GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<גידי כרוך: אנחנו מנסים להוביל פה כל מיני מהלכים, אבל כאן ועכשיו צריך לעשות משהו וארגון "לקט ישראל" בתחום הכריכים בבתי הספר עושה כאן ועכשיו משהו, את מה שהוא יכול כרגע מהבחינה הזאת.
<גידי כרוך: מה שאנחנו עושים כרגע, 8,000 כריכים טריים בכל בוקר, בכל הארץ.
<גידי כרוך: אנחנו עובדים ב-124 בתי ספר, ב-44 רשויות מקומיות ויש לנו 230 מתנדבים שמכינים את הכריכים האלה.
<גידי כרוך: כל בית ספר מכין את זה איך שהוא מוצא לנכון.
<גידי כרוך: הילדים האלה אנחנו לא יודעים מיהם, אנחנו מקבלים מספר.
<גידי כרוך: בית הספר לא מגלה לנו מי הילדים, אנחנו גם לא רוצים לדעת מיהם, זה ביחד עם היועצת השכבתית, המנהלת, מי שאחראי בבית הספר על הרווחה, נותנים לנו מספר ואנחנו משתדלים לספק אותו.
<גידי כרוך: אני חייב להגיד שאנחנו לא תמיד מספקים.
<ענבר סבאג שפייזמן: אתם עושים לפי הדירוג החברתי כלכלי, זאת אומרת, רשויות עניות?
<גידי כרוך: אנחנו עובדים לפי אשכולות.
<גידי כרוך: כרגע יש לנו מעל 2,000 ילדים ברשימת המתנה.
<גידי כרוך: אני בטוח שרובכם בכלל לא שמעתם על הפעילות הזאת כי זה עובר מפה לאוזן.
אורלי לוי אבקסיס: יש כנראה גם בתי ספר שלא יודעים על הפעילות הזאת, אחרת היינו מקבלים לא רק 2,000 ממתינים אלא הרבה יותר.
<עלוה קולן: מה עלות של כריך?
<גידי כרוך: 2.60 שקלים.
<גידי כרוך: אני בטוח שאם עוד בתי ספר היו יודעים על זה, היו פונים אלינו הרבה יותר.
<גידי כרוך: המטרות שלנו, להרחיב את הפעילות הזאת לפרויקט ארוחת בוקר לאומי, לא צריך ללכת רחוק, יש את הפרויקט הזה בהרבה מדינות בעולם.
<גידי כרוך: גרתי בארצות הברית איזה תקופה, יש בבוקר ארוחת בוקר, ילדים שרוצים יכולים לקבל, מסובסד ב-100% עד דולר שהורה תורם לתוך המערכת הזאת.
<גידי כרוך: אז אפשר לעשות מזה פרויקט לאומי של ארוחת בוקר, אפשר להשאיר את זה במתכונת הנוכחית.
<גידי כרוך: אני חושב שהגיע הזמן.
<גידי כרוך: אנחנו עושים את מה שאנחנו עושים כבר שמונה שנים וצריך להתגייס עם השלטון המקומי או הממשלה לתמיכה בפעילות הזאת.
<גידי כרוך: צריך לקחת את הפעילות הזאת מאיזשהו פיילוט מאוד מוצלח ויפה ש"לקט ישראל" עושה ולהעביר את זה לפרויקט לאומי וזה מה שאנחנו רוצים לעשות.
<גידי כרוך: אני לא צריך את הפרויקט הזה אצלי, אני רוצה שהפרויקט הזה יעבור ויהיה פרויקט לאומי, ושמישהו ייקח אותו וינהל אותו יותר טוב ממה שאנחנו יכולים לנהל אותו כי יש פה באמת צורך בנושא הזה.
<גידי כרוך: גם דרך זה אפשר לדבר על נושא של מודעות ותזונה.
<גידי כרוך: למה אנחנו עושים את זה בכלל?
<גידי כרוך: יש צורך גדול, וזה מה שאמרתי, יש לנו 2,000 ילדים פלוס ברשימת המתנה, שלא יקבלו השנה כריכים מאתנו.
<גידי כרוך: וזה כואב הלב.
<גידי כרוך: מנהלת הפרויקט "אוכלת" את עצמה על הדברים האלה אבל זה נושא תקציבי.
<גידי כרוך: אם אני יכול להעביר כרגע 8,000 כריכים ב-2.60 שקלים, אם אני אעשה 30,000 כריכים - - -
אורלי לוי אבקסיס: כמה ילדים יש לנו בתוך מערכת החינוך?
<יצחק קדמן: מיליון וחצי.
