GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אורית סוליציאנו: לצערי הרב פגיעה מינית – זה נתון, זה מספר שהוא קשה לעיכול – אנחנו לא מצליחים להבין את התוצאות הכול כך קשות של כל נתון כזה.
<אורית סוליציאנו: זאת פגיעה שהיא בן דורית.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר לך משהו.
אורלי לוי אבקסיס: לקראת סוף הדיון אנחנו נכבה את המצלמות כי יש לנו כאן עדות אישית של מי שחוותה בצעירותה, בילדותה, התעללות מינית מאוד מאוד קשה על ידי בן משפחה והיא הייתה בשקט הזה, היא לא סמכה על אנשים ואנחנו נבין מה עובר על נפשו של הילד.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נשמור על הפרטיות שלה, אנחנו נכבה את המצלמות ואז באמת נוכל להבין מה עומד מאחורי המספרים הללו שהם כל כך מזעזעים אבל מאחורי כל מספר כזה עומד ילד שכל העתיד שלו לפניו לטוב או לרע.
<אורית סוליציאנו: אני חושבת שזה חשוב ונכון.
<אורית סוליציאנו: תודה.
<אורית סוליציאנו: אני לא ארחיב על מה עובר אלא אני רק אומר שבאמת – סליחה שאני עוברת לשפה שהיא קצת כלכלית ואולי זה נשמע קצת ציני – אנחנו משלמים מחירים כל כך יקרים גם כחברה על מה שאנחנו לא מטפלים בזמן אמת ועל מה שאנחנו לא מזהים בזמן אמת.
<אורית סוליציאנו: זה יחזור אלינו בכובעים אחרים.
<אורית סוליציאנו: לצערי הרב אני חייבת להגיד שאני קצת מותשת ועייפה מלהגיע לדיונים חוזרים בכנסת, לשמוע על 97 אחוזים בקשר של קטינים ונערות בזנות לפגיעה מינית, על הקשר בין הפרעות אכילה לפגיעה מינית, על הקשר בין התמכרויות לפגיעה מינית ולמה אנחנו לא מטפלים בזה כבר עכשיו ונותנים את כל סל השיקום המלא, אם זה בדיור, אם זה בעזרה תעסוקתית, בטיפול, בטיפול רפואי, כל קשת הדברים שצריך כדי ליצור איזשהו סל כזה, ועדה שתבחן כל מקרה.
<אורית סוליציאנו: הנושא השני שעלה כאן הוא הכשרות לאנשי מקצוע שכמובן אנחנו פועלות ומנסות לקדם את הנושא הזה של הכשרות בתכנית הלימודים על כל המורכבות גם של זיהוי וגם של דיווח נכון ודיווח שהוא ימזער את הפגיעה כי לפעמים דיווח שהוא לא נכון עשוי להיות מסוכן.
<אורית סוליציאנו: זה בתוך תכניות הלימודים ולא רק של אנשי הוראה אלא גם של רופאים ושמענו כאן את דבריה של חברת הכנסת עדי קול על החשיבות.
<אורית סוליציאנו: הדבר האחרון שאני ארצה להתייחס אליו הוא אל אוכלוסיית ההורים.
<אורית סוליציאנו: הדוח השנתי שלנו, של מרכזי הסיוע, שיוצג בעוד כשבועיים כאן, הוא כל כולו מוקדש להורות בצל הפגיעה וכל הנושא הזה והנתונים הם כלים וכמה מסקנות שאולי נוכל לחשוב ביחד עם המשרדים איך מאמצים אותן וקוראים קריאת כיוון בנושא הזה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו באמת ניקח את ההמלצה השנייה.
<עירית בוטון אלוני: אני רוצה לחזק את הממצאים.
<עירית בוטון אלוני: המרכז שלנו מייצג נפגעי עבירות, עבירות חמורות ועבירות מין.
<עירית בוטון אלוני: לצד המרכז פועל מוקד נגה שהוא ממוקם בבית המשפט בפתח תקווה ואליו פונים כלל נפגעי העבירות ולאו דווקא עבירות חמורות ועבירות מין.
<עירית בוטון אלוני: המוקד הזה נותן מענה ראשוני לטיפול ומלווה במידת הצורך גם נפגעי עבירה.
<עירית בוטון אלוני: מתוך 1,594 פניות בשנתיים האחרונות, שליש מהפניות אל המוקד הן בעניינים של קטינים, מרביתן קטינות.
<עירית בוטון אלוני: מעל שמונים אחוזים מהקטינים הללו, אלה נפגעי עבירות מין והשאר נפגעי עבירות אלימות.
<עירית בוטון אלוני: בקרב הקטינות, מעל תשעים אחוזים הן נפגעות עבירות מין.
<עירית בוטון אלוני: אנחנו מקבלים פניות בעניינם בעיקר מהורים, אבל גם מעובדים סוציאליים ומטפלים.
אורלי לוי אבקסיס: העובדים הסוציאליים פונים אליכם?
<עירית בוטון אלוני: פונים אלינו גם עובדים סוציאליים, גם חוקרי נוער שמפנים את ההורים ואת בני המשפחות למוקד שלנו.
אורלי לוי אבקסיס: כשאת אומרת אנחנו מלווים, חשוב להגיד שאתם מלווים בלי כסף.
