GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שולי מועלם-רפאלי: בכלל, וגם בדיון הפרטי הזה, אי אפשר להישאר רק במקום של האבחון.
שולי מועלם-רפאלי: אנחנו חייבים כל הזמן לדבר על אבחון וכניסה לתהליך שיקומי.
פנינה תמנו: תודה, חברת הכנסת שולי מועלם.
פנינה תמנו: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור למנחם הרשקוביץ, מנכ"ל "שמע".
<מנחם הרשקוביץ: אנסה לדבר בנקודות ולא לחזור על דברים שנאמרו.
<מנחם הרשקוביץ: קודם כול, הייתי רוצה משהו פרקטי, מעשי - אם אפשר לזמן דיון נוסף כדיון מעקב, כדיון המשך, כי זו ממש התחלה.
<מנחם הרשקוביץ: יש פה הרבה סוגיות, יש הרבה נושאים.
<מנחם הרשקוביץ: בשולחן העגול נעלה עוד נושאים.
פנינה תמנו: רשמנו לפנינו.
פנינה תמנו: יהיה דיון מעקב.
<מנחם הרשקוביץ: אוקיי.
<מנחם הרשקוביץ: בראשית דבריי אני רוצה להודות לסגן שר החינוך, חבר הכנסת וורצמן, ולחברת הכנסת שולי מועלם, ליושבת-ראש הוועדה, לכל האורחים וכל מי שהגיע לפה, כי הנושא הוא נושא חשוב.
<מנחם הרשקוביץ: דרך אגב, הוא נושא אחד מנושאים רבים.
<מנחם הרשקוביץ: רק אתמול, בוועדה של הנגשת ההשכלה הגבוהה, עלה הנושא שמשהו באנגלית לא עובד.
<מנחם הרשקוביץ: נתקעים שם בגלל השפה האנגלית, וצריך לשאול מה קרה בגיל הקודם.
<מנחם הרשקוביץ: זו עוד שאלה שצריך לשאול לאותו גיל.
<מנחם הרשקוביץ: יש הרבה שאלות, יש הרבה סוגיות.
<מנחם הרשקוביץ: אני לא ארחיב, כי זה עולם מלא, כי מדובר גם באוכלוסייה הטרוגנית ולא הומוגנית.
<מנחם הרשקוביץ: אני חושב שיש חשיבות רבה לאיתור המוקדם.
<מנחם הרשקוביץ: האיתור המוקדם נעשה רק פעם אחת בבית חולים, ולאחר מכן אין חובת איתור.
<מנחם הרשקוביץ: הבדיקה שמדברים עליה בגיל 6 היא בדיקה שהיא לא מנדטורית, היא בדיקה שנעשית על-ידי הרשויות השונות.
<מנחם הרשקוביץ: בזמנו היא היתה נעשית על-ידי אחות שהיתה נמצאת בבית-הספר.
<מנחם הרשקוביץ: לאחר שהפריטו את השירות הזה - - -
<ליסה רובין: זה לא נכון.
<ליסה רובין: זו בדיקה בשגרת שירות הבריאות התלמיד בכל בתי-הספר.
<ליסה רובין: יש לנו שלושה ספקים: לשכת בריאות, חברת "פמי" וחברת "נטלי", והם מחויבים.
פנינה תמנו: הם מכסים את כלל התלמידים בישראל?
<אורלי הרצברג: בשנה האחרונה הכיסוי עלה מאוד, הוא הגיע ל-93%.
<אורלי הרצברג: גם בקנה מידה עולמי, בבדיקות שערכתי, אנחנו בכיסוי - - -
פנינה תמנו: אז אנחנו בדרך ל-100%.
<מנחם הרשקוביץ: במקום להתווכח עם משרד הבריאות, אני מבקש שיוצגו נתונים בדיון הבא, שנוכל לראות אותם ולהתייחס.
<מנחם הרשקוביץ: למה לנו להתווכח?
<מנחם הרשקוביץ: הילדים שמגיעים למרכזים החינוכיים-הטיפוליים, כ-75% מהם לפי נתונים שיש לי, אלה ילדים שלא עברו במיח"א.
<מנחם הרשקוביץ: אלה ילדים שמגיעים אלינו לפני שהם עברו במיח"א, וזה נתון שאצלי עורר פליאה – איך זה יכול להיות?
<מנחם הרשקוביץ: מה קרה שם?
<מנחם הרשקוביץ: זה נתון שצריך להיבדק.
פנינה תמנו: לא הצלחתי להבין את המשפט האחרון שאמרת.
פנינה תמנו: אתה מדבר על 75% מהילדים ש-?
<מנחם הרשקוביץ: שנקלטים בגיל 6 ומעלה.
<מנחם הרשקוביץ: אלה ילדים שלא עברו במיח"א, שלא אותרו קודם.
<קריאה: מיח"א מטפלים בילדים מגיל - - -
פנינה תמנו: אדוני, אתה יכול לשבת?
פנינה תמנו: אשמח שתסביר את עצמך.
<מנחם הרשקוביץ: קודם כול, אדייק.
<מנחם הרשקוביץ: מיח"א מטפל מגיל אפס עד שלוש בפריפריה, למעט באזור המרכז וגוש דן שהוא מטפל מאפס עד 6.
פנינה תמנו: אני מבקשת שקט.
פנינה תמנו: אני לא יכולה להקשיב לו.
