GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<סהר וויזנר: שמעתי כאן את כל המכובדים, בין אם הם הורים, פסיכולוגים, עובדים סוציאליים, פסיכיאטריים ומה שבחרתי להביא היום זה סיפור הכרות אישי שלי עם נער מתבגר שמגיל מאוד צעיר התחיל לסבול מהתעללויות וקשיים, בין אם בבית הספר או בבית, והיה לו חשש מאוד גדול לומר שקשה לו, שלא טוב לו, שרע לו.
<סהר וויזנר: הוא סגר את עצמו כי באמת הוא חשב שאף אחד לא מבין אותו ופשוט הוא ניתק את עצמו מהעולם.
<סהר וויזנר: בשבועיים האחרונים דובר, בעקבות שני מקרי ההתאבדות המצערים מאוד של הילדים, על כך שיש לחוקק חוק שיחייב למשל יועצות בית ספר לאתר ילדים בעייתיים.
אורלי לוי אבקסיס: אין שום כוונה של המשרדים לאמץ את החוק הזה.
<סהר וויזנר: לדעתי האישית ההיסטוריה האנושית והפוליטית הוכיחה שמהפכות הן טובות אבל הטווח שלהן הוא מאוד מוגבל.
<סהר וויזנר: אני בספק אם יש איזשהו חוק שיכול לחייב ילד לשבת מול יועצת בית הספר או מול ההורים שלו ולשפוך את כל מה שיש לו, כי אם אני אספר, אני אהיה מלשין ואז ינדו אותי או אולי יעשו עלי חרם ואולי בסוף הלימודים ירביצו לי.
<סהר וויזנר: זה מאוד מעמיק את תחושת הסגירות והדיכאון.
<סהר וויזנר: ילדים כאלה במכפלות כפולות, משולשות ומרובעות במקרה הטוב – וסליחה על הביטוי – סוגרים את עצמם ובמקרה הגרוע עושים משהו אחר.
<סהר וויזנר: אני באמת פועל בתחום ההסברה וכמו שאמרתי אני מכיר טוב מאוד את הילד הזה שלא ידע להגיד שרע לו וקשה לו.
<סהר וויזנר: הוא ביטא את זה גם במכתבים שהוא כתב, הוא קרא לזה מכתבי הלקאה, בהם הוא רצה לגמור את הכול או שהוא ניסה לפגוע בעצמו.
אורלי לוי אבקסיס: מה אתו עכשיו?
<סהר וויזנר: הוא יושב ומדבר מולך.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להודות לך על אומץ הלב.
אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה שמשהו השתנה.
<סהר וויזנר: כמו שאמרתי קודם, חוקים הם דבר מבורך ואנחנו מוכנים לעשות הכול למען טובת היקרים לנו.
אורלי לוי אבקסיס: מה לך היה עוזר?
<סהר וויזנר: תני לי שנייה לנשום.
אורלי לוי אבקסיס: הפתעת את כולנו.
<סהר וויזנר: מלבד הכלים המקצועיים שיש ליועצות בית ספר, לעובדים סוציאליים, לפסיכיאטרים, לרופאים, אני חושב שמלבד התפקיד אנחנו קודם כל בני אדם ויש בנו כלי שהוא מאוד מאוד חשוב והוא הכלי האנושי.
<סהר וויזנר: אני חושב שלפני שאנחנו בכלל מושיבים ילד בחדר ומדברים אתו, אפילו אם אנחנו סתם רואים אותו בבוקר נכנס לבית ספר, שואלים מה שלומך או נכנסים מדי פעם לכיתה ושואלים אותו מה נשמע, מה קורה.
<סהר וויזנר: אני חושב שגם אם בהתחלה הוא לא נפתח – ואני מדבר מניסיוני האישי - משהו בו לאט לאט קורה.
<סהר וויזנר: גם אם הוא יגיד לך בסדר וינפנף אותך, וסליחה על הביטוי, משהו בו לאט לאט ייפתח כי אכפת לך ממנו ולא ממקום של טוב, אני חייבת עכשיו להיכנס לכיתה רק לשאול מה קורה וללכת אלא באמת גם להשתמש בכלים שבשום אקדמיה או בשום בית ספר לא ילמדו.
<סהר וויזנר: זה משהו שטבוע בנו.
<סהר וויזנר: סיפרתי שאני מנחה סדנאות הסברה וזה מדהים אותי לשמוע ולראות שדווקא הכלי הזה שכל כך טבוע בנו והוא כל כך טבעי, לפעמים אנחנו שוכחים אותו או שלפעמים לוקחים אותו כמובן מאליו.
<סהר וויזנר: חוויתי לאחרונה מקרה של בחור צעיר שחיכה לרגע הזה שבו תהיה לו את ההזדמנות להיפתח ולאפשר לחברה להכיל אותו.
<סהר וויזנר: לפני כחודש הנחיתי יחד עם הרכזת שלי בעמיתים סדנת הסברה לנוער ואני זוכר שבמהלך המפגש ביקשנו מהתלמידים לעמוד ולספר איך הם מרגישים על איזשהו רצף שיצרנו בין חולי נפשי או מחלת נפש לבריאות נפשית, שזה ציר שאני כאדם שמתמודד עם מחלת נפש צועד בו או עובר בין הקטבים מדי יום ביומו.
