GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יונה פרסבורגר: העברתי הרבה הרצאות, כ-850, ברחבי הארץ, בעיקר במגזר הדתי, אבל לא רק.
<יונה פרסבורגר: המסרים לא מופנים לציבור הדתי, אלא מסרים בנושאים כללים.
<יונה פרסבורגר: יש חוק כבר שנתיים, שספקי האינטרנט צריכים להנגיש או להביא סינון חינם.
<יונה פרסבורגר: החוק הזה לא מיושם.
<יונה פרסבורגר: אני אומר את זה כמעין תגובה לנציג של משרד התקשורת, ששום דבר לא מתקדם בנושא הזה.
<יונה פרסבורגר: עדיין ספקיות האינטרנט מחייבות את הלקוחות שלהם לשלם על הסינון בישראל.
<יונה פרסבורגר: בצרפת סינון חינם מיושם בפועל כבר מ-2006.
<יונה פרסבורגר: כל אדם שמתחבר לאינטרנט בצרפת, מ-2006, מקבל אוטומטית חבילת סינון בחינם ביחד עם חבילת האינטרנט, וחבילת הסברה להורים.
<יונה פרסבורגר: הדבר הזה קיים כבר שנתיים בישראל, בתיאוריה.
<יונה פרסבורגר: בפועל לא מיושם.
<יונה פרסבורגר: הסברה, כן.
<יונה פרסבורגר: עלונים כן יצאו להורים, אבל בנושא הסינון שום דבר לא התקדם.
<יונה פרסבורגר: לגבי הנוכחות של ההורים.
<יונה פרסבורגר: מהניסיון האישי שלי, אם יודעים להכין נכון את בית הספר, במיוחד בבית הספר היסודי וחטיבה, לעשות פעילויות ביחד, הורים ותלמידים ביחד, כאשר ההורים מחויבים לבוא, כי הם צריכים להביא את הילדים שלהם.
<יונה פרסבורגר: כשמארגנים את זה יפה, אז הילדים עוברים פעילות בכיתות עם קצת אוכל.
<יונה פרסבורגר: גם עדיף לעשות את זה סביב נושא התמודדות עם אינטרנט וההורים מקבלים הרצאה ועושים מפגש מסכם באולם הספורט של בית הספר כולם ביחד, 10 דקות סיכום וההורים יוצאים עם הילדים ביחד להתמודדות משותפת.
<יונה פרסבורגר: הנושא הוא ארגוני ואם מכינים נכון ויודעים להפעיל נכון ולהכין נכון את המערך הזה, אז בהחלט אפשר להגיע לתוצאות מאוד יפות.
<יונה פרסבורגר: פה צריך יוזמה.
<יונה פרסבורגר: חסרה יוזמה.
<יונה פרסבורגר: עוד נקודה אחת קצרה.
<יונה פרסבורגר: אנחנו רגילים, ואני יושב פה בדיונים האלה כבר כמה שנים.
<יונה פרסבורגר: רגילים, בצדק, לעסוק בסיכונים מאוד מוחשיים, נושא של בריונות ברשת ונושא של גניבת זהות ופדופיליה ברשת, אבל יש הרבה מידע חדש שהיום מסתובב בעולם, שנכנס למודעות, שמעבר לסיכונים הרגילים יש סיכון בריאותיים.
<יונה פרסבורגר: יש סיכונים לשעות מסך לילד שמתפתח, במיוחד ביסודי וגם בחטיבה, השפעות על המוח.
<יונה פרסבורגר: איך אפשר ליצור מערכת איזונים, וזה גם מסר חשוב שצריך להגיע להורים ולתלמידים ביחד כחלק מהתמודדות עם סיכונים מוחשיים.
<יונה פרסבורגר: יש בעיות של התמכרויות קשות שהולכות וגדלות, בעיות נפשיות.
<יונה פרסבורגר: גם אם הילד לא נכנס לפורנוגרפיה קשה או לאלימות הכי קיצונית, אבל 6 שעות ביום מול משחק וידאו שכל כולו זה רק יריות והרג וכו', גם זה משפיע על הנפש, והנושא של הזמן וההשפעה על המוח והיכולת לווסת ולהנגיש להורים.
<יונה פרסבורגר: יש טכנולוגיות חדשות של בקרת הורים, במיוחד ביסודי.
<יונה פרסבורגר: זה כבר מובנה במייקרוסופט, בווינדווס 7 ומעלה.
<יונה פרסבורגר: המערכת עובדת מאוד יפה.
<יונה פרסבורגר: יש תוכנות נלוות כמו kids time ועוד תוכנות.
<יונה פרסבורגר: יש שיטות מתקדמות לבקרת הורים, שזה אומר שההורים יכולים יותר לדעת מה נעשה במחשב.
<יונה פרסבורגר: הם יכולים להחליט מה כן ומה לא ומה השעות המתאימות לפעילות במחשב ובאינטרנט.
יעקב מרגי: מאחר והדיון משודר, אני רוצה להבהיר שהדיון הזה לא בא להוציא את ההורים מכלל אחריותם, אלא לפקח בדרכים הנכונות והחכמות והנבונות כדי לדעת מה הילדים עושים.
יעקב מרגי: צריך מעורבות משותפת וזה לא פוטר את ההורים.
יעקב מרגי: אז אם שומעים אותנו בבית, אנא פקחו עין בצורה נבונה וחכמה.
