביר את כל הנושא הזה בשלב הראשון, לפני שנדבר עוד מעט על משהו על שצריך להקים, למשרד הבריאות.
יחיאל חיליק בר: באמת, לא יכול להיות שזה יהיה במשרד החינוך שאפילו לא עושה את זה עם צוות עצמאי.
יחיאל חיליק בר: נניח שמשרד החינוך היה מקים איזה צוות וטרינרים ומומחים שעושים את זה במשרד החינוך, אבל אתם מעבירים את זה לרש"י שנותנים את זה למישהו אחר.
יחיאל חיליק בר: אני גם לא מבין למה רש"י באמצע.
יחיאל חיליק בר: מילא הייתם נותנים את זה ישר.
יחיאל חיליק בר: השיטה הזאת של העבודה היא עקומה, היא לא נכונה והיא מביאה לתוצאות שאתה אפילו לא בדיוק יודע כי אני לא יודע מה רש"י מדווחת לך שהחברה שרש"י מעסיקה מדווחת לה.
יחיאל חיליק בר: אגב, אתם אחראים על חינוך, תחנכו.
יחיאל חיליק בר: יש אנשים שאחראים על בריאות.
יחיאל חיליק בר: אני חושב שכל הסיפור הזה צריך לעבור אליכם וזאת המלצה חד משמעית של הוועדה.
יחיאל חיליק בר: אנחנו רוצים שמשרד הבריאות יעביר לוועדה את המידע על כוח האדם הדרוש, תקנים, כספים וכולי, כדי שאנחנו נדאג לפיקוח על כל המפעל הזה של ההזנה בכל המוסדות.
יחיאל חיליק בר: אנחנו גם צריכים קביעת כללים ברורים והגדרה מוסכמת לנושא הזה של מזון איכותי לילדים.
יחיאל חיליק בר: אני לא חושב שזה מספיק ברור ואנחנו מבקשים לעשות את זה.
יחיאל חיליק בר: אם יש הגדרות, אנחנו רוצים לקבל את זה ואחרי כן איך הן עומדות אל מול היישום בשטח.
<חוה אלטמן: אם יש דברים שהם לא ברורים, יש אפשרות להעביר לנו את זה.
<חוה אלטמן: אם ספקים, מבשלים או משהו יודעים שמשהו לא ברור, זה יצא ברמה מסוימת.
<חוה אלטמן: זה לא בפיקוח אצלנו.
יחיאל חיליק בר: אנחנו נקיים עוד דיון בעוד כמה חודשים כדי לעקוב אחרי הביצוע של ההמלצות וההחלטות.
יחיאל חיליק בר: אנחנו כן מבקשים ממשרד החינוך להכניס את הנושא של הפיקוח על איכות האוכל בהצעת החוק שנדונה עכשיו בוועדת החינוך ונבקש גם מאתנו, יש כאן חברים בוועדת החינוך, סיוע אם צריך.
יחיאל חיליק בר: זה חייב להיכנס.
יחיאל חיליק בר: אם כבר עושים חקיקה שמשפרת את הדבר הזה, בואו ננסה למצות אותה עד הסוף.
יחיאל חיליק בר: אנחנו רוצים לבקש אם יש אפשרות לעשות, בהתחלה לפחות - השאיפה היא להקים באמת איזשהו גוף שיטפל בזה, גוף על – צוות מסנכרן בין ארבעת הגופים האלה שישב על בסיס קבוע ויעבוד ביחד?
יחיאל חיליק בר: אני שואל את שלושת המשרדים ואת רות דיין.
<חיים הלפרין: מבחינתנו אין שום בעיה.
רחל עזריה: אני מבקשת להיות בצוות.
רחל עזריה: אני אשמח ללוות את זה.
רחל עזריה: נעבוד על זה ביחד.
יחיאל חיליק בר: בסדר.
יחיאל חיליק בר: החלטנו בוועדה שיוקם צוות, נקרא לו קוורטט ורחל עזריה.
<חיים זובידה: אשמח להיות חלק מהצוות הזה.
יחיאל חיליק בר: מצוין.
יחיאל חיליק בר: הוספנו גם נציגות הורים.
יחיאל חיליק בר: הצוות עצמו יהיה מורכב משלושת המשרדים, השלטון המקומי ונציגות ההורים.
יחיאל חיליק בר: אם יהיו עוד אנשים שירצו לבוא, הישיבות האלה לא סודיות ואפשר להצטרף אליהן, אבל חייבים להקים את הצוות המסנכרן הזה כדי לראות איך אנחנו מתקדמים.
רחל עזריה: נשמח לארח את דיוני הוועדה אצלנו.
<שושי שנער: רציתי לספר על מקום העבודה שלי.
<שושי שנער: גם אצלנו יש אוכל להרבה עובדים ולא משנה היכן אני עובדת.
<שושי שנער: אצלנו כל יום נלקחות דגימות מהמזון.
