GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יגאל דוכן: אבל ביקשנו דבר אלמנטרי של תוקף דרכון שיסתכל, הוא לא מוכן לבדוק.
<יגאל דוכן: הוא אומר: אני אבדוק פחות כרטיסים.
אורלי לוי אבקסיס: כי יהיה לו פחות נוסע בטיסה?
<יגאל דוכן: כן, לגמרי.
אורלי לוי אבקסיס: אבל אז הוא יגיע לשדה התעופה והוא יצטרך – אבל את הכרטיס הוא שילם.
<עמוס ארבל: אז הישראלי ישלם שלוש פעמים אגרה כפול בנתב"ג כי נתנו לו דרכון בנתב"ג, ואז הוא אומר: למה אני צריך לשלם 1,500 שקל במקום 300 שקל, הייתם אומרים לי קודם.
<יגאל דוכן: לא רק זה, גם אין עם מי לתבוע את זה.
אורלי לוי אבקסיס: תראה, מהשיחה הזאת עלינו על כמה עיוותים נוספים שנחשוב גם איך אנחנו – אולי זה בתיקוני חקיקה.
אורלי לוי אבקסיס: תודה שהארת את עינינו.
<עירית ויסבלום: גם לאחר שהשר יקבל החלטה ויהיה נוהל כתוב מפורש ומפורט – יש פה נציגים של משרד הרווחה?
אורלי לוי אבקסיס: היה הרגע מוטי וינטר, הוא יחזור.
<רחל סעדה: הוא פה, הוא כאן.
<עירית ויסבלום: נוכל להפעיל אותו רק בתנאי שמשרד הרווחה יהיה שותף מלא בתהליך והם יצטרכו – אני יודעת שיש עניין של בעיות של תקנים וכו' – אבל נצטרך שבכל זמן יהיה, ובכל שעה יהיה נציג זמין למקרה שמגיע לגבול קטין ושאנחנו לא יכולים לתת לו לצאת או להיכנס ותהיה דרושה התחייבות של משרד הרווחה, ללא הסיוע שלהם לא נוכל להפעיל את הנוהל.
<עירית ויסבלום: זה חייב להירשם.
<יצחק קדמן: שר הרווחה התחייב להסדיר את העניין.
אורלי לוי אבקסיס: חלק מהמסקנות של היום זה יהיה בתוך הסיפור הזה, המעורבות של משרד הרווחה, ההקצאה אומר ד"ר קדמן, שגם שר הרווחה התחייב לכך.
אורלי לוי אבקסיס: נבקש את ההתייחסות בכתב לוועדה.
אורלי לוי אבקסיס: מישהו רוצה להוסיף עוד משהו?
אורלי לוי אבקסיס: מבחינת המשטרה אין בעיה, נכון?
אורלי לוי אבקסיס: עם הנהלים החדשים, אתם לא צופים קושי בביצוע?
<אבי הדי: לא, לנו באופן כללי אין בעיה, דווקא אנחנו מברכים על המהלך הזה, זה מהלך שהתבקש כבר מזה שנים, גם כקצין חקירות במשטרת נתב"ג בעבר.
אורלי לוי אבקסיס: אה, אז סוגר מעגל פה.
אברהם מיכאלי: נניח, מגיע אליך ילד עם אבא או עם אימא בביקורת דרכונים, אתה בודק את הדרכון של הילד.
<אבי הדי: לא בודקים כבר דרכונים.
<עמוס ארבל: לא בודק, זה כבר מזמן של רשות האוכלוסין.
<אבי הדי: רשות האוכלוסין בודקת את הדרכונים במעבר הגבול.
<יגאל דוכן: זה שלנו.
אברהם מיכאלי: מי שיושב שם זו לא משטרה?
אורלי לוי אבקסיס: מעברי הגבול.
<יגאל דוכן: הכול אזרחי.
אורלי לוי אבקסיס: מ-2011, נכון?
אורלי לוי אבקסיס: מאז 2011 זה משרד הפנים.
<קריאה: מזמן לא היית בנתב"ג.
אברהם מיכאלי: הייתי שם, ראיתי שהוא לבוש מדים, אני יודע מה.
<קריאה: מזמן לא נסעת לחו"ל, אדוני.
<עמוס ארבל: הוא לבוש בחולצה לבנה.
אורלי לוי אבקסיס: צריך לצאת לחופש בלי הילדים עד שיסדרו את העניין.
אורלי לוי אבקסיס: לא, סתם.
<עמוס ארבל: גברתי, אבל אני מציע גם לפנות למשרד התחבורה להיות שותף יותר פעיל אתנו - -
<עמוס ארבל: - - כי לאורך עבודת הוועדה גם הם לא היו משהו בעניין הזה.
אורלי לוי אבקסיס: עמוס, זו ועדת מעקב.
אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אני רוצה לשאול אותך שאלה, בוא ננסה להיות ריאליים להגיד מתי זה, מאחר שהבנו שמשרד החוץ נתן לכם את התשובות, הבנו שגם החברות הפרטיות הבינו שהן צריכות להתקפל לתוך אותן ההוראות ואז יהיה באמת, איך אמרת?
אורלי לוי אבקסיס: ב- TIMיקפוץ כאשר מדובר בקטין מה צריך לעשות, מה הדברים הנלווים, כמו שעושים באיטליה.
אורלי לוי אבקסיס: כמה זמן ליישום?
