GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
פנינה תמנו: דר' קדמן, שמלווה את הילדים, אומר בצורה - - - מבחינתי גם אם חמישה ילדים במדינת ישראל צריכים לעבור את הדרך הארוכה מביתם לוולפסון, זה לא תקין.
פנינה תמנו: יש פה בעיה בין משרד הבריאות למשרד המשפטים.
פנינה תמנו: רבותיי, נציגי המשרדים, תשבו מחר, אם אתם צריכים לשבת, ותפתרו את הסוגיה הזאת.
פנינה תמנו: אנחנו נוציא את ההמלצה שלנו, אבל לא ייתכן ששני המשרדים, אחרי שמשרד הבריאות עושה הכשרות, משרד המשפטים לא יכיר בזה.
פנינה תמנו: זה דיני נפשות.
<ליאת יעקובוביץ: אין שום עמדה רשמית של משרד המשפטים שאנחנו לא מכירים ברופאים האלה.
פנינה תמנו: זה עוד יותר לקוי, זאת אומרת שאתם מתעלמים מהבעיה.
<ליאת יעקובוביץ: אנחנו לא מתעלמים מהבעיה, אנחנו חלק ואנחנו שותפים להכשרה של הרופאים.
<ליאת יעקובוביץ: אנחנו לא מתעלמים ואני לא מכירה מדיניות כזאת - - -
<יצחק קדמן: את יודעת שהייתה ישיבה במשרד המשפטים - - -
פנינה תמנו: סליחה , קדמן, מה תפקידך במשרד המשפטים?
<ליאת יעקובוביץ: אני פרקליטה בפרקליטות מחוז מרכז, אני גם מנהלת תיקים ואני גם אחראית על יחידת הסיוע לנפגעי תקיפה מינית.
פנינה תמנו: את צריכה להוציא מכתב ללשכת המנכ"ל שלך ולהסביר שיש פה בעיה חמורה ואתם צריכים להיפגש, שני המשרדים, כדי לפתור את הסוגיה.
פנינה תמנו: כי אם לא היו רופאים, זו סוגיה אחת, אבל כשיש רופאים ובכל זאת מטרטרים את הילדים, זה פשוט רשלנות, אין דרך אחרת לבטא את זה.
פנינה תמנו: אבל אנחנו מתקדמים.
<חנה סלוצקי: במשפט אחד.
<חנה סלוצקי: מה שאמר דר' קדמן במקרה הזה ובמקרים אחרים יש לנו בעיה של הסכמה של הורים לגבי הקטינות.
<חנה סלוצקי: הסכמה של הורים.
<חנה סלוצקי: כלומר נערה שנפגעה מינית צריכה לקבל את ההסכמה של ההורים שלה - - -
פנינה תמנו: נכון, ואז זה גורם לה לחזור בכלל - - -
<חנה סלוצקי: נכון, נכון - - -
פנינה תמנו: שזו בכלל סוגיה אחרת שצריך לבדוק.
<חנה סלוצקי: וזו פגיעה גם בנושא של האבחון וגם בטיפול.
פנינה תמנו: שזה נדרש על ידי מי?
<חנה סלוצקי: על ידי הגופים, על ידי משרד הבריאות.
פנינה תמנו: לא גופים, ההנחיה הזאת?
<חנה סלוצקי: משרד הבריאות.
פנינה תמנו: על ידי החוק?
<חנה סלוצקי: אני לא יודעת אם החוק - - -
פנינה תמנו: משרד הבריאות, אנחנו מתקדמים, שמעתי את הטענה, זה באמת לא ייתכן, כשיכול להיות שהפגיעה היא מהבית, זה פשוט לחשוף את הילד למסכת בלתי אפשרית.
<יורם בן יהודה: גם מחוץ לבית זה יכול לסכן את הילד או הילדה.
פנינה תמנו: אני חושבת שמשרד הבריאות צריך קודם כל לבחון, אני לא אומר את זה בסדר חשיבות, אבל לבחון את עניין ההכשרות ולהגדיל מבחינה כמותית את הרופאים שעוברים את ההכשרות.
פנינה תמנו: הדבר השני, לבדוק את הנוהל המגוחך הזה שילדים שנפגעו - - - מצד אחד אני יכולה להבין, כי יש מקרים שהפגיעה לא בתוך הבית, אבל כן צריך לדון בסוגיה של מה קורה אם הילד מתבקש להביא אישור הורים כאשר הפגיעה היא בבית.
פנינה תמנו: זו סוגיה שעדיין לא נידונה ואני חושבת שזה משהו שאפשר לפתור אותו שלא בחוק ולא בחקיקה.
<טליה אגמון: אם אפשר להתייחס.
<טליה אגמון: הדרישה הבסיסית של המחוקק בכל נושא שקשור לקטינים בכל סוג של בדיקה וטיפול רפואי, נדרשת הסכמת הורה.
<טליה אגמון: עכשיו יש חריגים ויש בחוק חריגים בנושא המסוים הזה של נפגעי פגיעה מינית, במיוחד בתוך המשפחה, כאשר באים עם חוקר ילדים מהמשטרה וכאשר מעורב פקיד סעד בתהליך, אבל כאשר - - -
פנינה תמנו: ומה קורה כשיש יועצת?
<טליה אגמון: אבל כאשר קטינה מגיעה לבד, או עם אדם שלא מוסמך לקבל עבורה החלטה, אכן אין לזה עדיין פתרון.
