GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עדי קול: הסוהרים ביקשו ממני עזרה, למצוא פתרון.
עדי קול: אין פתרון.
עדי קול: תגידו: אין גם מסגרות אחרות.
רחל דניאלי: זו השאלה השנייה, האם ילדים כאלה יכולים להיכנס למסגרות שיקום, וגם שם לא מקבלים אותם, אבל מבחינת חלופת מעצר, כיוון שמדובר בבודדים, בינוי ושיכון מאוד חשובים, לדעתי, ואנחנו מברכים עליהם, אבל האם אפשר למצוא פתרון לאותם ילדים שמחכים במעצר?
רחל דניאלי: זה ילדים בודדים.
רחל דניאלי: עוד נקודה, זה המעון שדיברו עליו הרבה מאוד זמן, המשולב, של שיקום.
רחל דניאלי: זה בדיוק לאותם גבוליים שהיה ונסגר.
רחל דניאלי: רציתי לשמוע, מה קורה עם זה, כי הקטינים האלה מחכים במקומות לא מתאימים.
טלי יוגב: לא מצאנו מקום שבו הצלחנו לעבור את מסוכת השכנים, גם אם ברדיוס של קילומטרים.
טלי יוגב: הוא נסגר באוגוסט 2012 בגלל שכנים.
אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, חסות הנוער.
מוריאל נחמן: אני מתעסקת בהשמת נערים ונערות.
מוריאל נחמן: נעשים ניסיונות.
מוריאל נחמן: כל נער או נערה, שאנחנו סבורים שהוא לא זקוק למעון נעול, מופנה למסגרת חלופית פתוחה – או פנימייתית או מסגרת פתוחה בקהילה.
מוריאל נחמן: לצערנו, עולה וגדל מספר הנערים, צעירים, 12, 12.5 .
מוריאל נחמן: הייתי השבוע בגילעם, מעון נעול לנערים ייעודיים.
מוריאל נחמן: ראיתי ילדים בני 12, 12.5, שמופנים שם לפי החוק האזרחי ולא הפלילי.
מוריאל נחמן: את זה הוועדה צריכה לדעת, שהגיל הולך ופוחת, עוצמות הבעיות הולכות וגדלות, המאפיינים קיצוניים ביותר גם במסלול הפלילי וגם בזה האזרחי.
מוריאל נחמן: למרות הכול אנו עושים הכול כדי לא להפנות למעונות הנעולים, אם יש אפשרות אחרות.
מוריאל נחמן: למספר הנערים, כפי שרשום במסמך, אין אופציה אחרת.
מוריאל נחמן: אנחנו מתלבטים, ויום-יום אנחנו משחקים בפאזל – מיטה אחת מתפנה, ומייד קופצת ומכניסה מישהו אחר.
מוריאל נחמן: את מי אכניס?
אורלי לוי אבקסיס: מ-2000 עד היום לא חל שינוי.
אורלי לוי אבקסיס: 13 שנים עברו - עוד מעט 14.
אורלי לוי אבקסיס: לא צפיתם את זה?
מוריאל נחמן: אני לא לגמרי מסכימה אתך.
אורלי לוי אבקסיס: מבקר המדינה חזר על זה פעם אחר פעם.
אורלי לוי אבקסיס: הוא התריע, הוא שם את זה על שולחן.
מוריאל נחמן: נכון.
אורלי לוי אבקסיס: הצוות המקצועי ביקש ולא נתנו לכם, תגידי.
מוריאל נחמן: אמרת.
מוריאל נחמן: אבל אני חושבת שהנהלת המשרד דהיום מודעת לבעיה ולצורך, ועושה את כל המאמצים כדי להשיג את התקציבים ולסייע.
אורלי לוי אבקסיס: לגבי המסגרות המשולבות, שהן למצבי הקיצון, איפה ניסיתם באחרונה?
מוריאל נחמן: איפה לא?
טלי יוגב: אנחנו לא יכולים למרוח ולומר: הם בסדר, הם נחמדים.
טלי יוגב: אנחנו אומרים בדיוק מה הפרופיל של הילדים, כי אנחנו למדי צרות בעניין הזה.
טלי יוגב: קיבלנו תשובה שלילית אחת אחרי השנייה.
טלי יוגב: היום אנחנו מחפשים מקום יותר מבודד, שאין שכנים מסביב, שאם הם תופסים ג'ננה וצורחים, אנחנו מקבלים טלפונים, שיוכלו לתת את המענה.
טלי יוגב: שנה מחפשים.
אורלי לוי אבקסיס: אולי לצאת טיפה ממרכז הערים.
טלי יוגב: למקומות האלה אנחנו יוצאים.
טלי יוגב: אנחנו לא במרכזי הערים.
עדי קול: אבל אם המדינה החליטה שהיא צריכה להקים מקום כזה, כי אין לה מענה, צריך לכפות את זה.
מרדכי יוגב: אם נעשתה פנייה לרשויות, למועצות האזוריות, לאחרים, שיפנו- - -
טלי יוגב: התשובות השליליות שקיבלנו זה ממועצות אזוריות.
אורלי לוי אבקסיס: אולי נראה איך נוכל לשתף פעולה בין משרד הרווחה לשלטון המקומי.
אורלי לוי אבקסיס: אולי השלטון המקומי צריך להוציא קול קורא עם משרד הרווחה.