<עירית בוטון אלוני: נכון.
<עירית בוטון אלוני: ללא תמורה.
<עירית בוטון אלוני: המרכז פועל בהתנדבות מלאה אלא שהמוקד עצמו פועל במימון הקרן למפעלים מיוחדים של הביטוח הלאומי וכפי שאתם יודעים זאת קרן שתומכת בפרויקטים מהסוג הזה למשך שנה.
<עירית בוטון אלוני: לאור הצלחת הפרויקט והביקוש, הם ניאותו לממן אותו ולתקצב אותו בשנה נוספת.
<עירית בוטון אלוני: לצערי השנה מסתיימת בסוף מאי ועתיד הפרויקט מוטל בספק.
<עירית בוטון אלוני: עוד דבר שאני רוצה לומר הוא שהפניות אלינו קשורות בעיקר בצורך בהגנה על אותם קורבנות.
<עירית בוטון אלוני: אנחנו מגינים עליהם, דואגים להגנות גם על ידי הוצאת צווים, הרחקה, צו נגד הטרדה מאיימת.
אורלי לוי אבקסיס: מה העלות השנתית של הקו הזה?
<עירית בוטון אלוני: בסביבות 150 אלף שקלים.
<עירית בוטון אלוני: במוקד הזה פועל עורך דין של נגה וסטודנטים למשפטים.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו ניקח את זה לתשומת לבנו.
אורלי לוי אבקסיס: ניקח את הפרטים ונראה מה נוכל לעשות.
<עירית בוטון אלוני: נרצה להכניס את המוקד הזה גם לאזור צפון ודרום הארץ.
<עירית בוטון אלוני: יש לנו כבר את הניסיון, יש לנו את הפעילות, יש את הצוות הנפלא שעושה את העבודה ואני באמת קוראת לך לעזור לנו.
אורלי לוי אבקסיס: בהחלט נרים את הכפפה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מודים לך.
<חנה סלוצקי: אני רוצה לומר בשם משרד הרווחה שהמשרד מאוד מברך על המחקר.
<חנה סלוצקי: משרד הרווחה היה שותף מלא לכל התהליך.
<חנה סלוצקי: יושב כאן צוות מאוד נכבד מהמשרד שהיה שותף בוועדת ההיגוי של המחקר וכולנו חיכינו למחקר כי התחושות שלנו – כמי שנמצא בשטח וכמי שעובד בשטח, ולא פעם דיברנו על כך – היו שבאמת חובת הדיווח היא נותנת חלק מהמקרים וחובת הדיווח נעשית על ידי אחרים ולא על ידי הילדים הישירים.
<חנה סלוצקי: אני חושבת שפעם ראשונה שבאמת דיברו עם הילדים והקשיבו להם, שמעו וראיינו אותם, ותכף אני אומר מה זה נותן לנו מבחינת החשיבה לגבי מה שאנחנו צריכים לעשות.
<חנה סלוצקי: ביום חמישי השבוע יש לנו פגישה אצל מנכ"ל משרד הרווחה שהזמין את החוקרים.
<חנה סלוצקי: כמובן שנהיה שותפים גם לשמוע את המחקר, מה קורה שם וצריך לחשוב איך גם המשרד נערך ומתארגן לדברים שקשורים לעבודה של המשרד.
<חנה סלוצקי: אני רוצה להתייחס בשתי מלים לנושא הזה של עובדים סוציאליים ולמה יצאנו במקום נמוך שילדים ובני נוער לא מדברים אתנו, לא פונים אלינו ואנחנו לא נמצאים שם.
<חנה סלוצקי: כאשר סיפרתי לאנשים, אמרו לי שטוב שכך.
<חנה סלוצקי: שאלתי למה.
אורלי לוי אבקסיס: עד כדי כך התדמית?
<חנה סלוצקי: לא להסתכל על הדברים האלה במובן השלילי.
<חנה סלוצקי: חשוב להבין שההורים, המשפחה, גורמי החינוך, הרופאים, אלה מעגלי החיים הנורמטיביים ונורמליים של ילדים.
אורלי לוי אבקסיס: כן, אבל בצד השני של השאלה היה למי בשום פנים ואופן לא היית רוצה לפנות.
<חנה סלוצקי: יש מערכות חיים נורמטיביות של ילדים ובני נוער ואת המערכות האלה אנחנו חייבים לכבד.
<חנה סלוצקי: אני אישית שמחתי מאוד לקרוא שילדים ובני נוער פונים להורים שלהם והם משתפים אותם במה שקורה להם.
<חנה סלוצקי: אנחנו טענו כל הזמן שילדים ובני נוער לא פונים להורים, הם לא רואים בהם כתובת לסיוע ואני רוצה לומר שהממצא הזה חיזק אצלי דבר מאוד משמעותי, כמה אנחנו כן צריכים להשקיע בהורים, לעזור להם להתמודד וכמה להנחות את בני הנוער כן לפנות.
<חנה סלוצקי: להערה של חברת הכנסת עדי קול שלא נמצאת כאן כרגע.
<חנה סלוצקי: אנחנו למדנו גם מהמחקר שלהרים טלפון לקו חם לא מתאים לבני נוער.
<חנה סלוצקי: לבני נוער צריכים לדבר ב-SMS ובאמצעים הטכנולוגיים שהם משתמשים בהם.