פנינה תמנו: אם אנחנו רוצים שבסוף נלך לפרקטיקה – הדיון זה טוב ויפה, אבל אנחנו רוצים לצאת מפה בתחושה שהצלחנו לשנות משהו שיישאר יום אחרי.
פנינה תמנו: אז בואו נקשיב, ואם יש לקונה מסוימת – נרשום אותה.
<מנחם הרשקוביץ: מיח"א מטפל מגיל אפס עד 3 בפריפריה; מרכזי "שמע" עם המרכזים החינוכיים-הטיפוליים, מגיל 3 עד גיל 21, שזה סיום חוק חינוך מיוחד, למעט במרכז – מחוז מרכז ומחוז דן של משרד החינוך, שבו מיח"א מטפל עד גיל 6.
פנינה תמנו: ומה עלה מהממצאים שאתה נחשף אליהם?
<מנחם הרשקוביץ: באזור דן ואזור המרכז כ-75% מהפניות – אגב, לא רק בכיתה א', לפעמים מגיעים מכיתות יותר גבוהות - הם ילדים שלא אותרו קודם במיח"א.
<מנחם הרשקוביץ: זה נתון שצריך להיבדק, כי אני שואל: מה קרה בדרך, למה הם לא הגיעו אלינו ממיח"א?
<מנחם הרשקוביץ: למה מרבית הילדים לא הגיעו מהשכבה הנמוכה?
<מנחם הרשקוביץ: זה נתון שקיבלתי ואני שם אותו פה על השולחן.
פנינה תמנו: והתרעתם בפני משרד הבריאות?
<מנחם הרשקוביץ: אני בסך הכול חדש בתפקידי, כשנה ושלושה חודשים.
<מנחם הרשקוביץ: יש פה סוגיות רבות.
<מנחם הרשקוביץ: ננהל דיאלוג ונעביר את הנתונים, אבל אני שם את זה על השולחן כי אלה נתונים שחשוב לדעת אותם.
פנינה תמנו: מישהי יכולה להתייחס לזה, ממשרד הבריאות?
פנינה תמנו: ד"ר ליסה רובין, את נכנסת לדבריו ורצית להגיד משהו?
<ליסה רובין: נכנסתי לדבריו לגבי בדיקות השמיעה בבתי-הספר.
פנינה תמנו: מישהי ממשרד הבריאות יכולה לתת תשובה לשאלה שלו או שזה נתון שאתם לא יודעים?
<אורלי הרצברג: אני לא מכירה את הנתון הזה, זו פעם ראשונה שאני שומעת אותו.
<אורלי הרצברג: אנחנו יודעים שילדים שמאותרים ומגיעים לשיקום, גם קלינאי התקשורת מפנים אותם למרכזי השיקום במיח"א.
<אורלי הרצברג: ילדים שמאותרים בשלב מאוחר יותר, בגיל 6, יש מסלול שהם יכולים להגיע גם לשיקום.
<אורלי הרצברג: למשרד הבריאות יש מערכת שלמה של שיקום.
פנינה תמנו: זה נושא שראוי להיבדק, ואני גם ממליצה לכם, הארגונים, להפנות את זה בכתב בצורה מסודרת.
פנינה תמנו: אני גם אפנה את תשומת ליבה של שרת הבריאות, שהיא ממפלגתי.
<מנחם הרשקוביץ: מכיוון שהייתי באמצע דבריי, אבל מבקש להעביר את רשות הדיבור.
<מנחם הרשקוביץ: אבל ארצה אותה חזרה.
פנינה תמנו: ניתן לה לסכם.
פנינה תמנו: הזמן קצר, צר לי.
פנינה תמנו: אנחנו רוצים לתת להרבה אנשים להתבטא.
<אורלי הלפרן: אני מדריכה ארצית לאודיולוגיה באגף לחינוך מיוחד במשרד החינוך.
<אורלי הלפרן: אני רוצה להבהיר - הילדים שמאותרים בבדיקות סינון ילודים, אנחנו מדברים על לקויות חמורות, על לקויות חד-צדיות שאוזן אחת לא מגיבה.
<אורלי הלפרן: הבדיקות הללו לא מאתרות ילדים עם ליקוי קל או חד-צדי יותר פשוט, ובוודאי לא מאתרות לקויות שמתפתחות בהמשך, שקשורות בדלקות אוזניים חוזרות ונשנות, שקשורות ללקויות שהן פרוגרסיביות ולא באות לידי ביטוי בלידה.
<אורלי הלפרן: ילדים רבים מאלה שמנחם מציין, אותה 75%, זה לא שמיח"א לא מאתרים אותם, זה אותם ילדים שלא מתגלים באותן בדיקות סינון ראשוניות.
פנינה תמנו: ושם נקודת החולשה, אני חושבת.
פנינה תמנו: אותם ילדים שלא היתה בעיה כשהם נולדו, אבל הבעיה מתפתחת מגיל אפס עד 3.
פנינה תמנו: מה קורה בזמן הזה?
פנינה תמנו: מה קורה מ-3 עד 6?
פנינה תמנו: האם יש צורך בעוד מבחן?
שולי מועלם-רפאלי: מגיל אפס עד 6.
פנינה תמנו: כמובן.
פנינה תמנו: לטעמי, לפי השכל הישר שלי, בשש השנים הללו נדרשת בדיקה נוספת, אותה בדיקה שבוטלה בטיפות החלב.
פנינה תמנו: אני לא יודעת כמה היא היתה טובה, אבל עדיין יש מקום לבדיקה נוספת.