אורלי לוי אבקסיס: עשיתם את זה?
טלי יוגב: לא, אבל בהצלחה.
טלי יוגב: אולי עכשיו אחרי הבחירות הם יסכימו.
אורלי לוי אבקסיס: נפנה לשלטון המקומי.
אורלי לוי אבקסיס: נבקש ממנו למפות לנו ולחפש.
עדי קול: אני מגיעה למצפה ים די הרבה.
עדי קול: העניין של מעצר בית – יש לכם מדיניות אחרת, שונה?
עדי קול: אחת הפניות שנמצאות כאן - ילדים שלא נמצאה להם מסגרת, לא רוצים שיהיו במעצר, והפתרונות של מעצר בית בשנים האחרונות – אני מדברת על מעצרי בית ואזיקונים.
עדי קול: מי עושה את זה?
עדי קול: הנטייה לשלוח יותר ויותר ילדים בשנים האחרונות למעצרי בית שמקשים על המשפחה, על ההתנהגות, על השיקום.
עדי קול: האם נעשתה מחשבה על פתרון אחר?
עדי קול: המשפחות קורסות תחת הנטל.
עדי קול: אני רואה את זה באחד המכתבים גם כאן.
עדי קול: פונים אליי עשרות פעמים.
עדי קול: הילדים משתגעים בתוך הבית.
עדי קול: זה הפתרון הכי גרוע.
עדי קול: דווקא פעם סלדתי מהאזיק האלקטרוני, והיום אני חושבת שזה לא רע, כי לפחת אפשר לפתוח את זה ולאפשר להם לזוז.
עדי קול: איזושהי מחשבה על מה עושים עם ילדים במעצר בית?
רחל דניאלי: זה מערכת המשפט.
רחל דניאלי: חשוב להעלות את זה, כי רוצים לא לעצור, אז אומרים: מעצר בית מלא.
רחל דניאלי: חוק הנוער שתוקן, הגביל את התקופה, אבל למבוגרים אין את זה; לקטינים השהייה במעצר בית היא הרבה יותר קשה.
רחל דניאלי: ואני רוצה ללכת אחורה ולשאול, וחבל שנציגי שירות מבחן לא נמצאים כאן, גם התוכנית של חסות הנוער, אני מדברת לא רק על מעונות נעולים, אני שואלת, איפה המחשבה – אני חושבת שהוועדה צריכה לעשות דיון של איזה מאמץ אנחנו עושים כחברה כדי שלא יגיעו למעונות הנעולים?
אורלי לוי אבקסיס: זה היה פה בשבוע שבעבר, ויש לנו ישיבת מעקב עוד חודש.
רחל דניאלי: המספר של 500 מחכים- - -
אורלי לוי אבקסיס: הם הגיעו לשם מאיפשהו.
אורלי לוי אבקסיס: אלה ילדים בסיכון שלא אותרו בזמן, שלא קיבלו את הטיפול הראוי.
אורלי לוי אבקסיס: גם לגבי האיכות של הטיפול בקהילה, שמענו פה ממפקחת ארצית, דבורה מרחבי, מה קורה בתוך המעונות, על רשימת ההמתנה, על כל מקום אחד בקהילה, כמה רשימת המתנה, על כאלה שצריכים להיות במסגרות חוץ-ביתיות אבל מחזיקים את המקום של מי שיכול היה להתאים לאותו טיפול בקהילה – זה יצא נפסד וזה יצא נפסד.
אורלי לוי אבקסיס: אני בהחלט חושבת שהמניעה בכל התחומים – דיברנו גם על זנות נוער, גם על נושאים נוספים - היא לא מספיק מפותחת אצלנו.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא מספיק, כנראה, רוצים לאתר את כל אותם ילדים, כי אז נצטרך לתרגם את זה לכסף ולתקציבים.
אורלי לוי אבקסיס: זה התפקיד שלנו.
רחל דניאלי: בשירות המבחן יש תוכנית יפה, תוכנית מעטפת, שנועדו בדיוק לקטינים שעומדים להוציא אותם מהבית, והצליחו שנעשה להם תוכנית, והם עוטפים אותם מכל הכיוונים, אבל אני חושבת שהיא בשלוש רשויות?
אורלי לוי אבקסיס: אין אינטרס להרחיב אותה, לצערי הרב.
אורלי לוי אבקסיס: עשיתי על זה גם שאילתה בכנסת.
אורלי לוי אבקסיס: נקבל בעוד שבוע, לראות איך אנחנו מאתרים.
אורלי לוי אבקסיס: גם לגבי הנושא של התוכניות – נבקש לראות, כמובן, לגבי התוכניות המוצעות, כי יש הרבה תוכניות.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא יודעים למפות, מה טובה יותר ומה פחות, מי מחליט איזו תוכנית בשטחו, האם מביאים את זה לפני ראש העיר המקומי ואומרים לו: תבחר, יש פה רשימה ארוכה?
אורלי לוי אבקסיס: יש ריבוי תוכניות, וכל אחד זה עמותה אחרת.
עדי קול: אנקדוטה: תוכנית משפט הרחוב שלי, הסטטיסטיקה אמרה ש-97 אחוזים מהנערים שהשתתפו בה לא נעצרו שוב, אבל אז בדקתי, ו-97 אחוז בדקו רק עד גיל 18, והם השתתפו ב-17 ויומיים, אז יכול להיות שאחר כך נעצרו.