<עמוס ארבל: תשובת תחבורה, מציגים את זה חזרה לשר, נבנה מודל לפיילוט, זה לא משהו מסובך, להחליט על מספר מדינות, מספר חברות תעופה, נוהל, והגיע לאיזה - -
אורלי לוי אבקסיס: קצוב לי בזמן?
<עמוס ארבל: - - שלושה-ארבעה חודשים, אני לא יודע להגיד.
אורלי לוי אבקסיס: שלושה חודשים יש לכם.
<עמוס ארבל: אני רוצה לקוות – יש לנו רצון מאוד עז לצאת עם זה החוצה כי - - -
אורלי לוי אבקסיס: תראה, בוא נשים כך על השולחן, אני קצת – הנה, יופי, מוטי, הגעת בזמן.
אורלי לוי אבקסיס: מוטי וינטר, נאמר לנו פה שיש כמה חסמים שבהם צריך לטפל והבנתי שהייתה גם תשובה של השר בנושא הזה, אבל כן הייתי רוצה שתצהיר לפרוטוקול.
<מרדכי וינטר: אנחנו נעמיד פקיד סעד לחוק נוער.
אורלי לוי אבקסיס: באופן שוטף.
<מרדכי וינטר: מצאנו היום איזשהו סידור ואנחנו נעמיד פקיד סעד לחוק נוער.
אורלי לוי אבקסיס: אז יהיה כונן.
אורלי לוי אבקסיס: הנה, עוד פתרון כבר בשעה הזו, אני מברכת על - - -
<עמוס ארבל: ברוך שובך, ברוך שובך אליה.
אורלי לוי אבקסיס: הוא כבר אורח כבוד קבוע פה בוועדה, לפעמים הוא יוצר תחושה - - -
<מרדכי וינטר: אני ממלא-מקום של העובדות שלי.
אברהם מיכאלי: אגב, זה יכול לפתור גם לגבי ממדינה אחרת שהוא לא שייך - - -
<קריאה: כן, בוודאי.
אורלי לוי אבקסיס: חברים, בואו נתגבש ככה לסיכומים.
<יגאל דוכן: זה קצר.
<עמוס ארבל: זה קצר?
<עמוס ארבל: אז – בסוף אתה צריך לממש את זה, יגאל, בסוף זה מעבר גבול.
אורלי לוי אבקסיס: מה, יגאל?
<יגאל דוכן: שלושה חודשים זה קצר מאוד.
אורלי לוי אבקסיס: זה צריך לקרות, תראה, הוועדה - -
<יצחק קדמן: היו לך שבע שנים, בחייך.
אורלי לוי אבקסיס: - - ישבה מ-2007, היו כאלה שיגידו 2009, המסקנות מ-2011 - - -
<יגאל דוכן: את רוצה בשביל הפרוטוקול שיהיה כתוב שלושה חודשים ובסוף זה לא ייושם?
<יגאל דוכן: אני אומר שזה קצר.
<יגאל דוכן: אני אדם ריאלי.
אורלי לוי אבקסיס: אהיה לארג'ית, אתן ארבעה חודשים, אחרי ארבעה חודשים חוזרים פה לוועדה, אנחנו מסכמים את הדברים.
אורלי לוי אבקסיס: נבקש להעביר בכתב ממשרד הפנים את הדברים שנאמרו כאן, את הסגירות, כלומר את התפירות מול הקונסוליות, מול מעברי הגבול וכדומה - איך זה מתקדם, לפחות שנקבל עדכון בעוד שלושה חודשים, לא צריך ועדת מעקב.
אורלי לוי אבקסיס: לאחר מכן בעוד ארבעה חודשים מהיום כן תהיה ועדת מעקב כדי לראות איך זה מתחיל להיות מיושם: מהו הפיילוט, מה המבנה שלו, איזה מדינות משתתפות וגם מה הקשיים האמיתיים, הנה, לדוגמה, הנושא של הרווחה כבר נפתר פה בוועדה.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לברך את משרד הרווחה שבנושא הזה הבין את הצורך והעמיד כבר את, נגיד פקיד סעד, אבל נגיד עובד סלש עובדת סוציאלית לחוק הנוער.
אורלי לוי אבקסיס: וכמו שאמרתי, לקבל תוך שלושה חודשים אלינו תשובות איפה זה עומד, מה המתווה של הפיילוט וכדומה, ואני מקווה שתוך ארבעה חודשים תוכלו להציג לנו פה איך זה מתקיים הלכה למעשה ואיפה יוצא - - -
<יצחק קדמן: אפשר מילת תיקון, "עד" ארבעה חודשים, לא נכעס אם הם יבואו קודם.
אורלי לוי אבקסיס: תפתיעו אותנו.
<רחל סעדה: זה עד שהכנסת תצא לפגרת קיץ.
אורלי לוי אבקסיס: לא, זה יהיה לפני פגרת הקיץ.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו פותחים את ישיבת הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, ה-12 בנובמבר 2013, ט' בכסלו תשע"ד והשעה 10:00 וכמה דקות.
אורלי לוי אבקסיס: הנושא היום הוא ציון היום הבינלאומי לזכויות הילד.
אורלי לוי אבקסיס: הנושא העיקרי בו נעסוק היום הוא אותו דוח שבוצע על ידי אוניברסיטת חיפה בשיתוף משרד החינוך בנושא "ילדים נפגעי אלימות – בין שכיחות לדיווח".