יעקב מרגי: אני הייתי רוצה לשמוע את משטרת ישראל, מה יש לה לומר.
יעקב מרגי: אני יודע שיש התפתחות מאז הגלגול הקודם שלי בוועדה, שהייתם מחלקה מינורית.
יעקב מרגי: אני הבנתי שנושא המחשב גדל והתפתח.
<ירון שטרן: משטרת ישראל בשנה האחרונה החליטה על הקמה של יחידת סייבר, יחידה שתוקם בלהב 433, יחידה שתמנה עשרות שוטרים.
<ירון שטרן: מלבד היחידה הזאת אנחנו מתגברים גם את חוקרי העבירות מחשב במחוזות השונים של המשטרה, כך שאנחנו בהחלט נותנים דגש גדול יותר לחקירה של עבירות מחשב ועבירות בסייבר.
<ירון שטרן: לציין שאנחנו בקשר עם כל הגורמים שנמצאים כאן ואנחנו מעודדים את הגורמים השונים במידה ונעברו עבירות בעיקר בנושא של פדופיליה, אבל כמובן כל עבירה אחרת שנעברת, לפנות למשטרה, ליידע אותנו על מנת שנוכל לטפל במישור הפלילי ולתפוס את הגורמים שביצעו את העבירה.
<ירון שטרן: מעבר כמובן לפעילות הזאת שאנחנו מבצעים, שהיא תלוית עירוב של האוכלוסיה שמתלוננת ופונה אלינו, אנחנו גם עושים פעילות סמויה שכמובן לא המקום להרחיב עליה, לחשיפה של עבריינים ברשת, כאשר בנושא של בני נוער עיקר הפעילות שלנו מתמקדת בעבירות של פדופיליה או בכל מיני עברייני מין שמחפשים קטינים וקטינות ברשת על מנת לפגוע בהם.
יעקב מרגי: מבין התלמידים, יש תלמידה או תלמיד שרוצים להתייחס על חוויה של אלימות מילולית או ניצול של גניבת זהות?
יעקב מרגי: זה מדבר אליכם, אתם מכירים את זה?
<אסף דולב: קוראים לי אסף.
<אסף דולב: עבירות מין ממש, לא נפגשתי עדיין, אבל יש מקרים שילדים כן צוחקים על מישהו בפייסבוק.
<אסף דולב: אומרים לילדים להתנתק, לא להיות חברים שלו בפייסבוק, צוחקים עליו.
יעקב מרגי: מה אתה חושב על זה ברמה האישית?
<אסף דולב: שזה לא בסדר.
יעקב מרגי: אם עכשיו נותנים לך שבוע לנהל את בית הספר.
יעקב מרגי: יש ימים כאלה, יום המורה, יום התלמיד.
יעקב מרגי: בסוגיה הזו מה אתה חושב שהיית צריך לעשות?
<אסף דולב: אני חושב שצריך לפנות קודם כל להורים, לא ישר לפנות למשטרה, משהו שיעשה לו תיק ויהרוס לו את החיים.
<אסף דולב: צריך לפנות להורים, לדבר איתם, להסביר להם, לראות אם הם יפעלו.
<אסף דולב: להסביר גם לילד.
<אסף דולב: אם רואים שכל זה לא עוזר והוא ממשיך לצחוק על ילדים ולרדת להם לחיים, אז צריך להמשיך הלאה.
<אורנה היילינגר: ברשותך, אני מבקשת לשאול אותו שאלה.
<אורנה היילינגר: איך נגיע להורים?
<אורנה היילינגר: איך אנחנו יכולים לגרום להורים לדעתך להיות יותר מעורבים בחיים הדיגיטליים שלכם?
<אסף דולב: קודם כל להגביל ילדים קטנים, שלא יהיו להם סמרטפונים ופלאפונים עם גישה לאינטרנט.
יעקב מרגי: מה זה ילדים קטנים?
יעקב מרגי: בוא תנסה להיות אובייקטיבי.
<אסף דולב: עד כיתה ט' או ז'.
יעקב מרגי: יש עוד תלמידה או תלמיד שרוצים להתייחס?
<דניאל סימון: אני דניאל, נציג מועצת התלמידים והנוער הארצית.
<דניאל סימון: מגבעתיים.
<דניאל סימון: קודם כל אם כבר אורנה שאלה איך לפנות להורים, אז יכול להיות שדרך מקומות העבודה שלהם, אולי דרך חברות גדולות שכן אפשר להגיע אליהם.
<דניאל סימון: אני חושב שיש המון הורים שעובדים ולכולם יש עבודה שיכולים באמת להגיע אליהם ולבוא ולדבר איתם, לא דרך בתי הספר.
<דניאל סימון: אני חושב שבתור תלמיד לא הייתי רוצה לשבת עם ההורים שלי באולם ספורט או במתנ"ס ולבוא ולשמוע ואז הם יגידו, כן, אנחנו נבוא לפייסבוק שלך עכשיו, אנחנו נשב בבית לפני ארוחת ערב, והם יעברו לי על הפייסבוק עכשיו.
<דניאל סימון: בלי קשר לזה, דרך האינטרנט גם מועצת התלמידים והנוער הארצית וכלל המועצות באמת מאוד בתוך זה ויש שיתוף פעולה עם איגוד האינטרנט.