עדי קול: בקיצור, יש בעיה עם הסטטיסטיקה ומעקב, ובודקים רק עד גיל מסוים.
עדי קול: על כל תוכנית אפשר להסתכל מכל כיוון.
אורלי לוי אבקסיס: הייתי רוצה לראות שמשרד הרווחה עושה מעקב אחרי התוכניות האלה, שהוא מקבל פידבקים, ויודע לזהות: זו תוכנית יותר מוצלחת, זו פחות, להוציא מהמלאי תוכניות, לראות מה עם הפוטנציאל הכי גבוה לשיקומו של הילד תוך ראייה – למשל, מעטפת לוקחת את הטיפול בילד ברמה הוליסטית.
אורלי לוי אבקסיס: מסתכלים גם על המשפחה, על הלימודים, על כל מרקם החיים שלו.
אורלי לוי אבקסיס: זה מבורך, אבל זה עולה יותר כסף.
אורלי לוי אבקסיס: אבל אם לוקחים בחשבון, יכול להיות תוכניות אחרות, מפוזרות, שאולי בכל אחת יש פחות כסף, אבל היא לא משיגה שום הישג – זרקנו כסף לחיןם.
אורלי לוי אבקסיס: האם יש מיפוי כזה במשרד הרווחה?
אורלי לוי אבקסיס: אל תענו לי עכשיו – תשלחו לוועדה.
ענת בהט: שלום, אני מהאגף לסיוע משפטי במשרד המשפטים.
ענת בהט: אנחנו מייצגים את הקטינים מההיבט של נזקקות בבתי המשפט לנוער.
ענת בהט: חשוב לי להציף את הסוגייה לגבי קטינים נזקקים, כי זה לא רק קטינים במעצר בית; לצערנו, אנחנו עדים ללא מעט קטינים שלא שורדים במסגרות הפנימייתיות הרגילות, ממתינים למעון נעול, כי כולם מסכימים, ואני מאוד מעריכה את שיתוף הפעולה עם הרווחחה, ורוצה גם להודות להם על שיתוף הפעולה הרב בעניין הזה של אפוטרופסים לדין ועורכי דין מייצגים מטעמנו, אבל אנחנו עדים לתופעה של קטינים שממתינים בבית בתקופה הזאת במסגרות מאוד בעייתיות, עם מצוקה רבה מבית, מידרדרים בסופו של יום.
ענת בהט: לצערנו, אנחנו בשיתוף פעולה עם הסנגוריה הציבורית – הם הופכים להיות לקוחות שלהם בלא מעט מקרים, צו הנזקקות מבוטל, ונפתחים הליכים פליליים.
ענת בהט: אנחנו עדים להידרדרות כזו, לצערנו.
ענת בהט: חשוב לקחת בחשבון, שגם ילדים ממתינים בבית למסגרות האלה.
מרדכי יוגב: שתי שאלות, ברשות
מרדכי יוגב: כם כדי לסייע במתן המענה:
מרדכי יוגב: גם אני אקח על עצמי את הבחינה, אלא אם כן זה בתוכניות בינוי של כל ה-444 מקומות האלה, אז אין טעם לחפש מקומות נוספים.
טלי יוגב: אשמח אם תעזור לנו בעניין של המקומות הנוספים.
טלי יוגב: יש לנו גם דברים שהם לא רק נעולים, כמו המסגרת המשולבת, שזו לא מסגרת נעולה, ועדיין אנחנו מתקשים למצוא מקום.
מרדכי יוגב: הדבר השני, היה בעבר סיפור של חוות בודדים וכו', שקלטו חלופות מעצר.
אורלי לוי אבקסיס: זה נגמר לא טוב בדרום.
רחל דניאלי: יש עדיין צדיקים – בהסכמה של בית משפט.
רחל דניאלי: ניסינו לעשות את זה יותר מאורגן.
רחל דניאלי: מסתבר שלחוות הבודדים אין ארגון אמתי, כי הם בודדים...
רחל דניאלי: אבל יש צדיקים שלוקחים, אבל צריך הסכמה של בית משפט, צריך שיתוף פעולה של שירות המבחן.
רחל דניאלי: זה מאוד קשה, זה לא מסודר.
יצחק קדמן: גם חלק מהמקומות האלה התבררו כמלכודות, צריך לזכור את זה.
מוריאל נחמן: אני חושבת שמסגרת שקולטת נערים לחלופת מעצר צריכה להיות מפוקחת על-ידי איזשהו ארגון או משרד הרווחה.
מוריאל נחמן: לא ייתכן שנערים יישלחו לשם, כשאף אחד לא יידע בדיוק מה נעשה שם.
מרדכי יוגב: אני מסכים אתך לגמרי, אבל אנחנו לפחות בשלוש שנים של פער.
מרדכי יוגב: אני מנסה לעשות את ההקבלה, למשל, למעונות יום, שלא היה מספיק.
מרדכי יוגב: אז המשפחתונים מפוקחים.
מרדכי יוגב: יכול להיות משפחתון מפוקח, של משפחה שלוקחת על עצמה שניים, שלושה, אחד.
מרדכי יוגב: אולי אם המקום הוא חקלאי, יש יותר מרחב, יש יותר שעות העסקה, ויש שמאמצים ילד עם מגבלות.