פנינה תמנו: אתם צריכים לבחון, בחריגים האלה לא חשבתם להכניס איש חינוך?
פנינה תמנו: כאשר אנחנו שומעים שאלפי מקרים נחשפים על ידי אנשי חינוך?
<יורם בן יהודה: אנשי חינוך הם לא אלה שמביאים את הילד לבית חולים.
<טליה אגמון: אנשי החינוך לא צריכים לקחת את האחריות ואת ההחלטה על קבלת טיפול רפואי לקטין, בשביל זה יש עובדים סוציאליים לחוקי הנוער וכו'.
פנינה תמנו: טליה, קודם כל זו השאלה הבאה שלי.
פנינה תמנו: השאלה באמת שמתבקשת היא - - - לא בטוח שאותו רופא או מי שמבקש, או האחות, מבינים בכלל את החריגים.
פנינה תמנו: את עורכת דין, את היועצת המשפטית של המשרד, אבל את מצפה שאותה אחות או אותו רופא יידע את החריגים?
פנינה תמנו: זה אל"ף.
פנינה תמנו: הדבר השני, צריך פשוט לתלות להם את זה ב - - - אם יש לכם הנחיה כזאת שמרעננת להם את החריגים ומעבר לכך אם בתוך החריגים הללו אין אפשרות לקבל ילד לבדיקה בלי אישור הורים כאשר יש איש חינוך, אז אנחנו במצב בעייתי.
פנינה תמנו: אז אני חושבת, בגלל שאנחנו חייבים לסכם את הדיון, זה משהו שראוי שמשרד המשפטים, אמרנו, גם לעניין ההכשרות, זה לא ייתכן שאתם לא מכירים באותם רופאים.
פנינה תמנו: גם לעניין הרופאים שאתם לא מכירים בהם, אתם חייבים לשבת עם משרד הבריאות.
פנינה תמנו: הדבר השני, לכם לחדד במשרד הבריאות, אני לא בטוחה שבאמת את החריגים האלה מקבלים.
פנינה תמנו: אבל איך זה שהיועצת המשפטית שלכם נותנת לכם את החריגים האלה ולא משרד המשפטים?
פנינה תמנו: זה לא נושא משפטי?
<קריאה: יש את החסד"פ (חוק סדר הדין הפלילי), אבל אף אחד לא מכיר אותו.
פנינה תמנו: לא מכירים את החוק, אתם צריכים לרענן את הנהלים.
פנינה תמנו: מה שיוצא מפה שאתם צריכים לרענן.
פנינה תמנו: אנחנו עוברים למסקנות של הוועדה.
<נועם פליק: יש חוק שמאפשר בהחלט גם לילדים מעל גיל 14, אני אחראית על ילדים עד גיל 14, וחוקרי הילדים מלווים אותם ויכולים להביא אותם לבדיקה רפואית ל - - -
פנינה תמנו: חוקרי ילדים.
פנינה תמנו: לא, אנחנו לא מדברים על חוקרי - - -
<נועם פליק: אבל אני אסביר לך, גם מעל גיל 14 יש חוק מפורש שאם נערה מגיל 14 עד גיל 18 מבקשת שתיעשה בדיקה ללא ידיעת הוריה, יש אפשרות לעשות את הבדיקה הזו.
פנינה תמנו: מה קורה עם ילדה מתחת לגיל 14?
<נועם פליק: מתחת לגיל 14 זה גם מסודר מבחינת החקיקה, מבחינת חוקרי הילדים, לחוקר הילדים יש - - -
פנינה תמנו: לא חוקרי ילדים, איש חינוך.
<נועם פליק: עד גיל 14 - - -
<יורם בן יהודה: איש חינוך לא מביא את הילד לבדיקה כזו בדרך כלל.
פנינה תמנו: יש כאלה שלוקחים.
פנינה תמנו: אולי ילדה לא רוצה לראות חוקר?
<נועם פליק: כרגע ילדה מגיעה לבית החולים - - -
<יצחק קדמן: בבתי החולים לא יודעים על זה.
<יצחק קדמן: הנערה שאני סיפרתי עליה, דרשו ממנה שתביא אישור הורים, על פגיעה בתוך המשפחה.
פנינה תמנו: ברור שהנושא מסעיר את כולנו, ואנחנו דנים על זה משעה 10:00, אני חושבת שאין ספק שאנחנו יכולים לשבת ולדון בבעיות ובליקויים ובהגנה על הילדים, או לפחות להתקדם לעבר המקום שהיינו רוצים ובאמת למקסם את ההגנה שלנו על ילדים מפגיעות מיניות.
פנינה תמנו: אני רוצה להקריא את ההמלצות.
פנינה תמנו: ההמלצות: לחייב את בתי הספר לסדנאות למניעת תקיפה מינית.
פנינה תמנו: נציגת משרד החינוך כבר לא נמצאת, אבל אנחנו נעביר את זה אליהם.
פנינה תמנו: חיוב לסדנאות למניעת תקיפה מינית פעם בשנה, שאני חושבת שזה מעט, צריך בכלל לבחון את כל הנושא של הסדנאות וההכשרות, כולל החקיקה שלכם.
פנינה תמנו: את יודעת?
פנינה תמנו: איך אני אומרת?
פנינה תמנו: אלה דברים של מדיניות שהיה אפשר למנוע אותם ולא היה צריך לשבת חוק על שולחן הכנסת, כי זה בניגוד לכל שכל ישר, כי כולנו מסכימים שזה צריך להיות.