<גל יוסף: רק כמה מילים על הפעילות של המועצה בעניין הזה.
<גל יוסף: באמת יש לנו שיתוף פעולה עם איגוד האינטרנט הישראלי ומשרד החינוך בנושא.
<גל יוסף: בשנה האחרונה אנחנו כתבנו חוברת מנוער לנוער עם הפעלות בנושא של אינטרנט בטוח, כי אנחנו מאמינים שכשבן נוער מדבר עם חבר שלו, אז הוא מקשיב קצת יותר ממה שהוא מקשיב למורה שלו.
<גל יוסף: אתה שאלת גם לגבי האפליקציה או פייסבוק, אז אנחנו מריצים עכשיו מן דף פייסבוק כזה שיתן פעם ביום, פעם בשבוע, טיפים בנושא של אינטרנט בטוח, להפעיל אותו דרך המועצה, כי אנחנו הנוער וקל לנו לפנות לחברים שלנו.
<גל יוסף: ברור שכל נער שיש לו פניה, תלונה, בקשה, אז הוא פונה אלינו.
<גל יוסף: אנחנו יודעים להעביר אותה לגורמים הנכונים.
יעקב מרגי: בקשה.
<לילי הלפרין: שמי לילי הלפרין מתוכניות אמ"ת למניעת אלימות וגזענות.
<לילי הלפרין: הערה באמת קצרה.
<לילי הלפרין: כל הדוברים פה התייחסו לעבודה עם בני נוער וילדים והחינוך הפורמלי.
<לילי הלפרין: חלק גדול מהעבירות באינטרנט הן על ידי ילדים ובני נוער שלא נמצאים בחינוך הפורמלי.
<לילי הלפרין: אליהם אף אחד כאן לא הציע איזושהי הצעה.
<לילי הלפרין: מעצם הדברים, הנוער שנמצא מחוץ למסגרות הפורמליות, הם קצת נוטים לסרב לטיפול באופן כללי.
<לילי הלפרין: סרבני טיפול, אנחנו קוראים להם.
<לילי הלפרין: צריך למצוא דרך איך להגיע אליהם.
<לילי הלפרין: מאוד קל להגיע לכיתות בבית ספר מאורגן או להורים שנמצאים בתוך בית ספר מאורגן.
<לילי הלפרין: חשוב לפעול גם עם הקבוצות האלה.
יעקב מרגי: אני מאוד מודה לכם על הדיון.
יעקב מרגי: אני רוצה להקריא את הודעת הסיכום.
<מי-טל גרייבר שוורץ: אפשר רק להוסיף משפט?
יעקב מרגי: משפט לפני הודעת הסיכום.
<מי-טל גרייבר שוורץ: לפני שנתיים בערך התקיים פה דיון בוועדה לזכויות הילד, ואחת ההצעות היתה להקים משהו שהוא כמו משמר אזרחי באינטרנט, כלומר להיעזר באותם ילדים שיושבים פה ונמצאים כל הזמן ברשת, כשהם רואים ילד אחר נפגע, יתריעו לאיזשהו מקום.
<מי-טל גרייבר שוורץ: זה התקבל אז בוועדה לזכויות הילד והמשטרה קצת לא הצליחה להבין את זה, אז אם יש דרך להרים את זה, אנחנו נשמח.
יעקב מרגי: פעם גם נושא של אזהרות וסינון באינטרנט, בכנסת זכור לי, זה היה כמעט כמעט הרהורי כפירה.
יעקב מרגי: הדברים זוחלים מעט אבל אין ספק שזה רעיון מעולה, הנושא של המשמר האזרחי.
יעקב מרגי: כמו כל נושא שאנו דנים בו, אנחנו נחשפים לכך שיש גופים רבים שעושים לא מעט, אך כל גוף, כל אחד עושה בתחומו.
יעקב מרגי: לפעמים יש כפילויות, לפעמים לא בזהות אינטרסים, אם אפשר לקרוא לזה, לכן הוועדה קוראת לגופים לנסות להקים קואליציה משותפת של כל מי שעוסק בנושא של גלישה בטוחה, גלישה נבונה, שתביא לשיתוף פעולה של משרדי הממשלה הנוגעים בדבר, חינוך, תקשורת, ביטחון פנים, משטרת ישראל, שיתוף פעולה סביב שולחן עגול, להביא לאיזו עבודה מערכתית.
יעקב מרגי: הוועדה מבקשת ממשרד התקשורת לקבל לידה את דוח הפיקוח והאכיפה לאותו חוק שנחקק לפני כשנתיים בנושא סינון ואזהרות.
יעקב מרגי: אנחנו מודים לכל המשתתפים, מאחלים להורים ולילדים חופשה נעימה ובטוחה.
יעקב מרגי: כל טוב.
אורלי לוי אבקסיס: אני שמחה לפתוח את הישיבה הראשונה של הוועדה לזכויות הילד במושב הזה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא דנים פה בנושאים קלים בדרך כלל.
אורלי לוי אבקסיס: אבל הנושא היום הוא אחד הנושאים הקשים ביותר שבהם אנחנו נתקלים: זנות קטינים.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר אנחנו רואים את הגיל הממוצע של כניסת הילדים לתחום אנחנו מגלים תופעה מזעזעת – גילאי 13-12.