אורלי לוי אבקסיס: כמה מהם אנחנו יודעים לזהות כתלמידים שנמצאים בתוך - - -
<רן מלמד: אל תשכחו שהבעיה היא לא רק בבית הספר.
אורלי לוי אבקסיס: הנושא הוא, שבבית הספר אתה יכול לתפוס אותם.
אורלי לוי אבקסיס: יש לך את האכסניה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יודעים לתמחר?
<גידי כרוך: אני מציע לא להיתפס למספר הזה של 2.60 שקלים כי זה מספר שיכול לרדת, אם אני אעשה 20,000, זה כבר יהיה 2 שקלים.
<רן מלמד: לי יצא לכתוב את חוק ההזנה שקיים היום, לטוב ולרע איך שהוא עובד, ואגב, יש הרבה ליקויים שהם ליקויים ממשלתיים, יש רשויות שנורא רוצות, הרשימה פתוחה רק שמשרד האוצר לא מכניס אותן לרשימה, למה?
<רן מלמד: כי זה חוסך כסף שממילא נמצא בתוך המערכת.
<רן מלמד: חוק ההזנה, צריך להשתמש בו קודם כל כמנוף לתעסוקה.
<רן מלמד: את בעצמך אמרת שחלק מהילדים לא אוכלים כי זה לא טעים להם.
<רן מלמד: כי כשעושים הזנה באמצעות חברות קייטרינג גלובליות - - -
אורלי לוי אבקסיס: אני אגיד לך משהו, חלק מהילדים לא אוכלים כי זה לא טעים להם, זה לא החלק שאין להם ברירה אחרת.
אורלי לוי אבקסיס: אתה צודק, אתה מדבר על האיכות, האיכות מתחת לכל ביקורת, אני אימא לשלושה ילדים שאמורים לקבל את ההזנה הזאת, ועדיין זה פתרון.
אורלי לוי אבקסיס: אבל מי שלא רוצה, זה ילדים שיש להם אפשרות בחירה, אלה שאין להם, תאמין לי, גם את זה הם יאכלו ויהיה להם מצוין.
<רן מלמד: הכוונה של החוק מראש היתה שכל הילדים יאכלו כדי שלא יהיו מעמדות.
<רן מלמד: אני יכול לספר לך היום שיש ילדים שמקבלים את ההזנה ולא רוצים ועובדים סוציאליים מתקשרים עם בעיות מאוד קשות.
<רן מלמד: אבל אני חושב שצריך לזכור, שיש בסך הכול 145 ימי לימוד בשנה שבהם מקבלים הזנה בבית הספר.
<רן מלמד: ומה קורה בשאר הימים?
<רן מלמד: התחלנו עם שר הרווחה הקודם בפרויקט שנקרא "ארוחה בחופשה".
<רן מלמד: את היום חתומה על הצעת חוק עם בוז'י הרצוג, אחרי שעשינו פיילוט של שנתיים שהיה מוצלח מאוד שאומר, לתת לילדים שנמצאים בסיכון בחופשים, לתת להם ארוחות חמות.
<רן מלמד: אני הייתי שואל היום, למה לא ממשיכים לקדם את הפרויקט הזה דרך משרד הרווחה.
<דליה לב שדה: הפרויקט קיים לשלושה שבועות בקיץ.
<רן מלמד: באוגוסט השנה הוא לא היה.
<דליה לב שדה: היה, למה אתה אומר לי לא היה?
<דליה לב שדה: היה ופלוס זה שקרן ידידות עוד נתנה 12 מיליון שקל נוספים לנושא של הזנה.
<רן מלמד: כמה ילדים קיבלנו השנה הזנה בחופש הגדול?
<דליה לב שדה: אני לא יודעת את המספר המדויק.
<רן מלמד: התחלנו לפני שלוש שנים עם 2,500 בפיילוט, עברנו בשנה השנייה ל-8,000, כשאני קיבלתי נתונים על השנה השלישית אמרו אין נתונים, לא היה.
אורלי לוי אבקסיס: זה גם נורא כי כשאין נתונים אי אפשר לבקר את המערכת, זה מאוד נוח.
<עירית בירן: אני עירית בירן ממשרד החינוך, סגנית מנהלת המינהל הפדגוגי.
<עירית בירן: אני רוצה להביא נתון ממפעל ההזנה שלנו, 350,000 ילדים מקבלים בשנת הלימודים תשע"ד הזנה כל יום בארוחת הצהריים.