פנינה תמנו: אמנם צריך את השותפות המלאה של ההורים ואת הערנות שלהם ונכון שאם הורה שם לב והוא מספיק עירני ורואה שההתפתחות של הילד שלו מתעכבת הוא ניגש לקופת החולים ואז אפשר להתחיל את כל תהליך האבחון.
פנינה תמנו: אני חושבת שהשאלה הזאת מופנית לד"ר ליסה רובין, גם ראיתי שאת רוצה להגיב על כך.
<ליסה רובין: אכן בדיקות סיקור שמיעה ילודים בבתי-החולים מיועדות לגלות ילדים עם הלקויות הקשות, הם הילדים שצריך לגלות אותם מוקדם כדי לשנות את המהלך הטבעי.
<ליסה רובין: אין ספק שיש משמעות ללקויות יותר קלות, והשאלה לגבי איזו בדיקה צריך לעשות, ואם צריך לעשות בדיקה - אני יכולה לציין שבמדינות אחרות, איפה שעשו את הבדיקה בגיל שבעה עד תשעה חודשים והכניסו את הבדיקה בלידה, ביטלו את הבדיקה של גיל שבעה עד תשעה חודשים.
פנינה תמנו: כמו שאנחנו עושים.
<ליסה רובין: כמו שעשינו.
<ליסה רובין: זה לא אומר שאין צורך בהמשך ערנות של הורים.
<ליסה רובין: אנחנו גם פועלים, בבדיקות ההתפתחות יש לנו דרכים אחרות לגלות ליקויי תפקוד תקשורתי, שאפשר לגלות דרכם בעיות שמיעה.
<ליסה רובין: יש בדיקת תקשורת בגיל שנתיים ורבע בטיפת חלב, שזו בדיקה גם של הבחנה שמיעתית.
פנינה תמנו: אז יש בחינה נוספת בטיפות החלב בגיל שנתיים?
<ליסה רובין: שיעור ההיענות לא גבוה מאוד, אבל הוא קיים.
<ליסה רובין: אני מסכימה עם אביטל שזה נושא שדורש בדיקה, ובגלל זה יש ועדה.
<ליסה רובין: אנחנו לא מנסים להסתפק בסיקור שמיעה.
<ליסה רובין: אנחנו לא חושבים שזה מספיק.
פנינה תמנו: יש ועדה שדנה האם יש עדיין צורך - - -?
<אורלי הרצברג: היתה לנו רק ישיבה אחת באותו שולחן עגול.
פנינה תמנו: אז משרד הבריאות היה שותף, לא רק הארגונים.
פנינה תמנו: משרד החינוך, הייתם שותפים בשולחן העגול?
פנינה תמנו: ומשרד הרווחה?
פנינה תמנו: אני מבקשת לשמוע את משרד הרווחה, אפרים חוג'ה.
פנינה תמנו: לפני שאתה פותח, אפרים, אני חושבת שאתם צריכים להיות חלק מהשולחן העגול הזה.
<אפרים חוג'ה: אתייחס גם לשאלה שלך.
פנינה תמנו: תפקידך.
<אפרים חוצ'ה: סגן מנהל אגף השיקום במשרד הרווחה.
<אפרים חוצ'ה: מכיר את עולם החירשים כמעט 40 שנה.
<אפרים חוצ'ה: אם לפני עשר שנים הייתם אומרים שיתקיים דיון כזה על חירשים הייתי אומר לכם: לא.
<אפרים חוצ'ה: עצם העובדה שמתקיים דיון ונשמע קולם, תרתי משמע, מבחינתי, זה הישג בל יתואר.
<אפרים חוצ'ה: החברה הישראלית מאז 2002, מאז ההסכם של החירשים הבוגרים עם הממשלה, הקבוצה הזאת עושה כברת דרך בכיוון החיובי.
<אפרים חוצ'ה: זה דבר אחד.
<אפרים חוצ'ה: שתיים, שם המשחק זה האיתור המוקדם.
<אפרים חוצ'ה: אם נכניס לאוכלוסייה הזאת כמה שיותר מוקדם את הילדים עם הלקות, לדעתי, תהליך השיקום שלהם, שהוא מענייננו עד גיל 120, בהחלט יהיה יותר יעיל וטוב.
פנינה תמנו: ואיך משרדך תורם לכך?
<אפרים חוצ'ה: משרדנו הוא חלק בלתי נפרד ממארג של שירותים.
<אפרים חוצ'ה: אנחנו לא עובדים בנפרד, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם משרד החינוך ועם משרד הבריאות.
<אפרים חוצ'ה: יש לנו מעונות יום שיקומיים שהם בשיתוף פעולה עם משרד הבריאות.
<אפרים חוצ'ה: אנחנו מסתכלים על הילד מההיבט הסוציאלי הרגשי.
פנינה תמנו: על כמה מעונות מדובר?
<אפרים חוצ'ה: נדמה לי שכחמישה לחירשים בלבד.
פנינה תמנו: בפזורה ארצית?
<אפרים חוצ'ה: יש אפילו במגזר הלא יהודי, בפריפריה.
פנינה תמנו: מעונות היום, זה בנוסף למערכת החינוך?
<אפרים חוצ'ה: אנחנו עוזרים בנוסף למערכת החינוך גם במועדוניות שיקומיות לארגונים.
<אפרים חוצ'ה: אני רוצה להגיד מילה טובה על הארגונים.
<אפרים חוצ'ה: הארגונים הם שותפים.
פנינה תמנו: אדוני, לפני שאתה מודה לארגונים, אני רוצה שתפרט לי יותר על העבודה שלכם.
