GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מזל אלגבלי: יחד עם זאת, הנושא של הדרכה להנקה, הוא חלק מטיפול כוללני.
<מזל אלגבלי: זאת לא פעולה בדידה של מישהו שבא מבחוץ ועושה אלא מישהו שראה את היולדת, מכיר אותה, מטפל בה בהיבטים אחרים וגם בהיבט של ייעוץ הנקה.
<מזל אלגבלי: יחד עם זאת, נכון, יש מקום לתגבר ולשפר ולהוסיף עוד אנשים.
<ליזה רובין: אני דוקטור ליזה רובין ממשרד הבריאות, מנהלת המחלקה לאם וילד.
<ליזה רובין: אני רוצה להוסיף ולומר שאם משרד הבריאות הקים ועדה שקבעה מה הקריטריונים לבנק חלב אם לפני שבע שנים, היום יש לנו ועדה מייעצת שעוסקת בשאלה איך אנחנו יכולים להביא להקמת בנק חלב אם.
<ליזה רובין: מדובר בהוצאות של הקמה וצריכים למצוא את הדרך לאפשר את ההוצאות השוטפות מפני שכפי שכבר צוין כאן, לבנק חלב אם יש הוצאות שוטפות.
<ליזה רובין: אנחנו בתחילת הדרך אבל יש לנו את הנחישות לעשות זאת.
אורלי לוי אבקסיס: זה פשוט לא מספיק.
אורלי לוי אבקסיס: אם נציג משרד הבריאות לא ידוע או לא מוסמך לתת כאן את התשובה, אני אתן אותה מעדות שהיא לא רק עדות שמיעה.
אורלי לוי אבקסיס: אתה תיתן אותה?
<מיכאל דור: לא.
<מיכאל דור: זה בסדר גמור, כל עוד אנחנו מסכימים.
אורלי לוי אבקסיס: אתה תאשר.
<מיכאל דור: כל עוד אנחנו מסכימים, זה בסדר.
אורלי לוי אבקסיס: יש בשורה ממשרד הבריאות.
<ליזה רובין: כן.
אורלי לוי אבקסיס: לא נחישות.
<ליזה רובין: אנחנו עומדים למצוא את הדרך להקים את הבנק לחלב אם.
<מיכאל דור: פרופסור גמזו סיכם עם חברת הכנסת אורלי וזה נמצא ברמה של בתי חולים, לא ברמה ארצית, ועל זה כולנו מסכימים.
<ראובן ברומיקר: המשרד לא מתקצב.
<מיכאל דור: כל זה סוכם הבוקר.
אורלי לוי אבקסיס: התפירות האחרונות הן ביחד עם דוקטור צנגן מול פרופסור רוני גמזו והנושא הוא בנק צמוד בית חולים וכל מה שקשור בכך.
אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, היכן שיש פגייה, יהיה גם בנק חלב אם עם האפשרות למי שקשה לה, לפחות בימים הראשונים, לעזור לה עם אפס סיכונים לפי מה שאנחנו מבינים.
אורלי לוי אבקסיס: הבשורה היא שמשרד הבריאות מאמץ את המודל של בנק צמוד בית חולים.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מברכים את משרד הבריאות על כך ואנחנו נעקוב ביישום הנושא.
אורלי לוי אבקסיס: אם יהיו בעיות, יש לכם כתובת גם בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות וכמובן בוועדה הזאת בכל רגע נתון.
אורלי לוי אבקסיס: תשתמשו בזה.
אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה להגיד שכאשר רוני נותן את המילה – יותר מכך, הוא אמר לי שאני יכולה להודיע על כך – זה קורה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מברכים את כל הנוגעים בדבר.
אורלי לוי אבקסיס: יש עוד מישהו שרוצה להוסיף בנקודה הזאת?
<ליזה רובין: אני רוצה להוסיף עוד כמה דברים.
<ליזה רובין: אני חושבת שצריך להיות מודעים למוגבלויות של בנקי חלב אם.
<ליזה רובין: לבנקי חלב אם קשה להשיג את התרומות וזה לא כל כך פשוט.
<ליזה רובין: בדרך כלל התרומות מיועדות לילדים שנמצאים באשפוז וצריך לעשות תעדוף.
<ליזה רובין: ברוב המקומות בעולם בנקי חלב אם מספקים חלב לילדים הקטנים עד גיל מסוים, לאלה שמאושפזים, ובדרך כלל הם לא נותנים מענה לילדים שכבר משוחררים.
<ליזה רובין: במקרים הטובים, כאשר יש ילדים שיש להם צרכים מאוד מיוחדים, הם יכולים לספק את החלב, דבר שחשוב לעשות אותו.
<ליזה רובין: גם אנחנו צריכים להכיר בכך שבתחילת הדרך נוכל לתת את המענה לילדים שנמצאים באשפוז.
<ליזה רובין: נאמר כאן משהו לגבי הסיפור של תחרות בין הנקה לבין בנק חלב אם.
<ליזה רובין: אני חושבת שאנחנו צריכים בהקמת בנקי חלב אם למצוא את הדרך לתת את התמיכה - ואני משתמשת במכוון במילה תמיכה ולא בעידוד – לנשים שיולדות פגים, את התמיכה הנחוצה וצריך למצוא את הדרך לעשות זאת.
אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת שאנחנו מנסים להיות פוליטיקלי קורקט, אבל כשאנחנו מדברים על תמיכה ועידוד, כשיודעים שהמצב הוא הפוך, שיש סכנה הרבה יותר גבוהה לנמק במעיים, זאת לא בושה להגיד עידוד הנקה.
<ליזה רובין: אמרתי שאני משתמשת במילה תמיכה.
<מיכאל דור: שזה יותר מעידוד.
אורלי לוי אבקסיס: מפחדים להגיד עידוד, כאילו אתה לוקח את ההחלטה מידי האם אם להניק או לא.
אורלי לוי אבקסיס: תאמיני לי, זה בסדר אם תשתמשי במילה הזאת או אם תשתמשי במילה הזאת, ואני יודעת שיש פמיניסטיות שזועקות שלא ייכנסו להן לתוך התחום הזה.
אורלי לוי אבקסיס: במקרים האלו, אני חושבת, עם כל הפמיניזם, כשאימא יודעת שמדובר בהצלת חיים, זה בסדר גם לעודד.
<ליזה רובין: צריך לתת לה את הכלים לעשות את זה.
אורלי לוי אבקסיס: כאן חייבים לתת את הכלים.
אורלי לוי אבקסיס: דוקטור צנגן, ראש איגוד הניאונטולוגים שעושה עבודה נהדרת.
<שמואל צנגן: יש לי בשורות וזה טוב.
<שמואל צנגן: אני מקווה מאוד שאנחנו נמצאים כאן במקום הרבה יותר טוב מכפי שהיינו כאשר דוקטור קובי שיף הציג וריכז את הנושאים לפני שבע שנים.
<שמואל צנגן: אין מקום להדגיש שוב את החשיבות של יועצות הנקה, כי כמו שקובי אמר, החלב של האימא הטבעית הוא הכי טוב.
<שמואל צנגן: לכן כאן צריך באמת להשקיע.
<שמואל צנגן: יש התקדמות בנושא הזה.
<שמואל צנגן: בתוך חוזר שקובע תקנים וסטנדרטים בפגיות, שרוני בישר גם על כך ואמר שהוא הולך להוציא אותו, צריך להקפיד שבאמת ההצעה של מינהל הסיעוד בנושא של ייעוץ הנקה זמין ישתקף בחוזר.
<שמואל צנגן: על זה אנחנו צריכים להקפיד ואני מבטיח שאני אקפיד אבל אני מבקש גם את עזרתכם בנושא.
<שמואל צנגן: בנושא הבנק עצמו.
<שמואל צנגן: שוב, שמעתי את ההערות של שרון.
<שמואל צנגן: אנחנו כמובן נלך על הבנק הבטוח ביותר.
<שמואל צנגן: אני כבר כאן אומר שאנחנו לא נעשה כאן שום הנחות.
<שמואל צנגן: באפריקה נשים עם HIV מותר להן להניק, אצלנו לא.
<שמואל צנגן: יש הבדל בין מדינה מפותחת למדינה מתפתחת.
<שמואל צנגן: אני לא רוצה לפתוח את הוויכוח אבל אנחנו כאיגוד קיבלנו את ההחלטה ואנחנו נלך על הבנק המחמיר כדי להניח את דעתם של כולם.
<שמואל צנגן: יש למצוא את הדרך – וכאן אני פונה למשרד הבריאות וגם מבקש את עזרתך – שמשרד הבריאות יתגמל ויעודד מנהלי בתי חולים לקחת על עצמם את הפרויקט.
<שמואל צנגן: כלומר, ברור שמנהל בית החולים והמערך שלו יצטרכו לרצות ולהשקיע, אבל אם משרד הבריאות יגיד שעל כל שקל שלכם הוא נותן שקל או איזושהי דרך לעזור, זאת בהחלט יכולה להוות פריצת הדרך.
<שמואל צנגן: כאן צריך את עזרת משרד הבריאות.
אורלי לוי אבקסיס: באותו נושא בו דיברנו קודם בוועדה לביקורת המדינה, על התמריצים, יכול להיות שזה יכול להיות אחד הקריטריונים ותמריץ נוסף כדי להבטיח שהכספים יגיעו לייעודם.
אורלי לוי אבקסיס: מי שייתן גם את המענה הזה, יקבל עוד.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים בסופו של דבר על תקצוב נוסף, בנוסף לתקצוב העכשווי, של עוד 120 מיליון שקלים.
אורלי לוי אבקסיס: ארבעים ושמונים – 120.
<שמואל צנגן: לפתח את המודל שיתמרץ מנהלי בתי חולים ללכת על זה ולהקים את הבנק.
אורלי לוי אבקסיס: ואם אנחנו חושבים על כך, אם התחזוקה היא בסביבות מאתיים אלף שקלים בשנה, זה לא סכום גבוה.
<קריאה: לבית חולים אחד.
אורלי לוי אבקסיס: לבית חולים אחד, כן.
אורלי לוי אבקסיס: אבל התקצוב של הביטוח הלאומי עבור פג הוא כמעט זהה.
<שמואל צנגן: נכון.
אורלי לוי אבקסיס: באיזשהו אופן כולם יכולים לצאת נשכרים.
<שמואל צנגן: בנושא העלויות, סליחה שאני גוזל זמן, יש הוכחות שלאורך זמן בית החולים ירוויח.