<סהר וויזנר: אני עצמי חשבתי איך זה יהיה, הם יגידו שהם בסדר, ואני מניח שגם הרכזת שלי חשבה איך זה יהיה.
<סהר וויזנר: אני לא חושב שמשהו הכין אותנו לאותו בחור צעיר שקם ממש באומץ לב וסיפר על הקשיים שלו שהיו לו לקום מהמיטה והעובדה שהוא לא הלך לבית ספר במשך תקופה מסוימת וכי מה שעזר לו, גם המחנכת שהייתה שם וגם העובדה שהוא הלך לטיפול פסיכולוגי וההורים.
<סהר וויזנר: זה מה שעזר לו.
<סהר וויזנר: ראיתי בעיניים של החברים שלו לכיתה שישבו ביחד איך הם מכילים אותו.
<סהר וויזנר: אני חושב שהדבר הזה היה יכול להתקיים גם בזכות התהליך שהוא עבר, אבל האומץ שהוא הפגין הוא בעיקר בזכות הפלטפורמה הזאת של מערך ההסברה שניתן.
<סהר וויזנר: ניתן לו איזשהו מרחב לבוא ולהיפתח ולאזור אומץ.
<סהר וויזנר: זאת המשמעות של הסברה.
<סהר וויזנר: הסברה היא חלק מתהליך ולא ממהפכה.
<סהר וויזנר: היא חלק מתהליך.
<סהר וויזנר: לשאול ילד מה שלומך, באמת באכפתיות, מהמקום האנושי ולא מהמקום המקצועי, לשאול אותו מה שלומך, זה תהליך.
<סהר וויזנר: בסופו של דבר הוא ייפתח, גם אם לא היום, לא מחר, לא בעוד שבוע-שבועיים.
<סהר וויזנר: הוא ייפתח.
<סהר וויזנר: זאת הדרך המרכזית.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להודות לך על זה כי אחת ההמלצות כאן תהיה גם לגבי הסברה והכלה של מערכת החינוך תוך כדי הכשרת הילדים לקבל את הנושא ולא רק את השונה.
<סהר וויזנר: אני שמח שהעלית את זה.
אורלי לוי אבקסיס: אני אגיד לך יותר מזה.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שמערכת החינוך צריכה להפוך להיות כזאת שתכשיר חלק מהילדים בתוך כתלי בית הספר להיות סוג של שומרי סף, להיות נאמני חברים ושהם יהוו גם כתובת אבל גם יכתיבו לאחרים את הנושא הזה של להיות אלו שישאלו מה שלומך ומה אתך.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נשמח לקבל לוועדה כל מיני המלצות מתוך הפעילות שלכם ומתוך העלאת הצרכים של אותם מטופלים, איך שהם רואים ואיך שהם היו רוצים שיתנהגו אליהם בתוך המסגרות החברתיות והפורמליות.
<סהר וויזנר: אני מאוד שמח שאת מעלה את זה.
<סהר וויזנר: חשוב לי לומר כמה דברים.
אורלי לוי אבקסיס: מאוד בקצרה, כי אנחנו כבר חרגנו ונכנסנו לשעת הישיבה הבאה, אבל עדיין לא סיימנו עם מערכת הרווחה.
<סהר וויזנר: משפט.
<סהר וויזנר: מאוד חשוב שההסברה אמורה לבוא ממקום לא של הטפה אלא ממקום של הכלה והכנה.
<סהר וויזנר: לא ממקום של אני יודע טוב ממך או המשפט האהוב עלי של הורים שאומרים כשאני הייתי בגילך.
<סהר וויזנר: צריך לאפשר לילדים ולשאול אותם מה הם רוצים ומה הם צריכים.
אורלי לוי אבקסיס: לכן אנחנו נחכה לאותו דף שאתם תעבירו אלינו.
יעקב מרגי: גם כששואלים אותך מה שלומך, לחכות לתשובה.
אורית סטרוק: אחרי כל מה ששמענו, כל החשיבות של התכנים העמוקים ששמענו והחינוכיים והחברתיים, בסוף מהמקום שלנו בכנסת אנחנו צריכים לשאול שאלה אחת והיא איך יכול להיות שלתכנית כזאת שנותנת בפנינו תוצאות מדהימות כפי שעכשיו ראינו, אין תקצוב ממשלתי.
אורית סטרוק: זה משגע.
<קריאה: יש תמיכה רגשית לתכנית.
אורלי לוי אבקסיס: תראי כמה מסקנות יש לנו.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו כבר במסקנה השמינית ולא סיימנו את הדיון.
<דנה צימנט: אני מקואליציית הורים לילדים עם צרכים מיוחדים.
<דנה צימנט: אחד הדברים שאנחנו מתמודדים אתו – אנחנו בדרך כלל מתעסקים בתחום המוגבלויות ואני רוצה לומר דבר אחד – הוא שהטרגדיה האמיתית היא שהחריגו את מערכת החינוך מחוק הנגישות.
<דנה צימנט: זה הדבר שצריך לתקן.
<דנה צימנט: כל הילדים במדינת ישראל נמצאים במערכת החינוך.
<דנה צימנט: אני רוצה לספר על אוכלוסייה קטנה בקצרה, כי מאוד חשוב לי שזה ייכנס לפרוטוקול.