אורלי לוי אבקסיס: זאת תופעה שאנחנו עדיין לא יודעים מה ההיקף שלה, עדיין לא יודעים לזהות אותה מספיק.
אורלי לוי אבקסיס: גם מבחינת מענה אנחנו בחסר גדול ביותר בעיקר בפריפריה.
אורלי לוי אבקסיס: יש מענים מעטים מדי, כלים מעטים מדי.
אורלי לוי אבקסיס: עובדים שיש להם ההסמכה הראויה או את הכלים הנכונים להתמודד עם התופעה – יש גם בהם מחסור.
אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה לשמוע היום כמה תשובות בתחום הזה, זה לא משהו חדש.
אורלי לוי אבקסיס: כבר לפני שנתיים משרד הרווחה התחיל באיזשהו מחקר.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד תודה למריה ממחלקת המחקר של הכנסת.
אורלי לוי אבקסיס: היום נרצה תשובות גם בתכנית שהולכת להיפתח מטעם משרד הרווחה.
אורלי לוי אבקסיס: שוב – מדובר על מרכז תל-אביב.
אורלי לוי אבקסיס: התופעה הזאת כמו שאנחנו רואים היא תופעה רחבה - -
יעקב מרגי: כלל ארצית.
אורלי לוי אבקסיס: תופעה רוחבית.
אורלי לוי אבקסיס: היא לא פוסחת על מגזרים כאלה ואחרים, אולי רק על מגזרים של – אני מנסה להתייחס באופן פוליטיקלי קורקט – של האחוזון העליון.
אורלי לוי אבקסיס: הרי בשורה התחתונה אנחנו מדברים על טובות מיניות בתמורה לאתנן.
אורלי לוי אבקסיס: אז יש לנו ההגדרה הקלסית אבל אנחנו עדים לתופעה חדשה של זנות מזדמנת.
אורלי לוי אבקסיס: חלק מהעובדים הסוציאליים אפילו לא יודעים להעריך אותה נכון, לזהות אותה.
אורלי לוי אבקסיס: ובטח אם אנחנו לא יודעים לזהות אז בטח לא נוכל לתת טיפולים.
אורלי לוי אבקסיס: התאריך היום הוא 15 באוקטובר 2013 י"א בחשוון התשע"ד, השעה היא 11:10.
אורלי לוי אבקסיס: נתחיל עם איגוד מרכזי הסיוע, נעבור לעל"ם.
אורלי לוי אבקסיס: אתם רוצים לקבל סקירה קצרה על המסמך או שכולם כבר די מעורים?
יעקב מרגי: חברי הכנסת.
אורלי לוי אבקסיס: אז לפני שנפנה למוזמנים שלנו נבקש ממריה לתת לנו סקירה קצרה.
<מריה רבינוביץ': בוקר טוב.
<מריה רבינוביץ': כשאנחנו מדברים על תופעת זנות הקטינים בישראל אנחנו מדברים לא רק על הקטינים עד גיל 18, אלא גם על צעירים עד גיל 25-23.
<מריה רבינוביץ': מדובר לא רק על בנות.
<מריה רבינוביץ': היום, על-פי הערכות של גורמים מקצועיים בתחום, 25%-20% מהצעירים שנמצאים במעגל הזנות הם בנים.
<מריה רבינוביץ': כפי שיושבת-ראש הוועדה כבר ציינה, מדובר בכל המגזרים, בכל שכבות האוכלוסייה.
<מריה רבינוביץ': שתי תופעות עיקריות מזוהות: יש זנות כאמצעי הישרדות, ואז ניתן לראות צעירים שנמצאים במצוקה כלכלית-חברתית אישית – מה שנקרא, נוער קצה.
<מריה רבינוביץ': הם לעיתים גרים ברחוב ונושרים ממערכת החינוך; הסוג השני של תופעת הזנות הוא זנות מזדמנת – ואז ניתן לראות שלא מדובר רק על צעירים וצעירות שהם מהאוכלוסיות החלשות אלא גם ממשפחות נורמטיביות.
<מריה רבינוביץ': תופעת זנות קטינים היא תופעה חבויה, ומאוד קשה לעלות על הזירות שהיא מתרחשת בהן, ורוב התופעה מתרחשת באינטרנט, ושם יש בעייתיות גדולה בזיהוי התופעה.
<מריה רבינוביץ': לגורמים המטפלים בתופעה – משרד הרווחה ועמותת על"ם שהם השחקנים העיקריים במתן שירותים בתחום הזה – מוכרים כמה מאות מקרים בשנה של קטינים וקטינות וצעירים וצעירות בזנות.
<מריה רבינוביץ': בשנת 2011 למשל היו מוכרים כ-280 מקרים של קטינים בזנות למשרד הרווחה, בשנת 2012 עמותת על"ם דיווחה על למעלה מ-200 קטינים שאותרו בזנות - -
אורלי לוי אבקסיס: אבל עמותת על"ם לא עובדת בכל הארץ.
<מריה רבינוביץ': התכנית המרכזית לטיפול בקטינים בזנות היא תכנית "ערים בלילה" שפועלת היום בתל-אביב, בחיפה ובאילת.
יעקב מרגי: נגעתם בתופעה הזאת של "שאטלים"?
יעקב מרגי: טרנספורטרים ומוניות שמגיעים ואוספים?
<מריה רבינוביץ': בדיוק רעות סיפרה לנו על התופעה הזאת, וזה גם מופיע במסמך.