מרדכי יוגב: אתגר שכזה.
טלי יוגב: עובדים אתם.
אורלי לוי אבקסיס: זה חלופת מעצר.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שמה שהתכוון חבר הכנסת יוגב – האם אתם עוסקים בלחפש פתרונות יצירתיים נוספים אחרים, שלא יצריכו בינוי ותוכניות מתאר ומהנדסים וכדומה, אבל ליצור יציר חדש תוך אולי שימוש, כפי שנאמר פה, במועצות אזוריות, בחוות בודדים, יכול להיות גם סוג של קהילה?
טלי יוגב: עד השנה התעסקנו בזה – בחיפוש מענים חלופיים ותוכניות חלופיות.
טלי יוגב: לא יעזור כלום - האמת טופחת על פני כולנו.
טלי יוגב: ילדים שצריכים נעילה, ואנחנו מאמינים שנעילה צריכה להיות לפרקי זמן קצרים ככל האפשר, לעזור להם להתארגן, ושיעברו למסגרות יותר פתוחות, אבל מי שצריך נעילה, כל החלופות האלה לא עוזרות לו, ויש לנו החלופות האלה היום – עובדה שלמקומות אחרים אין לנו המתנות, כי אותם יש לנו.
טלי יוגב: הבעיה שלנו היא אותם ילדים שממתינים לקהילה.
טלי יוגב: שם הלקונה.
אורלי לוי אבקסיס: שם אין פתרונות אחרים.
טלי יוגב: גם ברמה המחשבתית ניסינו, הכנסנו עוד תקציבים, עוד כוח אדם, אבל זה לא מספיק בשביל אותם ילדים עם ההתנהגויות של הקצה.
אורלי לוי אבקסיס: דור כהן, הנהגת עובדי חסות הנוער בכוח לעובדים, בבקשה.
דור כהן: ראשית, אני רוצה לברך על ההגדלה של המעונות הנעולים.
דור כהן: אני חושב שזה מאוד חשוב.
דור כהן: עם זאת, אני חושב שזה לא מספיק במספרים, כי יחד עם המספרים של ההמתנה יש התופעה, שלא שולחים מראש, ואז המספרים האלה לא נמצאים בטבלאות בכלל.
דור כהן: שתיים, אני מקווה ובטוח שהעובדים שייכנסו למעונות הנעולים יהיו מאוגדים לפחות על ההסכם הקיבוצי.
אורלי לוי אבקסיס: המשרדים עובדים לפי חוק.
אורלי לוי אבקסיס: יש גם דברים שמחייבים בעיקר גם בציבורי.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להאמין שהיחסים יהיו הוגנים, אבל דיה צרה בשעתה – בואו נגיע לשם, שיהיה לאן לקלוט.
אורלי לוי אבקסיס: האם אתם מודעים לזה שכשאנחנו מדברים על 200 בנים ועוד כ-190 בבנות, זה כי לא מפנים אותם לשם כבר, כלומר התמונה הרבה יותר רחבה ממה שאנחנו רואים עכשיו?
אורלי לוי אבקסיס: וגם כמה מקומות הקרוואנים יוסיפו?
טלי יוגב: מה שנפתח עכשיו, זה מוסיף 24, אבל בטרן אובר של שלושה חודשים כפול כ-3.5.
טלי יוגב: זה טרן אובר שנתי, כי זה כל שלושה חודשים- - -
אורלי לוי אבקסיס: זה במקום אותם מקומות שנשרפו?
טלי יוגב: כן, אבל אנחנו עובדים שלוש שנים כבר בלי הקבוצות האלה.
אורלי לוי אבקסיס: למה לא ניעזר אולי בינתיים במבנים יבילים?
אורלי לוי אבקסיס: אני בטוחה שאחר כך בהתיישבות יהיה מי שיקנה אותם שוב.
טלי יוגב: כי גם המבנים ששמנו בצופייה הם מבנים יבילים, שנדרש עבורם אישור של ועדה לתכנון ובנייה, בדיוק כמו מבני קבע, וכיוון שאנחנו צריכים לנעול, אנחנו עובדים לפי הספר.
טלי יוגב: קיבלנו אישורים זמניים עבורם.
אורלי לוי אבקסיס: למבנים יבילים אנחנו צריכים אישורים זמניים.
טלי יוגב: אבל להגיש את התוכניות, לעשות את הסבב של מינהל הדיור הממשלתי, של מינהל מקרקעי ישראל.
טלי יוגב: אותו דבר בדיוק.
טלי יוגב: אני עושה את זה.
טלי יוגב: זה לוקח אותו דבר.
טלי יוגב: המבנים שאנחנו בונים צריכים להיות מאוד עמידים.
טלי יוגב: מה שאנחנו משקיעים היום במבנים יבילים זה בדיוק אותם סכומים כמו שאנחנו משקיעים במבני קבע, כי מה שאנחנו בונים ביביל היום זה בטון.
טלי יוגב: זה לא כאלה שאת בועטת בהם, והקיר נופל.
טלי יוגב: זה יביל, זה מגיע עם המנופים ומציבים את זה, אבל זה מבנה בטון.