<דנה צימנט: ילדים נפגעי תקיפה מינית שמציגים התנהגויות של PTSD ואז מה שמשרד החינוך עושה הוא לתת להם תווית של הפרעות התנהגות כי זאת ילדה הרבה פעמים.
<דנה צימנט: אנחנו מלווים של ילדה בת 13 שאחת ההתנהגויות שלה הייתה התנהגות מינית מוחצנת.
<דנה צימנט: ילדה בלי שום היסטוריה פסיכיאטרית והיום נמצאת במעון לנערות בסיכון ולא בבית, וזאת טרגדיה נוראית.
<דנה צימנט: זה קורה בגלל היעדר שירותים בקהילה.
<דנה צימנט: כל מה שאני אומרת, יותר גרוע בפריפריה.
<דנה צימנט: ילדה שלא יכלה לקבל שירותים והייתה לה התנהגות מוחצנת ובעייתית והדרך של בית הספר להתמודד עם הבעיה – ומדובר בהרצליה, מקום לא עני תודה לאל – הייתה להעיף אותה מבית הספר.
<דנה צימנט: זאת הדרך בה אנחנו נתקלים וזאת הדרך בה מערכת החינוך מתמודדת עם הבעיות.
<דנה צימנט: אין בעיה, הילדה לא שם.
<דנה צימנט: מאוד חשוב לנו לומר שלפעמים המשבר הוא נקודתי.
<דנה צימנט: הילדה הזאת לצערי נאנסה באוגוסט ואוגוסט אין שירותי בריאות נפש.
<קריאה: מה זאת אומרת אין שירותי בריאות נפש באוגוסט?
<קריאה: שירותי בריאות הנפש קיימים 24 שעת ביממה תמיד.
<דנה צימנט: היא לא קיבלה שום דבר ותאמיני לי שאימא שלה רצה ממקום למקום, כולל אלי.
<דנה צימנט: אני אומרת לך שהילדה הזאת נמצאת היום במעון מחוץ לבית, דבר שהיה יכול להימנע.
<דנה צימנט: ילדה שבעצם אין לה שום מוגבלות אלא שקרתה לה טרגדיה.
<דנה צימנט: דעו לכם שבקרב הילדים עם צרכים מיוחדים הבעיה הזאת כמובן עוד יותר חמורה כי הם לא יכולים לדווח וכשזאת אוכלוסייה של ילדים בסיכון, הם צרכנים פר-אקסלנס של שירותי בריאות הנפש והם לא מקבלים אותה בתוך המערכת.
<דנה צימנט: אני מפנה את האצבע למערכת החינוך.
<דנה צימנט: אני רוצה את התשובות שם כי שם הילדים אמורים להימצא.
<דנה צימנט: הם לא אמורים להיות במיטות.
<אריאנה מלמד: אותו הדבר PTSD בעקבות מלחמת שלום הגליל.
<אריאנה מלמד: ילדים עם PTSD בעקבות מלחמת שלום הגליל שתיים או שבע או מה שזה היה עכשיו, סגרו להם את המרפאה אחרי שנתיים אבל ה-PTSD לא נסגר אלא רק המרפאה.
<דוד בן-דור: מזל שנרשמתי בתחילת הישיבה לרשות הדיבור.
<דוד בן-דור: אני פסיכיאטר ילדים ונוער.
אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת לומר לכם שאני לא יודעת מי היושבים בחדר ולכן מי שיותר נלהב, מתייחס.
אורלי לוי אבקסיס: חשוב לי לשמוע כמה שיותר.
אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שבוועדות אחרות היו נתפסים לשעה על פי השעון, ואז חצי מהאנשים לא היו מדברים, אבל חשוב לי לשמוע.
שולי מועלם-רפאלי: אני כבר אתנצל בפני הדוברים הבאים כי בעוד שתי דקות אני הולכת לנהל את הדיון בוועדת העבודה והרווחה.
יעקב מרגי: אני יוצא אתך.
<דוד בן-דור: ממש בקצרה.
<דוד בן-דור: אני פסיכיאטר לילדים ונוער בגהה.
<דוד בן-דור: אני סגן מנהל מחלקת נוער.
<דוד בן-דור: אני רוצה להעלות בעיה שקיימת בכל זמן נתון בכל מחלקת נוער.
<דוד בן-דור: נערים ונערות שיכולים תיאורטית להשתחרר מאשפוז, לא יכולים לחזור הביתה או בגלל המצב שלהם או בגלל המצב של הבית והם זקוקים למסגרות המשך של פנימייה פוסט אשפוזית או חסות הנוער.
<דוד בן-דור: הרבה פעמים הם נאלצים לחכות.
<דוד בן-דור: אנחנו נעשה כל מה שנעשה כדי לעזור להם ובינתיים לבנות אותם קדימה.
אורלי לוי אבקסיס: אז הם נשארים באשפוז ולא בגלל שהם צריכים אותו.
<דוד בן-דור: בדיוק.
אורלי לוי אבקסיס: בגלל שאין להם לאן ללכת.
אורית סטרוק: האם לגבי הילדים האלה, סל שירותים היה פותר את הבעיה?
<דוד בן-דור: אני מדבר על מסגרות – ואני מאוד ממוקד – פנימייתיות, פוסט אשפוזיות או חסות הנוער, כאשר יש מחסור במיטות.