<שמואל צנגן: הוא יחסוך את אותם מקרי נק ושכרו יצא בהפסדו גם בהיבט הכלכלי ולא רק הבריאותי.
<שמואל צנגן: יש על זה עבודות מוכחות שמראות את זה.
<רויטל לוי חברוני: שמי דוקטור רויטל לוי חברוני, נציגה של כללית שירותי בריאות.
<רויטל לוי חברוני: אני חושבת שבכל זאת צריכה להיות להם אפשרות להוציא את הכסף ולעשות את זה.
<רויטל לוי חברוני: בתי החולים, כולם בגירעון.
אורלי לוי אבקסיס: לא, אנחנו דיברנו על תמרוץ מעל התמרוץ הבסיסי על לידת פג.
<רויטל לוי חברוני: 600 אלף השקלים האלה שצריך לשלם כדי להקים את הבנק הזה, מי יממן אותם?
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים עכשיו על כל הנושא של הפגיות ושל הטיפול הנלווה.
אורלי לוי אבקסיס: מדובר על תקצוב במדרג שונה.
אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, יש לך את מדרג א', ב' ו-ג'.
אורלי לוי אבקסיס: ככל שבית החולים יעשה יותר למען הפגיות בכלים מדידים, הוא יעבור במדרגים ולכן גם יקבל את הכספים.
אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שאולי כאן הנושא של הקמת בנק חלב אם יכול להיות חלק - ועל זה אנחנו מדברים – מאותם קריטריונים מדידים כדי לתמרץ את אותו בית חולים באקסטרות.
אורלי לוי אבקסיס: אני מאמינה שבאיזשהו אופן אפשר למצוא את הדרך שזה יהיה שווה לכולם.
<מיכאל דור: היא פשוט רצתה לומר שהקופות לא ישלמו.
אורלי לוי אבקסיס: אני הבנתי אבל בתי החולים, אם הם יגלו שזה כלכלי, יעשו זאת.
אורלי לוי אבקסיס: אם לא, אנחנו נצבע את כל הכסף של הפגיות ולא תוכלו לשחק אתו.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שאת נושא הזה אנחנו די מיצינו אלא אם כן מישהו רוצה להוסיף משהו.
אורלי לוי אבקסיס: נעבור לנושא השני, תמיכה וטיפול הקהילה בפגים.
<שמואל צנגן: כמה מלים כפתיח.
<שמואל צנגן: הנושא הזה, דיברנו היום בשתי ועדות על המורכבות שבטיפול בפגים, בעיקר בפגים קטנים על גבול החיות והנה הם מגיעים ליום המיוחל ויוצאים הביתה כעבור חודשיים-שלושה-ארבעה ואפילו יותר.
<שמואל צנגן: הם מגיעים לקהילה והנה מגיע פג בפעם הראשונה לקופת החולים כלשהי, השעה 4:30-5:00, מגיעה האימא עם תינוק קטן ועם תיק רפואי שהוא יותר גדול מהתינוק עצמו.
<שמואל צנגן: רופא הילדים, גם אם יש לו את כל הידע, ורובם יודעים, הוא לא יכול ולא מסוגל לתת את השירות הנדרש לפג שמגיע במסגרת הזאת לקופה.
<שמואל צנגן: אלה פגים שצריכים קודם כל לראות את התיק שלהם וגם לעשות מעקבים מיוחדים.
<שמואל צנגן: הם צריכים לקבל הזנה מיוחדת, הם צריכים לקבל חיסונים מיוחדים בחורף, הם צריכים להיות במעקבים כאלה ואחרים עקב מחלות כרוניות שיש להם, הם צריכים פיזיותרפיה התפתחותית, הם צריכים ריפוי בעיסוק, הם צריכים שלל אנשי צוות שיעזרו להם.
<שמואל צנגן: במצב הקיים הם לא מסוגלים לקבל את השירות הזה.
<שמואל צנגן: הנושא הזה הועלה במועצה הלאומית לרפואת ילדים לפני כחודש וחצי.
<שמואל צנגן: היה קונצנזוס שבנושא הזה יש איזושהי לקות וצריך להכיר בצרכים המיוחדים של הפג גם בקהילה ולפתח איזושהי מערכת תומכת, אקסטרה, נוספת, מעבר לתמיכה הרגילה של רופא הילדים הראשוני.
<שמואל צנגן: בתוקף זה אנחנו מעלים את הנושא הזה.
<שמואל צנגן: הוחלט להקים ועדת היגוי שתגיש הצעות למנכ"ל משרד הבריאות בנושא הזה.
<שמואל צנגן: ברור שההצעה הזאת תחייב תשומות גם של הקופות.
<שמואל צנגן: ההצעה הזאת היא טובה גם לפג, גם בכך שהיא תאפשר לניאונטולוגים להמשיך לתת את השירות בקהילה.
<שמואל צנגן: ציינו שניאונטולוגים בקהילה לא יכולים לפתח את עצמם וזה ייתן גם את הפתרון הזה.
אורלי לוי אבקסיס: נמשוך יותר מתמחים לתחום ותהיה להם האופציה להעשיר את ההכנסה.
<שמואל צנגן: ברור.