מרדכי יוגב: אם מדובר על מהנדס הרשות, הוא צריך לתת את ההתגמשות שלו או אי-ההתגמשות שלו, כי הוא מייצג את השכנים שלא רוצים, אבל אם מדובר בתקינה של המשרד, אפילו תמ"ת בעבר, כלכלה של היום, ידע להתגמש לגבי מעונות לילדים, ששם התקנים הכי גבוהים – יותר גבוהים מכיתות בתי ספר ומכיתות גן.
מרדכי יוגב: ידעה להתגמש במבנים זמניים, יבילים, עשויים מחומרים שאפשר להרים, להזיז, להוריד מחר.
מרדכי יוגב: ידעה להתגמש בתקינה שלהם בכל מיני מובנים.
מרדכי יוגב: למשל, לא לחייב לגביהם עלות נוספת של ממ"ד, כי זה מחר יזוז, אז בוא לא נעיק בעוד רבע מיליון.
טלי יוגב: אני יכולה להתגמש בכול חוץ מבמעונות נעולים, כי אם המבנה לא מתאים, ונער או נערה בבעיטה יכולים לפרק קיר, דלת, לתלוש רדיאטור מהקיר, זה פשוט לא בטוח - לא לילדים ולא לצוות.
עדי קול: בתוך המקום במצפה ים יש החלק הנעול, שבו יש המבנים האלה – יש גם החלקים מסביב - והמשטח עצמו הוא פתוח, אפשר לצאת.
עדי קול: את צריכה חדר, שניים, שלושה, שיהיו כאלה נעולים.
טלי יוגב: את לא יכולה, כי את צריכה שאותו חדר או שניים יהיה בנוי בסטנדרטים, שלא יקרה כמו שקרה במצפה ים, ששש פעמים החלפנו את כל הדלתות.
אורלי לוי אבקסיס: היא אומרת שנקבל את המבנים היבילים, אבל נצטרך לקנות מבנים יבילים מאוד יקרים, כי הם צריכים להיות מבטון, צריכים להיות חזקים, אז אם אני עושה את כל התהליך כבר, אעשה את התהליך למבנה קבע.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה שתעבירו לוועדה גם לגבי התוכנית בצורה יותר מפורטת, התלת-שנתית, איפה זה עומד.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לראות, שתכווננו אותנו לגבי חשיבה נוספת.
אורלי לוי אבקסיס: אני בטוחה שבארצות אחרות – בטח אין רק תורה אחת או רק יישום אחד.
אורלי לוי אבקסיס: אפשר ללמוד, לראות איך זה מתקיים במקומות אחרים.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נפנה למחלקת המחקר, מה עושים במקומות אחרים.
טלי יוגב: עשו מחקר אחד, עכשיו עושים אחד נוסף.
טלי יוגב: מה שמוריאל תיארה קודם, הילדים שנמצאים אצלנו היום, עוצמת ההתנהגויות הקיצוניות, המורכבות של העבירות שלהם, זה ילדים שברוב מדינות המערב נמצאים במאסר.
טלי יוגב: יש בחלק מהמעונות ילדים עם עבירות רצח, או בבתי חולים פסיכיאטריים.
טלי יוגב: הם ילדים שלא נמצאים במקומות אחרים במעונות נעולים.
אורלי לוי אבקסיס: בוא לא נעשה שם רע למעונות נעולים, כי בחלק מהמקומות של המעונות הנעולים יש גם כאלה שהם לא בהפניה פלילית.
אורלי לוי אבקסיס: בחלק מהמקרים, לפחות בעניין של הנערות, זה כדי להגן עליה ולא כי היא עשתה משהו נורא.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה, אם הם צריכים להיות יחד – אני לא יודעת.
עדי קול: עשיתם מחקר והחלטתם שחוק הנוער, טיפול והשגחה, ושפיטה, דרכי טיפול, צריכים להיות מטופלים יחד?
עדי קול: כי הנערים אומרים: זאת חברה שלנו, טיפול בהשגחה- - -
טלי יוגב: אין להם מושג.
עדי קול: זה לא נכון.
עדי קול: אני יכולה להביא לך עכשיו שלוש בנות שיספרו לך – זאת חברה שלי מהמעון, היא טיפול והשגחה, אני שפיטה, ענישה.
עדי קול: הם יודעים את החוק יותר טוב ממני.
טלי יוגב: בכל נקודת זמן בשני המעונות הנעולים של הבנות אני יכולה על יד אחת בשני המעונות גם יחד, ועוד יישאר לי עודף, כמה בנות יש בשפיטה, ענישה.
טלי יוגב: אין כמעט בנות כאלה.
אורלי לוי אבקסיס: נכון, היה מחקר על זה.
עדי קול: ועדיין יודעים מי זאת.
עדי קול: זה אחרת עם הבנים.
מוריאל נחמן: ראשית, תתפלאו, אבל אלה שמופנים על-פי החוק הפלילי, הם בדרך כלל עם מאפיינים יותר קלים מאשר אלה שמופנים על-ידי טיפול- - - על החוק על המסלול האזרחי.
מוריאל נחמן: צר לי לומר את זה.
מוריאל נחמן: שתיים, לשאלתך, נכון שגורמי הרווחה/ קציני מבחן או פקידי סעד יודעים שאין מקומות במעונות הנעולים.
מוריאל נחמן: זה לא מונע מהם לפנות אלינו- - -
אורלי לוי אבקסיס: בתי המשפט כבר לא.