פנינה תמנו: דיברת על כך שיש לכם מעונות יום – זה מאוד חשוב.
פנינה תמנו: אני רוצה שתפרט לי מה עוד.
<אפרים חוצ'ה: ישנם מעונות יום שיקומיים לחירשים במגזר החרדי, במגזר הרגיל ובמגזר הלא יהודי.
פנינה תמנו: חמישה במספר.
<אפרים חוצ'ה: יש יותר, אפילו.
<אפרים חוצ'ה: בנוסף לכך, אנחנו עוזרים לארגונים לנהל מועדוניות שיקומיות.
<אפרים חוצ'ה: בנוסף לסיוע של משרד החינוך, אנחנו עוזרים לארגונים באמצעות מכסות.
<אפרים חוצ'ה: כמו כן, אנחנו תומכים בכל הארגונים שיושבים פה, ביחד עם משרד החינוך, בעבודה סוציאלית וקלינאי תקשורת.
פנינה תמנו: אני הרבה פעמים חושבת - - -
<אפרים חוצ'ה: סליחה, גברתי, אסיים.
<אפרים חוצ'ה: אנחנו רואים בארגונים שותפים מלאים, חלק בלתי נפרד מהרצון של כולם, והם באמת כאלה.
פנינה תמנו: אני רואה את המשרד שלך כשומר סף עבור ילדים שבתוך המרקם המשפחתי שלהם יש קושי מסוים - שלא בטוח שאותם הורים יגיעו או ישימו לב - ושם שומר הסף הוא העובד הסוציאלי.
פנינה תמנו: מאוד חשוב לי לדעת מה קורה כאשר יש משפחה שמטופלת על-ידי הרווחה ויש חשד של לקות.
פנינה תמנו: הם אתם מדווחים?
פנינה תמנו: האם יש איזה קשר רציף עם משרד הבריאות או משרד החינוך?
פנינה תמנו: כי כרגע אני לא מצליחה להבין האם יש קשר כזה, האם יש התראה בפני הגורמים.
<אפרים חוצ'ה: יש קשר.
<אפרים חוצ'ה: כל אדם שזקוק לשירותי רווחה ופונה למחלקה לשירותים חברתיים במסגרת הקשיים של המשפחה – של ההורים או של הילד עצמו - מטופל בהתאם למצב שלו ויש מחלקות ממש מפותחות, כמו באשדוד או ירושלים.
<אפרים חוצ'ה: ברור לגמרי שיש קשר בין כל המשרדים האחרים.
<אפרים חוצ'ה: האם זה אופטימלי?
<אפרים חוצ'ה: אני חושב שעדיין לא.
אברהם וורצמן: בתפקיד הקודם שלי הייתי סגן ראש עיר, אחראי על תיק רווחה.
אברהם וורצמן: אני מכיר את התחום היטב.
אברהם וורצמן: נתנו לנו פה סקירה מאוד חשובה על מחקר שנעשה לא מזמן, מחקר ראשוני, שבמגזרים מסוימים 60% מהאימהות שילדיהן נכשלו במבחן הסינון הראשון לא המשיכו את הטיפול.
אברהם וורצמן: זאת אומרת, ילדים שצריכים המשך טיפול לא המשיכו את הטיפול.
פנינה תמנו: אבל אמרו שזה לאו דווקא משפחות רווחה.
אברהם וורצמן: נכון, זה לאו דווקא משפחות רווחה, בוודאי במגזר החרדי ששם הרבה פעמים זה בכלל לא במשפחות רווחה.
אברהם וורצמן: מתוך מה ששמעתי ומה שראיתי פה בזמן הקצר שאני נמצא פה, חלק לא מבוטל ממשפחות שאין להן מודעות מטופלות באגפי הרווחה.
אברהם וורצמן: אני חושב שבשולחן העגול של המשרדים, שדובר עליו קודם, חשוב מאוד שמשרד הרווחה יהיה שותף, דרך עובדים.
אברהם וורצמן: אני יודע מה זה עובד סוציאלי.
אברהם וורצמן: עובדת רווחה שבאה למשפחה, מספיק שהיא תשאל שאלה כשהיא נמצאת.
אברהם וורצמן: אם יש תינוק במשפחה, תשאל: האם עבר בדיקת סינון?
אברהם וורצמן: נגיד שיגידו שלא עבר את הבדיקה, תשאל: טיפלתם או לא טיפלתם?
אברהם וורצמן: זו שאלה של דקה, שיכולה לשנות לילד את החיים.
אברהם וורצמן: לפעמים זו רק תשומת לב ועבודה נכונה של המערכת.
אברהם וורצמן: אני אומר את זה גם לגבי נושאים אחרים לגמרי.
שולי מועלם-רפאלי: ד"ר רובין, תגידי לי אם אני צודקת - אני מרגישה שזה קשור לאי חובת הדיווח.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שהתיקון הראשון קשור לחובת הדיווח.
שולי מועלם-רפאלי: איך יכול להיות שמאותר ילד עם לקות שמיעה - - -?
פנינה תמנו: זה בדיוק העניין, שאנחנו לא יכולים לגלגל את זה אליה.
פנינה תמנו: זה חוזר חזרה אל עצמנו, זה דורש תיקון מידי.
שולי מועלם-רפאלי: ההיפך, אלינו.
שולי מועלם-רפאלי: אני חושבת שזה דורש תיקון.
שולי מועלם-רפאלי: תגידי לי אם אני צודקת, כי את מכירה את התחום יותר טוב ממני.