אורלי לוי אבקסיס: מה שקורה לדוגמה אצל המרדימים שגם הם מקצוע במצוקה, אבל המחשבה שאם אני הולך למקצוע הרדמה, מחר-מחרתיים אני יכול ללכת אפילו למרפאה פלסטית - חוץ מבתי החולים הציבוריים – למרפאה שעוסקת ברפואה אסתטית ולעשות שם את השלמת ההכנסה.
אורלי לוי אבקסיס: לכן גם כלכלית, אם אני חושב על עצמי, אני רואה צפי.
אורלי לוי אבקסיס: כאן, אם אנחנו נותנים להם גם את המסלול הזה, אנחנו בעצם מגדילים גם את התמריץ להגיע למקצוע הזה.
<שמואל צנגן: אמת, אבל אני אומר שצריך לראות את זה כביי פרודקט.
<שמואל צנגן: הדבר הכי חשוב הוא באמת הפג וכאן יש שני מודלים.
<שמואל צנגן: ראשית, כמו שציינת, הרופא שיטפל בפגים הקטנים מאוד, הרופא הראשוני או צמוד לרופא הראשוני או הזמינות שלו, יהיה רופא ניאונטולוג, והדבר השני שהוא לא פחות חשוב, להקים מרפאת פגים, מרפאה מולטי דיסציפלינרית, כמו שיש למשל במרפאות הסוכרת, שם כאשר הפג מגיע עם ההורים, לא רק הניאונטולוג נמצא שם אלא נמצאים גם הפיזיותרפיסטים, ריפוי בעיסוק, יועצת הנקה, דיאטנית וכולי.
<שמואל צנגן: אז אפשר לתת את כל השירות הזה לפג כמו שצריך עם הדגש על ההדרכה להורים, נושא שגם עליו דיברנו.
<שמואל צנגן: זה גם בידיעת המוגבלות שיש למכונים להתפתחות הילד, שם יש צווארי בקבוק ופגים מחכים שישה ותשעה חודשים עד שהם מגיעים אליהם.
<שמואל צנגן: חשוב לתת מענה יותר טוב בקהילה עד אשר יגיעו לשם, מה עוד שהמכון לא יכול לתת פתרון לכל הבעיות כי הוא עוסק רק בתחום התפתחות הילד אבל יש עוד צרכים הרבה יותר רחבים לפג שמשתחרר מבית החולים.
אורלי לוי אבקסיס: מה הייתכנות של רעיון כזה?
<מיכאל דור: אני לא יודע.
<מיכאל דור: אני איש קהילה.
<מיכאל דור: אני חושב שבעיות של קהילה צריך לפתור בקהילה ולא על ידי פיתוח של מרכזים קהילתיים בתוך בית החולים.
<שמואל צנגן: אני מסכים שהמרכזים האלה יהיו בקהילה.
<מיכאל דור: אז הסכמנו.
<מיכאל דור: אני לא יכול להתאפק מלספר.
<מיכאל דור: אני רופא משפחה פעיל בירושלים ויש פגים שמגיעים אלי.
<מיכאל דור: הבעיה היא שכאשר מתחילים להקים את המרכזים האלה בבית חולים, בבית חולים ביקור חולים – אני מוכן להגיד בקול רם – היו לי פגים שהיו במעקב עד שהתגייסו.
<מיכאל דור: יום לפני כן לא שחררו אותם משם.
<מיכאל דור: אם אנחנו מסכימים שזה בקהילה, אוריינטציה קהילתית, אני אתך.
<שמואל צנגן: אוריינטציה קהילתית.
<שמואל צנגן: למה לא?
<רחל פיש: שמי רחל פיש ואני מרכזת תחום בריאות הציבור במכבי שירותי בריאות.
<רחל פיש: אני רוצה לומר כמה מלים על מכבי בנושא של פגים.
<רחל פיש: פרופסור קווין שהוא ניאונטולוג של תל השומר, עכשיו הוא רופא הילדים של מכבי ומאוד מחובר לנושא של הפגים.
<רחל פיש: אני רוצה להעיר לגבי מרכזים ולומר שבמכבי יש כעשרים מרכזים של RSV בטיפות החלב שפזורים בכל הארץ.
<רחל פיש: הנושא של המרחק והנושא של נגישות לפג, מאוד חשוב.
<רחל פיש: הבנייה של מרכזים – ויהיו כמה מרכזים – ולהתחיל לשלוח את הפגים להגיע אליהם, זה משהו שצריך לחשוב עליו בקהילה כי אם לא פתחנו מרכז בצפת אלא פתחנו בנצרת או במקום אחר, ההורים לפגים מתלוננים על הנושא הזה של נגישות כי זה משהו מאוד משמעותי.
<רחל פיש: בקהילה יש לזה חלק מאוד נכבד.
<רחל פיש: כמה שאנחנו רוצים לרכז את הפגים, אנחנו תמיד צריכים לחשוב גם על הנגישות בקהילה כי זה משהו משמעותי.
<רחל פיש: אנחנו במכבי עושים קצת, לא מספיק, וכן פתחנו את האפשרות להגיע לניאונטולוגים.
<רחל פיש: אין לנו הרבה כי כמו שיש מחסור לכולם, גם לנו יש מחסור.
<רחל פיש: יש לנו שבעה ניאונטולוגים וביניהם פרופסור קווין והם נותנים מענה לפגים.
אורלי לוי אבקסיס: שבעה מהווים שלושים אחוזים מהקיימים בארצי.