דור כהן: אני עובד בהוסטל, ואני רואה איך נערה, שצריכה להגיע למעון נעול, ועשתה סיבוב בצופייה, היא צריכה מסילה, אבל מסילה זה חצי שנת המתנה, אז אין טעם לבקש בכלל.
אורלי לוי אבקסיס: הוא העלה נקודה צודקת.
אורלי לוי אבקסיס: 0.2, 2 אחוזים הם שולחים מתוך הראייה שהם יודעים שזה כמו לשלוח לכלום - או לכלא או הביתה בלי טיפול ראוי?
אורלי לוי אבקסיס: הם אומרים: אנחנו לא שולחים לא כי אין צורך לשלוח אותם אלא – כמו הדיירים של הדיור ציבורי – כי אין מבנה, אין לאן לשלוח אותם.
אורלי לוי אבקסיס: לכן תמונת המצב, שאנחנו אומרים: בסביבות 400 ילדים, נערים, נערות, שמחכים, היא לא תמונת מצב אמתית של פני החברה בתחום הזה.
אורלי לוי אבקסיס: לזה צריך להיות ערוכים.
אורלי לוי אבקסיס: את זה נדע אולי רק אחרי שיקומו המקומות הללו, ואז נראה פתאום רשימת המתנה יותר גדולה בהרבה.
יצחק קדמן: דיברנו פה על המון נושאים חשובים.
יצחק קדמן: אני חושב שהנושא המרכזי, וצר לי שאני לא יכול להשתתף בחגיגה, הנושא של מספר ומגוון המקומות במעונות נעולים, אני די סקפטי.
יצחק קדמן: כדי לשפר את המצב צריך השקעה אדירה, והיא צריכה לבוא בכמה וכמה תחומים.
יצחק קדמן: בינוי זה רק אחד מהם.
יצחק קדמן: אני הרבה יותר מוטרד, איך במה שמשלמים היום למדריכים, שזה הקור של כוח האדם במקומות האלה, איך אפשר להשיג מספיק כוח אדם, וכוח אדם איכותי.
יצחק קדמן: זו בעיה שלא שמעתי עליה תשובה.
יצחק קדמן: אני חושב שכל עוד לא נשפר את מערך השכר ואת תנאי העבודה של המדריכים במקומות הלאה, דבר שיאפשר לקלוט אנשים ברמה טובה, ולא להסתמך רק על זה שיש חלק ניכר מהאנשים שהם פשוט מלאכים וחצי מתנדבים, אני חושב שלא יהיה לזה פתרון, גם אם נוסיף כך וכך מבנים יבילים.
יצחק קדמן: אני לא יודע מה הפתרון לנושא של העסקת כוח אדם ברמה איכותית גבוהה, ובמספיקות שהיא גם מספיקה, למשל, בנפרד לשעות הלילה והיום.
יצחק קדמן: יש כל מיני דברים שטלי ומוריאל מכירים יותר טוב ממני.
מרדכי יוגב: מחר או ביום חמישי אמורה לתת דין וחשבון ועדה לשר הרווחה על שינוי בעבודות המועדפות.
מרדכי יוגב: ילדים בסיכון לא נמצא שם.
מרדכי יוגב: יש שם ברמנים, כל מיני חוגגים במלונות.
מרדכי יוגב: אני לא יודע מה הוועדה תגיד, אבל יש מקום, ודאי גורמי המשרד, להסב את תשומת לבו ולהתייחס לדבר.
מרדכי יוגב: אם יש כוח אדם לא מיומן, שדרך זה ייכנס אל המקצוע- - -
אורלי לוי אבקסיס: אפשר להשתמש בש"ש, כמו שאנחנו משתמשים בש"ש בתוך המסגרות האלה – הרי הם לא באים עם הדרכה מוקדמת.
טלי יוגב: אני יודעת שהיתה פנייה לסגן שר הביטחון בעניין הזה.
ניצן תנעמי: הפתרון הוא רק בתהליך מכרוז.
ניצן תנעמי: שהמדינה תוציא מכרז, שבו כתוב מה התנאים הנדרשים כדי להיות מדריך ומה שכר מדריך – אם המדינה מחליטה להוציא מכרזים פתוחים, וכל עמותה וכל מלכ"ר עושה מה שבא לו, ככה זה נראה.
ניצן תנעמי: כשהמדינה תכתוב בתוך המכרז מה אמורה להיות הכשרת מדריך והשכר שלו, זה ייראה אחרת.
ניצן תנעמי: אם כבר מפריטים, לפחות שניקח אחריות על איך זה נראה.
יצחק קדמן: לא שמעתי, ואני בטוח שאנשי המקצוע רוצים את זה, ואני רוצה להדגיש את זה.
יצחק קדמן: הסטנדרטים של המקומות שבהם נמצאים המעונות הנעולים.
יצחק קדמן: בחלק מהמקומות התנאים הם בלתי-נסבלים.
יצחק קדמן: לא ייתכן שהסטנדרט של החזקת נערים ונערות במעונות נעולים יהיה פחות מהטוב ביותר.
יצחק קדמן: בחלק מהמקומות יש ניסיון לעשות את זה.
יצחק קדמן: בחלק מהמקומות הסטנדרט עדיין הוא מאוד נמוך.