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מתחילים את הדיון המאוד קשה הזה בו אנחנו נחשפים לנתונים שמלמדים אותנו שתמונת המצב עליה דנו פעם אחר פעם ואמרנו שהיא מזעזעת - גם כששמענו שאחד לחמישה ילדים נפגע, גם כאשר הבנו שזה בערך אחד לשלושה ילדים - והיום אנחנו מגלים שהתמונה היא הרבה יותר קשה.
אורלי לוי אבקסיס: כשאני אומרת את הדברים הללו, אני קודם כל רוצה באמת לשבח את משרד החינוך שפתח את שעריו למחקר הזה ולקח חלק במיזם הכול כך חשוב של המרכז לחקר החברה באוניברסיטת חיפה בראשות פרופסור צבי איזיקוביץ' ופרופסור רחל לב ויזל.
אורלי לוי אבקסיס: האמת היא שללא שיתוף הפעולה של משרד החינוך והיכולת להנגיש את המחקר לתלמידים והתחושה של התלמידים – כי זה מה שבעצם מעיד, ממצאי המחקר של הביטחון לחשוף מה שהם לא עשו, לא מול הרשויות ולא מול גורמים אחרים – מעיד על כך שזה נעשה בצורה נכונה תוך תחושה שקולם נשמע אבל תוך כדי שמירת פרטיותם.
אורלי לוי אבקסיס: למי שלא יודע, המחקר בוצע בקרב מדגם ארצי מייצג של ילדים בני 12, 14 ו-16 במגזר היהודי והערבי.
אורלי לוי אבקסיס: בסך הכול נכללו במדגם כ-10,000 ילדים.
אורלי לוי אבקסיס: כמעט מחצית מהילדים, 48.5 אחוזים, דיווחו שהם חוו סוג אחד או יותר של פגיעה.
אורלי לוי אבקסיס: משמעות הדבר היא כי אחד מכל שני ילדים נפגע מאלימות כלשהי.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שיש בכך כדי להצביע על כך שמספר הילדים שהיו קורבן לאלימות או הזנחה קשה לסוגיה מגיע לסדרי גודל עצומים כמעט בלתי נתפסים.
אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו מסתכלים על כך ועל תת הדיווח לרשויות, אנחנו יכולים להסיק מסקנה שהיא מסקנה מתבקשת והיא שיש חוסר אמון במערכת.
אורלי לוי אבקסיס: אפשר לראות את זה גם בתתי השאלות בתוך המחקר כמו למי לא היית רוצה לחשוף – רוב הילדים אמרו לעובד סוציאלי.
אורלי לוי אבקסיס: למי כן היית רוצה לחשוף – קודם כל יש את ההורה, יש את האימא, את האבא, חבר, מבוגר אחראי.
אורלי לוי אבקסיס: בשורה התחתונה יש חוסר אמון במערכת כי מצד אחד למה היית רוצה לחשוף והילד אומר שהוא היה רוצה שהעבריין יקבל את העונש, שלא יפגע בילד הבא, ובכל זאת הוא לא מגיע למקום בו הדברים אמורים להיפתר.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לבדוק מה הסיבות לכך.
אורלי לוי אבקסיס: אולי זה תלוי בהתנהלות של הרשויות, אולי זה תלוי בחשיבה מחודשת, אולי אנחנו צריכים לעשות איזושהי הנגשה של הכוחות הללו, של אנשי המקצוע, של העובדים הסוציאליים, להפוך אותם לפחות מאיימים בעיני הילד, לבדוק מה גרם לכך שהילדים לא בוטחים בהם.
אורלי לוי אבקסיס: חוסר האונים הזה אופייני לא רק לילדים האלו אלא אופייני גם לרשויות שלא יכולות לטפל במי שהן לא יודעות עליו.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא מכירים את תמונת המצב עד לרגע זה והתמונה היא מזעזעת.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נחזור שוב ונגיד שאני חושבת לגבי המחקר הזה – ותכף נראה את המצגת ונשמע את עורכי המחקר – שכאשר אנחנו מגיעים לנקודה בה אנחנו דנים אני חושבת כמעט אחת לחודש על דוח וינטר.
אורלי לוי אבקסיס: ללא יישום המלצות ועדת וינטר, הוועדה הרב-משרדית שלקחה את כל המשרדים שנוגעים ויש להם ממשק מול הילדים עליהם הם אמורים להגן, אם לא יהיה ביניהם שיתוף במידע – כי עובדה שבמחקר הזה עולה שחלק מהילדים כן פנה לרופא, חלק כן פנה ליועצת חינוכית, חלק כן פנה לגורם כזה או אחר – זה לא מתאסף לכדי נתונים אמיתיים על תמונת המצב של הילדים במדינת ישראל.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לקחת עוד נקודה בחשבון.
אורלי לוי אבקסיס: הנקודה בה אנחנו נמצאים עכשיו אומרת שרוב הילדים לא מטופלים.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא צריכה להגיד לכם ואנחנו הרי יודעים על מחקרים שמראים על השידור החוזר.
אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, ילד שעבר התעללות ולא מטופל בזמן עלול חלילה וחס להפוך להיות פוגע.
אורלי לוי אבקסיס: אם מישהו חושב שהוא או בני משפחתו או סביבתו מוגנים, טעות בידו.