אורלי לוי אבקסיס: לא?
<מיכאל דור: הם עובדים בארבעה מקומות.
<רחל פיש: הם נותנים מענה לא בשעות קבלת רפואת ילדים כי לצערנו הם עובדים גם כרופאי ילדים, אבל אני לא אכנס לתחום הזה.
<רחל פיש: הם נותנים מענה אישי לפגים, לכלל הפגים, בהסתכלות של ניאונטולוגים.
<רחל פיש: פרופסור קווין בעצמו פתח אתר אינטרנט לפגים בתוך אתר מכבי.
<רחל פיש: אני רוצה לציין שגם בנושא של ההנקה, עשינו המון השנה.
<רחל פיש: יש לנו גם אתר מקוון שכל אחד יכול להתקשר ולקבל מענה בנושא של ייעוץ הנקה.
<רחל פיש: יש לנו יועצות הנקה במרפאות בקהילה, נכון, לא מספיק, אבל עשינו הרבה מאוד.
<רחל פיש: כמובן גם דרך השב"ן אפשר לקבל יועצת פרטית הביתה אבל זה מה שנקרא לוקסוס ולא ניכנס לזה.
אורלי לוי אבקסיס: הלוואי שזה היה לכולם.
<רחל פיש: נכון.
<רחל פיש: חשוב לומר שגם בהתפתחות הילד אנחנו עובדים סביב הנושא של פגים.
<רחל פיש: אמנם זה לא בצורה מרוכזת כמו שאתם מצפים, אבל לכל דבר יש יתרונות וחסרונות.
<רחל פיש: זה שהמרפאה בעיסוק והפיזיות
<רחל פיש: רפיסטית נגישה לילד והיא במקום מגוריו, יש לזה משמעות הרבה פעמים חשובה והכרחית עבור הפג.
אורלי לוי אבקסיס: אין אפשרות לעשות את זה צמוד לטיפת החלב?
<מיכאל דור: חסר כוח אדם.
<יונה פרבר: שמי יונה פרבר ואני מרכזת אם ילד ארצית, שירותי בריאות הציבור, משרד הבריאות.
<יונה פרבר: אני מדברת מהקטע של האחיות.
<יונה פרבר: אנחנו לא רופאות, זה נכון, אבל הראייה של האחות היא ראייה הוליסטית ואנחנו מקבלות את כל התינוקות ללא הבדל ונותנות את הצרכים הנורמטיביים שכל תינוק, אם ואב זקוקים להם.
<יונה פרבר: לאחיות יש ידע בהדרכה בכל מיני תחומי חיים.
<יונה פרבר: בשלוש השנים האחרונות אני בתפקיד וכבר עשיתי הכשרות לאחיות בנושא של פגים.
<יונה פרבר: יחד עם ג'וינט אשלים בנינו מודל לניהול טיפול בפג ובמשפחתו והוא התקבל בוועדה המקצועית בה ישבו נציגים כמו פרופסור אשר אור-נוי מהמשרד, ליזה רובין ועוד.
<יונה פרבר: הפרויקט הזה התקבל ואנחנו הולכים לקראת פיילוט בשני מקומות בארץ.
<יונה פרבר: במחוז חיפה ובמחוז מרכז.
<יונה פרבר: שתי נפות בהן אנחנו נכשיר אחיות שתהיינה מומחיות אבל לא לפגייה אלא לטיפול בקהילה.
אורלי לוי אבקסיס: בפגים.
<יונה פרבר: בפגים ומשפחותיהם.
<יונה פרבר: אנחנו לא קוראים לזה פגים.
<יונה פרבר: הפגים האלה לא מגיעים לבד אלא הם מגיעים עם משפחה וצריך לתת הרבה תמיכה להורים.
<יונה פרבר: הם רוצים גם לשמוע את הדברים הנורמטיביים כי כאן רואים את בעיות הראייה, שם רואים בעיות המעיים וכולי.
אורלי לוי אבקסיס: למה רק בשני מקומות?
<יונה פרבר: כסף.
<יונה פרבר: זה פיילוט.
אורלי לוי אבקסיס: כמה עולה פרויקט כזה?
<יונה פרבר: אל תשאלי אותי על כספים.
<יונה פרבר: אני לא יודעת.
<קריאה: היא המבזבזת.
<יונה פרבר: הייתי בקשר עוד עם המנכ"ל הראשון של עמותת לה"ב כי הייתי משוגעת לעניין, עת הייתי ברחובות מרכזת אם וילד.
<יונה פרבר: התואר השני שלי, עבודת הסיום, הייתה בנושא של פגים ואני חקרתי את הנושא של הידע של האחיות בקהילה בנושא של פגים.
<יונה פרבר: הופתעתי לראות שאחיות שהיו בעבר בטיפול נמרץ ועברו לקהילה, לא ידעו בקהילה איך לטפל.
<יונה פרבר: בסופו של דבר, בשורה התחתונה, מי ידע הכי הרבה?
<יונה פרבר: זאת שהיו לה פגים בתחנה.
<יונה פרבר: כלומר, אחת שהתנסתה בזה.
אורלי לוי אבקסיס: לכן אני חושבת שהנושא של העמותה והחיבוק של הורים שחוו את זה בעצמם ויכולים לתת עוד משהו, זה גם משהו מאוד חשוב אבל זה לא במקום צוות מקצועי.