יצחק קדמן: הסביבה של המעון משפיעה גם על יכולת השיקום של המשקמים, וכשיש מקום שהוא בתנאים בלתי-נסבלים, הסיכוי של המקום, כאילו אין קשר ביניהם, אבל יש - סיכוי השיקום הוא נמוך.
יצחק קדמן: לסיום, לא שמעתי פה אף מילה על נושא טייס אוטומטי.
יצחק קדמן: האוכלוסייה במדינת ישראל גדלה, ואתה גדלה גם האוכלוסייה של אלה שזקוקים למעון.
יצחק קדמן: משך שנים רבות המספרים היו מספרים אבסולוטיים, ולא התאימו עצמם לגידול באוכלוסייה.
יצחק קדמן: האם בתוכנית החדשה, מעבר לחיסול רשימות, ההמתנה, האם יש גם הבטחה לטייס אוטומטי, שמביא בחשבון שלא צריך לעמול מחדש על המקח בכל שנת תקציב בגין הגידול האוכלוסייה?
טלי יוגב: אמרנו את זה.
יצחק קדמן: אם יש פתרון, בסדר.
יצחק קדמן: והדבר האחרון, שאני רוצה לחזק את הבקשה שלך, גברתי היושבת-ראש, שהוועדה תקבל מסמך הרבה יותר מפורט על צפי הפתרונות, כולל לוח זמנים.
יצחק קדמן: שנדע.
יצחק קדמן: כי בינתיים יש כוונות טובות, אבל בינתיים מכתבים כמו שהבאתי לכם פה, אנחנו מקבלים מדי יום.
יצחק קדמן: בינתיים ממשיכים בתי המשפט מדי שבוע להוציא החלטות, שבחלקם הם מתחננים בפני שר הרווחה, בחלקם הם מורים לשר הרווחה כל מיני דברים מאוד יפים, אמירות על היעדר-מקומות.
יצחק קדמן: אנחנו צריכים לראות תוכנית מסודרת עם לוח זמנים, עם מספרים, כדי שנוכל להיות יותר רגועים.
יצחק קדמן: אני עדיין לא רגוע.
טלי יוגב: אני רוצה להתייחס, כי יש דברים שנעשו, וחשוב לי שזה ייאמר.
טלי יוגב: לגבי שכר עובדים, יושבים פה אנשים מכוח לעובדים.
טלי יוגב: חלק מהשינוי המהותי שנעשה בשכר העובדים, נעשה כבר בשנת 2012, ונעשה בעקבות עבודה של העמותות אתם.
טלי יוגב: נעשה שדרוג של התעריפים במעונות החסות, שהשליך דבר ראשון על נושא שכר עובדים.
אורלי לוי אבקסיס: מה שכר עובדים התחלתי?
דור כהן: 27 שקלים לשעה.
דור כהן: מינימום בשעות הלילה.
דור כהן: זה אחרי שיפור מאוד משמעותי שזה היה חצי מינימום בשעות הלילה.
דור כהן: זה אחרי מאבק של שנתיים.
טלי יוגב: על זה יש עוד דברים.
דור כהן: לפעמים.
ניצן תנעמי: זה שתיים מתוך העמותות, אם תוציאו מכרזים לעמותות אחרות, שהעובדים שם לא יהיו מאוגדים, ואת יודעת כמה קשה להתאגד לעובדים מופרטים ומתחלפים, המצב לא יהיה כזה.
אורלי לוי אבקסיס: אין אחידות?
טלי יוגב: גם המשרד שלנו וגם האוצר עמד מאחורי זה.
טלי יוגב: לגבי הטייס האוטומטי, טייס אוטומטי כמשמעותו יש רק במקומות שיש חוק שיושב על ההוצאה- - - אתם יודעים את זה לפחות טוב כמוני.
טלי יוגב: גם האוצר מודע לעניין הגידול הטבעי.
טלי יוגב: אנחנו מקבלים תוספת מכסות, ועובדה שהוא מגבה אותנו בתוכנית ההרחבה - לא רק בבינוי, אלא ברור שבמכסות, כי לכל בניין צריך גם מכסות.
טלי יוגב: בלי האישור של האוצר זה לא היה יכול לקרות, כי בניין לבד לא יעמוד.
טלי יוגב: זה לא טייס אוטומטי אבל כן גיבוי של של האוצר על הגידול.
טלי יוגב: מסמך מפורט אין בעיה להעביר.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מתגבשים לכדי סיכום.
אורלי לוי אבקסיס: משרד הכלכלה, לדווח לוועדה לגבי העברת תקציבים עבור החינוך המקצועי במעונות החסות.
אורלי לוי אבקסיס: אנו פונים לשר האוצר בדרישה לבחון את הנושא של העברת תקציבים ממפעל הפיס לנושאים הללו במשרד הרווחה כדי לפתוח את הצינור הזה, שהיום אנחנו נמצאים במצב שייתכן שהיינו נמנעים ממנו, כי אם אנחנו מסתכלים משנת 2000 להיום, אפשר היה לתת מענים שם.