שולי מועלם-רפאלי: נניח שיחליטו שחירשות או לקות שנכנסת לחלקים הקשים ומאובחנת בבדיקות הסקר בתוך השישה חודשים שהוצבעו, האם זה נתון שיוכל לעבור אל משרד הרווחה ולנסות להגיע דרך זה למשפחות?
שולי מועלם-רפאלי: בלי להתעלם מהעומס על העובדות הסוציאליות.
פנינה תמנו: עדיין לא.
פנינה תמנו: יש חיסיון רפואי, וזה קצת יותר מסובך.
שולי מועלם-רפאלי: אני רוצה תשובה שלך.
<ליסה רובין: צריכים להבחין בין בדיקה חשודה – מעלים חשד לחירשות בבדיקת סיקור – שגם לזה אין לי פתרון עדיין, מפני שבכדי לעשות מעקב סדיר שהוא ארצי אני צריכה דיווח על זה.
<ליסה רובין: פתרון אחר, שדיברנו עליו עם ד"ר אינגבר - בטיפת חלב שואלים לגבי הבדיקות האלה, אבל אני צופה שבעתיד יהיה מעקב יותר טוב, מפני שאנחנו יכולים להכניס את זה עם מחשוב התיק כשדה חובה.
<ליסה רובין: זאת אומרת, אי אפשר יהיה לעבור הלאה מבלי שמקבלים את התוצאה ומפנים.
<ליסה רובין: זאת אומרת שאחות טיפת חלב יכולה להיות מדרבנת חשובה ומעודדת את המשפחה בתוצאות חיוביות בסיקור להמשך טיפול.
פנינה תמנו: אנחנו עוברים לנציגת משרד החינוך.
פנינה תמנו: אני חושבת שמי שמתמודד באופן ישיר יום-יום, למעט ההורים כמובן, ונותן את הכלים האמיתיים זה משרד החינוך.
פנינה תמנו: אז אני רוצה לשמוע את הגברת רעיה לוי גודמן, מנהלת אגף חינוך מיוחד, כדי לתת סקירה.
פנינה תמנו: שלום לך רעיה, בבקשה.
<רעיה לוי גודמן: בוקר טוב לכולם.
<רעיה לוי גודמן: נמצאות אתי שולמית כהן, המפקחת הארצית על ליקויי השמיעה, וד"ר אורלי הלפרין, המומחית שלנו לאודיולוגיה, מדריכה ארצית בתחום.
<רעיה לוי גודמן: אני רוצה, ברשותכם, קודם כול להודות על ההזדמנות, קצת לספר על הדברים שאנחנו עושים, אבל להתחיל דווקא במשהו קצת יותר רחב.
<רעיה לוי גודמן: היום משרד החינוך משיק את התוכנית הרב-מערכתית, הרב-שנתית "האחר הוא אני".
<רעיה לוי גודמן: אין הכוונה רק לילדים עם לקויות אלא לשונוּת של כל אחד מאתנו.
<רעיה לוי גודמן: אני מניחה שכל מי שיש לו ילדים במערכת היום, הילדים יחזרו היום הביתה עם משהו.
<רעיה לוי גודמן: לא הילדים עם הצרכים המיוחדים, כולנו, כחברה, כמערכת, משיקים היום את "האחר הוא אני", כי בכל אחד מאתנו יש משהו אחר.
<רעיה לוי גודמן: אני חושבת שזו התחלה של הסתכלות אחת על הצורך להכיר בזה שכולנו שונים וכולנו יכולים תמיד להשתפר ולהתקדם.
<רעיה לוי גודמן: האגף לחינוך מיוחד מטפל באוכלוסייה של לקויי השמיעה במשך כל השנים.
<רעיה לוי גודמן: נכון לתשע"ד אנחנו מטפלים ב-3,172 תלמידים לקויי השמיעה שמשולבים בחינוך הרגיל.
פנינה תמנו: שזה מקסים.
<רעיה לוי גודמן: רוב התלמידים לקויי השמיעה משולבים בחינוך הרגיל, וכך צריך להיות.
<רעיה לוי גודמן: בנוסף לכך יש לנו 42 כיתות לתלמידים לקויי שמיעה בבתי-ספר לחינוך מיוחד – בסך הכול 288 תלמידים.
פנינה תמנו: כשאת אומרת 42 כיתות, הן נפרדות ללקויי שמיעה או שעוד ליקויים?
<רעיה לוי גודמן: לקויי שמיעה בבתי-ספר לחינוך מיוחד.
<רעיה לוי גודמן: בסך הכול 288 תלמידים.
<רעיה לוי גודמן: יש לנו 54 גנים לתלמידים לקויי שמיעה ויש בהם 306 ילדים; ויש לנו 131 כיתות לתלמידים לקויי שמיעה, שנמצאות בתוך בית-ספר רגיל – 960 תלמידים.
<רעיה לוי גודמן: זה אומר שהילד נמצא בכיתה, אבל הוא משתלב בהתאם ליכולתו, בהתאם לחוזקות שלו, בתוך כיתה רגילה במהלך יום הלימודים הרגיל.
<רעיה לוי גודמן: אבל עדיין יש לו את המענה המקצועי האינטנסיבי שהוא זקוק לו בכיתה מותאמת ללקויי שמיעה.
<רעיה לוי גודמן: בסך הכול 4,826 תלמידים לקויי שמיעה מקבלים את התמיכה של משאבי חינוך מיוחד על כל הרצף – מגיל 3 עד גיל 21.