אורלי לוי אבקסיס: מהמחקר עולה שזה רוחבי.
אורלי לוי אבקסיס: אין חיסיון לא מעמדי, לא חברתי, לא כלכלי, לא גיאוגרפי ובטח לא עדתי.
אורלי לוי אבקסיס: זה חתך של כל הילדים במדינת ישראל.
אורלי לוי אבקסיס: כנסו לכיתה של הילדים שלכם ונסו לדמיין.
אורלי לוי אבקסיס: אחד הממצאים הקשים ביותר הוא לגבי הילדים שמספרים שכבר בשנה האחרונה הם חוו התעללות למעלה מפעם אחת.
אורלי לוי אבקסיס: הם עדיין נמצאים בתוך ההתעללות והיא נמשכת.
אורלי לוי אבקסיס: על זה אנחנו לא יכולים לעבור לסדר היום.
אורלי לוי אבקסיס: עורכי המחקר ימסרו לנו עוד ממצאים על כך שגיל הילד, ככל שהוא עולה, השכיחות בפגיעה בו עולה, על כמה ילדים נחשפו לפגיעה מינית, כמה נחשפו לפגיעה רגשית, מי הם החשופים יותר לפגיעה רגשית ומי חשוף לפגיעה בתוך המשפחה וכדומה.
אורלי לוי אבקסיס: הנתונים הם מזעזעים.
אורלי לוי אבקסיס: היום אנחנו לא רק באים ושמים את תמונת המצב אלא אנחנו כבר בעיצומה של פעולה.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להודיע לכם שאני אשת בשורות היום.
אורלי לוי אבקסיס: הצעת החוק שלי על נציבות זכויות הילד עברה אתמול בוועדת שרים לענייני חקיקה והיום הוא תוצבע בקריאה הטרומית.
אורלי לוי אבקסיס: זאת בהחלט אבן דרך בכל הטיפול בילדים.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על נציבות במשרד המשפטים.
אורלי לוי אבקסיס: בטרם נגיע לנקודה שאומרת מה זה אומר, אני רוצה לומר כמה תודות.
אורלי לוי אבקסיס: קודם כל, אני רוצה להגיד תודה לסיעת ישראל ביתנו.
אורלי לוי אבקסיס: הסיעה הזאת נתנה לי את האור הירוק בכל מה שנוגע לילדים בסיכון, בכל מה שנוגע להצעת החוק והיא נלחמת כאריות בוועדת שרים לענייני חקיקה, אבל היא לא לבד.
אורלי לוי אבקסיס: אתמול היו שתי נשים חזקות שהן לא מהסיעה שלי – אולי באיזשהו אופן אחת מהן היא מהסיעה המשותפת – והן ניהלו דיון ענייני ואני מדברת על לימור לבנת, שרת התרבות והספורט, וכמובן על שרת המשפטים ציפי לבני.
אורלי לוי אבקסיס: הן עמדו כנגד כל הגורמים שאמורים היו להיות בעלי האינטרס הגדול ביותר שהצעת החוק הזאת תעבור בלי התנגדות.
אורלי לוי אבקסיס: הן העלו את כל הטיעונים הענייניים והיום, בעיקר לאור המחקר הזה, אנחנו מבינים כמה יש צורך בנציבות הזאת ומה תפקידה.
אורלי לוי אבקסיס: הנציבות תייעץ למשרדי הממשלה בעניין קידום זכויות ילדים והגנה עליהם.
אורלי לוי אבקסיס: היא תיזום תיקוני חקיקה ותגיש חוות דעת בתחום פעולתה.
אורלי לוי אבקסיס: היא תפעל להעמקת המודעות הציבורית בעניין.
אורלי לוי אבקסיס: היא תאסוף מידע בתחומי פעילותה ותפיץ אותו בין משרדי הממשלה וכן תגיש דין וחשבון שנתי שיכלול פירוט על פעולותיה ויספק תמונת מצב בעניין יישום האמנה לזכויות הילד ומצב הילדים בישראל.
אורלי לוי אבקסיס: הדין וחשבון השנתי יוגש לשר המשפטים – או שרת המשפטים – ולוועדה המיוחדת לזכויות הילד והממשלה תקיים לגביו דיון.
אורלי לוי אבקסיס: הצעת החוק מעניקה לנציבות מעמד עצמאי כך שהיא תהיה רשאית לדרוש מכל גוף מבוקר מידע הנדרש לה לצורך ביצוע תפקידיה והוא יחויב במסירת המידע.
אורלי לוי אבקסיס: בנוסף מכילה הצעת החוק הוראת בעניין מינוי נציב זכויות הילד, כשירותו, תקציב הנציבות, מעמד עובדיה והקמת ועדה מייעצת.
אורלי לוי אבקסיס: אולי זה צריך להיות הגוף הממסדי שירכז תחתיו את כל המשרדים הנוגעים בדבר, אלה שאמורים לתת ולבנות לא רק את התשתית לשיתוף במידע כפי שדורשת ועדת וינטר אלא יהיה גם גורם שמפקח על מה שקורה ויפעל ליצירת הכלים האפקטיביים ביותר להתמודד עם התופעה הכול כך מזעזעת הזאת, שאם אנחנו לא נטפל בה היום – חלק מהילדים הנפגעים יהיו בעצמם פוגעים ואנחנו ניחשף לבעיות גדולות הרבה יותר בהמשך.