<חנה סלוצקי: דיברתם על אמצעים יצירתיים ליצירת קשר וגם אנחנו חושבים כך.
<חנה סלוצקי: הקשרים היום עם בני הנוער צריכים להיות שונים.
<חנה סלוצקי: הם לא מרימים טלפון ואת זה אנחנו בדקנו וראינו.
אורלי לוי אבקסיס: הם כן מרימים טלפון לאיגודי הסיוע.
אורלי לוי אבקסיס: מסתבר שהם מרימים טלפון גם למרכז נגה.
<חנה סלוצקי: אתי מדבר נער כבר כמה חודשים בפלאפון האישי שלי והוא לא רוצה להציג את עצמו.
<חנה סלוצקי: הוא גם לא רוצה להיפגש אתי והוא לא רוצה כלום.
<חנה סלוצקי: הוא מתקשר אלי באופן קבוע בשעות הערב ואנחנו משוחחים ומדברים.
<חנה סלוצקי: הוא לא רוצה להציג את עצמו.
אורלי לוי אבקסיס: אולי צריך ליצור איזשהו נתיב בו הילדים יוכלו לדבר קודם כל כדי להוריד מהם את החסם ולהגיד להם שהם יכולים לשמור על האנונימיות.
<חנה סלוצקי: אני מאוד מסכימה.
<חנה סלוצקי: בנושא ההכשרה עליו דיברתם, אנחנו עושים הרבה הכשרה עם מכון חרוב.
<חנה סלוצקי: אני חושבת שחלק מההכשרה צריך להיות גם הנושא של ילדים ולדבר עם הילדים.
<חנה סלוצקי: כאן אני רוצה להגיד לך משהו.
<חנה סלוצקי: אנחנו במשרד הרווחה עושים הרבה מאוד ימי עיון, לימוד והכשרות לאנשי מקצוע.
<חנה סלוצקי: לא עשינו מעולם יום עיון לבני נוער.
<חנה סלוצקי: להביא אותם ליום עיון למרכז לטיפול בפגיעות מיניות, להסביר להם את כל התופעה, את כל המשמעות, איך אפשר לפנות וכולי.
<חנה סלוצקי: השירותים האלה נמצאים וזמינים בקהילה.
אורלי לוי אבקסיס: הם רק לא נגישים לילדים.
<חנה סלוצקי: הם נגישים.
אורלי לוי אבקסיס: לא, הילדים לא יודעים למי לפנות.
<חנה סלוצקי: לכן אני אומרת לך שאלה התובנות שלנו מהמחקר הזה איך אנחנו פונים ישירות לילדים, איך אנחנו עושים את ימי הלמידה, את הימים שמזמינים אותם ונותנים להם את הכלים.
<חנה סלוצקי: נמצא כאן שילדים משתפים חברים ולכן אנחנו צריכים לעזור לחברים האלה שיבינו מה נופל עליהם ולמי הם צריכים לפנות.
<חנה סלוצקי: מנכ"ל משרד הרווחה מוסר שכבר ביום חמישי יתקיים דיון בעקבות הדוח.
אורלי לוי אבקסיס: הטריד אותי לרגע כשאמרת שאולי זה אפילו מעודד את זה שהם לא פונים לעובדים סוציאליים.
אורלי לוי אבקסיס: זה ממש לא מעודד.
אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות מעודד שכן יש להם שיחות בתוך המשפחה או עם החברים וכדומה, אבל יש כאן בעיה של תדמית שיכול להיות שהיא נוצרה בעקבות אירועים כאלה ואחרים.
אורלי לוי אבקסיס: החבר'ה לא נגישים לילדים.
אורלי לוי אבקסיס: אולי צריך לראות באמת איך אנחנו פותרים את הבעיה הזאת.
אורלי לוי אבקסיס: אני מאמינה שיש כאן כמה כיווני חשיבה ואנחנו נשמח לשמוע עליהם.
אורלי לוי אבקסיס: אחרי שכל המשרדים יעשו אתכם את הישיבות, ילמדו את הדוח לעומק ויקבלו גם המלצות, אנחנו נקיים כאן יום עיון.
אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שזה יהיה יום עיון לא מצולם אבל אנחנו ננסה להיות אופרטיביים.
<חנה סלוצקי: ב-2003 משרד הרווחה פיתח תכנית שקראו לה קדימה.
<חנה סלוצקי: המשמעות של קדימה הייתה איך הקהילה הופכת לאותו גורם משמעותי.
אורלי לוי אבקסיס: עברו מאז עשר שנים.
אורלי לוי אבקסיס: נכשלתם.
<חנה סלוצקי: התכנית הזאת הייתה בארבעים ישובים.
<חנה סלוצקי: פיתחנו אותה והחזון היה שיהיו עובדים סוציאליים לחוק הנוער פלוס עובדים סוציאליים.
אורלי לוי אבקסיס: ומה קרה עם התכנית?
<חנה סלוצקי: המשמעות שגם העובדים הקהילתיים שהתפקיד שלהם לעשות שינויים חברתיים, התפקיד שלהם להביא לשינוי משמעותי, אותם נצטרך לגייס וביחד להמשיך במשימה.
אורלי לוי אבקסיס: נרצה לקבל גם דיווח מה מתכוון המשרד לעשות כבר בזמן הקרוב.