<דוד בן-דור: הבעיה היא יותר חריפה באמצע השנה עת חלק מהמסגרות, גם הלימודיות הנלוות וגם הפנימיות בנויות כאילו הנפש עובדת מספטמבר ומה לעשות לא תמיד זה עובד כך.
<חגית ארי עם: כפי שרעיה אמרה קודם, לא קרה שילד יצא באמצע השנה ולא מצאו לו מסגרת.
<קריאה: יש הרבה ילדים שהם בלי מסגרת ויושבים בבית.
<דוד בן-דור: אני מדבר על מסגרות שהולכות ביחד עם הפנימיות.
<דוד בן-דור: יש לנו בעיה.
<דוד בן-דור: אנחנו יודעים הרבה פעמים שאם הילד הגיע אלינו בספטמבר, במרץ הוא במצב טוב, הוא יהיה חייב לחכות אולי עד יוני-יולי כדי שתהיה מסגרת שתתפנה בשבילו.
<דוד בן-דור: זאת בעיה משמעותית.
אורלי לוי אבקסיס: תכף משרד הרווחה יתייחס.
אורלי לוי אבקסיס: הם גם הבטיחו לנו פתרונות בישיבת הוועדה האחרונה ואני יודעת שיש לכם איזושהי בשורה.
<דליה לב שדה: אני מנהלת שירות ילד ונוער במשרד הרווחה.
<דליה לב שדה: אני הייתי רוצה משפט אחד לגבי פגיעות מיניות.
<דליה לב שדה: פתחנו 12 מרכזים וייפתחו עוד שישה-שבעה מרכזית נוספים ברחבי הארץ.
<דליה לב שדה: בנוסף לכך יש קופות טיפול בכל מחלקות שירותי הרווחה שאין בהם מרכז.
<דליה לב שדה: אפשר לקבל לפחות משירותי הרווחה טיפול נפשי לקורבנות תקיפה מינית.
<דנה צימנט: הבעיה שבתי הספר לא עובדים אתם.
<דליה לב שדה: בתי הספר זה סיפור נפרד אבל הילדים יכולים לקבל טיפול וכך גם ההורים.
<דליה לב שדה: לגבי הנושא הפוסט אשפוזי, מערך הפנימיות.
<דליה לב שדה: שירות ילד ונוער פתח הרבה מאוד פנימיות ונוספו קרוב למאתיים מיטות היום בארץ לילדים עם פרופיל פוסט אשפוזי.
<דליה לב שדה: אין בעיה של מקום.
<דליה לב שדה: יש בעיה אחת והיא של המורכבות וכבר שש שנים בתהליכי דיון עם משרד הבריאות פתיחה של פנימייה משותפת שמיועדת לילדים עם תחלואה משולבת, כפולה, לפעמים משולשת, ומבדיקה שאיגור עשה לאחרונה יש קרוב לשלושים כאלה בארץ.
<דליה לב שדה: זה הגרעין הקשה שעדיין אין לו פתרון.
אורלי לוי אבקסיס: מה קורה עם זה?
<דליה לב שדה: זה עדיין בדיונים.
<דליה לב שדה: אין הסכמות בין משרד הרווחה למשרד הבריאות על כל מיני דברים ואיגור יכול לומר זאת.
<דנה צימנט: הילדים נשארים הרבה זמן באשפוז.
אורלי לוי אבקסיס: שש שנים אתם בדיונים.
אורלי לוי אבקסיס: שש שנים של דיונים ולא הגעתם לעמק השווה.
<קריאה: גם בחסות הנוער יש בעיה.
<דליה לב שדה: אולי איגור יאמר למה זה לא הולך לפתרון בחסות הנוער.
אורלי לוי אבקסיס: גם לא יהיה לנו צפי למה שיקרה?
<דליה לב שדה: יש כבר אישורים.
אורלי לוי אבקסיס: מה בסיס המחלוקת?
אורלי לוי אבקסיס: הרי אתם יודעים להפעיל תכניות משולבות כשלא מדובר בילדים.
<דליה לב שדה: איגור יאמר לך בדיוק מה הבעיה.
<איגור ברש: יש שתי סוגיות שכרגע לגביהן לא הגענו להסכמה.
<איגור ברש: סוגיה אחת משפטית כי אין בסיס משפטי שהמסגרת הזאת תהיה נעולה.
<איגור ברש: סוג המטופלים שם הוא כזה שאי אפשר שזה יהיה פתוח.
<איגור ברש: בבריאות הנפש, המסגרת היחידה שיכולה להיות נעולה זאת מחלקת אשפוז.
<איגור ברש: החוק שלנו לא מאפשר כל מסגרת אחרת.
אורלי לוי אבקסיס: מה זה פנימיות?
<דליה לב שדה: הן פתוחות.
<איגור ברש: הכול פתוח.
אורלי לוי אבקסיס: אתה בעצם אומר שהבעיה היא בחוק.
אורלי לוי אבקסיס: אתם יכולתם לעשות את זה ולעקוף את ועדת השרים ואת הקריאה הטרומית.
אורלי לוי אבקסיס: בדבר כזה ספציפי אתם מגיעים ישירה בלי חובת הנחה ובלי כלום.