פנינה תמנו: הנושא השני, הכשרת מורות וגננות כחובה בסמינרים למורים, וכמובן בכל נושא ההוראה.
פנינה תמנו: שלוש, להמליץ להפיץ את הסרטון של 'הסוד של תום' בכיתה הממוחשבת.
פנינה תמנו: אני אישית חושבת, רונית רפאל, שצריך לפנות, אם את צריכה את העזרה שלנו, גם לרשות השנייה, לבקש מהם שגם בערוץ 10 וגם בערוץ 2 יקרינו את זה בזמן הפרסומות, כחלק מהתוויה חינוכית, כזמן קהילה.
פנינה תמנו: זה מאוד מאוד חשוב, אני חושבת שזה סרט שהוא, כמו שאמרנו, לא אגרסיבי, הוא עדין, הוא נותן מסר גם לילדים וגם להורים וחבל מאוד שדווקא אנחנו, המבוגרים, צריכים יותר חינוך בנושא.
פנינה תמנו: ארבע, למשרד הבריאות, לחדש את הנהלים לבדיקות רפואיות לילדים שנפגעו מינית.
פנינה תמנו: ולא רק זה, אני חושבת שכמו שדיברנו על כל נושא ההכשרות של הרופאים - - -
<קריאה: אם אפשר להוסיף רק על הכשרות לרופאים.
פנינה תמנו: אתן עושות עבודה קדושה, אבל אתן מפריעות.
פנינה תמנו: לדאוג להכשרת רופאות המוסמכות לבדוק נערות שנפגעו מינית.
פנינה תמנו: לסיים לאלתר בין שני המשרדים את הנושא הזה שבגלל חוסר תיאום או חוסר הכרה ברואפים הילדות נאלצות להגיע לבית חולים וולפסון.
פנינה תמנו: וכמובן, על משרד המשפטים ומשרד הבריאות לתאם נהלים מוסכמים שיאפשרו להרחיב את מספר הרופאים שיהיו מוסמכים לבדוק את הילדים שנפגעו מינית.
<מרים שלר: הכשרה של אחיות ורופאים בכלל.
פנינה תמנו: כן, דיברנו על זה.
פנינה תמנו: אנחנו נמליץ על חובת הכשרה.
פנינה תמנו: על זה דיברנו.
פנינה תמנו: תודה רבה לכל מי שהגיע, הנושא הזה מאוד חשוב, אנחנו נעקוב אחריו.
יעקב מרגי: אני רוצה לפתוח את ישיבת ועדת זכויות הילד בכנסת.
יעקב מרגי: 2.7.2013, כ"ד בתמוז.
יעקב מרגי: הנושא על סדר היום: דיווח המשלחת הישראלית לאו"ם לגבי יישום האמנה הבינלאומית לזכויות הילד.
יעקב מרגי: אנחנו התרגלנו, לצערנו הרב, שהוועדות השונות באו"ם פועלות חד-צדדית, ואנחנו פועלים שם שלא בנקודת פתיחה שווה וזהה מול כל החברות באו"ם, אבל דווקא במקומות שמדינת ישראל חזקה בהן, תמיד יש מה לשפר כמו: זכויות האדם, זכויות הילד.
יעקב מרגי: יחסית לאותם אלה שצועקים ברמה באו"ם, אנחנו "זוכים" לחטוף מהם שלא בצדק אבל הייתי רוצה לשמוע את חברי המשלחת.
יעקב מרגי: תחילה אתן לנציגת משרד המשפטים, עורכת הדין הילה טנא-גלעד, הממונה על זכויות האדם, אם יש לה משהו לחדש לנו מעבר לסקירה הקצרה שנתתי.
הילה טנא-גלעד: תודה אדוני.
הילה טנא-גלעד: אני אשתדל להיות מאד קצרה, רק להסביר את המנגנון מבחינת מדינת ישראל: ככלל, ישראל חברה ב-7 ועדות זכויות אדם.
הילה טנא-גלעד: האמנה האחרונה, הצטרפנו אליה ממש לאחרונה, זו האמנה לענין שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלויות.
הילה טנא-גלעד: באמנה לזכויות הילד ישראל חברה מאז שנת 91.
הילה טנא-גלעד: במסגרת החברות באמנות הללו יש מחויבות להגיש שני סוגים של דוחות: דוח ראשוני שבעצם מציג את המצב המשפטי הרחב של יישום האמנה בתוך מדינת ישראל ודוחות תקופתיים, שנדרשים אחת ל-3 או 5 שנים, תלוי בעומס הוועדה, לפעמים זה יוצא אחת ל-7 או 8 שנים כשבעיקרון, במהלך הליך הכתיבה, היחידה שלנו במשרד המשפטים, שהיא חלק ממחלקת ייעוץ וחקיקה בינלאומי, פונה לכל הגורמים הממשלתיים, לארגונים בלתי-ממשלתיים, לחומרים קיימים, לחקיקה, פסיקה, אתרים ממשלתיים, אתרים של הלמ"ס כמובן, ויוצרת את הדוח שלמעשה בנוי לפי הנחיות מאד ברורות של האמנה עצמה ושל הוועדה, כשהתוצר הסופי, כאן מוגש דוח עב כרס של 180 עמודים, שמציג למעשה את כל המצב המשפטי מבחינת מדינת ישראל בכל ההיבטים הקיימים מבחינת הדוח.