אורלי לוי אבקסיס: אם כן, אנחנו גם אנשי בשורה אבל כמו שאני מאמינה נלך צעד-צעד.
אורלי לוי אבקסיס: יחד עם זאת כבר במיידי חייבים ליישם את המלצות ועדת וינטר ועל זה אין עוררין.
אורלי לוי אבקסיס: אם לא נדע במה מדובר, לא נוכל להיערך לטיפול בהתאם.
אורלי לוי אבקסיס: כשאני מדברת על היערכות, זה לא חובה של משרד כזה או אחר אלא זה של כולם ביחד.
אורלי לוי אבקסיס: זה של הרווחה, זה של החינוך, זה של הבריאות, זה של הקליטה, זה של ביטחון פנים, זה של משפטים.
אורלי לוי אבקסיס: רק היערכות כזאת תוכל להתמודד עם הבעיה הזאת.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לברך את יושבת ראש הוועדה לפניות הציבור, חברת הכנסת עדי קול, שמצטרפת אלינו לדיון הזה כי זה חשוב ביותר.
אורלי לוי אבקסיס: חלק מהתלונות שמגיעות אלינו למשרד, מגיעות גם לוועדה לפניות הציבור.
אורלי לוי אבקסיס: כמה שיותר שותפים שיצטרפו למאבק הזה יבטיחו לנו באמת את הצלחת המאבק.
אורלי לוי אבקסיס: כשאני אומרת כמה שיותר שותפים, אני רוצה לראות שותפים מכל הקשת הפוליטית.
אורלי לוי אבקסיס: אם כן, נמצאים כאן חברי הוועדה הקבועים שעושים עבודת קודש, ממלא מקומי – חבר הכנסת מרגי - שהוא חבר הוועדה, יצחק קדמן, העמותות השונות והחלק ההתנדבותי הוא חשוב ביותר, איגוד מרכזי הסיוע לנפגעי תקיפה מינית שגם הוא מביא לנו מחקרים אבל תודו שהמחקר הזה הוא מחקר מקיף, הוא בשיתוף פעולה עם המוסדות והוא מביא את תמונת המצב הרלוונטית והאמיתית ביותר לנקודת זמן זו.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להודות גם לסגן מזכירת הכנסת, נאזם באדר.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו ממש מודים לך על כך שאתה מצטרף לדיון הזה.
אורלי לוי אבקסיס: זה חשוב לנו כי יש לנו גם גיבוי מהנהלת הכנסת.
אורלי לוי אבקסיס: הייתה לי גם שיחה עם יושב ראש הכנסת והנושאים האלו עומדים לנגד עיניו ואנחנו מקווים מאוד גם לקדם את הנושא של הפיכת הוועדה הזאת לוועדה סטטוטורית מחוקקת.
אורלי לוי אבקסיס: צעד-צעד, אנחנו נצליח.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להודיע מראש שאני אצא לכמה דקות בהן יחליף אותי חבר הכנסת מרגי, אבל זה גם כדי לקדם את הנושאים הללו.
אורלי לוי אבקסיס: נעבור עכשיו לסדר הדיון.
אורלי לוי אבקסיס: מר גיל מנדלזיס, בבקשה.
<גיל מנדלזיס: תודה רבה.
<גיל מנדלזיס: אני מייצג את חברת טרייאנה, EBS ו-ICAP.
<גיל מנדלזיס: ICAP היא חברה בריטית שקנתה את חברת טרייאנה ב-2007, זו חברה שאני הקמתי אותה בעבר.
<גיל מנדלזיס: כיום ל-ICAP יש קרוב ל-300 עובדים בישראל ולמעלה מ-5,000 בעולם.
פנינה תמנו: מה עיסוק החברה?
<גיל מנדלזיס: החברה עוסקת בטכנולוגיה פיננסית.
אורלי לוי אבקסיס: קיבלתי כאן בקשה להתחיל בדברי הפתיחה.
אורלי לוי אבקסיס: לא באנו לעשות פרסומת לחברה, לא היה לי מושג מי החברה אלא אני יודעת שהם עזרו מאוד במחקר הזה ולכן אנחנו נותנים לכם את הקרדיט.
<קריאה: שווה לתת רשות דיבור לחברות שמקדמות נושאים חברתיים חשובים.
אורלי לוי אבקסיס: גם זאת נקודה חשובה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מברכים אתכם על היוזמה לעזור היכן שלנו מאוד קשה שלהביא את התקציבים מתוך המערכת כדי ליצור את זה.
אורלי לוי אבקסיס: על כך תבורכו, אבל בבקשה לא לעשות פרסומת לחברה.
<גיל מנדלזיס: חס וחלילה.
אורלי לוי אבקסיס: ניתן דברי ברכה קצרים ונעבור לעיקרי הממצאים.
<גיל מנדלזיס: בהחלט.
<גיל מנדלזיס: כשהחלטנו לתרום לחברה בישראל, התמקדנו בפגיעה בחלשים ובראש ובראשונה בילדים.
<גיל מנדלזיס: אנחנו פגשנו במהלך תקופה ארוכה אנשים רבים שפועלים בתחום בישראל – משרדי ממשלה, רשויות מקומיות, עמותות ואוניברסיטאות.