<יונה פרבר: בהחלט לא.
אורלי לוי אבקסיס: מתי מתחיל הפיילוט?
<יונה פרבר: הוא כבר התחיל.
<יונה פרבר: יצאנו לדרך.
<יונה פרבר: נופרת נבחרה להיות ראש התכנית מטעם אשלים, דינה ליפסקי מטעם אשלים, ואני ברמה של משרד הבריאות.
<יונה פרבר: כמובן שזה יהיה תחת מחקר הערכה.
אורלי לוי אבקסיס: מתי תוכלו לבוא ולספק לנו קצת ממצאים?
<יונה פרבר: יצא קול קורא למחקר שילווה את הפרויקט.
אורלי לוי אבקסיס: ברגע שיהיו לכם ממצאים, אנחנו נעשה כאן מעקב כדי לדעת איך זה מתקדם.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא נחכה רק לזה אלא במקביל נפעל.
<יונה פרבר: במקביל כל הזמן אנחנו מרעננות את הידע של האחיות.
<יונה פרבר: בנוסף לכך, עם ליזה רובין אנחנו עובדים על הערכות גדילה בתחנות שתהיינה מתואמות והערכות התפתחות.
אורלי לוי אבקסיס: שהן שונות מהערכות גדילה ומסרגל הכלים עליו דיברנו.
<יונה פרבר: נכון.
אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, משרד הבריאות היה צריך לטפח כבר את המודל החדש.
<יונה פרבר: הדרכות בתזונה, הכול בתיאום.
<יונה פרבר: לא מחכים.
אורלי לוי אבקסיס: משרד הבריאות, כבר יש לכם את הסרגל החדש בנפרד לפגים מול הילד הנורמטיבי הממוצע שלא מותאם לתינוק הישראלי אלא מקובל בחוץ לארץ?
<ליזה רובין: יש הנחיות לגבי השימוש בפגים והנחיות לגבי השימוש בסרגל מיוחד.
אורלי לוי אבקסיס: דוקטור צנגן, זה קורה?
אורלי לוי אבקסיס: בפעם הקודמת הבטיחו לנו תוך חצי שנה.
<שמואל צנגן: אני לא יודע מה קורה בקהילה.
<שמואל צנגן: ליזה מעודכנת.
<ליזה רובין: זה נכנס ואנחנו נמצאים בתהליך של מחשוב התחנות כך שנוכל להפיץ את זה בכלל התחנות בבת אחת.
<ליזה רובין: זה נכנס בחצי השנה הקרובה.
<שמואל צנגן: זאת עוד דוגמה למשהו מיוחד שמאפיין את המעקב בפגים.
<שמואל צנגן: יש את העקומות האלה.
אורלי לוי אבקסיס: צריך ליישם אותן.
<שמואל צנגן: עוד דוגמה למה לפג יש צרכים מיוחדים.
אורלי לוי אבקסיס: יש לי תינוק שהוא בן שנה, הוא עדיין במעקב של טיפת חלב, ומה שבסך הכול עושים שם, זה הכנסת הנתון לאיזשהו גרף שכבר קיים, לסרגל שקיים במערכת, והיום לא צריך לעשות את החישובים הידניים, להפחית ולהוסיף.
אורלי לוי אבקסיס: אם הסרגל הזה קיים, בסך הכול צריך להתקין אותו כי הרי הנושא של הכוח בקהילה, הוא עושה את אותו תפקיד אם זה פג או אם זה תינוק רגיל, הוא פשוט מעדכן.
אורלי לוי אבקסיס: עכשיו עשיתי לו את המדידה של היקף הראש, שמים את זה בסרגל החדש של הפגים.
אורלי לוי אבקסיס: יש לי את המדידה של האורך, של המשקל ביחס לגובה, וזה כבר צריך לתת לי את הגרף אם אתה בעקומה או לא בעקומה.
אורלי לוי אבקסיס: מה הסיפור?
אורלי לוי אבקסיס: הבטחתם לנו בפעם שעברה חצי שנה ועכשיו את אומרת לי עוד פעם חצי שנה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא נחכה חצי שנה.
אורלי לוי אבקסיס: אני מראש אומרת שאנחנו מבקשים כאן תשובה תוך שלושה חודשים.
אורלי לוי אבקסיס: אני רואה אותך מסמן משהו.
אורלי לוי אבקסיס: מה אני מפספסת?
<מיכאל דור: מה שאת אומרת, צריך לכתוב.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נוציא את זה גם בכתב.
<מיכאל דור: זה מה שסימנתי.
<מיכאל דור: לכך הכוונה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נוציא את זה גם למנכ"ל וגם לשרת הבריאות.
אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, תחשבו שבשנה שעברה לא היה יום הפג.
אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, כשאמרו לנו חצי שנה, אמרו לנו את זה לפני שנתיים.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מבקשים להזדרז עם הנושא הזה ולעדכן אותנו בוועדה תוך שלושה חודשים ולומר לנו היכן זה עומד פלוס סרגל זמן מבחינתנו, איפה זה נכנס, מתי זה נכנס, מתי הקופות אמורות לאמץ אותו.
אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה שבאמת תוך שלושה-ארבעה חודשים זה כבר יהיה ביישום בקהילה.
<יונה פרבר: ברשותך, רציתי להוסיף עוד דבר.