הילה טנא-גלעד: הדוח אחרי זה עובר מערך של אישורים בתוך משרד המשפטים, עובר, כמובן, גם למשרד החוץ ומוגש לוועדה.
הילה טנא-גלעד: הדוח הזה, למעשה, מהווה בסיס לשלב הבא שזה ההופעה של משלחת ישראלית בפני ועדת מומחים של האו"ם.
הילה טנא-גלעד: זו ועדה של 18 מומחים והוועדה לזכויות הילד שסוקרת את היישום של האמנה על ידי המדינה.
הילה טנא-גלעד: הדוח הזה, בשלב הבא, עולה לאתר של משרד המשפטים ושל משרד החינוך, תודות לשיתוף פעולה שלנו עם משרד החינוך.
הילה טנא-גלעד: לקראת ההופעה עצמה, שזה למעשה הליך שמתחייב מכוח האמנה, שבו משלחת ישראלית מציגה את הדוח שלה בפני ועדת המומחים של האמנה.
הילה טנא-גלעד: לקראת ההופעה הזאת הוועדה מעבירה למדינה סט נוסף של שאלות שנקרא: רשימת נושאים שמטרידה את הוועדה, והם למעשה מבקשים התייחסות בכתב לוועדה.
הילה טנא-גלעד: גם כאן יש הליך של פניה לכל הגורמים הממשלתיים, גיבוש של מענה מסודר.
הילה טנא-גלעד: הדוח הזה, בסופו של דבר, אחרי כל הליך אישור וכתיבה שנעשה, כאמור, במשרד המשפטים בשיתוף עם משרדים אחרים ולאחר שהוא עובר אישור של כל הגורמים, כולל משרד החוץ, מוגש לוועדה ולאחר מכן, יש הופעה בפני הוועדה עצמה.
הילה טנא-גלעד: ההופעה בפני הוועדות שלנו זה מתכונת של כביכול חקירה, זה אדברסרי.
הילה טנא-גלעד: יש רשימה של שאלות ותשובות, רצף של שאלות מטעם חברי הוועדה, רצף של שאלות מטעם המשלחת, כשהמשלחת, הרעיון שלנו בגיבוש המשלחות זה שיהיה גורמי מקצוע בהיקף מאד רחב כדי שלא יהיה מצב שלא נוכל לענות על שאלות למרות שתמיד יש שאלות מעבר.
הילה טנא-גלעד: אני אציין שלקראת ההופעה עצמה מוגשים על ידי ארגוני החברה האזרחית מה שנקרא "דוחות צללים" שזה דוחות מטעם הארגונים של החברה האזרחית, שבהם הם מעלים את הטענות שלהם כלפי המדינה.
הילה טנא-גלעד: כאן זה היה ב-10 דוחות, זה יכול להיות גם עשרות דוחות, תלוי בתחום.
הילה טנא-גלעד: זה ארגונים בינלאומיים, זה ארגונים ישראלים, כל אחד והאג'נדה שלו.
הילה טנא-גלעד: הוועדה עצמה יושבת גם על הדוחות הללו וגם נפגשת יום לפני ההופעה שלנו בפני הוועדה עם הארגונים שהגישו את הדוחות וארגונים נוספים, כדי לקבל מהם תשומות.
הילה טנא-גלעד: במהלך ההופעה עצמה, כאמור, יושבת הוועדה לזכויות הילד זה שני מושבים, כל אחד 3 שעות, שאלות ותשובות.
הילה טנא-גלעד: מבחר עצום של שאלות בכל נושא - -
יעקב מרגי: והפוליטיקה לא פחתה?
<הילה טנא-גלעד: הרבה פוליטיקה, הרבה מאד סוגיות צמודות ליישום של הוועדה במה שהם מכנים "השטחים הפלסטינים הכבושים", שכאן יש ויכוח בינינו לבין הוועדות.
<הילה טנא-גלעד: אני אדגיש שהוויכוח הזה קיים עם כל הוועדות של האו"ם, כשהעמדה שהוגשה על ידי היועץ המשפטי, שניים אחורה, עוד בתקופתו של מר אליקים רובינשטיין היה שאנחנו מגישים בכתב רק את זו שנוגעת לישראל גופא, ועונים בעל פה על כל השאלות של הוועדה מתוך כבוד לשיח מול הוועדות.
<הילה טנא-גלעד: חשוב לי להדגיש שמבחינת הוועדות, כשהם אומרים "השטחים הפלסטינים הכבושים", הכוונה היא ליהודה ושומרון, גדה מערבית, עזה, מזרח ירושלים ורמת הגולן, כשאנחנו עונים בכתב גם על מזרח ירושלים ורמת הגולן, מכוח החקיקה הישראלית שהחילה שם את החוק, לא נכתב על עזה ואיו"ש אבל עונים בעל פה על הכל.
<הילה טנא-גלעד: כאמור, לאחר ההופעה יש מסקנות של הוועדה שמועברות למדינה קודם לעיון ראשוני ולאחר מכן מופצות.
<הילה טנא-גלעד: המסקנות הללו, ובזה אסיים, מעובדות, מופצות לכל הגורמים, כל המשרדים הממשלתיים הרלוונטיים להערות והתייחסויות.
<הילה טנא-גלעד: עולות לאתר של משרד המשפטים בעברית ובאנגלית כדי שתהיה התייחסות ומקסימום נגישות של הציבור.