<גיל מנדלזיס: פגשנו אנשים נהדרים ומבריקים שעובדים מאוד קשה מתוך דבקות במשימה של הצלת חיי ילדים בישראל, אבל לעזרתם מעט משאבים ומימון וכתוצאה מכך כל שקל שנאסף, מופנה מיד לכיבוי שרפה ולא נותרים תקציבים רבים או מספקים לתשתיות.
<גיל מנדלזיס: אחת ההשלכות של היעדר המשאבים הייתה חוסר במידע וידע לגבי היקף ושכיחות התופעה ולפיכך בכל פעם שהתפרסמו או שהתפרסם מקרה מחריד, תמיד נשאלה השאלה האם עלו השכיחות או הדיווח, מה שפגע בהמשך הדיאלוג בנושא.
<גיל מנדלזיס: לפיכך החלטנו בטרייאנה לממן מחקר ברמה לאומית אשר יאפשר את המידע הבסיסי והיסודי הזה לטובת אנשי המקצוע והמדינה כולה.
<גיל מנדלזיס: עבודה מאומצת והמחקר התרחשו לאורך שלוש השנים האחרונות.
<גיל מנדלזיס: היו לנו שלושה עקרונות לעבודה המשותפת ביחד.
<גיל מנדלזיס: העיקרון הראשון היה ועדת היגוי שתכלול את כל הגורמים המובילים במדינת ישראל בתחום הזה.
<גיל מנדלזיס: זה כלל מספר משרדי ממשלה שכללו את משרד הרווחה, משרד החינוך, המשרד לביטחון פנים ומשרד הבריאות, העמותות המובילות – אל"י, מכון חרוב והמועצה לשלום הילד – ואוניברסיטאות מובילות החל באוניברסיטת חיפה ואוניברסיטת תל אביב.
<גיל מנדלזיס: העיקרון השני היה ההתמקדות במקדם רחב מאוד כדי שנוכל ללמוד רבות לגבי הנפגעים עצמם ולא רק לגבי שכיחות התופעה הכוללת.
<גיל מנדלזיס: העיקרון השלישי היה שהמידע חייב להיות זמין לכל הגורמים המקצועיים במדינת ישראל.
<גיל מנדלזיס: הממצאים יתוארו בעוד מספר דקות.
<גיל מנדלזיס: הם משמעותיים ואנחנו מקווים שהם יעזרו לתחום כולו בישראל.
<גיל מנדלזיס: חלק מההמלצות גובשו על ידי ועדת ההיגוי ואחרות יגובשו לאורך זמן, בין אם על ידי קבוצה זו או קבוצות אחרות.
<גיל מנדלזיס: המציאות הנוראה היא שבכל שנה עשרות אלפי חיים של ילדים בישראל מתרסקים לעולמים.
<גיל מנדלזיס: עשרות אלפי ילדים בישראל כל שנה שהחיים שלהם לעולם לא יהיו עוד חיים רגילים וכל זה מעשה ידי אדם.
<גיל מנדלזיס: מטרת המחקר לא הייתה לזעזע אלא לאפשר ידע שהיה כל כך חסר בתחום ובתקווה לסייע בדחיפה של תכנית רחבה, מתואמת ואסטרטגית לטיפול בתופעה.
<גיל מנדלזיס: אנחנו מקווים מאוד שחברים נוספים מהקהיליה העסקית יראו את החשיבות העצומה של תרומה לתחום הזה.
<גיל מנדלזיס: אומרים שכל המציל נפש בישראל, כאילו הציל עולם ומלואו.
<גיל מנדלזיס: אנחנו מאמינים שדרך הגברת המודעות והטיפול בתופעה ניתן להציל אלפי נפשות בישראל, אם לא יותר, כל שנה.
<גיל מנדלזיס: מטרה כל כך נאותה וחשובה המצדיקה יותר תשומת לב ותקציבים, לעניות דעתנו, ואנחנו מקווים שחברים נוספים יתרמו לה.
<גיל מנדלזיס: בכוונתנו להמשיך לעבוד עם קבוצת ההיגוי הזאת ליישום הממצאים ולפיתוח תכניות תשתית נוספות בתחום.
<גיל מנדלזיס: אנחנו גם מתכוונים לחזור על המחקר הזה בעוד שלוש שנים.
<גיל מנדלזיס: אני רוצה להודות מקרב לכל המשתתפים בוועדת ההיגוי ממשרדי הממשלה, העמותות השונות ואחרים.
<גיל מנדלזיס: תודה מיוחדת לפרופסור רחל לב ויזל ולפרופסור צבי איזיקוביץ' מאוניברסיטת חיפה.
<גיל מנדלזיס: לבסוף תודה מיוחדת לחברים שלי בטרייאנה, באייקפ וב-EBS שבזכות בהעבודה וההצלחה שלהם מאפשרים לנו לתרום את התרומה הזאת לחברה בישראל.
<גיל מנדלזיס: (חילופי יו"ר – היו"ר יעקב מרגי)
יעקב מרגי: אני חושב, אפילו לא בעמדת התנצלות, שאפשר לברך ולאחל שיירבו כמותכם.
יעקב מרגי: אני חושב שתרומה כזאת לחברה היא חשובה.
יעקב מרגי: הגדרת נכון.
יעקב מרגי: אמרת שאנחנו פועלים בדרך כלל לכיבוי שריפות והנה סוף סוף יש מחשבה שבמקום לבנות את בית החולים מתחת לגשר, נראה במה אפשר לתקן ועל כך תבורכו.