<יונה פרבר: כשההורים משתחררים, הם מקבלים פקט של כל מיני לוגים, שהם צריכים ללכת לאנדוקרינולוגיה ועוד.
<יונה פרבר: הם צריכים לנהל את הטיפול בילד שלהם שעד לפני יום מישהו אחר ניהל את הטיפול עבורם.
<יונה פרבר: זה התחיל מזה שבמקרה גם אני טיפלתי בהרבה פגים.
<יונה פרבר: אני פשוט אתן דוגמה למשהו קטן שעשיתי והאימא ראתה בזה משהו גדול, ואני בכלל לא חשבתי באותו רגע.
<יונה פרבר: אני ראיתי את כל ההפניות שיש לה והתחלתי לעשות לה לוח.
<יונה פרבר: התקשרתי לבית החולים וניסיתי לתאם כדי שהיא לא תרוץ עשרים פעמים לשם.
<יונה פרבר: זאת הייתה עזרה גדולה.
<יעקב שיף: זה מה שדוקטור צנגן הציע, מרכז אחד שירכז את הכול.
<יעקב שיף: הם רצים כל יום למומחה אחר.
<יונה פרבר: אני מדברת על האחות שיכולה לנהל במקום ההורים, להיות התומכת שלהם.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים להתחיל להתכנס לסיכומים אבל אני רואה את האימהות מצביעות ונראה לכם שאני לא אתן לכם את רשות הדיבור גם אם זמננו קצר?
אורלי לוי אבקסיס: באמת בקצרה.
<טל נוי: אני אימא לתאומים בני עשרה וחצי חודשים.
<טל נוי: הם נולדו בשבוע ה-34 פלוס שתיים במשקל של קילו ו-600 וקילו ו-700.
<טל נוי: היה חשוב לי להגיד שההתייחסות לפגים שנולדו בשבועות האלה צריכה להיות שונה מההתייחסות אל פגים שנולדו לפני השבוע ה-34.
<טל נוי: הם לא כמו תינוקות שנולדו במועד.
<טל נוי: הגענו למצבים שלפעמים אנחנו אתם שלוש פעמים בשבוע בבדיקות ובמעקבים, אם זה כירורגיה, עיניים, שמיעה, נוירו-כירורגיה, נוירו-גנטיקה, גנטיקה וכולי.
<טל נוי: גם מבחינת התפתחות, זה מאוד שונה.
<טל נוי: אחד מהפגים שלי למשל מעוכב התפתחותית כמעט ארבעה חודשים ואני חושבת שאחת הסיבות שיש לו את העיכוב ההתפתחותי הזה הייתה שלא היה אף אחד שיכוון אותנו מהתחלה לכיוון של הפיזיותרפיה.
<טל נוי: רק בגיל חודשיים מישהו עלה על זה שיש לו משהו בראש שזה משהו שצריך לטפל בו בשלב הרבה יותר מוקדם.
<טל נוי: גם כשכבר עלו על זה בגיל חודשיים, היינו צריכים לחכות לתורים ועד שהגענו לפיזיותרפיה בקהילה, זה לקח זמן.
<טל נוי: בעצם כל הטיפול מאוד מתעכב וגורם לנזקים.
<טל נוי: אני חושבת שאם היה איזשהו מרכז שאפשר היה ללכת אליו מהתחלה, שהיה באמת מכוון את ההורים, זה היה מאוד עוזר כי לא את הכול אנחנו יודעים.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שלא היה מישהו שהציג את זה יותר נכון, את הצורך האמיתי הזה.
<שמואל צנגן: נכון, כי הצורך בא מהשטח.
<רומי שחורי: אני רוצה להוסיף – כי זה חלק מהדברים שמדוברים כאן - את הנושא של האפליה בין הפגים הגדולים לקטנים.
<רומי שחורי: אמנם אני אימא לפגית קטנה, אבל אני מייצגת כאן עמותה של המון המון הורים לפגים שנולדו בשבוע ה-33 ואילך.
אורלי לוי אבקסיס: איפה אתם מרגישים את האפליה?
<רומי שחורי: לא מקבלים את השירותים האלה.
אורלי לוי אבקסיס: למה הם לא מקבלים את השירותים האלה?
<יעקב שיף: לפי הוראת מנכ"ל, רק מתחת לקילו וחצי מגיע לו התפתחות הילד.
<יעקב שיף: קילו ו-700, לא מגיע לו התפתחות הילד.
אורלי לוי אבקסיס: היה צריך למתוח קו כדי לצמצם את העלויות ולא משנה איפה הקו עובר?
<ראובן ברומיקר: גם הזכאים, לוקח שישה חודשים עד שהם מקבלים תור להתפתחות הילד.
<שלי ברנס: אנחנו הראשונים שנתמוך בהקמת מרכז כזה, אבל אנחנו גם רוצים לנסות לייצר מצב שמתייחסים אותו הדבר לכל הפגים שנולדו מתחת לשבוע ה-37 ולא על חשבון הפגים הקטנים אלא בנוסף.
אורלי לוי אבקסיס: הקו נמתח רק כדי לצמצם את העלויות.
<יעקב שיף: שבוע 34, אלה רוב הפגים.
<שלי ברנס: מצד שני, ילד שמתפספס באבחון.