<הילה טנא-גלעד: יש צוות של משרד המשפטים בראשות המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, שזה צוות הסקת מסקנות שעובר על המסקנות ובוחן אותן.
<הילה טנא-גלעד: בודק מה ניתן ליישם, איך ניתן ליישם והרעיון הוא שאחרי שעוברים על המסקנות והכל, מכינים מסמך תגובה מסודר שמגובש על ידי כל הגורמים הרלוונטיים ומועבר לוועדה ומתייחס למסקנות.
<הילה טנא-גלעד: זאת הפרוצדורה מבחינת הוועדה.
יעקב מרגי: לפני שנשאל על התוכן של ההערות, הייתי רוצה לדעת תמונת מצב מאז אשרור האמנה, אם יש דברים שמדינת ישראל היתה צריכה לעשות ולא עשתה?
יעקב מרגי: דברים שהיו טעונים חקיקה ולא חוקקו או דברים פתוחים מאז אשרור האמנה?
<הילה טנא-גלעד: אני אגיד באופן כללי: הליך האשרור של האמנה הנעשה בשנת 91, שבה הצטרפנו ל-5 אמנות במקביל.
<הילה טנא-גלעד: למעט האמנה למניעת אפליה גזעית, שאליה הצטרפנו לפני כן, ב-91 הצטרפנו לכל האמנות ולא נעשו אז תיקוני חקיקה.
<הילה טנא-גלעד: האמירה היתה אז חד-משמעית, ואני מדברת על 91 קרי עוד לפני חוקי היסוד אפילו של כבוד האדם וחירותו וחופש הקניין, כשהחקיקה הישראלית מכסה, למעשה, ואין צורך בחקיקה מעבר לכך.
יעקב מרגי: זה נתון שאין עליו עוררין?
<הילה טנא-גלעד: אין עליו עוררין מבחינת מדינת ישראל או מבחינת הוועדות?
יעקב מרגי: אצלנו, מדינת ישראל.
<הילה טנא-גלעד: אנחנו שלמים עם המצב אולם, חד משמעית אני אומרת, תמיד אפשר לשפר.
<הילה טנא-גלעד: נעשה במדינה הליך כל הזמן לשיפור כל הנושא של זכויות אדם והביטוי של אמנות זכויות אדם, בפרט ספציפית לנושא של האמנה לזכויות הילד.
<הילה טנא-גלעד: נמצא כאן דוקטור פרץ סגל ממחלקת ייעוץ וחקיקה, שהוא בוודאי ירחיב על זה אבל במסגרת האמנה לזכויות הילד, בעקבות העשייה הרבה של ועדת רוט-לוי ואני בטוחה שדוקטור סגל ירחיב על זה, נעשתה המון עבודה.
<הילה טנא-גלעד: אני חושבת שאם יש אמנה אחת שהעשייה שבה והטרמינולוגיה שבה חלחלה יותר מכל לתוך השיח הישראלי, לתוך החקיקה, זה בהחלט האמנה הזאת.
<הילה טנא-גלעד: אני אתן, באמת לדוקטור סגל שיגיד כמה מילים.
יעקב מרגי: אם אפשר לפני, אני אתן לו את רשות הדיבור.
<הילה טנא-גלעד: מבחינת הוועדה נדרשת עוד הרבה עשיה מבחינת החקיקה הפנים-ישראלית.
יעקב מרגי: מבחינת הוועדה באו"ם.
<הילה טנא-גלעד: כן.
יעקב מרגי: אנחנו סוגרים שהחקיקה בישראל מספקת.
<הילה טנא-גלעד: זה עולה בקנה אחד, זה אפשר לנו לאשרר את האמנה אבל תמיד אפשר לשפר ויש עוד מה לשפר בהחלט.
יעקב מרגי: את יכולה להעלות בקצרה נקודות מעבר לבעיות הפוליטיות, מה שקשור בתוך מדינת ישראל, מה שהוועדה ציינה.
<הילה טנא-גלעד: בתוך מדינת ישראל, הרשימה של המסקנות, מי שראה את זה, היא מאד ארוכה.
<הילה טנא-גלעד: יש כאן הרבה מאד דבירם.
<הילה טנא-גלעד: אני אתמקד במצב בישראל גופא מכיוון שההיבטים האחרים באמת חלקם פוליטיים, וגם הנושא של נציבות זכויות הילד, כל הנושא הזה, כל הנושא של החקיקה, יישום של הוראות ועדת רוט-לוי.
<הילה טנא-גלעד: הם החמיאו למדינה על הנושא של עיקרון טובת הילד ויישומו אבל הם קוראים להעמקה של הנושא.
<הילה טנא-גלעד: הנושא של איזון בהקצאות, במשאבים, בין המגזרים בתוך ישראל.
<הילה טנא-גלעד: המגזר הערבי, המגזר היהודי, כל הנושא של בריאות, של חינוך.
<הילה טנא-גלעד: נושא העוני, נושא של פיקוח על כל הנושא של זכויות אדם.
<הילה טנא-גלעד: מעורבות יותר של החברה האזרחית.
<הילה טנא-גלעד: נושא של חוקים מפלים.
<הילה טנא-גלעד: הם מציינים רשימה של חוקים שהם מוטרדים מהם.
<הילה טנא-גלעד: הנושא של ילדי עובדים זרים, התנאים מבחינת מוסדות רווחה.
<הילה טנא-גלעד: נושא של...