<שושי שנער: לא כל יום הן נשלחות למעבדה כי אין כסף, אבל הספק לא יודע מתי לוקחים.
<שושי שנער: כל יום נלקחות דגימות ושמים אותן בצד.
<שושי שנער: באיזשהו יום, פעם בשבוע, הדגימות נלקחות למעבדה כי לספק אסור לדעת מתי באים לבדוק אותו.
יחיאל חיליק בר: אנחנו נרצה שבוועדת החינוך שאנחנו עובדים על החוק החדש, הנושא הזה של פיקוח, רעיונות טובים לפיקוח וכולי, יעלו.
יחיאל חיליק בר: אנחנו מבטיחים להתכנס בעוד כמה חודשים לישיבה אליה יזומנו אותם גורמים.
יחיאל חיליק בר: אנחנו נעקוב אחרי ההמלצות האלה.
יחיאל חיליק בר: מנהלת הוועדה תשלח לכולם את סיכום הדיון.
יחיאל חיליק בר: חבר'ה, באמת, בסופו של דבר מדובר בבריאות של הילדים שלנו.
יחיאל חיליק בר: זה לא מי צודק ומי פחות.
יחיאל חיליק בר: בואו ננסה לעבוד ביחד בצורה מסונכרנת, לעבוד על שדרוג החוק הזה כדי שבישיבה הבאה באמת נראה שהילדים שלנו מקבלים אוכל יותר בריא.
יחיאל חיליק בר: בסך הכול לכולם כאן יש ילדים וזה לא איזשהו מאבק כוח.
יחיאל חיליק בר: אני ממש מודה לכל מי שהגיע לדיון.
יחיאל חיליק בר: אנחנו ניפגש בקרוב לדיון נוסף.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו פותחים את ישיבת הוועדה המיוחדת לזכויות הילד.
אורלי לוי אבקסיס: היום ה-10 בדצמבר 2013, ז' בטבת התשע"ד והשעה 10:20.
אורלי לוי אבקסיס: הנושא היום הוא ילדים בעלי הפרעות נפשיות – טיפול ושיקום והוא מתקיים במסגרת היום לאנשים עם מוגבלות בכנסת, אותו מוביל חבר הכנסת אילן גילאון שבוודאי נמצא בוועדה אחרת שדנה בנושאים נוספים שקשורים ליום הזה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים לשבח אותו על היוזמה של היום המיוחד הזה.
אורלי לוי אבקסיס: היום הזה נתן לנו את הפלטפורמה לקיים דיון המשך על דיון שקיימנו ביולי בנושא הזה ושם גילינו את הקטסטרופות האמיתיות בכל מה שנוגע לילדים עם הפרעות נפשיות.
אורלי לוי אבקסיס: בדיון הקודם גילינו את החסר הגדול ובעיקר את בעל הבית בכל מה שקשור לנושאים הללו, את מי שמוכן לקחת על עצמו אחריות, את הכלים, את שיתוף הפעולה בין המשרדים או יותר נכון לומר את אי שיתוף הפעולה בין המשרדים.
אורלי לוי אבקסיס: קיבלנו כמה החלטות בישיבת הוועדה הקודמת ובין ההחלטות האלה הייתה החלטה באשר למעקב לאחר שלושה חודשים.
אורלי לוי אבקסיס: נתנו אפילו סוג של רזרבה של שלושה חודשים ואני מקווה מאוד שיש בשורות.
אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת שעד לרגע זה הבשורות אותן קיבלנו אנחנו כוועדה, הן בהחלט לא מספקות.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נתחיל באחת המסקנות העיקריות שהתקבלה בישיבה הקודמת של הוועדה בנושא והיא כדי שיהיה שיתוף פעולה בין המשרדים השונים, אנחנו ביקשנו להקים ועדה מיוחדת קצרת זמן שתורכב ממשרד הרווחה, החינוך והבריאות וזאת כדי שיתוו שיתוף פעולה וייאמר מה באחריות מי לגבי תקצוב ולגבי סל שירותים.
אורלי לוי אבקסיס: אחת הנקודות הבעייתיות ביותר היא לגבי הנושא של ילדים שמאחר שהם לא עברו את גיל 18, לכן הם לא זכאים לסל שיקום.
אורלי לוי אבקסיס: הבעיה הנוספת היא שאנחנו לא בטוחים שאנחנו רוצים להגדיר את אותם ילדים בהגדרה שתביא להם אולי את סל השיקום כי יש לזה השלכות מסוימות כגון גיוס לצבא ועיסוק במקצועות מסוימים כאשר אנחנו סוגרים בפניהם את דלת הכניסה.
אורלי לוי אבקסיס: אפילו רישיון נהיגה.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה המתבקשת היא אם אנחנו נמנעים מההגדרה המאוד החלטית, איך אנחנו בכל זאת מספקים את סל השירותים כי ללא סל השירותים אנחנו פשוט מתעלמים מאותם ילדים ולא נותנים להם אפילו לא את ארגז הכלים המינימלי כדי להצליח בחברה.