<חניתה קושר: לפני שנצפה בסרט שאורכו שש דקות, הייתי רוצה לתת הקדמה קצרה.
<חניתה קושר: בארנה של ההתעללות בילדים אנחנו מדברים על רצף שמתחיל במודעות, ממשיך באיתור ודיווח ואלה הם שני דברים שהמחקר נתן להם דחיפה מאוד משמעותית קדימה אבל אנחנו חייבים להמשיך בהתערבות ובטיפול.
<חניתה קושר: אני אשמח מאוד אם הכפר יגדל ילד אבל אני אהיה מאוד עצובה אם הילד לא יקבל טיפול מכיוון שזאת הדרך היחידה להפסיק את הפגיעה, להפסיק את תוצאותיה המיידיות, להפסיק את תוצאותיה לטווח ארך, לנתק את המעגל הבן-דורי.
<חניתה קושר: אנחנו לא יכולים להגיד שמכיוון שיש הרבה מדי ילדים, אז נוותר על הטיפול.
<חניתה קושר: אני נמצאת כאן כדי לדבר על זה.
<חניתה קושר: אנחנו מתקשים מאוד להזמין אנשים לחדר הטיפולים מכיוון שזה לא אתי, זה לא אפשרי, זה לא נכון.
<חניתה קושר: אנחנו השקענו בסרט שבעצם מזמין אתכם לחדר הטיפולים.
<חניתה קושר: זה אמיתי.
<חניתה קושר: הטיפול הוא וירטואלי אבל התגובות הן תגובות של אנשים שעוסקים במשך שנים בטיפול.
<חניתה קושר: יצרנו איזשהו רצף.
<חניתה קושר: אני מניחה שהדברים ידברו עבור עצמם.
<חניתה קושר: (הקרנת סרטון)
<מאיר ברקוביץ: אני רוצה לתרום לשיח הזה אולי כמה זוויות של חשיבה להמשך.
<מאיר ברקוביץ: אני מניח שיצטרכו לפתח את הדברים בשלבים הבאים.
<מאיר ברקוביץ: קודם כל, אחד הדברים המרעננים במחקר הזה הוא שאנחנו בדרך כלל רגילים בדיונים שמה שמונח על השולחן, אלה הנתונים שהמשטרה מביאה כי זה הגוף שיחסית אוסף נתונים בצורה מסודרת ויכול להביא אותם.
<מאיר ברקוביץ: גם בתפקידיי הקודמים כבר הרבה שנים אנחנו חוזרים ואומרים שמי שחושד בנתוני המשטרה על התופעה, הוא עושה טעות גדולה מאוד.
<מאיר ברקוביץ: העלייה והירידה שלהם תלויה בהרבה מאוד משתנים.
אורלי לוי אבקסיס: גם אלו שכבר דיווחו, במחקר עולה תמונת מצב שהם לא מאמינים במשטרה.
אורלי לוי אבקסיס: הם אומרים שהם הלכו ודיווחו אבל שום דבר לא השתנה.
<מאיר ברקוביץ: אני לא ראיתי כאן לפחות במה שהוצג בינתיים, ונשמח לשמוע אם יש, איזושהי התייחסות שהיא ספציפית למשטרה אבל אני אתייחס לנקודה הזאת כי הנקודה הזאת היא חשובה.
<מאיר ברקוביץ: בסופו של דבר ילדים שמדווחים רוצים שבסוף הדרך יקרה משהו.
<מאיר ברקוביץ: כדי שיקרה משהו יש כמה דברים בדרך שכאן בכנסת אפשר וצריך לטפל בהם ויכול להיות שהגיע הזמן להסתכל על זה בראייה קצת שונה.
<מאיר ברקוביץ: אנחנו רגילים לטפל בכיוון של חקיקה בכל מיני זוויות.
<מאיר ברקוביץ: יש חבר שמקדם חוק מסוים, יש הצעה ממשלתית שמקדמת חוק אחר.
אורלי לוי אבקסיס: מה הרעיון?
<מאיר ברקוביץ: הדבר שאולי חסר יותר מכל הוא לייצר איזושהי מסגרת שבה לוקחים את כל החקיקות מכל מיני סוגים – ואני יכול למנות כאן את החוק לתיקון דיני ראיות הגנת ילדים, את המקרים בהם אנחנו לא יכולים להעמיד לדין אחרי שהילד כבר חשף את כל הסיפור שלו אבל יש דרישת סיוע למרות שהוא יכול להציג את הקלטת שלו בפני בית המשפט.
<מאיר ברקוביץ: זאת חקיקה שקיימת מהזמן שעוד לא הייתה ההצגה הזאת ובסופו של דבר ילד כזה למשל שכבר חשף, כבר דיבר וכבר חקרנו, בסופו של דבר זה לא יובא לבית המשפט כי אין לך את דרישת הסיוע ודרישת סיוע לאירוע שקורה בחדרי חדרים היא דבר מאוד קשה.
<מאיר ברקוביץ: יש את העברת המידע בין גופים, החוק שכבר דובר עליו כאן, שמוריד את החסמים המשפטיים של העברת מידע בין גורמים שונים.
<מאיר ברקוביץ: יש את הנושא של העסקת עברייני מין.
אורלי לוי אבקסיס: גם כאן יש הצעת חוק שלי.