<הילה טנא-גלעד: זו רשימה קצת ארוכה.
יעקב מרגי: לא, ממש בקטן.
יעקב מרגי: ביקשתי דגשים.
<הילה טנא-גלעד: זה הדגשים העיקרים.
<הילה טנא-גלעד: יש הרבה מסקנות.
<הילה טנא-גלעד: אני יודעת שהיה שיח לפני כן, יש הרבה מסקנות עם שפה מאד חריפה אבל זה הסגנון בדרך כלל של הוועדות הללו.
יעקב מרגי: הם גם פתרו את הבעיות בעולם, את בעיות מדינות העולם השלישי.
<הילה טנא-גלעד: לא, אבל זה מנגנון שהצטרפנו אליו מרצוננו.
יעקב מרגי: עורך דין פרץ סגל.
פרץ סגל: תודה אדוני.
פרץ סגל: אכן, כפי שאמרה חברתי, מדינת ישראל, בחוקיה, השרישה כבר עקרונות רבים מן האמנה.
פרץ סגל: יחד עם זאת, הוקמה בשעתו ועדה ברשות השופטת סביונה רוט-לוי כדי לראות איך להביא ליישום האמנה בחוקי מדינת ישראל.
פרץ סגל: ועדת רוט-לוי סיימה את עבודתה בשנת 2003 ומאז, אנחנו, לאיטנו, מנסים להביא לכך שהחקיקה תתאם, ראשית, למה שוועדת רוט-לוי המליצה אבל גם מעבר לכך, היו נושאים שוועדת רוט-לוי לא טיפלה בהם ואנחנו חושבים ומשתדלים, עד כמה שאפשר, אם זה באמצעות ועדות ציבוריות, אם זה באמצעות הצעות חקיקה, לראות איך להביא ליישום מלא יותר של האמנה.
יעקב מרגי: בא נתמקד במסקנות של ועדת רוט-לוי.
יעקב מרגי: מבחינתנו, יש דברים פתוחים שצריכים להשלים בחקיקה ולא השלמנו?
פרץ סגל: נשארו עדין מספר ניכר של נושאים של החקיקה שלא הושלמו לפי ההמלצות של ועדת רוט-לוי.
פרץ סגל: בין היתר, לשני נושאים חשובים שנוגעת בהם ועדת האו"ם: האחד, זה כפי שהזכירה חברתי, השאלה האם יש מקום, כפי שוועדת רוט-לוי הציעה לבחון, להקים רשות או נציבות לנושא נציבות ילדים, נושא שנדון בכנסת הקודמת בוועדה זאת.
פרץ סגל: אני מקווה ששרת המשפטים הנוכחית, הדברים יובאו בפניה מחדש, כפי שהם באו בפני השרים הקודמים בעקבות הדוח של ועדת האו"ם, והיא תנקוט עמדה כי גם בוועדת רוט-לוי וגם ועדת האו"ם סבורות שיש מקום להקים רשות או נציבות לנושא זכויות ילדים.
פנינה תמנו: יש כיום הצעת החוק שיושבת על שולחן הכנסת, גם של יושבת ראש הוועדה הזאת וגם של חברות הכנסת עדי קול וקרין אלהרר.
<פרץ סגל: אני מכיר את ההצעות האלה אבל הן עדין לא הגיעו לוועדת השרים - -
יעקב מרגי: בהודעת הסיכום נתייחס לכך.
<פרץ סגל: - - הן עדין לא הגיעו לוועדת השרים לחקיקה כך שאני עוד לא ראיתי אותן ולא התייחסנו אליהן.
<פרץ סגל: אני מניח שהן מתבססות על הדברים שגובשו - -
יעקב מרגי: אתה יכול להסכים אתי שהניסיון הוכיח שאיפה שהקמנו נציבות, הדברים גם ככה לא מושלמים אבל לא נופלים בין הכיסאות או בין משרדי הממשלה.
יעקב מרגי: יש כתובת.
<פרץ סגל: אכן כן.
<פרץ סגל: אז מבחינה זאת גם ועדת רוט-לוי וגם ועדת האו"ם פונות לכיוון של הקמת רשות או נציבות לנושא זכויות הילד, שתגבש מדיניות כוללת ותביא לייתר תיאום בין משרדי הממשלה השונים.
<פרץ סגל: תפעל בכל הנושא של הטמעת האמנה הן בהתנהלות הממשלתית והן בכלל, בציבור.
<פרץ סגל: ענין נוסף שעולה בדוח של האו"ם וגם בוועדת רוט-לוי זה הנושא של עקרונות הוועדה במה שנוגע לזכויות בסיסיות של הילד, בין אם זה שוויון בין ילדים, בין אם נתן מעמד חוקתי לכך שטובת הילד, כעיקרון ראשון במעלה, יבוסס בחקיקה הישראלית.
<פרץ סגל: העיקרון של שמיעת הילד בכל החלטה שמתקבלת לגביו.
<פרץ סגל: הקמת מנגנוני תלונות.
<פרץ סגל: כל הנושאים האלה, הגישה היתה עד עכשיו שאנחנו צריכים להקים אותם במסגרת חוקים פרטניים שיחוקקו אבל יכול להיות שעד אשר הדבר יעשה, יש מקום לשקול, כפי שוועדת רוט-לוי המליצה, לראות אם יש מקום לעגן את העקרונות האלה כך שיתחילו לפעול על פיהם במקומות שעדין לא פועלים על פיהם כי יש מקומות שפועלים על פיהם, כפי שוועדת האו"ם מציינת.