אורלי לוי אבקסיס: אז 280 זה רק מהמרכזים, תל-אביב, חיפה ואילת.
<מריה רבינוביץ': זה רק הקטינים שאותרו ברחבי הארץ.
אורלי לוי אבקסיס: אני מתארת לעצמי שרובם אותרו דרך התכנית הזאת.
<ברוריה זלצמן: משרד הרווחה מבקש מאתנו, עובדות "נערה במצוקה" בכל רחבי הארץ, נתונים.
<ברוריה זלצמן: אחד הרובריקות זה נערה שעוסקת בזנות.
<ברוריה זלצמן: אני מניחה שמשרד הרווחה נתן את הנתון הזה, וזה ארצי.
<מריה רבינוביץ': ממשרד הרווחה זה ארצי - -
יעקב מרגי: הכמות נשמעת כמו דגימות שלוקחים למשרד הבריאות.
<מריה רבינוביץ': זה מה שכל הגורמים מציינים, שזה בעצם נתון רק של המקרים המוכרים.
<מריה רבינוביץ': לא יודעים מה היקף התופעה.
<מריה רבינוביץ': יש הערכות שאומרות שזה אלפי קטינים בזנות.
<מריה רבינוביץ': משרד הרווחה נמנע בינתיים כי הם עורכים מחקר שנמשך כבר שנתיים.
<מריה רבינוביץ': המטרה של המחקר היא לבחון את כל תופעת הזנות בארץ ובתוכה זנות קטינים.
<מריה רבינוביץ': ברגע שיהיו תוצאות הם ייתנו את ההערכות שלהם.
<מריה רבינוביץ': מבחינת המענים: כפי שאמרתי יש התכנית "ערים בלילה" שפועלת בשלוש הערים שציינתי; בנוסף לכך יש כמה תכניות של משרד הרווחה שמיועדות לנערות בסיכון.
<מריה רבינוביץ': התכנית הזאת פועלת בשמונה רשויות.
<מריה רבינוביץ': המענים מצומצמים, ובדרך כלל מטפלים בקטינים בזנות במסגרת תכניות שמיועדות לנוער בסיכון בכלל.
<מריה רבינוביץ': אין משהו ייעודי לקטינים וצעירים בזנות.
<מריה רבינוביץ': לכן משרד הרווחה התחיל לפני שנתיים בפיתוח תכנית חירום ארצית לטיפול בתופעת זנות קטינים, והשנה התכנית אושרה על-ידי שר הרווחה.
<מריה רבינוביץ': היא תוקצבה ב-5 מיליון שקלים, והיום עובדים במשרד ליישום התכנית.
<קריאה: יש לזה שם?
<מריה רבינוביץ': יש לזה שם.
<מריה רבינוביץ': זאת תכנית חירום לתופעה בזנות קטינים - -
<ברוריה זלצמן: זה לא חירום.
<ברוריה זלצמן: זה מרחב לצעירים ולנוער במצבי סיכון.
<מריה רבינוביץ': אני אתן את השם הרשמי שנמסר לנו ממשרד הרווחה: "תכנית חירום עתידית למלחמה בזנות וניצול מיני בקרב בני נוער של משרד הרווחה ושל - - -".
אורלי לוי אבקסיס: גם אני הבנתי שיש מנגנון חדש שהוקם שהוא בעצם תיאום בין-משרדי.
אורלי לוי אבקסיס: בקצה יש נציגה של משרד המשפטים שאמורה לתאם.
אורלי לוי אבקסיס: היא נמצאת פה?
אורלי לוי אבקסיס: חבל מאוד.
<קריאה: יש ישיבה ב-9:00 בבוקר אצל מרב שמואלי בנושא הזה.
יעקב מרגי: הייתה ישיבה.
אורלי לוי אבקסיס: אם מישהו יכול לראות אם היא עדיין בבניין.
אורלי לוי אבקסיס: היינו שמחים שהיא תגיע גם לכאן.
<מריה רבינוביץ': זה צוות בין-משרדי שפועל ברשות המתאמת הבין-משרדית במאבק בסחר בנשים שפועל במשרד המשפטים.
<מריה רבינוביץ': זה תפקיד שקיים משנת 2006.
<מריה רבינוביץ': במסגרת הטיפול בסחר בנשים ובזנות קיימים כל מיני צוותים בין-משרדיים שגם בהם יש נציגים של ארגונים לא ממשלתיים.
<מריה רבינוביץ': בשנת 2012 הוקם צוות שמטפל בתופעת הזנות בישראל.
<מריה רבינוביץ': הישיבה הראשונה של הצוות הוקדשה לזנות קטינים.
<מריה רבינוביץ': התוצאות והמסקנות של הצוות עדיין לא פורסמו ועתידים להתפרסם בינואר.
<מריה רבינוביץ': זה הצוות שפועל ויפרסם את התוצאות שהתבקשו על-ידי ועדת המשנה לסחר בנשים.
<מריה רבינוביץ': אחת הבעיות הנוספות בתחום זאת האכיפה.
<מריה רבינוביץ': כפי שאמרתי, וגם במשטרה מציינים את אותם קשיים, שזנות היא תופעה חבויה ומאוד קשה לחשוף את אותם מקרים של זנות קטינים.