<רעיה לוי גודמן: חשוב לי לציין שהנגשנו במערכת החינוך 3,000 כיתות.
<רעיה לוי גודמן: בשנה הזאת קיבלנו תוספת תקציבית מאוד משמעותית, הנגשנו לפתיחת שנת הלימודים הזו 700 כיתות בתוספת של 21 מיליון שקלים, שהגיעה במיוחד בקדנציה הזאת לטובת העניין הזה.
שולי מועלם-רפאלי: מה כוללת ההנגשה?
<רעיה לוי גודמן: יש מפרט.
<רעיה לוי גודמן: הצוות של לקויי השמיעה בוודאי יודע להסביר את זה, ואתן לאורלי כמה דקות להוסיף גם בתחום המחקרי וגם בתחום של מה שאנחנו עושים.
<רעיה לוי גודמן: אני רק אתן קצת נתונים ואחר כך אעביר לד"ר הלפרין את הזכות.
פנינה תמנו: יש לנו גם שאלות נוקבות.
<רעיה לוי גודמן: אני אשמח.
פנינה תמנו: זה שסגן השר נמצא כאן לא נותן לך חסינות.
<רעיה לוי גודמן: אני לא מחפשת חסינות, זו הפריבילגיה שלכם.
<רעיה לוי גודמן: אנחנו עובדים.
שולי מועלם-רפאלי: ואנחנו מתבטלים, כמובן.
<רעיה לוי גודמן: חלילה.
<רעיה לוי גודמן: אבל לנו אין חסינות.
<רעיה לוי גודמן: אנחנו נותנים את התמיכה בכל המגזרים, בכל הגילאים, ממטולה עד אילת, ללא הבדל פריפריה או מרכז.
פנינה תמנו: זו נקודה שאני רוצה שתתייחסי.
פנינה תמנו: בפריפריה - - -
<רעיה לוי גודמן: אנחנו מגיעים לכל ילד, בכל מקום שבו הוא נמצא.
<רעיה לוי גודמן: מהרגע שאנחנו מקבלים מידע על ילד שהוא לקוי שמיעה, הצוות שלנו בפרישה ארצית, מגיע עד אחרון היישובים.
פנינה תמנו: האם ילד בפריפריה צריך לנסוע שעתיים בשביל להגיע לאותה כיתה, שלא כמו מישהו שזה ממש נגיש לו במרכז, או שאין פערים?
<רעיה לוי גודמן: כפי שאמרתי, רוב התלמידים משולבים איפה שהם גרים והצוות מגיע לילד.
<רעיה לוי גודמן: אנחנו מנגישים שירות לילד, לא מנגישים ילד לשירות.
<רעיה לוי גודמן: אנחנו לא שולחים את הילד מקריית שמונה לחיפה לקבל שירות.
<רעיה לוי גודמן: אנחנו שולחים את המורה ללקויי שמיעה, את קלינאית התקשורת, את המומחית שלנו – תשאלו אותה את הקילומטראז' שהיא עושה – מאילת ועד מטולה לכל ילד.
<רעיה לוי גודמן: הצוות מגיע אל הילדים.
פנינה תמנו: יישר כוח.
<רעיה לוי גודמן: מה שאנחנו כן מאפשרים, מאחר שיש חשיבות מאוד גדולה לקבוצת השווים, למפגש של ילדים לקויי שמיעה שצריכים את החיזוק החברתי וגם הלימודי - יש לנו שישה מרכזים טיפוליים ברחבי הארץ, שהם המרכז המקצועי שגם מאגד את העובדים.
פנינה תמנו: כמה שעות טיפול מגיע לילד?
<רעיה לוי גודמן: זה תלוי אם הוא בשילוב, אם הוא בכיתת חינוך מיוחד, אם הוא בגן.
פנינה תמנו: בכיתת חינוך מיוחד, לדוגמה?
<רעיה לוי גודמן: יש לה את המבנה של התקן שלה לאורך יום הלימודים - - -
פנינה תמנו: של כל הכיתה.
<רעיה לוי גודמן: של כל הכיתה.
פנינה תמנו: ומה קורה לילד שנמצא בכיתה רגילה?
<רעיה לוי גודמן: יש לו שעות שילוב.
<רעיה לוי גודמן: כל ילד שיש לו שעות שילוב יכול לקבל 2.7 שעות שבועיות סל דיפרנציאלי שלו, ועוד תמיכה מתוכנית השילוב - - -
פנינה תמנו: וזה מספיק?
<רעיה לוי גודמן: לא אמרתי מה מספיק.
<רעיה לוי גודמן: אני אומרת מה יש.
פנינה תמנו: זה מה שמקבלים, 2.7?
<רעיה לוי גודמן: פלוס 1.85 מתוכנית השילוב הכללי שהוא יכול לקבל במערך התמיכה.
<רעיה לוי גודמן: בתיכון זה עולה מעט, כי צריך את המומחים גם של הלקות וגם של הבגרויות.
פנינה תמנו: לדעתי, זה לא מספר שנותן מענה.
פנינה תמנו: אבל קטונתי, אני לא מכירה את עולם החירשות.
פנינה תמנו: כמובן שזה עניין של מדיניות ותקציב.
<רעיה לוי גודמן: חוק החינוך המיוחד כפוף לחוק התקציב.
<רעיה לוי גודמן: אנחנו יכולים לתת את מה שיש, אנחנו לא יכולים לתת את מה שאין.