<פרץ סגל: לדוגמה, בענין שמיעת ילדים בבתי משפט.
<פרץ סגל: פרויקט שהתחילו לפני מספר שנים ומתנהל בשני בתי משפט בארץ.
<פרץ סגל: כמובן שצריך להרחיב את זה לכלל בתי המשפט, כולל בתי הדין הדתיים כאשר מדובר - -
יעקב מרגי: שמענו השבוע איזה דיון, שקטינה התעקשה להופיע בבית המשפט ועורכי הדין של הנתבעים צלבו אותה בחקירה.
יעקב מרגי: לכן, צריך לשקול מה טובת הילד.
<פרץ סגל: כמובן.
<פרץ סגל: אז אני אומר בענין הופעה בבית משפט לענייני משפחה נקבעו תקנות מפורטות לענין, והדבר טעון הסדרה חקיקתית, בין אם זה חקיקה ראשית ובין אם זה חקיקת משנה.
<פרץ סגל: אז הנושאים האלה הם נושאים כלליים שהוועדה עמדה עליהם ותואמים את ההמלצות של ועדת רוט-לוי, ואנחנו צריכים לבחון אותם במישור הכללי.
<פרץ סגל: מעבר לכך, כפי שציינה חברתי, יש פניות למגוון רחב של נושאים שלגביהם צריך לקבל התייחסות, כפי שהיא ציינה שייעשה, שכל משרד ממשלתי יראה מה מההערות אנחנו צריכים להטמיע בחקיקה הספציפית של כל אחד מהנושאים.
<פרץ סגל: כמו שאמרה חברתי, הדוח יתורגם ויפורסם כך שלציבור, בייחוד מה שחשוב זה שילדים יחשפו לדוח כי זה נוגע בסופו של דבר לילדים, כדי שהם יוכלו להגיב עליו.
<פרץ סגל: אני חושב שאחד הדברים המרכזיים זה באמת הטמעת האמנה במערכת החינוך וזה אחד האמצעים לדבר הזה.
<פרץ סגל: אלה הדברים שעומדים על הפרק מבחינת דרך ההתייחסות שלנו לדוח של האו"ם.
<פרץ סגל: תודה.
יעקב מרגי: גברת גלית וידרמן, בבקשה.
יעקב מרגי: סמנכ"ל הקרן הישראלית למען יוניצף.
<גלית וידרמן: תודה.
<גלית וידרמן: אנחנו באמת ביקשנו מהוועדה ליזום את הדיון כחלק מהתפקיד של יוניצף בקידום ויישום האמנה הבינלאומית לזכויות הילד.
<גלית וידרמן: יוניצף הוא למעשה הארגון היחידי שנמצא בתוך האמנה, כמי שתפקידו לקדם וליישם אותה.
<גלית וידרמן: אנחנו יזמנו יחד עם 9 ארגונים מאד חשובים ומרכזיים בנושא, שעוסקים בנושאים של ילדים בישראל, דוח אלטרנטיבי לדוח המדינה.
<גלית וידרמן: זה נוהג שהוא מקובל בתהליך הדיווח על האמנה, כדי לנסות ולהביא את הדגשים המרכזיים של הארגונים לוועדה לזכויות הילד באו"ם ובעצם לנסות וליצור שיח, ואני רואה חשיבות לא פחותה גם לשיח שמתקיים כאן, בוועדה, ולשיח שאני מקווה שימשיך להתקיים עם משרדי הממשלה השונים כי בעצם הוועדה באו"ם בוחנת את תמונת המצב אחת ל-5 שנים אבל אנחנו כולנו חיים ונמצאים כאן במשך כל הזמן, ואנחנו באמת רוצים לקדם את זכויות הילד בישראל.
<גלית וידרמן: אני רוצה לומר שבאמת אני מסכימה עם עורכת הדין טנא על כך שנעשו לא מעט דברים לקידום האמנה הבינלאומית לזכויות הילד אבל יש לנו עוד המון אתגרים.
<גלית וידרמן: בעצם, כשאנחנו מסתכלים על האמנה לזכויות הילד יש לנו 10 אמצעים ליישום האמנה שהוועדה לזכויות הילד הגדירה, כדי שכל מדינה תוכל לדעת האם היא מיישמת את האמנה או לא מיישמת את האמנה.
<גלית וידרמן: היום, כשאנחנו מסתכלים על האמצעים האלה, לפחות מספרית, תמונת המצב היא די עגומה כי אנחנו לא ממלאים אף אחד מהם באופן מלא.
<גלית וידרמן: חלק מהדברים באמת קלים מאד למילוי וחבל שאנחנו לא עושים אותם.
<גלית וידרמן: למשל, עמיתתי כאן ממשרד החינוך, טובה בן ארי, שהיא המפקחת על זכויות התלמיד ויחד אתה אנחנו גם מפעילים את קבוצת הנוער למען יוניצף, מנסה לקדם את השמעת קולם של ילדים בתוך המערכת ובאמת - -
יעקב מרגי: אנחנו מיד נשמע גם אותה וגם את נציגת משרד הרווחה.
<גלית וידרמן: - - וגם באמת משרד המשפטים, שהקים ועדה שעשתה עבודה מקצועית וחשובה, ועדת פרץ, שהיתה בשנה שעברה ודנה בענין הקמת נציבות לילדים והגדירה מתווה מפורש של איך צריך וכדאי להקים רשות לאומית לזכויות הילד והילדה אבל בעצם האתגרים האלה לא מיושמים.