אורלי לוי אבקסיס: הצעת חוק ממשלתית, תוך יומיים היא מגיעה למליאה ואנחנו מאשרים אותה בקואליציה כמו בובות על חוט.
<איגור ברש: יש התנגדויות רבות.
אורלי לוי אבקסיס: אם זאת בעיה משפטית, זה בידיכם.
<איגור ברש: לא.
<איגור ברש: יש התנגדויות רבות ליצור מסגרות סגורות למעט אשפוז.
<איגור ברש: זכויות האדם, זכויות הפרט.
<איגור ברש: יש בעיה קשה.
<איגור ברש: אתם יכולים לשאול את הארגונים.
אורלי לוי אבקסיס: למה זה חייב להיות סגור?
<איגור ברש: כי זה סוג אוכלוסייה.
אורלי לוי אבקסיס: ברגע שאין לכם את הפתרון הזה, איפה הם?
אורלי לוי אבקסיס: הם סגורים?
<איגור ברש: הם במחלקות.
אורלי לוי אבקסיס: כל החיים שלהם הם יהיו במחלקות סגורות?
<קריאה: אני עובדת סוציאלית בנס ציונה.
<קריאה: אני עובדת עם ההורים ועם הילדים האלה שנשארים באשפוז.
<קריאה: או שהם אמורים לצאת באבחון כילדים שסובלים מפיגור כי אחרת אין להם בית והם נשארים באשפוז.
אורלי לוי אבקסיס: מה ההמלצה?
<קריאה: הם צריכים מסגרת מוגנת.
<קריאה: מסגרת שתיתן להם מענה מתאים שהוא גם נותן הגנה וגם טיפול רב תחומי ואין לילדים בבריאות הנפש, אין לאוכלוסייה הספציפית הזאת.
<קריאה: הילדים האלה נשארים אצלנו באשפוז.
אורלי לוי אבקסיס: אתם מכירים את הצורך, אתם יודעים להצביע על הבעיה, הרי אומרים לנו כאן מתוך מחלקה של אשפוז של ילדים.
<איגור ברש: מסגרת מוגנת.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא יודעת איך תקראו לזה.
אורלי לוי אבקסיס: תקראו לזה מסגרת מוגנת.
<איגור ברש: אין אפשרות ליצור מסגרת.
אורלי לוי אבקסיס: למה אין אפשרות ליצור?
אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע מה עושים עורכי דין ומשפטנים?
אורלי לוי אבקסיס: הם יוצרים את המסגרות הבלתי אפשריות בפלפולי מלים.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא תפקידך ולא תפקידי אלא זה תפקיד של היועץ המשפטי איך ליצור את זה בצורה כזאת שזה יוכל להיכנס לחוק.
<איגור ברש: נכון לעכשיו היועצים המשפטיים של שני המשרדים לא הצליחו למצוא.
אורלי לוי אבקסיס: תחליפו וקחו יועץ חיצוני.
אורלי לוי אבקסיס: רק בגלל זה אנחנו לא מוצאים?
<איגור ברש: יש עוד.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים מסגרת מוגנת.
אורלי לוי אבקסיס: איך תגדירו את זה בחוק, זאת הבעיה?
<איגור ברש: שוב, אין לנו כרגע הגדרה כזאת.
אורלי לוי אבקסיס: אז תגדירו.
<איגור ברש: הסוגיה השנייה במחלוקת היא שמשרד הרווחה סבור שהמסגרת הזאת אמורה לקום בסמיכות למחלקה פסיכיאטרית ולקבל BACKING אשפוזי ממחלקה אחת.
<איגור ברש: אנחנו חושבים אחרת.
אורלי לוי אבקסיס: מה אתם חושבים?
<איגור ברש: אנחנו חושבים שקטינים חשוב שיאשפזו לפי המשפחה, יהיה קשר עם המשפחה בזמן האשפוז.
<איגור ברש: אנחנו לא סבורים שנכון לאשפז קטין בסמיכות לפנימייה אלא ליד המשפחה כאשר המשפחה בעת המשבר, בתקופת המשבר, לידו.
<איגור ברש: כאן לא הגענו להסכמה.
אורלי לוי אבקסיס: זה משהו שנראה לי פתיר.
<דליה לב שדה: הבעיה היא שבכל מקרה תיפתח מסגרת אחת.
<דליה לב שדה: איך שלא יהיה, המרחק הגיאוגרפי הוא בעייתי.
אורלי לוי אבקסיס: מובן, אז במקרה הצורך לא נחייב את המשפחה לאשפז אותו בבית החולים הצמוד לפנימייה.
<איגור ברש: אבל זה מה שהרווחה מבקשים.
<דליה לב שדה: הקטינים האלה רוב הזמן נמצאים בפנימייה.
<דליה לב שדה: פעם בשבועיים-שלושה הם יוצאים הביתה לסופי שבוע.
<איגור ברש: בתקופה טובה, זה נכון אבל לא בתקופת המשבר.
אורלי לוי אבקסיס: אתם הגורמים המקצועיים.
אורלי לוי אבקסיס: אתם תצטרכו לספק לנו את הפתרונות האלה תוך חודשיים ולבוא עם תשובות.
אורלי לוי אבקסיס: אם אתם לא מגבילים את עצמכם אחרי שש שנים לתשובה, אתם תצטרכו לתת לוועדה תשובה למה כן ולמה לא תוך חודשיים.