יעקב מרגי: הייתי רוצה לגשת למצגת, פרופסור צבי איזיקוביץ' ופרופסור רחל לב ויזל.
יעקב מרגי: נקדם בברכה את סגן שר החינוך, מר אבי וורצמן, שהגיע להשתתף בדיון אתנו.
יעקב מרגי: הוא מעדיף קודם כל לראות את המצגת ואחר כך נשמע התייחסות שלו.
פנינה תמנו: אדוני היושב ראש, עד שהם יהיו מוכנים עם המצגת, קשה לי שלא לשאול את השאלה הכול כך ברורה ומיידית והיא מדוע מחקר כזה שהוא כל כך נחוץ ומדבר על כלל הילדים שלנו במדינת ישראל, בסופו של דבר היה צריך להיות מסובסד על ידי חברה חיצונית ולא ראינו בכך ערך עליון לעשות את זה דווקא על ידי כספים גם ציבוריים.
פנינה תמנו: זה משהו שצריך לבדוק.
יעקב מרגי: לצערנו הרב, כמעט בכל התחומים זה חוזר על עצמו.
יעקב מרגי: שוב, אין ספק שהתהייה שלך במקום והיא נשארת בחלל האוויר.
<רחל לב ויזל: תודה.
<רחל לב ויזל: לפני שאני מתחילה לדבר על המחקר ועל הממצאים, חשוב לי מאוד קודם כל להודות לכל השותפים שלנו וזאת שותפות ולא שיתוף פעולה.
<רחל לב ויזל: זאת הייתה שותפות - משרד הרווחה, בזמנו עם שר הרווחה הקודם יצחק הרצוג והמנכ"ל שלו איצקוביץ', השר גדעון סער והמנכ"ל שלו דוקטור שושני ודלית שטאובר שכיהנה אחריו.
<רחל לב ויזל: משרד הרווחה ומשרד החינוך התגייסו בשמחה לפרויקט הזה והם נתנו את כל הסיוע ואת כל התמיכה והכול לכל אורך הדרך עם ועדת ההיגוי, המועצה לשלום הילד, אל"י, משרד בריאות, המשרד לביטחון פנים.
<רחל לב ויזל: כולם היו שותפים וכולם מאוד שמחו על ההזדמנות לקבל פעם ראשונה מסד נתונים שיכול לסייע להם.
<רחל לב ויזל: במיוחד אני רוצה להודות לגיל מנדלזיס שאני חושבת שעם הראייה הפנורמית שלו ועם האכפתיות שלו – וזה מעבר לחלק הכלכלי שמימן את המחקר – השותפות המלאה וההשקעה הרגשית בתוך זה, לצבי ולי היא נתנה הזדמנות חד פעמית לעשות משהו שהוא באמת לטובת מדינת ישראל.
<רחל לב ויזל: עכשיו נדבר על המחקר.
<רחל לב ויזל: המטרה של המחקר הייתה לבנות איזשהו מסד נתונים שהוא בפעם הראשונה מציג את התופעה ואת האפידמיולוגיה של שכיחות של אלימות והתעללות בילדים מפי הילדים עצמם.
<רחל לב ויזל: בנוסף, בתוך המחקר עצמו, אנחנו בדקנו מה הקונטקסט של הפגיעה, מי הפוגע, איך ילדים מגיבים, מה הגורמים שמעודדים דיווח לעומת הגורמים שמעכבים דיווח ולמעשה רצינו לבדוק האם יש פערים בין רמת הדיווח בפועל לבין רמת החשיפה – החשיפה זאת החוויה הזאת שמישהו מתנסה בפגיעות – וזה ישמש אחר כך לפיתוח של מודלים והסתכלות יותר רחבה.
<רחל לב ויזל: השתמשנו בכלי מדידה שהם כולם מתוקפים ומוכרים גם בעולם וגם בארץ והם הותאמו לאוכלוסייה בישראל ובזה גם סייעה מאוד ועדת ההיגוי כי העברנו את זה בקרב אנשי מקצוע גם של הרווחה וגם של משרד החינוך ובדקנו כדי לעשות את ההתאמות לילדים בגילאים השונים.
<רחל לב ויזל: בדקנו שלוש שכבות גיל – 11-12, 13-14 ו-15-16-17.
<רחל לב ויזל: בגדול, הילדים היו בגילאי 12 עד 16.
<רחל לב ויזל: בתי הספר נדגמו על פי מדדי טיפוח של בתי הספר ומתוך כל בית ספר נדגמו שתי כיתות באופן אקראי.
<רחל לב ויזל: לכן זה למעשה מייצג את אוכלוסיית ישראל בשתי קבוצות שכרגע אנחנו מדברים עליהם – הממלכתי, הילדים שלומדים בבתי הספר הממלכתיים, והילדים בחברה הערבית.
<רחל לב ויזל: שתי הקבוצות האלה, עליהן אנחנו מדברים כרגע.
<רחל לב ויזל: מדובר בפגיעה מינית ויש לכם במצגת דוגמה לשאלות שהילדים נשאלו.
<רחל לב ויזל: חלק מילאו את השאלון הזה לאחר הכנה מאוד מאוד מדוקדקת שהכינה את כל המעטפת הזאת שפ"י, השירות הפסיכולוגי הייעוצי של משרד החינוך, טרום הכניסה לבתי הספר.