אורלי לוי אבקסיס: בעיקר מדובר מעל גיל 16.
<מריה רבינוביץ': שם יש בעיה של עניין ההסכמה לקיום יחסי מין, ואם אין הוכחה שניתן אתנן תמורת היחסים קשה להוכיח וגם קשה להוכיח שהלקוח גם ידע את הגיל של הקטינה או של הקטין.
<מריה רבינוביץ': משנת 2008 עד יולי 2013 נפתחו במשטרת ישראל 29 תיקים נגד לקוחות של קטינים.
<מריה רבינוביץ': חשוב לציין שמ-2008 עד 2012 נפתחו בסך הכול 17 תיקים, אבל כבר במחצית של 2013 עד סוף יולי 2013 נפתחו 12 תיקים.
יעקב מרגי: כמה הגיעו לכלל מימוש?
<מריה רבינוביץ': מתוך 12 התיקים האלה 10 תיקים הועברו לפרקליטות, ושניים עדיין בחקירה.
<מריה רבינוביץ': כלומר התיקים עדיין לא נסגרו.
אורלי לוי אבקסיס: ומתוך הנתונים של 2008 עד 2013?
<מריה רבינוביץ': באשר לשאר 17 התיקים – 12 תיקים הועברו לפרקליטות, והטיפול בתיק שנפתח ב-2009 הסתיים, והתקבלה החלטה של בית משפט.
<מריה רבינוביץ': ארבעה תיקים נסגרו, שלושה מהם בשל חוסר ראיות.
<מריה רבינוביץ': בנוסף לכך יש מגוון עבירות שקשורות לזנות קטינים: סרסרות קטינים לזנות – שם גם כן יש אכיפה דלה.
<מריה רבינוביץ': מ-2008 עד יולי 2013 נפתחו תשעה תיקים בלבד בגין עבירה זאת, שישה מהם נסגרו.
אורלי לוי אבקסיס: התיקים נסגרו?
אורלי לוי אבקסיס: התיקים היחידים שנפתחו בנושא הזה גם נסגרו.
<מריה רבינוביץ': מתוך תשעה נסגרו שישה – חמישה בשל חוסר ראיות, ואחד בשל חוסר עניין לציבור.
<מריה רבינוביץ': קשה להגיד לסרסורים.
<מריה רבינוביץ': מתוך 41 תיקים שנפתחו בגין עבירות הבאת קטין לידי מעשה זנות או לעיסוק בזנות תוך ניצול יחסי מרות, תלות, חינוך או השגחה או תוך ניצול מצוקה כלכלית או נפשית של התיקים – מחצית התיקים, 21, נסגרו; 17 תיקים הועברו לפרקליטות; ובשני תיקים שנפתחו ב-2009 התקבלה החלטה של בית המשפט.
<מריה רבינוביץ': אין לנו נתונים של הנהלת בתי המשפט כי במערכת של הנהלת בתי המשפט יש בעיה – הם לא יכולים לתת לנו כי אלה סעיפי חוק משניים.
<מריה רבינוביץ': זאת גם בעיה, אנחנו לא יכולים לראות מה קרה שם.
<מריה רבינוביץ': יש כאן נציגה של הפרקליטות, אולי היא תוכל להגיד.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נתחיל את הדיון.
אורלי לוי אבקסיס: ליאת קליין, נציגת איגוד מרכזי הסיוע.
<ליאת קליין: אני מברכת את הדיון שאנחנו פותחים את המושב פה בוועדה.
<ליאת קליין: התופעה הזאת הולכת ומצטברת אצלנו במרכזי הסיוע בתקופה האחרונה והולכת ותופסת תאוצה בתקופה האחרונה.
<ליאת קליין: הפניות אלינו הן גם פניות אישיות של נערות סביב מקרה מסוים של פגיעה או סביב דברים שלא קשורים לעיסוק בזנות, אלא פגיעות קודמות שהרבה פעמים עומדות ברקע של אותה תופעה.
<ליאת קליין: הרבה פעמים זה מגיע אלינו מפניות של גורמי רווחה שמפנים למרכזי סיוע סביב אירועים אחרים, וכך עולה התופעה ומגיעה דרך פגישה עם רכזת הסיוע באותו מקרה.
<ליאת קליין: דווקא המורכבות של הדינמיקה והשוני כשאנחנו מדברים על תופעה של סחר בבני אדם וכל הנושא של היחידה שמתאמת, ובכלל שיח של זנות, היא שונה כשאנחנו מדברים על זנות של קטינים, בטח כזאת שהיא זנות מזדמנת.
<ליאת קליין: כל מה שאנחנו רואים אצלנו כמין בתמורה שזה יכול לבוא לידי ביטוי בכל מיני מצבים, וההגדרות הן מאוד משתנות וגם המענים הם שונים לא רק בטיפול ולא רק בהיבטים המשפטיים, אלא גם הרבה מאוד בחשיבות של הדרך שבה מזהים ומאתרים כשמבינים את הדינמיקה המיוחדת של קטינים.
<ליאת קליין: לכן אני חושבת על החשיבות של הדיון דווקא כאן כשאנחנו מדברים על התופעה הרחבה יותר לא של זנות ולא של סחר, אלא על מה שקורה בשטח.
<ליאת קליין: התופעה הולכת ומקבלת תאוצה לפחות במספרים שלנו.