אורלי לוי אבקסיס: זה כבר עבר.
אורלי לוי אבקסיס: זה רק יישום שלכם.
<מאיר ברקוביץ: אני מדבר עכשיו על ההרחבה שלו.
<מאיר ברקוביץ: יש את הנושאים שקשורים לפיקוח על עברייני מין.
<מאיר ברקוביץ: יש כמה דברים שהיה צריך להסתכל עליהם.
פנינה תמנו: על מי שאינם עובדי משרד החינוך ויש נגדם כתבי אישום.
אורלי לוי אבקסיס: כל מי שיש לו מגע בעבודתו עם ילדים וכדומה הוא העסיק מישהו, יש חובה.
פנינה תמנו: אין חובה למי שלא עובד משרד החינוך.
אורלי לוי אבקסיס: הצעת חוק שלי ושל יריב לוין.
פנינה תמנו: בשנה שעברה עבר חוק של שירות המדינה שמחייב מי שעומד בראש מוסד חינוכי להתלות או להשעות עובד חינוך של משרד החינוך אם יש דבר כזה.
אורלי לוי אבקסיס: זאת הצעת חוק שלי ושל יריב לוין שכבר עברה את הקריאה השלישית וכבר מיושמת בשיתוף פעולה עם המועצה לשלום הילד.
אורלי לוי אבקסיס: כל מי שיש לו נגיעה בעבודתו לילדים, חייב אישור שאין מניעה.
פנינה תמנו: אני מדברת על מהלך עבודתו.
<מאיר ברקוביץ: זה משהו אחר.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו קצרים בזמן ולכן נבקש מכם, ממשרד הבריאות ומכל המשרדים הרלוונטיים – את משרד החינוך שמענו אבל גם ממנו נבקש וכך גם ממשרד הרווחה – לקבל בכתב מה ניתן לעשות מכאן והלאה כדי למנוע את התופעה הזאת או לצמצם אותה ולהתמודד אתה.
אורלי לוי אבקסיס: הדברים שעכשיו מנית, אני כן הייתי רוצה אותם בטרם נעשה את הישיבה של צוות החשיבה אבל שתהיה לנו איזושהי תכנית עבודה מסוימת.
אורלי לוי אבקסיס: אני מבטיחה להיות הגורם שיעביר.
אורלי לוי אבקסיס: נרכז אצלי את כל הרעיונות.
אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת להעביר את הרעיונות בטרם הישיבה לכל החברים האחרים בצוות כדי שגם יוכלו לחוות את דעתם או להעיר הערות כדי שנצמצם את הזמן בישיבה.
<מאיר ברקוביץ: שני משפטים אחרונים.
<מאיר ברקוביץ: האחד, שוב, כיוון של חשיבה לגבי הכשרה של אנשים בתוך מערכת החינוך.
<מאיר ברקוביץ: אנחנו תמיד מדברים על המורים ועל המורים המקצועיים אבל בתוך המסגרת החינוכית יש אנשים כמו אנשי תחזוקה או השומר או העובד בקיוסק שאצלם יש המון מידע ואם היו להם יותר כלים, הם יכלו להשתמש בהם.
<מאיר ברקוביץ: נקודה שנייה, חשיבה שצריך לעשות אותה והיא רב מערכתית.
<מאיר ברקוביץ: אני יודע שמכון חרוב מקדם דברים כאלה גם בכספים מבחוץ.
<מאיר ברקוביץ: הכשרה שהיא רב מקצועית.
<מאיר ברקוביץ: זאת אומרת, אנחנו מכשירים את השוטרים כדי לתת להם מידע על זה.
<מאיר ברקוביץ: יש פקידי סעד שמכשירים אותם.
<מאיר ברקוביץ: יש מורים שמכשירים אותם.
<מאיר ברקוביץ: אם היו הכשרות שהן רב מקצועיות ויושבים בהן פיזית אלה עם אלה עם אלה, אפשר היה לשפר את השיח הזה.
אורלי לוי אבקסיס: אני לוקחת את זה לתשומת לבי.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שזה רעיון חשוב ביותר, מה גם שאחד יוכל לתת לשני עוד נקודת מבט.
<וונדי חן: שמי דוקטור וונדי חן, עובדת סוציאלית, מייצגת את המחלקה לאלימות במשפחה, השירות הסוציאלי הארצי במשרד הבריאות.
<וונדי חן: מזה עשור משרד הבריאות רואה את עצמו שותף פעיל ואמיתי למאבק הזה, להתמודדות הזאת, מתוך ההנחה שיש לנו הזדמנות מאוד חשובה לאתר ילדים שמגיעים אלינו מכיוון שיש לנו כלים שלא מסתמכים רק על מה שהילד מוסר מילולית או לא.
<וונדי חן: ההתמודדות היא קשה.
<וונדי חן: שמעתם כבר שאנחנו לא מצליחים להגיע לכל מי שעובד אצלנו.
<וונדי חן: אנחנו כל הזמן מנסים לחשוב על איך אנחנו יכולים לשכלל את דרכי ההכשרה שלנו.
<וונדי חן: בשנתיים האחרונות אנחנו עובדים עם מכון חרוב.
אורלי לוי אבקסיס: כולם עובדים עם מכון חרוב.