<רחל לב ויזל: זאת ההזדמנות שלי לומר תודה מקרב לב לשפ"י ובמיוחד להילה סגל, ראש היחידה להתעללות מינית ומיניות בריאה, שעשתה עבודה בלתי רגילה בכל הארץ.
<רחל לב ויזל: אנחנו יכולים לראות שהשאלות לא היו שאלות קלות ויש כמובן הבחנה מאוד גדולה בין פעם אחת קיבלתי מכה מחבר או פגיעה פיזית שיש בה בעצם פגיעה שמתמשכת, חמורה, היא מכוונת, היא לא מקרית, תוך הפעלת כוח, גרימת סבל וכאב לילד.
<רחל לב ויזל: אני לא אכנס לדברים האלה.
<רחל לב ויזל: אני אגיע מיד לנושא של היקף החשיפה לסוגי הפגיעה.
<רחל לב ויזל: אפשר לראות שהילדים הערבים הם בירוק והיהודים הם בכחול ואנחנו מחלקים את זה לשתי הקבוצות.
<רחל לב ויזל: כאשר אנחנו מדברים על כל סוג של קורבנות, זה כאשר ילד דיווח שהוא חווה אחת הפגיעות פעם אחת לפחות אבל בכל רמת חומרה.
<רחל לב ויזל: זאת אומרת, זה יכול להיות קל וזה יכול להיות חמור.
<רחל לב ויזל: אנחנו לא מדברים ברמה של נגיד רק מילולי כך שפעם אחת העליבו אותו.
<רחל לב ויזל: לא.
<רחל לב ויזל: אנחנו רואים שבעצם 48.5 אחוזים מהילדים דיווחו שהם חוו פעם אחת בכל רמת חומרה בקרב היהודים ו-67.7 אחוזים בקרב הערבים.
<רחל לב ויזל: כשאנחנו מחלקים את זה לסוגי הפגיעות, שזה בעצם מה שחשוב לנו, זה לדעת כמה אחוזי ילדים מהמחקר הזה כדי לעשות אחר כך את האומדן שאני אכנס אליו, לדעת כמה ילדים באמת חוו כל אחת מהפגיעות.
<רחל לב ויזל: אנחנו יכולים לראות ש-17.6 אחוזים בקרב החברה היהודית חוו פגיעה מינית ואנחנו לא מדברים על פגיעה מינית מילולית שאנחנו מכירים בחוק של הטרדה מינית.
<רחל לב ויזל: השאלות שם היו מאוד ברורות.
<רחל לב ויזל: האם נגעו בך וכולי.
<רחל לב ויזל: אנחנו רואים את האחוזים, גם של הפגיעה המינית.
<רחל לב ויזל: פגיעה פיזית, מדובר כאשר נפגעת פיזית והיית זקוק לטיפול רפואי.
<רחל לב ויזל: זאת אומרת, 14 אחוזים מהילדים היהודים ו-27.6 אחוזים מהילדים הערבים דיווחו שאחרי שהם נפגעו פיזית, הם היו חייבים טיפול רפואי כאשר זה ברור לנו שהרי לא כולם הגיעו לידיעתנו.
יעקב מרגי: אם קיבלו סטירה, זה לא במחקר.
<רחל לב ויזל: לא סטירה חד פעמית.
עדי קול: זה שאלון בכתב?
<רחל לב ויזל: בכתב וחלק באייפודים.
<רחל לב ויזל: כל אחד מילא לבדו.
אברהם וורצמן: מה מינימום הפגיעה הפיזית שמוגדר כפגיעה פיזית?
אברהם וורצמן: שזה בתוך האחוזים שלכם.
<רחל לב ויזל: זה חוזר על עצמו ולא הוא האחראי על זה.
<רחל לב ויזל: זאת אומרת, הוא לא מביא את זה על עצמו.
<רחל לב ויזל: הוא חוטף מכות קבוע.
אברהם וורצמן: יכול להיות ילד שחוטף מכות באופן קבוע.
<רחל לב ויזל: ולא מגיע לטיפול אבל כאן
<רחל לב ויזל: אני מדברת על 14 אחוזים שהגיעו לטיפול רפואי כי היו זקוקים לטיפול רפואי.
<רחל לב ויזל: אנחנו ניסינו לעשות את החישוב של האומדן של היקף הפגיעות, בגלל שזה סקר מייצג.
<רחל לב ויזל: אתם יכולים לראות – יש את הנתונים של המועצה לשלום הילד מ-2012 ויש בדוח הכנסת פרסומים – שבסך הכול מספר הילדים בדוח הזה הוא שני מיליון וחצי ילדים במדינת ישראל, שזה כולל את כל הגילאים.
<רחל לב ויזל: אני מזכירה שוב שאנחנו בדקנו רק גילאי 11-12 עד 16-17.
יעקב מרגי: רק בחינוך הממלכתי.
<רחל לב ויזל: בחינוך הממלכתי והחברה הערבית.
<רחל לב ויזל: שתי הקבוצות האלה.
קארין אלהרר: הייתה התייחסות ספציפית לנושא של ילדים עם צרכים מיוחדים?
<רחל לב ויזל: אנחנו מדברים על אוכלוסייה כללית.
<רחל לב ויזל: אוכלוסיית ילדי ישראל הכללית.
<רחל לב ויזל: אנחנו לא בדקנו ילדים בסיכון.
<רחל לב ויזל: אנחנו בדקנו את אוכלוסיית הילדים הכללית.