<ליאת קליין: אני לא יכולה לדבר על נתון מדויק כי הרבה פעמים זה קשת יותר רחבה של פגיעות שמגיעות אלינו, וזה עולה אגב שיחת סיוע, אבל זה משהו שאנחנו לאט-לאט הולכות ורואות אצלנו.
<ליאת קליין: מה שאני רואה ומתקבל במרכזי סיוע זה רצף גדול של מקרים.
<ליאת קליין: הרבה פעמים מה שמגיע אלינו זה נערות שלא יגידו שהן בזנות, הן לא יגדירו את זה ככה.
<ליאת קליין: זאת בדרך כלל הגדרה של אנשי מקצוע.
<ליאת קליין: אלה יכולות להיות גם נערות שמקיימות יחסי מין באופן קבוע עם נערים בשכבה תמורת ג'ינס ותמורת מענה חומרי או רגשי אחר.
<ליאת קליין: אלה בדרך כלל נערות שיש להן חסכים מכל מיני סוגים, והן יקבלו את המענה הזה.
<ליאת קליין: קשה לשים את זה על הרצף.
<ליאת קליין: זאת באמת המורכבות של זה גם בזיהוי, גם באיתור וגם בהמשגה.
<ליאת קליין: הן הרבה פעמים לא ימשיגו את זה בעצמן, והן בטח לא ידווחו ולא יפנו על רקע של זנות.
<ליאת קליין: אם זה יגיע מסיבות אחרות זה אולי יצוץ ויעלה ואז אפשר לטפל.
<ליאת קליין: לכן אני אגיד כמה דברים על מה שאנחנו רואות אצלנו.
<ליאת קליין: אבל הסוגיה הזאת, יותר משהיא סוגיה של שירותים ומקרים, זה גם האיתור ומקומה של מערכת החינוך בהקשר הזה – איך עובדים עם נערות.
<ליאת קליין: הרבה פעמים אלה נערות שמגיעות אלינו והמערכת לא רואה אותן מכל מיני סיבות.
<ליאת קליין: בבית ובבית הספר לא רואים אותן ולא רואים את המצוקה.
<ליאת קליין: זה יכול להיות משפחות שמלוות על-ידי הרווחה בהקשרים אחרים של מצוקה כלכלית של המשפחה, אבל לא ישימו לב לנערה כי זה משהו קטן ושולי.
<ליאת קליין: זה מתחיל ככה, ומשם הרבה יותר קשה לצאת.
<ליאת קליין: הן יפתחו גם תלות באותן מתנות שהן יקבלו ובהטבות החומריות, וגם יפתחו עם הזמן סימפטומים של ניתוק שיאפשרו לפגיעה הזאת ללכת ולהתרחב.
<ליאת קליין: הן יוכלו להרשות לעצמן לעשות את זה בהיקפים נרחבים יותר, ומשם הרבה יותר קשה לצאת.
<ליאת קליין: זאת התופעה וזאת הרצף כמו שאנחנו רואות את זה.
<ליאת קליין: לכן אנחנו מעלות את זה.
<ליאת קליין: לדעתי, השאלה המרכזית שצריכה להטריד אותנו היא איך אנחנו הופכים את התופעה הזאת לשקופה פחות, ואיך ננסה לאתר את הסימנים המוקדמים וגם איפה זה יכול לצוץ – באלו אוכלוסיות?
אורלי לוי אבקסיס: יש לכם רעיונות איך לעשות את זה?
<ליאת קליין: זה צריך להיות, כמובן, שילוב של מערכת החינוך.
<ליאת קליין: גם באיתור של הרווחה - -
<ברוריה זלצמן: בואו נדייק: ברווחה יש כבר עשרות שנים עובדות "נערה במצוקה" אז כדאי שתגידי את זה.
<ליאת קליין: אז אני מדברת אפילו לפני - -
אורלי לוי אבקסיס: סליחה, אנחנו לא מנהלים פה ויכוח, ואנחנו לא מפנים אצבע מאשימה.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לעשות סדר בדברים כדי שלא ייראה כאילו אנחנו תוקפים עכשיו אלה את אלה.
אורלי לוי אבקסיס: המטרה שלנו היא לראות איך אנחנו משתמשים בידע שנצבר גם בארגוני הסיוע, גם בעמותות כמו על"ם, גם במי שנמצא בשטח, וכמובן, בלי הרווחה לא נוכל לעשות את הדברים.
אורלי לוי אבקסיס: אבל מאחר שזאת תופעה חמקמקה, מאחר שאנחנו מדברים על תופעה שצוברת תאוצה – ואני מדברת על הזנות המזדמנת, שאפילו הנערות לא מבינות ולא תופסות את עצמן כמי שמוכרות את גופן, אלא בחלק מהמקרים אומרות אפילו: "אני מסנג'רת אותו, הוא קונה לי דברים".
אורלי לוי אבקסיס: היא לא מבינה בעצם שהיא פה הכלי, והיא בעצם זאת שנותנת את הדבר הכי יקר לה.
אורלי לוי אבקסיס: אבל יש לזה גם תוצאות הרות גורל לגבי המסלול שלה בחיים – וגם שלו, כי אנחנו מגלים ש-30%-20% מהמקרים הם נערים שנמצאים במעגל הזה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מנסים לתת מענה, לעשות סוג של סיעור מוחות, לשים את האצבע על החסרים, מה הקושי של המערכת, איך אנחנו מתמודדים.