<עירית בירן: יש עידוד של מערכת החינוך כן לתת סנדוויצ'ים, תרומות, צוות וכן הלאה, ויש אחוז מאוד גבוה של בתי הספר שאתה תבוא בהפסקת עשר ותראה סלסלות עומדות ליד המזכירה וילדים עוברים ולוקחים.
אורלי לוי אבקסיס: במי זה תלוי שזה קורה?
<גידי כרוך: משרד החינוך לא צריך לקבל בתרומות.
<עירית בירן: אין לנו משאב לעניין הזה, אם אנחנו נקבל משאב אנחנו נשמח שתהיה לנו ארוחת בוקר לכל ילד.
אורלי לוי אבקסיס: יש לי שאלה, במי זה תלוי שזה ייקרה באותו בית ספר?
<עירית בירן: הקשר הוא קשר, פיקוח וצוות הוראה, מנהל וצוות הוראה, יש אזורים שצריכים ליותר ילדים, יש אזורים שצריך למעט ילדים ואנחנו לא רוצים שזה יהיה משהו שגורם לסטיגמה וכן הלאה.
<עירית בירן: לכן זה פתוח בצורה שזה מוגש היום, כשילד צריך, הוא ניגש, הוא לוקח, גם אם הוא בא מבית מבוסס שאימא שלו פשוט לא קמה בבוקר.
אורלי לוי אבקסיס: וזה באמת המקום שאם היינו הופכים את זה לחלק מאותה מערכת חינוך, היינו פותרים את כל הבעיה הזאת כי אז לא סטיגמות.
אורלי לוי אבקסיס: את יודעת מה, ברגע שאמרת סטיגמה, את יודעת כמה מנהלי בתי ספר לא רוצים שיהיה להם את זה עכשיו שם.
אורלי לוי אבקסיס: אולי אתם צריכים דווקא לעודד בתי ספר ולעודד מנהלים לעשות את זה ולא להשאיר את זה פתוח לשיקול דעתם.
<עירית בירן: אנחנו מעודדים.
<עירית בירן: יש הוראה לעודד את התהליך גם בבתי ספר מבוססים כי גם בבית ספר מבוסס יש תמהיל ויש אוכלוסייה כזאת או אחרת שבאה מבית יותר נזקק.
<עירית בירן: בקשר עם משרד הרווחה אנחנו מנהלים צוות משותף של עבודה משותפת, יש נציגה של ילד ונוער שעובדת במקביל ועושה אתנו את כל התיאומים וכל החיבורים.
<עירית בירן: כרגע, אני במקום לשבת אתם בישיבה במשרד הרווחה, יושבת אתכם פה ונציגים שלנו יושבים שם.
אורלי לוי אבקסיס: אני עוד ארגיש שאני זו שמחבלת בפתרונות.
<עירית בירן: לא, אני רק מספרת את זה כי אנחנו עושים איזשהו תהליך של עבודה לא רק בעניין הזה, גם בעניין של שיבוצי ילדים שלא שובצו, שיצאו ממסגרות וצריכים להיכנס למסגרות, כל החיבורים.
<עירית בירן: אנחנו עושים עבודה היום עד הרמה של הילד הבודד כדי להגיע למצב שלפחות מה שאנחנו יכולים לעשות, לעשות אותו בצורה הכי מקצועית.
<עירית בירן: עניין המועדוניות שלה כן, הגברת דבורה מרחבי שפרשה לגמלאות, ממשיכה בהתנדבות ללוות אותנו.
<עירית בירן: אני מקווה שייצא מכרז ויהיה מישהו שיחליף אותה.
אורלי לוי אבקסיס: בינתיים אף אחד לא מאייש את התקן הזה.
אורלי לוי אבקסיס: אני מאוד מקווה שלא ישאירו דווקא את הנושא החשוב ביותר בנושא של טיפול בקהילה לילדים בסיכון, שכל הזמן אומרים, אנחנו מסיבים תקציבים לטיפול במסגרות חוץ ביתיות לטיפול בקהילה, ששם התקן הזה לא יישאר יתום.
אורלי לוי אבקסיס: חבל מאוד על הידע, על המידע.
אורלי לוי אבקסיס: רק שאין מי שיפקח וידע מה עושים שם.
<עירית בירן: יש בכל מקום - - -
אורלי לוי אבקסיס: סליחה, קצת עשיתי ביקורים וחלקם היו ביקורי פתע.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא סוג של בייביסיטר שצריך להחזיק את הילדים שם ולשים אותם במצבי סיכון, בחלק מהמקרים זה מה שקורה, בחלק אחר מהמקרים אין בכלל מספיק מקומות, או שתופסים את המקומות של הילדים שיכולים להשתמש בזה ולהתקדם הלאה.