<רעיה לוי גודמן: הקריטריונים הם קריטריונים מקצועיים לפי כל הלקויות.
<רעיה לוי גודמן: כל לקות שנחשבת לקות מורכבת - מבחינתנו לקות שמיעה נחשבת ללקות מורכבת - זה המקסימום שאנחנו יכולים לתת.
פנינה תמנו: כמה ההורים נותנים השלמה, לדעתכם?
פנינה תמנו: באמת אעביר את השאלה לקולגות שלך.
<רעיה לוי גודמן: אני רוצה להוסיף עוד שלושה משפטים לגבי דברים שעלו כאן.
<רעיה לוי גודמן: אחד, הנושא של הכשרת המורים.
<רעיה לוי גודמן: אנחנו מכשירים את המורים באופן קבוע על-ידי צוותי הדרכה, השתלמויות וימי עיון.
פנינה תמנו: אנחנו מדברים על החינוך המיוחד.
<רעיה לוי גודמן: אנחנו מדברים על הצוותים שלנו לאורך כל הדרך.
<רעיה לוי גודמן: בנוסף, אנחנו עושים הדרכות בחדרי מורים רגילים.
<רעיה לוי גודמן: כיש ילד לקוי שמיעה, חדר המורים הרגיל מקבל הדרכה וליווי כדי לקלוט את הילדים.
פנינה תמנו: ומה עם הדרכות חיצוניות?
אברהם וורצמן: דיברנו גם על נושא של מודעות של צוותי ההוראה, לא רק לילד שגילו לו לקות שמיעה, אלא פעולות מניעה, לשים לב.
<רעיה לוי גודמן: אתן להם להגיע לזה.
<רעיה לוי גודמן: דיברתם על שיתוף פעולה בין משרדי הממשלה.
<רעיה לוי גודמן: אנחנו שותפים בשולחן העגול באופן פעיל, גם בשולחן העגול הרשמי הקבוע וגם בצוותי עבודה.
<רעיה לוי גודמן: תמיד יש מה להשתפר בעניין הזה, אבל אנחנו - - -
פנינה תמנו: דיברת על הכשרות בתוך החינוך המיוחד ובתוך השילוב.
פנינה תמנו: אבל לי גם חשוב, בהמשך למה ששאל סגן השר, מה עם כלל המערכת.
<רעיה לוי גודמן: מה אנחנו עושים באופן מקצועי לגבי לקויי השמיעה הצוות יגיד.
<רעיה לוי גודמן: באופן כללי, לגבי כל ילד עם לקות כזו או אחרת, יש צוותים של החינוך המיוחד שמדריכים ומלווים את חדרי המורים, את הצוות.
<רעיה לוי גודמן: זה עדיין לא מספיק למודעות, יש לנו עוד הרבה עבודה בעניין הזה, אבל בהחלט נעשה תהליך של חידוד הדברים.
<רעיה לוי גודמן: עוד משפט אחד, וזה הקשר עם העמותות.
<רעיה לוי גודמן: חשוב לי להגיד שאנחנו נפגשים עם העמותות באופן קבוע - - -
פנינה תמנו: בשולחן העגול.
<רעיה לוי גודמן: לא, חוץ מהמשרד העגול עם משרדי הממשלה, עם העמותות.
פנינה תמנו: נעביר את - - -
<רעיה לוי גודמן: ואנחנו תומכים בעמותות של לקויי השמיעה בתקציב של 1.3 מיליון בשנה.
<קריאה: לא בכולן.
פנינה תמנו: נשמח לשמוע לגבי השעות שמקבל כל - - -
<קריאות: כיתות מונגשות - - -
פנינה תמנו: חברים, אנחנו צריכים לסיים בעוד חמש דקות.
פנינה תמנו: לי מאוד חשוב לשמוע הורים.
פנינה תמנו: אני רוצה לשמוע לגבי השעות שמקבל כל ילד ולאחר מכן אשמע את ההורים, ונסכם.
<אילה טל-אל: יש כאן בוגרת, שאני חושבת שמן הראוי לשמוע אותה.
פנינה תמנו: אם יישר לנו זמן נשמע.
פנינה תמנו: נשמח לשמוע, אנחנו רוצים לשמוע את כולם, אבל יש דיון שמתקיים פה בעוד חמש דקות.
<שולמית כהן: לגבי התלמידים שלומדים בכיתות של החינוך המיוחד ובבתי-הספר לחינוך מיוחד, המשאב שם מכובד מאוד, זה כולל אפילו עבודה בחופשות.
<שולמית כהן: בזמן שהילדים האחרים יוצאים לחופשה הם עוד ממשיכים.
פנינה תמנו: השילוב?
<שולמית כהן: לגבי השילוב, זה אמנם 2.75 ועוד 1.85, אבל צריך לזכור - כל הילדים, על כל הספקטרום, מקבלים את אותו תקציב והמרכז הטיפולי, שהוא המרכז של המומחים, מווסת את השעות על פי החריגות והצורך של כל ילד וילד.
<שולמית כהן: אתם יכולים למצוא ילד שמקבל חמש שעות ואתם יכולים למצוא ילד שמקבל - - -
פנינה תמנו: זה מספיק שאתם ערים לכך שיש ילדים - - -?
<שולמית כהן: אענה לך אחרת.
<שולמית כהן: ילדים בגיל הרך כמעט שלא מקבלים.
<שולמית כהן: שאלתם כמה ההורים משלימים - אינם משלימים בגיל הרך.
פנינה תמנו: ולאחר מכן?