אורלי לוי אבקסיס: כן חשוב לי איך אתם מביאים את המידע הזה לכל אנשי הצוות שלכם במרפאות, בקהילה, בבתי החולים וכדומה ואיך אתם משתפים במידע.
אורלי לוי אבקסיס: כלומר, ברגע שהגיע אליכם למשל ילד שעבר התעללות או עבר פגיעה, מה קורה?
<וונדי חן: אנחנו עובדים בכמה שאפשר יותר כלים.
<וונדי חן: גילינו שכלי אחד לכשעצמו לא מספק.
<וונדי חן: אנחנו עושים הכשרות דרך סימולציות במרכז לסימולציות רפואיות, אנחנו מעבירים ימי עיון, הקמנו צוותים בתוך כל מסגרת ששייכת למערכת הבריאות ואלה צוותים מומחים לנושא, עכשיו אנחנו עובדים על לומדן מכיוון שזה כלי שמנצל את היכולות הטכנולוגיות להגיע לכמה שאפשר יותר אנשי מקצוע.
<וונדי חן: יש לנו הרבה מאוד קשיים ואנחנו מנסים להתמודד אתם.
אורלי לוי אבקסיס: תעלו גם את הקשיים ואני אגיד לך למה.
אורלי לוי אבקסיס: לפעמים דווקא צוות חשיבה ממקור אחר יכול להביא את המבט המיוחד שלו או להביא רעיונות.
אורלי לוי אבקסיס: קודם כל יעלו את מה שהמשרד מתכנן או חושב לעשות במסגרתו אבל כן הייתי רוצה לשמוע עוד נקודה מסוימת או המלצות לגבי משרדים אחרים כי יכול להיות כאן אנחנו נפתח איזשהו מקום.
אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת עכשיו מערוץ הכנסת לעצור את השידור.
אורלי לוי אבקסיס: צוות החשיבה יתכנס ועל המועד תקבלו הודעה ממזכירות הוועדה.
אורלי לוי אבקסיס: עם קבלת המועד, תיערכו בהתאם ותביאו רעיונות.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נשב ונראה גם לאיזה כיוונים הולכים והאם יש בכלל פתרונות, אבל אני מבקשת גם להציע חלופות למחשבות השמרניות לפעמים בתוך המסגרות.
פנינה תמנו: בוקר טוב, אני פותחת את הישיבה.
פנינה תמנו: בוקר טוב לילדים המקסימים מבית-הספר הרב-תחומי בחדרה.
פנינה תמנו: תודה שאתם כאן.
פנינה תמנו: בוקר טוב לאורחים ממשרדי הממשלה: משרד החינוך, משרד הבריאות, משרד הרווחה והשירותים החברתיים, משרד המשפטים, נציבות שירות המדינה, משרד הביטחון; וכמובן, בוקר טוב לארגונים שנמצאים כאן: שמע, מיח"א, המכון לקידום החירש, האגודה הישראלית של קלינאי התקשורת, אגודת החירשים בישראל.
פנינה תמנו: יש פה גם נציגות נכבדה של האקדמיה.
פנינה תמנו: מי שלא מכיר אותי, אני חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, סגנית יושב-ראש הכנסת, חברה בוועדה הזאת.
פנינה תמנו: היום אני מחליפה את יושבת-ראש הוועדה, חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס.
פנינה תמנו: אני מאוד מתרגשת כי הבוקר שלי נפתח במסיבת חנוכה של הבת שלי, ואחד השירים היה בשפת הסימנים.
פנינה תמנו: זה היה ממש מקסים.
פנינה תמנו: אני חושבת שזה היה השיר הכי יפה, והם עשו את זה כל כך יפה.
פנינה תמנו: זו היתה דרך מאוד סימבולית ומיוחדת לפתוח את הבוקר שלי.
פנינה תמנו: היום אנחנו שמחים לציין את יום החירש בכנסת, ובייחוד כאן, בוועדה לזכויות הילד, בדגש על ילדים.
פנינה תמנו: אני חושבת שזה אחד הנושאים המאוד מרגשים, מרתקים וחשובים שאפשר לדון עליהם בוועדה.
פנינה תמנו: אני רוצה לפתוח בסרטון שנעשה בכנסת כאן גם בשפת הסימנים.
פנינה תמנו: השתתפתי בו וגם חברי כנסת אחרים.
פנינה תמנו: אז בבקשה.
פנינה תמנו: תודה לסגן שר החינוך, אבי וורצמן, שהגיע בינתיים.
פנינה תמנו: טוב, הסרטון לא עולה אז נתחיל בדיון.
פנינה תמנו: לקויות השמיעה הן הלקויות המולדות השכיחות ביותר, כשני ילדים מתוך 1,000 ילדים מאובחנים עם הלידה.
פנינה תמנו: יש את הבדיקה הראשונה שנעשית מיד עם הלידה, ולאחר מכן הבדיקה הנוספת היא בכיתה א', ואלה שתי הבדיקות העיקריות.
פנינה תמנו: אני מנסה לחשוב על הלקות הזאת, ואין ספק שהיא חסם מאוד משמעותי בכל מה שקשור להתפתחות הילד, לכישורי הלמידה, רכישת השפה וכישורים חברתיים.