אורלי לוי אבקסיס: נקיים ישיבת ועדה בנושא הזה – איך אנחנו מסירים את החסמים להשקעות הן במעונות הנעולים והן במסגרות החוץ-ביתיות, שהיום נמצאים במצב לא קל, בעיקר מהבחינה הפיזית, ומבנים לשירותים נוספים בתוך אותן מסגרות חוץ-ביתיות, כי אותם ילדים שנמצאים שם – נערים וכדומה - אני מתארת לעצמי שקצת ספורט, אם היה להם מגרש ספורט כראוי, אולם ספורט כראוי, גם היו יכולים להפיג את המתח ולהוריד אנרגיות לא כל כך חיוביות.
אורלי לוי אבקסיס: אנו פונים לשלטון המקומי, לעזור למשרד הרווחה כדי למצוא מקומות שבהם ניתן יהיה להקים את אותם מקומות, שהיום נתקלים בקושי אמתי מול הרשויות המקומיות, כי לא אוהבים את הרעיון של המעונות האלה עם האוכלוסייה שבאה אתו, וכדי להבין שזה לא רק משרד הרווחה במנותק; אלה ילדים של כולם.
אורלי לוי אבקסיס: זה חתך רוחבי של המדינה.
אורלי לוי אבקסיס: כשמדברים על מעון, אנחנו לא מדברים על ילדים רק של – ואני לא רוצה לתת שם של ישוב מסוים, פריפרי, אלא יש שם מגוון של הישראליות.
אורלי לוי אבקסיס: לא ייתכן שאלה לא ימצאו מקום בשטחה הגיאוגרפי של המדינה ובשטחה של רשות שאמורה לתת גם שירותים נוספים.
אורלי לוי אבקסיס: זו אחריות.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שהשלטון המקומית חייב להגיד אמירה, ולעזור במיפוי המקומות שבהם אפשר יהיה להקים.
אורלי לוי אבקסיס: למשרד הרווחה – אני חוזרת - אנחנו מבקשים מיפוי של תוכניות מיפוי בקהילה הקיימות ואת מידת הצלחתם, בחינת חלופת נוספות כדי לדעת מהן האפשרויות הקיימות בפנינו, בעיקר כשאנחנו מדברים על שלבי הביניים, כשידוע לנו שאין מקום במעונות הסגורים, אבל עדיין אנחנו לא מוצאים את הפתרונות האחרים.
אורלי לוי אבקסיס: ישיבה בכלא, מבחינתנו, אינה פתרון.
אורלי לוי אבקסיס: היינו רוצים שמשרד הרווחה יעדכן אותנו לפחות לגבי בדיקה של אופציות נוספות בתחום הזה.
אורלי לוי אבקסיס: אני פונה למשרד הרווחה שוב, לגבש מסמך אחיד לגבי הדרישות לכוח האדם, ההכשרה שלו, מה דרוש למקומות האלה, להפוך את זה לפרופסורה בתחום, כדי שגם כוח אדם איכותי שמגיע, תהיה לו אפשרות קידום, יראה שם אופק תעסוקתי – לא שיבוא לשנה-שנתיים וימשיך הלאה.
אורלי לוי אבקסיס: יש חשיבות גדולה, להשאיר את כוח האדם האיכותי במקום, לתת לו אפשרות להתקדם, לתת לו ליצור מקצוענות ומקצועיות בתחום.
אורלי לוי אבקסיס: גם הניסיון הזה יקרין על הטיפול באותם ילדים, על להפוך את המקומות האלה ליותר מניבים תוצאות.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו פונים למשרד, להעביר אלינו צפי לגבי הפתרונות, היכן הדברים עומדים, לוחות זמנים ומספרים, וגם לגבי החסמים שעומדים מול, למשל, משרד הפנים.
אורלי לוי אבקסיס: אני בטוחה שאתם עושים את זה בדרגה של בכירים ביניכם.
אורלי לוי אבקסיס: אם תצטרכו את עזרתנו בנושא, אנחנו גם נפנה אליהם.
אורלי לוי אבקסיס: תעדכנו אותנו, מה קורה עם זה.
אורלי לוי אבקסיס: אולי צריך לעשות סוג של שימוש חורג או קיצור דרכים כמו שאנחנו עושים במקומות מסוימים מול הוועדות המחוזיות או המקומיות, ואולי לפטור מחלק מהבעיות.
אורלי לוי אבקסיס: סיכמנו את רוב הדברים שנאמרו פה.
אורלי לוי אבקסיס: נקבע ישיבת מעקב, אחרי שנראה את התוכניות והיכן הדברים עומדים.
אורלי לוי אבקסיס: אלה לא המלצות.
אורלי לוי אבקסיס: אני בכוונה מסתכלת על נציג משרד הכלכלה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מחכים לתשובה.
אורלי לוי אבקסיס: אני שמחה לפתוח את ישיבת הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, 5 בנובמבר 2013, ב' בכסלו התשע"ד.
אורלי לוי אבקסיס: הנושא הוא נוהל כניסת ויציאת ילדים לא מלווים מהארץ – וזו כמובן ישיבת מעקב בעקבות אותה ועדה בין-משרדית שהתמנתה כבר בשנת 2007 שהייתה אמורה לקבוע נהלים אחידים.
אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מסתכלים על המצב אנחנו יודעים שאין באמת אמת מידה אחת לכל מה שקורה בעולם, אין כללים אוניברסליים, ומה שקורה נתון באמת – כל מדינה קובעת לה נהלים משל עצמה, בחלק מהמקומות הנהלים בכלל נקבעים על-ידי חברות תעופה.