<שולמית כהן: לאחר מכן, לפחות למיטב ידיעתי, לא ידוע על השלמות.
פנינה תמנו: עכשיו אשמח לשמוע אתכם, ההורים, כי בטח יש לכם משהו להגיב לזה.
<יערה ישורון: אני אמא לילדה מהממת בת 10, לקוית שמיעה.
<יערה ישורון: אותנו פספסו שלוש פעמים במהלך הדרך.
<יערה ישורון: פעם אחת - לא היתה לנו בדיקת סינון כי לא היו אז בבתי-החולים, זה היה לפני עשר שנים; פעם שניה - בדיקה בגיל שבעה חודשים בטיפת חלב.
<יערה ישורון: הילדה עברה אותה באופן מצטיין, והיא לקוית שמיעה בינונית-קשה.
<יערה ישורון: פעם שלישית - כשאמרתי שמשהו מרגיש לי לא בסדר עם הילדה הלכתי לרופא התפתחותי והוא אמר: הילדה סנובית, לפעמים היא עונה ולפעמים לא.
<יערה ישורון: אלו היו הדרכים שאנחנו עברנו.
<יערה ישורון: אספר אנקדוטה קטנה.
<יערה ישורון: כשהילדה היתה בת כחודשיים - ילדתי בכורתי, לא היה לי ניסיון עם ילדים, בטח שלא בדברים כאלה – אמרתי לבעלי: איך נדע אם היא שומעת?
<יערה ישורון: אולי היא לא שומעת.
<יערה ישורון: אנחנו אולי יודעים שהיא רואה, אבל איך נדע אם היא לא שומעת?
<יערה ישורון: קראנו טיפה באינטרנט, ואז בעוד ישנה פשוט מחאתי כף מטורפת מעל האוזן שלה.
<יערה ישורון: הילדה קפצה, אז אמרתי שהיא שומעת והכול בסדר.
<יערה ישורון: כשאנחנו מציירים ילדים לקויי שמיעה אנחנו חושבים על ילדים שמדברים בצורה משונה, על ילדים שלא משולבים, שמדברים אחרת, שמתנהגים אחרת.
<יערה ישורון: היום הילדים, תודה לאל, בזכות כל הטכנולוגיה שיש ופרצה בסערה לעולם מכשירי השמיעה, מקבלים שמיעה טובה, כמובן, אם הם עוברים בדרך השיקומית כמו שצריך.
<יערה ישורון: הם יכולים להשתלב בכיתות רגילות לחלוטין ולנהל חיים שלכאורה הם מאוד שלמים ומאוד טובים, אולם יש להם הרבה בעיות בדרך, בעיות שחלקן נובעות מהשיקום והדברים שדיברנו עליהם.
<יערה ישורון: ילדים לקויי שמיעה מאוד זקוקים לעזרה בנושא השמיעתי, אבל לא רק זה - - -
פנינה תמנו: את, כאמא, הרגשת שקיבלת את העזרה הנדרשת לאורך כל הדרך?
<יערה ישורון: הייתי צריכה להילחם על זה, להילחם.
<יערה ישורון: ואם לא הייתי נלחמת - - -
פנינה תמנו: להילחם על מה?
<יערה ישורון: להבין מה אני צריכה.
<יערה ישורון: הייתי צריכה לגשת ארבע פעמים למקומות, שאמרתי להם: תקשיבו, אולי הילדה לא בסדר.
<יערה ישורון: אבל מישהו, שאולי זה לא הילד הראשון שלו או שיש לו עוד איזה משהו או שמטפל בעוד מישהו, ואין לו את המשאבים ואת הכוח ללכת ולהילחם ולבדוק האם הילד - - -
שולי מועלם-רפאלי: אין מרכז מיצוי זכויות?
<יערה ישורון: אני לא יודעת.
<יערה ישורון: מאוד קשה לברר.
פנינה תמנו: יש נגישות באתר האינטרנט של משרד הבריאות?
<קריאה: הרבה הורים לא מודעים בכלל שיש בעיה.
<יערה ישורון: חשוב לי להגיד פה שהילדים לא נראים אחרת, הם נראים אותו דבר.
<יערה ישורון: אבל הם צריכים תמיכה רגשית מטורפת.
פנינה תמנו: זה ברור לכולם.
<יערה ישורון: אבל את זה לא מקבלים ועל זה צריך עוד יותר להילחם.
<יערה ישורון: מה גם שהיום, כמו שדיברנו בהתחלה - - -
פנינה תמנו: פסיכולוגי-רגשי, ליווי נפשי.
<יערה ישורון: ליווי רגשי.
<יערה ישורון: הם תמיד מרגישים יותר נחותים מהאחרים, על אף שיש להם את קבוצת השווים.
פנינה תמנו: אנחנו רוצים לעבור לבוגרת שנמצאת אתנו.
<אילה טל-אל: אציג אותה.
<אילה טל-אל: אני המנכ"לית של AV ישראל, שהוא עוד מרכז שיקומי כמו מיח"א, "שמע" וכל השאר.
<אילה טל-אל: תודות לעירנות של ההורים שלה תמר אובחנה בגיל שלושה חודשים.
<אילה טל-אל: לא בסינון, כי זה באמת רק בשנים האחרונות.
<אילה טל-אל: אני רוצה שהיא תדבר בשביל עצמה, כדי שתראו את התוצאות של האבחון המוקדם והצרכים שלה.
<תמר שטרנברג: שלום.
<תמר שטרנברג: באמת אובחנתי בגיל שלושה חודשים.