<גלית וידרמן: היתה לנו שנת בחירות, היו שינויים אבל אני חושבת שכרגע, כשסיימנו את מנגנון הדיווח ואנחנו יודעים מה האתגרים שנמצאים לפנינו, זה הזמן ליישם.
<גלית וידרמן: נמצאים כאן העמיתים שלי מהארגונים השונים אז הם יוכלו לציין באופן יותר ממוקד את הנושאים שהם עסקו בהם.
יעקב מרגי: שאלה: בממשק, בדוח האלטרנטיבי שלך, יש ממשק פחות או יותר למספר דגשים שהמדינה שמה או שהמדינה מדברת על משהו אחר ואתם מדברים על משהו אחר.
<גלית וידרמן: לא, אני חושבת שיש בהחלט נקודות השקה.
<גלית וידרמן: הנושאים שאנחנו עסקנו בהם בדוח, אנחנו בקרן הישראלית לקחנו את הנושא של הקמת נציבות לילדים כאחד מהנושאים שאנחנו מאמינים שגם יכול לעזור בקידום אמצעים אחרים ליישום האמנה, ולעזור לתכלל ולראות את תמונת המצב והמדיניות הכללית והאסטרטגיה הכללית למען ילדים, שהיום זה דבר שלא נעשה.
<גלית וידרמן: עבדו אתנו ארגון "בטרם", לבטיחות ילדים והם עסקו בנושא של בטיחות.
<גלית וידרמן: "עלם" שעסקו בנושא של זנות, לצערנו, שנמצאת בילדים.
<גלית וידרמן: היו לנו 4 ארגונים שעסקו בנושא של ילדים חסרי מעמד, שהוא אחד הנושאים הבוערים כרגע גם.
<גלית וידרמן: אני יודעת שהוועדה לעובדים זרים עוסקת בזה אבל אנחנו ראינו חשיבות גדולה גם לנושא הזה ועבדו אתנו ארגון א.ס.ף, שעוסק בפליטים.
<גלית וידרמן: ארגון מסיל"ה, שעוסק בילדים מהגרים ובפליטים.
<גלית וידרמן: ארגון ילדים ישראלים.
<גלית וידרמן: אני לא מול הרשימה.
<גלית וידרמן: אחד מהנושאים שאנחנו רואים בהם חשיבות גדולה, גם כאמא לשני ילדים קטנים, זה באמת הנושא של הגיל הרך, שהוועדה לזכויות הילד באו"ם גם ראתה בו חשיבות רבה והמליצה למדינה להגדיר מדיניות שקשורה לגיל הרך וגם להגדיר מסגרת של פיקוח ויישום.
<גלית וידרמן: בכנסת הקודמת הוועדה לזכויות הילד דנה ארוכות בנושא של הפיקוח ובמשמעויות שלו מבחינה כלכלית אבל צריך לזכור שאנחנו צריכים לראות את טובת הילד ואת ההיבטים הנגזרים מכך.
יעקב מרגי: אני הייתי רוצה לשמוע את נציגי משרדי הממשלה, שפחות או יותר הדוח מדבר עליהם, זה חינוך, בריאות ורווחה.
יעקב מרגי: יצא ככה לפי הסדר.
יעקב מרגי: תחילה משרד החינוך.
יעקב מרגי: את יכולה להתייחס פחות או יותר אם הדוח הגיע לידיה.
יעקב מרגי: האם יש לה התייחסות פחות או יותר למה שקורה בדוח.
יעקב מרגי: אנחנו פה שניים, נתחיל עם הילה ואחרי זה נמשיך.
<הילה סגל: אנחנו שלוש.
יעקב מרגי: אני לא אתן לשלושתכן.
יעקב מרגי: תבחרו את הכי חשובה.
<הילה סגל: אני בעיקר אתייחס לנושא הקמת הנציבות לזכויות הילד.
<הילה סגל: בזמנו זה נבחן במסגרת הצעות חוק שהועלו באופן פרטי.
<הילה סגל: שר החינוך מצא שאין מקום להקים - -
<קריאות: שר החינוך דאז או הנוכחי?
<הילה סגל: הנוכחי.
<הילה סגל: שר החינוך הנוכחי נדרש לשאלה והוא חשב שאין מקום להקים נציבות מיוחדת לזכויות הילד מכיוון שבחוקים הקיימים, בחקיקה הקיימת ובהוראות המינהל שקיימים היום במשרד החינוך ושנוהגים על פיהם, יש פתרון מספק לנושא זכויות הילד.
יעקב מרגי: אין ספק שכל משרד שואף וחושב שהוא צריך לעשות אבל כשתחום זכויות הילד נושק לכל כך הרבה משרדי ממשלה, ואנחנו מכירים את זה מתחומים אחרים, לפעמים יד ימין לא יודעת מה שיד שמאל עושה.
יעקב מרגי: לעתים לא כל כך רחוקות מישהו עושה משהו והשני עושה בדיוק הפוך.
יעקב מרגי: אני חושב שהנושא חשוב וכשתקום נציבות תהיה כתובת, יהיה "אבא" לנושא.
יעקב מרגי: יש כאן נציבות לנגישות.
יעקב מרגי: את רואה כמה שעדין יש קשיים ביישום של החוק וההוראות.