<דליה לב שדה: יש עוד כמה בעיות.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נדרוש בוועדה משרת הבריאות ואולי יותר רלוונטי לקרוא למנכ"ל משרד הבריאות.
<דליה לב שדה: ושר החינוך.
אורלי לוי אבקסיס: ישיבת מנכ"לים של בריאות, רווחה וחינוך.
אורלי לוי אבקסיס: יש לנו יותר מדי נושאים לדון בהם, אבל ישיבת הוועדה הבאה תהיה במסגרת הנושא של בריאות הנפש בקרב ילדים ובני נוער במעמד של המנכ"לים של המשרדים הרלוונטיים.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא יכול להיות.
אורלי לוי אבקסיס: זה פשוט לא יכול להיות ש-שש שנים יושבים כאן שני משרדים, מודעים לצורך, מודעים לבעיה ולא מוצאים פתרון וגם לא נותנים לנו צפי לאיזשהו פתרון.
אורלי לוי אבקסיס: אם זה לא ייחתך על ידיכם, זה ייחתך על ידינו.
אורלי לוי אבקסיס: לכן אנחנו אומרים שבפגישה הבאה, ישיבת מנכ"לים כאן עם תשובות.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נקבע את הישיבה לאחר המסקנות של הוועדה המשותפת כי לדעתי הוועדה המשותפת תבוא אלינו עם מסקנות ותאמר שלא הסכימו על חלק מהדברים ואת זה יצטרכו לחתוך.
<קריאה: אני פסיכולוגית בכירה מהתחנה לטיפול בילד ובנוער על שם אילן בירושלים.
<קריאה: אני חייבת לומר שאחד הדברים שלדעתי הוא שאין מענה לכל האוכלוסייה המורכבת שהיא רוב אוכלוסיית הילדים עם איזושהי בעיה התנהגותית, נפשית, התפתחותית.
<קריאה: זאת אוכלוסייה מורכבת ואין לה רק את זה או רק את זה.
<קריאה: כל ההחרגות בשנים האחרונות – אני עונה גם לך, למה הילדה עליה סיפרת נופלת בין הכיסאות – לא התייחסו להתנהגות או לבעיה שהיא מציגה אלא יש איזה משהו, אז מחכים.
<קריאה: אני חושבת שאחת הבעיות היא שהמענה, לפחות אצלנו בתחנה, הוא המענה.
<קריאה: זה לא דיון על הרפורמה אבל זה לא יהיה יותר.
<קריאה: ההסתכלות הכוללת שנותנת מענה לילד ולמשפחה בטיפול ארוך טווח שיש עליו המון מחקרים, הוא המענה הנכון כי הוא מונע לעתיד גם כלכלית הוצאות מיותרות כי הפוסט אשפוז הוא גם פרה אשפוז והפרה אשפוז הוא לפעמים פוסט אשפוז.
<קריאה: זאת אומרת, לחלק את זה לחלוקות האלה, זה עושה חטא לילדים.
אורלי לוי אבקסיס: לנו הבטיחו שלא יסגרו את הפרטיות.
<קריאה: אבל אם זה יהיה בכובע של הסל המצומצם, זה לא ייכנס.
אורלי לוי אבקסיס: אני אומר לך יותר מזה.
אורלי לוי אבקסיס: גם היום הילדים לא מגיעים אליכם.
<קריאה: אלינו מגיעים המון ילדים.
אורלי לוי אבקסיס: הם לא מגיעים.
אורלי לוי אבקסיס: חצי שנה הם נופלים בין הכיסאות במקרה הטוב והם ממתינים והמצב שלהם מחמיר, כך שהם לא מקבלים לא את זה ולא את זה.
<קריאה: אני מזמינה אותך לבוא אלינו.
אורלי לוי אבקסיס: תאמיני לי שדנו בזה בקדנציה הקודמת.
<קריאה: אני מזמינה אתכם לראות איך אנחנו עובדים.
<דליה לב שדה: משפט אחד לגבי חסות הנוער.
<דליה לב שדה: יש כבר מתווה שאושר על ידי המנכ"ל והשר לפתיחת מסגרות.
<דליה לב שדה: עד ההשלמה המלאה זה ייקח אמנם תהליך של שנתיים-שלוש, אבל כבר התחילו בו וכבר מתחילים לפתוח מסגרות ובקרוב נראה פתרונות גם שם.
אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת לומר לכם שזה כמו בעיית הדיור.
אורלי לוי אבקסיס: מתחילים לטפל עכשיו ואומרים לנו שבעוד שבע שנים תהיה דירה.
<דליה לב שדה: הכול ממשלתי, הכול תקציבים כי חסות הנוער אלה מסגרות ממשלתיות ואין מה לעשות.
<דליה לב שדה: אלה לא מכרזים שאנחנו יכולים לצאת אתם בקלות.
אורלי לוי אבקסיס: זה ברור, אבל משרד הרווחה לא מכיר את הצרכים?
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים כאן על 11 שנים לפחות.
אורלי לוי אבקסיס: לא הגשתם את זה?
אורלי לוי אבקסיס: תגידו לנו שמשרד האוצר אמר שלא מקובל עליו, אז נדע למי להפנות את האצבע המאשימה.