אורלי לוי אבקסיס: חבר'ה, אני יודעת, יש לכם מחויבות למשרד שלכם, יש לכם מחויבות לתכניות שאתם אורגים או שאתם מפעילים, השורה התחתונה, אם יבוא זר לכאן וישמע חלק מהדוברים פה, הוא יחשוב שאנחנו מדברים על מדינה שבה 90% מיליונרים.
אורלי לוי אבקסיס: אז בוא ניכנס לפרופורציות כי הנתונים הם אחרים לגמרי.
אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו באים לבקר, זה רק כדי לתקן ואני לא באה לתפוס פה באופן אישי אף אחד, אני חלק מקואליציה, שזה הרבה יותר לומר את הדברים האלה מתוך הקואליציה, ותאמינו לי, אני חטפתי הרבה על הראש, אבל אני לרגע לא חושבת לעזוב את זה.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת, בוא נעשה איגום, אתם אומרים איגום משאבים, בוא נעשה איגום מחשבתי, כל אחד יתרום את חלקו, אבל שתהיה פה איזה שהיא ברית, שיבינו שהמשרדים זה לא כל אחד אדון לעצמו, לחלקת אלוהים הקטנה שלו, שהוא שותף גם במה שקורה, כמו שאנחנו מדברים על שיתוף במידע, שיתוף באחריות כי אלה הילדים של כולנו וכל אחד מהמשרדים ייגע בהם בשלב כזה או אחר בחיים.
אורלי לוי אבקסיס: אבל זה יתנקז למשרד הרווחה, יתנקז לאותו עובד סוציאלי שמטפל ב-300 תיקים, ובסוף כשיש פדיחה כי הוא לא הצליח להגיע לאחד מהבתים, אז גם נופל לו על הראש תסביך הש"ג.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו אלופים במדינה ואף פעם לא מסתכלים בסופו של דבר מה הביא למצב המעוות הזה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נעבור הלאה, אני אומרת את הדברים כדי שתבינו, אנחנו לא נגדכם, אנחנו אתכם, אבל אל תציגו כאילו הדברים הם בסדר והכול מטופל.
<חיה רוזנפלד: יש לנו כרגע 405 מועדוניות, שחלקן משותפות וחלקן רק של המשרד, למשרד הרווחה יש במקביל עוד כמות יותר גדולה של מועדוניות.
<חיה רוזנפלד: אנחנו, יש לנו על כל מועדונית מאוישת, לפחות חמישה-שישה ילדים בהמתנה.
<חיה רוזנפלד: זאת אומרת, היינו צריכים היום לפתוח עוד לפחות 200 מועדוניות.
<חיה רוזנפלד: וזה תקציב, כל מועדונית זה בסביבות 250,000 שקל.
אורלי לוי אבקסיס: אז תגידו לי יש מענים בקהילה כי כשאני מדברת מול הרווחה, אומרים יש מענים בקהילה.
אורלי לוי אבקסיס: אין מענים בקהילה.
<דליה לב שדה: יש מענים, לא מספיקים.
אורלי לוי אבקסיס: אז אין מענים.
אורלי לוי אבקסיס: הנתונים נמצאים אצלכם, זה לא שעכשיו באנו ושמנו זרקור על משהו שאתם לא יודעים.
אורלי לוי אבקסיס: אתם מודעים לצורך ולא דורשים את הדרישות כדי לספק - - -
<דליה לב שדה: אנחנו דורשים.
אורלי לוי אבקסיס: כי אתם נעלמתם בתקציב.
אורלי לוי אבקסיס: אתם אמרתם להיפך, הנה, קיבלנו תקציב מסוים להתמודדות עם הזנות למשל.
אורלי לוי אבקסיס: לא אמרתם שקוצצו במקומות אחרים.
אורלי לוי אבקסיס: ובסופו של דבר, ה-90,000 שנוספו בגלל הקיצוץ בקצבאות יגיעו אליכם.
אורלי לוי אבקסיס: ואותם 90,000 שהביטוח הלאומי אומר שהם יהיו בעוני, הם נכנסים חדשים למעגל, יכולנו למנוע אותם, אבל עכשיו נצטרך לחפש תקציב איך לטפל בהם ותמיד השיקום הוא יותר גרוע מאשר לשים את רשת הביטחון דקה לפני.
<עירית בירן: רציתי עוד אינפורמציה אחת שאולי היא קטנה אבל אני חושבת שהיא קרן אור לנושא של מתבגרים.