אורלי לוי אבקסיס: לכן בואו לא ניכנס עכשיו למגננות ולא לאמירות כאלה ואחרות כמו – מספיק זמן זה קיים במשרד הרווחה.
יעקב מרגי: אני לא מתרגש מהאמירה שלה.
יעקב מרגי: אני באמת רוצה לשמוע האם הרשויות המקומיות ושירותי הרווחה עושות מספיק.
יעקב מרגי: יכול להיות שהן עושות.
יעקב מרגי: יכול להיות שהן לא עושות נכון, לא עושות מספיק.
יעקב מרגי: ואת יודעת מה?
יעקב מרגי: יכול להיות נשענות יותר מדי למעלה מהמצופה על הגופים החיצוניים שלא קשורים לממשלה.
יעקב מרגי: צריך לראות באמת איפה יש פה כשל.
יעקב מרגי: התופעה הולכת ומעצימה.
יעקב מרגי: הייתה זליגה איטית, ובשנים האחרונות זה משפך, הייתי אומר.
יעקב מרגי: אני רואה שזה מנווט לסגנון מסוים, לכיוון מסוים, אבל זה יותר חמור ויותר רחב.
יעקב מרגי: לכן אני לא מתרגש.
יעקב מרגי: אנחנו נשמע, ואם צריך לבקר נבקר.
יעקב מרגי: גם הטיפול הבין-משרדי שזה יושב במשרד המשפטים – אני מבין לאן זה הולך; זה הולך יותר לכיוון של בדיקה איך המשטרה מעבירה את המידע.
יעקב מרגי: גם זה חשוב.
יעקב מרגי: כשאנחנו שומעים ש-12 תיקים לא מגיעים לכלל מיצוי חבל על הדיווח בכלל.
יעקב מרגי: אבל אנחנו צריכים לדעת איך אנחנו לא שמים אצבע בסכר, אלא מונעים עד כמה שאפשר.
יעקב מרגי: לכן לא להתרגש.
יעקב מרגי: תאמרו, ונשמע.
אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה, חבר הכנסת מרגי.
אורלי לוי אבקסיס: תמיד הוא מוסיף פה לדיונים ולעניין.
<ליאת קליין: אני מברכת על כל השינויים שקורים וכל מה שאנחנו שומעות ועוד נשמע בדיון.
<ליאת קליין: התחושה היא שמשהו עדיין לא מספיק.
<ליאת קליין: המספרים מדברים בעד עצמם, והתוצאות העצובות שמגיעות אלינו מדברות בעד עצמן.
<ליאת קליין: לכן הרעיון הוא לחשוב יחד מה עוד אפשר לעשות.
<ליאת קליין: זאת אולי נקודת המוצא.
<ליאת קליין: התופעה הזאת עולה בהקשרים של פגיעה מינית, וזה בוודאי קיצוני יותר כשאנחנו מדברים על התופעה הזאת שהיא ייחודית יותר, והדיווח שם הרבה יותר קשה.
<ליאת קליין: אם אנחנו מדברים על פגיעה מינית שהיא תופעה מושתקת קשה הרבה יותר לצאת אִתה החוצה.
<ליאת קליין: גם המנגנונים של הבושה ושל האשמה האישית תופסים מקום יותר נרחב והופכים לתופעה מושתקת.
<ליאת קליין: המענים יכולים להיות גם בהכשרות שקשורות לאיתור וזיהוי לא רק של נערות במצוקה, אלא איך מזהים מאפיינים נלווים – תוצאות שהרבה פעמים רואים אותן, אבל לא יודעים לקשר אותן לכך.
<ליאת קליין: וגם הרבה מקרים של שילוב של הורים ומשפחות וטיפול יותר הוליסטי לפני שזה מגיע לנקודה הזאת ולתוצאות הקצה שאנחנו פוגשים אותן כאן; וגם הרשויות.
אורלי לוי אבקסיס: אני עוצרת אותך רגע כי זה כל-כך בא לידי ביטוי במקרה של אותה נערה שעברה סוג של אונס קבוצתי על-ידי "בני טובים" מאותו בית-ספר, ואז מסתבר שהיא הייתה בטיפול של משרד הרווחה כמה שנים בפגישות חוזרות ונשנות עם עובדת סוציאלית.
אורלי לוי אבקסיס: ולרגע לא חשבו שיש פה משהו שמעיד על מצב של זנות.
אורלי לוי אבקסיס: זה התפוצץ כאשר היועצת החינוכית בבית-הספר רכשה את האמון של הנערה, ודווקא שם פתחה אותה נערה את הפה וסיפרה.
אורלי לוי אבקסיס: ואולי גם פה זה שיתוף במידע, אבל לא ייתכן מצב שבו כמה שנים המשפחה הזאת והנערה בפרט נמצאים בטיפול מתמשך של שירותי הרווחה במפגשים כמעט שבועיים, ועדיין לא עלו הנורות האדומות להעיד על כך שהילדה הזאת היא קורבן להתעללות, קורבן לאונס קבוצתי חוזר ונשנה.
אורלי לוי אבקסיס: אז צריך לדבר על הכלים ועל הסממנים כי היא לא תבוא ותגיד, בעיקר קטינה, שהיא עוסקת בזנות או שהיא נפגעת תקיפה מינית.