<דליה לב שדה: אבל עכשיו כבר יש את המתווה המוסכם.
<דליה לב שדה: אנחנו כבר אחרי.
אורלי לוי אבקסיס: עם תקצוב.
<דליה לב שדה: עם תקצוב.
<דליה לב שדה: הבעיה המרכזית שאני רוצה להעלות אותה היא שבאמת המסגרות הפוסט אשפוזיות שלנו, הפנימייתיות, הן גדלות בקצב מטורף והן גדלות בקצב מטורף לא בגלל שצריך אלא בגלל שחסרות מסגרות בקהילה.
<דליה לב שדה: אנחנו חייבים לחזור בחזרה לאוכלוסייה הגדולה והמורכבת שהזכירו מספר אנשים שדיברו קודם לכן, וזאת האוכלוסייה לא עם האבחנות הנפשיות המוגדרות, כפי שאיגור קורה ה-סיביל מנטל אילנס, אלא באמת אלה עם ההפרעות הנפשיות והפרעות תפקודיות כתוצאה ולהם אין הכרה.
<דליה לב שדה: אלה ממילא מקבלים, הם נמצאים בפנימיות שלנו אבל כל השאר הם בעצם אלה שיכולים לקבל טיפול בקהילה.
אורלי לוי אבקסיס: אתם ועדה משותפת.
אורלי לוי אבקסיס: אתם לא דנים על הקהילה?
אורלי לוי אבקסיס: זה עיקר הדברים.
<דליה לב שדה: אנחנו יודעים.
<דליה לב שדה: בוועדה המשותפת אנחנו נגיש את ההמלצות אבל יישאר פתוח מי עושה מה ויישאר פתוח מקורות מימון.
<דליה לב שדה: זה מה שיהיה אחר כך על השולחן מבחינה פוליטית וארגונית כדי לקבל החלטות, אבל הוועדה תגיש המלצות.
אורלי לוי אבקסיס: תשתמשו בנו כי אתם יודעים שאנחנו יכולים להיות זרז.
אורלי לוי אבקסיס: אתם יודעים ששינינו כמה דברים בקדנציה הקודמת.
<דליה לב שדה: הוועדה עוקבת אחרי הפעילות שלנו.
<דליה לב שדה: ברור שזה יהיה.
אורלי לוי אבקסיס: לפעמים הוועדה עוקבת בצורה מאוד לא מסופקת ובחלק מהמקרים כן.
אורלי לוי אבקסיס: עם חוקרי הילדים הצלחנו וגם עם המרכזים של הפגיעה המינית.
אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה מאוד שגם כאן נצליח, אבל לא בלי שיתוף הפעולה.
אורלי לוי אבקסיס: לצערי הרב אני יכולה לומר שזה תלוי לא רק בנו אלא הרבה בתקשורת שתחשוף את הדברים האלו כי ככל שזה יפמפם וייתן לנו את הרוח הגבית, אז לאנשים מסוימים יהיה מאוד כדאי לפתור את הבעיה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא נחדל מלהציף אותה.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להביא נקודות לסיכום ואנחנו עוד נסדר ונוסיף עליהן.
אורלי לוי אבקסיס: הנקודה הראשונה.
אורלי לוי אבקסיס: על משרד הבריאות להגיש לנו את התפלגות האזורים של מיטות האשפוז לרבות בפריפריה, פילוח לפי בתי חולים ולפי גילאים עד גיל 12 ולמעלה מגיל 12.
אורלי לוי אבקסיס: הוועדה תבקר בבית החולים לבריאות הנפש לילדים.
אורלי לוי אבקסיס: הוועדה גם תבקר במודל שפותח בבית צ'רנה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מפנים שאלה והיא איך יתכן שהמשרדים נשענים על פיילוט ולא רק שהוא לא מתוקצב אלא הוא גם לא באמת בנוי לפי איזשהו מודל שמשלב בו את הפעילות גם בתוך המערכות הפורמליות וגם מחוץ להן?
אורלי לוי אבקסיס: בלי השילוב הזה לא נדע באמת מה קורה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו פונים למשרד החינוך להגדיל באופן דחוף את מספר שעות הלימוד של ילדים בעלי הפרעות נפשיות שנמצאים בבית ולומדים באמצעות עמותת טללים.
אורלי לוי אבקסיס: לא יתכן שאנחנו נסתפק בארבע שעות שבועיות.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו פונים לוועדה הבין-משרדית בדרישה להביא לנו פתרונות לגבי שירותים בקהילה וקביעה או המלצה לגבי סל שירותים בלי הגדרה.
אורלי לוי אבקסיס: מדוע אין חדר מיון לילדים בבתי החולים הפסיכיאטריים?
אורלי לוי אבקסיס: למה לא מפתחים?
<קריאה: בבית המיון שלנו למשל, חדר מיון ילדים הוא במרפאת ילדים.
<איגור ברש: יש מחלקה לילדים ונוער.
<איגור ברש: המחלקה הזאת בנפרד.
אורלי לוי אבקסיס: למה היא לא נפרדת מהבוגרים?
<איגור ברש: היא נפרדת לגמרי.
אורלי לוי אבקסיס: במיון.
<איגור ברש: הילדים לא מגיעים למיון רגיל.
<איגור ברש: הם מגיעים לילדים ונוער.
<איגור ברש: זאת לא שאלה בכלל.