פנינה תמנו: ככל שנגלה מוקדם יותר את הלקות אז ברור שאנחנו, כחברה, יכולים לתת את הכלים לאותם ילדים ולהפוך את החסם לחסם שאפשר לדלג עליו בצורה יותר קלה ויותר משמעותית, כי כל שנה וכל חודש וכל שנה שחולפים, מבחינת ילדים עם לקויות שמיעה זה זמן יקר מאוד שאסור לתת לו לעבור.
פנינה תמנו: לכן אני תמיד אומרת שמעבר לאחריות של ההורים לשים לב, להיות ערניים, לגלות את הלקויות ולהיות עם יד על הדופק בקשר לילד שלהם, אחרי הכול אנחנו - גם כחברה, גם כרגולטור וכמי שאמון על ביצוע התפקיד של שמירת הילדים, שלומם והנגשת כל העזרים שהמדינה יכולה לתת - אנחנו צריכים לבחון תמיד האם אנחנו עושים את המיטב ואת המרב על מנת להקל על מי שהוא בעל מוגבלות ובייחוד היום, מי שיש לו לקות שמיעה.
פנינה תמנו: נשמע את הגורמים המקצועיים בהמשך, אבל בתחילה אני מעבירה את רשות הדיבור אליך, סגן שר החינוך, כדי לשמוע גם משרדכם עושה ומה אתם מתכוונים לעשות.
אברהם וורצמן: בוקר טוב לכולם, ברוכים הבאים לכל האורחים המכובדים שהגיעו אלינו לכנסת.
אברהם וורצמן: חברתי יושבת-ראש הוועדה, אני שמח להיות אצלך היום בוועדה.
אברהם וורצמן: עבדנו יחד בהרבה דברים, וזו עוד הזדמנות לשיתוף פעולה.
אברהם וורצמן: אני שמח על ההזדמנות לפתוח את הדיון בוועדה הבוקר.
אברהם וורצמן: הדיון נעשה במסגרת יום מיוחד שיזמנו, חברתי חברת הכנסת שולי מועלם, שמן הסתם תגיע עוד מעט, ואנוכי, יחד עם כל הארגונים שעוסקים בתחום החירשים וכבדי השמיעה, באמת כדי להעלות את המודעות.
אברהם וורצמן: אני רוצה לחלק את זה לשני חלקים: חלק ראשון, לאנשים בעלי לקות חמורה - או קרובים לחירשות או חירשות מוחלטת.
אברהם וורצמן: מה אנחנו - כחברה, כמשרד, כמוסדות במדינה - צריכים להתייחס, להנגיש ולתת שירות מתאים כדי שלכל אחד במדינה תהיה הזדמנות שווה, כמו שכבר אמרנו אמש.
אברהם וורצמן: דבר שני, וזה הדיון שלנו היום - איך אנחנו מעודדים את הילדים ואת ההורים להגיע כמה שיותר להיבדק בזמן הנכון ולבדוק את המצב השמיעה בצמתים חשובים בגיל הצעיר, כדי למנוע דברים מאוד חמורים שיכולים להתפתח בהמשך.
אברהם וורצמן: אנחנו דווקא רוצים לדבר עכשיו על ילדים בגן, ילדים בבית-ספר וההורים, או שהיו בבדיקה ולא התייחסו מספיק ברצינות לבדיקה או שאין להם מודעות בכלל ללכת לבדיקה.
אברהם וורצמן: כמה פעמים ילד אומר: אני לא שומע, ואומרים לו: מה, מה?
אברהם וורצמן: צוחקים, ובזלזול כזה: מה אתה לא שומע?
אברהם וורצמן: ואפילו עושה לו סימנים בשפתיים, כאילו: על מה אתה מדבר?
אברהם וורצמן: ולפעמים זו בעיה אמיתית.
אברהם וורצמן: אנחנו, כהורים, אם אנחנו לא מטפלים בזה בצורה נכונה, המחקרים מראים שילד עם בעיות שמיעה שלא מאובחן יכול להגיע לבעיות במגוון גדול של התמודדויות שלו בלמידה, מבחינה רגשית ובכל מיני דברים אחרים פי עשרה מילד אחר, וזה רק בגלל בעיית שמיעה.
אברהם וורצמן: אני רק מנסה לחשוב על ילד בכיתה א' או בכיתה ב' שיושב בכיתה, יושב בשורה השלישית, והוא פשוט לא שומע את המורה.
אברהם וורצמן: הוא לא יגיד שהוא לא שומע, כי זה לא נעים להגיד שהוא לא שומע, ואפילו אם הוא אומר למורה שהוא לא שומע, אין לה או לו מספיק מודעות.
אברהם וורצמן: המורה יכולה להגיד: טוב חמוד, יהיה בסדר, לך תשטוף את האוזניים.
אברהם וורצמן: הילד הזה יכול לעבור שנים עם חסכים, שהיו יכולים להימנע אם היינו מטפלים בזה בצורה נכונה.
אברהם וורצמן: דברים פשוטים ודברים מאוד חשובים.
אברהם וורצמן: דרך אגב, אני קורא לכולם, כל מי שנמצא פה, לעבור אחר כך בקומה 1, יש שם את התצוגה של כל הארגונים.
אברהם וורצמן: לאחר מכן נחגוג היום 20 שנה למכון לקידום החירש בישראל.
אברהם וורצמן: בעינינו זו הזדמנות להגיד תודה לכם ולכל הארגונים שנמצאים פה.