<שלי ברנס: אנחנו מדברים כאן בסך הכול על בדיקת רופא והרופא יכול להגיד שהקו הזה של 35 הוא בסדר, הוא מתפתח והכול בסדר, לך ואל תחזור, או הוא יאמר שצריך לעקוב אחרי הילד הזה.
<שלי ברנס: גם הילדים שלי פעם בשנה מגיעים למעקב.
<שלי ברנס: זה לא כל כך נורא לבוא פעם בשנה להגיע למעקב.
<רומי שחורי: נושא של ניהול התיק הרפואי.
<רומי שחורי: אני חושבת שכל ההורים שנמצאים כאן ניהלו את התיק אחרי הפגייה, אבל אנחנו רואים כמה חברים יש בקבוצה ולכמה קהל ענק אנחנו לא מגיעים ואלה אוכלוסיות בפריפריה ואוכלוסיות יותר קשות ובני מיעוטים.
<רומי שחורי: לדעתי הם לא יודעים לנהל את התיק הרפואי.
<רומי שחורי: אם אין רופא שילווה אותם, מכתב השחרור שמכיל רשימה ארוכה מאוד של בדיקות נזרק לאיזשהו תא ואותם פגים לא יעברו את הבדיקות האלה.
<רומי שחורי: חייבים שיהיה רופא שיפקח.
<רומי שחורי: אנחנו לא רופאים.
<רומי שחורי: מהפגייה אנחנו משתחררים – חלילה, לא לזלזל ברופאים - ואנחנו לא אמורים לדעת את הדברים האלה.
אורלי לוי אבקסיס: זה בעצם הממשק בין הקהילה לבין בתי החולים.
<רומי שחורי: דבר אחרון.
<רומי שחורי: הדף הזה שחילקתם, כתבה אותו שירי קרטין והיא אחראית לנושא של קידום מעורבות מוקדמת והייתי מבקשת שהיא תציג אותו.
<שירי קרטין: אני שירי קרטין ואני פעילה בעמותת לה"ב בנושא של קידום תכניות להתערבות מוקדמת בפגים.
<שירי קרטין: כעשר שנים אני פיזיות
<שירי קרטין: רפיסטית ומטפלת בפגים.
<שירי קרטין: ארבע שנים אני גם אימא לפגית.
<שירי קרטין: מה שסקרתי מבחינה מחקרית זה את מה שקורה בעולם וקודם כל באמת להתייחס לכל אוכלוסיית הפגים.
<שירי קרטין: אני גם רואה את זה אצלי בעבודה.
<שירי קרטין: כל כך הרבה פגים מגיעים אלי מפוספסים, הפגים היותר מאוחרים, החל מטורטיקוליס שאפשר למנוע את המצב הזה עם הדרכה התפתחותית נכונה.
<שירי קרטין: ברגע שאנחנו נותנים הדרכה טיפולית נכונה – ואני עושה את זה בפגיית בני ציון לשם אני באה בהתנדבות – אנחנו יכולים למנוע את המצב הזה אצל תינוקות בני שנה שמגיעים עם עיכוב התפתחותי ושלא הופנו מוקדם כי הם לא בתוך הפרוטוקול של מתחת לקילו וחצי ונולדו מתחת לשבוע ה-33.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שדנו בזה ואמרנו את הדברים.
<שירי קרטין: משפט אחרון.
<שירי קרטין: תכניות שקיימות בעולם בנושא של התערבות מוקדמת מתייחסות למכלול, גם הרפואי, גם ההתפתחותי וגם בתוך מערכת החינוך, להדריך את הצוותים של מערכת החינוך איך להתייחס לפג.
<שירי קרטין: צריכה להיות ראייה מאוד מאוד כוללנית.
אורלי לוי אבקסיס: הוליסטית.
אורלי לוי אבקסיס: כוללנית.
<שירי קרטין: כן, של כל מקצועות הבריאות.
< אמיר קוגלמן: אני גם ניאונטולוג וגם מומחה בריאות ילדים.
< אמיר קוגלמן: אני רואה את הפגים בשני הכובעים ואני רוצה לתת תמיכה לאימהות שדיברו על הפגים המאוחרים.
< אמיר קוגלמן: יש תמיכה מדעית והנתונים הם די מדהימים.
< אמיר קוגלמן: משבוע 34 עד שבוע 40, גם הריאות של הפגים וגם המוח של הפגים גדלים בחמישים אחוזים.
< אמיר קוגלמן: כלומר, התקופה הזאת היא תקופה קריטית להתפתחות.
< אמיר קוגלמן: יש דיווחים רבים מאוד בספרות.
< אמיר קוגלמן: הילדים האלה צריכים מעקב גם ריאתי וגם התפתחותי והם מהווים 75 אחוזים מכלל הפגים.
אורלי לוי אבקסיס: רוב הפגים בכלל לא מקבלים את ההתייחסות.
<קריאה: רוב הפגים היום, 75 אחוזים מהפגים, לא מקבלים את ההתייחסות הנדרשת להם.
<קריאה: זה מאוד חשוב.
<קריאה: גם בהקשר של החיסונים.
<קריאה: החיסון ל-RSV שביקשנו השנה הערכה, יש עבודות מהעיתונות הכי חשובה בניו אינגלנד, בפדיאטריקס.
<קריאה: הילדים האלה נוטים לחלות יותר ב-RSV.