<קריאה: אין מיון לילדים.
<איגור ברש: זה בתוך המחלקה.
<קריאה: אין מיון.
<קריאה: שולחים את הילדים למבוגרים.
אורלי לוי אבקסיס: שמענו.
אורלי לוי אבקסיס: קיבלתי את התשובה והיא גם נראית לי הגיונית.
אורלי לוי אבקסיס: מצטערת, לא תמיד אנחנו לא מקבלים את התשובות של המשרדים.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו פונים למערכת החינוך לגבי ההסברה בבתי הספר.
אורלי לוי אבקסיס: אתם יכולים לשתף כאן
אורלי לוי אבקסיס: פעולה יחד עם מועצות התלמידים.
<חגית ארי עם: עושים את זה, אבל צריך להעמיק את זה.
אורלי לוי אבקסיס: להעמיק את זה.
אורלי לוי אבקסיס: לגבי הילדים עם התחלואה המשולבת.
אורלי לוי אבקסיס: משרד הרווחה ומשרד הבריאות יצטרכו להעביר לנו איזה שהן המלצות וגם את חילוקי הדעות אותן אנחנו ננסה לפתור את זה בפורום מנכ"לים.
אורלי לוי אבקסיס: לגבי הבעיה המשפטית, אפשר לקרוא לזה מסגרת מוגנת.
אורלי לוי אבקסיס: לא חייבים לקרוא לזה מסגרת סגורה.
<קריאה: מסגרת שיקומית.
<קריאה: מסגרת מוגנת.
אורלי לוי אבקסיס: שיקומית, מוגנת, מה שלא יהיה.
אורלי לוי אבקסיס: תעלו בפנינו את הבעיות ואנחנו ננסה לפתור אותן במעמד המנכ"לים.
אורלי לוי אבקסיס: ההמלצה האחרונה והחשובה ביותר.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מבקשים מכל המנכ"לים הרלוונטיים – מנכ"לי משרד הבריאות, הרווחה, החינוך וגם מנכ"ל משרד ראש הממשלה שנכנס לעובי הקורה – להגיע לוועדה, מי לאחר קבלת ההמלצות של הוועדה המשולבת, כדי לנסות ולתת פתרון סופי הוליסטי שיקיף את מכלול הבעיות שעלו כאן, ובינתיים כל משרד בתחומו יעשה את הפעולות הנדרשות ברמה המיידית כדי לשפר את המצב.
אורלי לוי אבקסיס: בעוד חודשיים תתקיים שוב ישיבת ועדה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מתחילים באיחור אבל תאמינו לי שהאיחור היה מוצדק.
אורלי לוי אבקסיס: הייתה ישיבת ועדה מאוד מאוד חשובה עם הרבה בעייתיות שהתגלתה גם בקשר בין המשרדים, ואנחנו מגלים מישיבת ועדה אחת לשנייה שזה אחד החסמים הגדולים ביותר בטיפול בילדים כאשר כל אחד מסתגר במשבצת שלו.
אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה לומר לכם שבעקבות התערבות הוועדה שלנו הוקמה ועדה בין-משרדית והמסקנות יוגשו בינואר.
אורלי לוי אבקסיס: מעבר לכך אנחנו צופים עוד קושי ולכן מיקדנו את הדיון שהתקיים במסגרת היום המיוחד אותו מוביל חבר הכנסת אילן גילאון, אחד הפרלמנטרים המצטיינים בכנסת שמעלה נושאים שהם לא תמיד פופולריים אבל הם מאוד מאוד מאוד חשובים.
אורלי לוי אבקסיס: לענייננו.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו פותחים את ישיבת הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, היום ה-10 לדצמבר 2013, ז' בטבת התשע"ד.
אורלי לוי אבקסיס: הנושא שעל סדר היום הוא ילדים ותקשורת מסחרית, פרסומות ותכניות ריאליטי.
אורלי לוי אבקסיס: הוועדה קיבלה לא מעט פניות, גם מאנשים פרטיים, גם מארגונים, גם ממעצבי דעת קהל וגם מאנשים שמאוד מאוד אכפת להם מה שקורה בחברה שלנו.
אורלי לוי אבקסיס: אחת הטענות שעולה וחוזרת היא לגבי השימוש שנעשה בילדים יש דברים טובים שקורים עם פתיחת ערוצים, עם היכולת של האנשים להיות בשוק כזה שרק תבחר וההיצע אמור להיות גדול, רחב ומיטיב, תוך כדי ראייה כוללת כשיש רגולטורים וכולי, אבל בשורה התחתונה אנחנו רואים – וההורים שבינינו יכולים להסכים על כך– שקורים דברים לא טובים.
אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שזה בגלל חוסר בקווים אחידים, בהנחיות, בראייה אמיתית וכוללת.
אורלי לוי אבקסיס: אני רואה אותך כאן מהנהן.
אורלי לוי אבקסיס: יש כאן גם גורמי מקצוע שמסתכלים על ההשלכות העתידיות לגבי עיצוב נפשו של הילד, ועל זה אנחנו רוצים לשים את הדגש היום כדי לבנות איזשהו בסיס שיהיה בצורה מסוימת מתווה דרך.
אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו אומרים מתווה דרך, אנחנו מסתכלים יותר מהעניין.