אברהם וורצמן: אבל את הדיון היום נקדיש לטובת נושא המניעה – איך אנחנו יכולים לדאוג לכך את המודעות, את הטיפול הנכון, ואחרי שהילד אובחן לדאוג שיקבל טיפול.
אברהם וורצמן: דרך אגב, היום, כמו שאמרה חברתי יושבת-ראש הוועדה, ילד נבדק בלידה ונבדק שוב פעם בצורה מסודרת בכיתה א'.
אברהם וורצמן: גם חלק מההורים שגילו לקות בלידה או בכיתה א' לא מטפלים בלקות שהם גילו.
אברהם וורצמן: אני לא מדבר רק על זה שלא גילו את הלקות.
אברהם וורצמן: לפעמים גילו את הלקות ולא טיפלו.
פנינה תמנו: אדוני סגן השר, דיברת גם על מודעות, ואני רוצה לקשר בין שתי הנקודות הללו.
פנינה תמנו: איך מגבירים את המודעות בקרב אנשי חינוך בכלל?
אברהם וורצמן: אנחנו צריכים לתת את המודעות גם לאנשי החינוך, גם להורים, גם לאנשים המקצוע.
אברהם וורצמן: אפילו בבית-החולים, ברגע שגילו אצל ילד לקות, מה הרופא עושה עם המשפחה ברגע שהוא מגלה את הלקות, איך הוא מפנה אותם.
אברהם וורצמן: זאת אומרת, זאת שרשרת של אנשים משמעותיים בחיים של הילד.
אברהם וורצמן: זה לא רק משרד החינוך, גם משרד הבריאות ומשרדים אחרים.
אברהם וורצמן: אם נדע לתת להורים את הכלים הנכונים, נגביר את המודעות, נדאג שאנשים גם יבואו להיבדק וגם יבואו לקבל טיפול אחר כך – זה מה שצריך לעשות.
אברהם וורצמן: נמצאת אתי פה רעיה, שאחראית על התחום במשרד ומן הסתם גם תתבטא בהמשך, אבל אנחנו, כמערכת, בוודאי שואפים ועושים כל הזמן להגביר את המודעות של ההורים.
אברהם וורצמן: אתמול גם הדגשתי את זה בוועדה אחרת כשדיברנו על העניין.
אברהם וורצמן: יש לנו עכשיו פרויקט ששמו "בית-ספר להורים", והמטרה היא שבסופו של דבר כל ילדי ישראל בגיל הגן והוריהם צריכים לעבור איזושהי סדנה והכשרה.
אברהם וורצמן: אנחנו משלבים שם יחידה בנושא בריאות, בוודאי שבתוך היחידה הזאת תהיה התייחסות לנושא לקות השמיעה.
אברהם וורצמן: זה הולך להתחיל בשנה הבאה ב-200 ואנחנו מתכוונים שבתוך שלוש-ארבע שנים כל ילדי ישראל יהיו בתוכנית.
אברהם וורצמן: זאת אומרת, תהיה לנו עוד תחנה בגיל 3, שזו בדיוק התחנה שחסרה לנו – כי יש לנו את הלידה ויש את גיל 6 - שכל ההורים יכולים לעבור עוד פעם מודעות בכל המגזרים: היהודי, הערבי, החרדי.
אברהם וורצמן: הרעיון הוא להגביר את המודעות אצל ההורים.
אברהם וורצמן: אני קורא גם למשרד הבריאות לפעול - גם בקמפיינים, אולי גם בקמפיין משותף של משרד החינוך ומשרד הבריאות, לעודד את ההורים לבוא לבדוק את הילדים וגם לטפל אחר כך בדברים כדי שנוכל לאתר ולטפל בצורה נכונה.
אברהם וורצמן: דבר נוסף, שזה גם התפקיד שלנו מול מי שעסוק בהכשרת המורים ובהשתלמויות המורים, זה גם להגביר את המודעות אצל המורים כדי לדעת איך לאבחן.
אברהם וורצמן: מורה, כדי שיהיו לו את הסנסורים הנכונים ותהיה לו את הרגישות הנכונה וישים לב לילד כזה, אנחנו צריכים לתת לו קודם כול את הכלים איך לשים לב ללקויות שמיעה, ולתת למורים ולאנשי ההוראה את הכלים ומה עושים עם ילד שיש לו לקות שמיעה – לאן מפנים אותו, איך מפנים אותו, לתת את התהליך הקל ביותר כדי שיהיה לו את כל המידע זמין כדי שיוכל לטפל בצורה נכונה.
אברהם וורצמן: לסיכום דבריי אני רוצה לומר שבעיניי - ואגיד את זה שוב היום אחר כך - אלוהים ברא כל אחד עם אתגר משלו.
אברהם וורצמן: אני לא קורא לזה אפילו "לקות", אני קורא לזה "אתגרים", כי אתגר בעיניי זה דבר שצריך להתמודד אתו.
אברהם וורצמן: גם לי יש דברים שאני לא מושלם בהם ואני צריך לטפל בהם, ולכל אחד יש את הדבר שהוא לא מושלם בו והוא צריך לטפל בו.
אברהם וורצמן: אבל כולנו בסופו של דבר ילדים של אלוהים, אלוהים ברא את כולם.