<עירית בירן: דרך התכנית הלאומית, הצלחנו בשיתוף צוות של רווחה, חינוך, בריאות ועוד גורמים אחרים, לפתוח בשנתיים האחרונות 47 מרכזי נוער שכונתיים.
<עירית בירן: אני חושבת שזה מודל ששווה להסתכל עליו ולראות כי הוא אוסף את הנוער בשעות אחר הצהריים, איך אמרתם, הורים אינם, ישנם, שליטה, לא שליטה, במקום לשבת ולחפש מקום לשתות את הוודקה, לבוא לפעילות וגם לקבל, לא הזנה אבל פינה לסנדוויצ'ים ולירקות, פירות, קפה.
<עירית בירן: אנחנו קוראים לזה פינת קפה.
<עירית בירן: אני יכולה להגיד שזה לא פשוט כי גם החשבות בתוך משרד החינוך מאוד התנגדה, מה פתאום אתם בפעילות חברתית כזאת של אחר הצהריים - - -
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מברכים על זה וברגע שזה ייצא, תביאו את זה לידיעתנו.
<עירית בירן: זה מודל שאני מקווה שיהיו לנו עוד כאלה בארץ.
<חיה רוזנפלד: אני מעיריית ירושלים, מייצגת את מרכז השלטון המקומי, אני רוצה לדבר על הצלחות בבקשה.
<חיה רוזנפלד: אני רוצה לספר סיפור.
<חיה רוזנפלד: היתה תכנית של 300 נשים חד הוריות בירושלים, תכנית שתיכף ארחיב עליה, ואחד המדדים שרצינו לראות, אם באמת האישה נחלצה ממעגל העוני ובדקנו ברשימות של ההנחות לארנונה וראינו שבאיזה שהיא שנה, ב-2012, חמש נשים לא היו ברשימה של אלה שביקשו הנחה לארנונה ופשוט השמטנו אותן מהסטטיסטיקות ואז רגע אחד חזרנו ואמרנו, בואו נבדוק למה הן לא ביקשו הנחה לארנונה.
<חיה רוזנפלד: זה לא היה בגלל אי מיצוי זכויות כי התכנית היתה מיצוי זכויות, מסתבר שהיא לא נזקקה להנחה בארנונה משום שהיא כבר יצאה משם.
<חיה רוזנפלד: זאת אומרת, שכלכלית, ההצלחות שאנחנו מדברים עליהן - -
<יצחק קדמן: הארנונה שלוקחת עיריית ירושלים, כולם נזקקים.
אורלי לוי אבקסיס: צריך לבדוק מה הסיבה, למה הן ירדו מהרשימה.
<חיה רוזנפלד: אני מייצגת את הרווחה ולא את אלה שגובים את הארנונה.
<חיה רוזנפלד: אני רוצה לדבר על ההצלחות כי יש הצלחות ולהצלחות האלה יש פנים כלכליות.
<חיה רוזנפלד: נאמר פה, שהרבה יותר קל למנוע מאשר לשקם.
<חיה רוזנפלד: אני רוצה לספר על תכנית שאנחנו עשינו בשנים האחרונות, תכנית מדהימה, שדיברה על כל ההיבטים, היבט כלכלי שהוא גם תעסוקה, גם הכנסה וגם הכשרה.
<חיה רוזנפלד: זה לא אותו הדבר, אפשר לשפר תעסוקה ולא הכנסה, מישהי שעבדה ב"שחור", במשק בית, ועכשיו עובדת נגיד כמזכירה רפואית, הרבה פעמים השכר שלה ירד.
<חיה רוזנפלד: אין ספק שברמת התעסוקה הביטחון הכלכלי וכו', כל הנושא של הכשרות שכבר דובר זה ציר אחד.
<חיה רוזנפלד: ציר שני של מיצוי של זכויות, ו"ידיד" מכירים, אנחנו עובדים גם עם "ידיד", ציר משמעותי ביותר, אנשים משפרים את איכות ורמת החיים שלהם באלפי אלפי שקלים, גם חד פעמי וגם לחודש.
<חיה רוזנפלד: הציר של ילדים, משפחה, רשתות חברתיות, כל מה שנקרא הדרה חברתית שהולכת עם העוני והעניין של התרומה לקהילה.
<חיה רוזנפלד: זאת אומרת, יש עבודה, תורמים, נותנים לכם, אתם שווים ככה שגם לקהילה שווה ליהנות מכם.
<חיה רוזנפלד: פה אני קוראת למשרדי הממשלה השונים, חברים וחברות שלי, שזה לא יהיה פיילוט, שלא יהיה פיילוט אחד ועוד פיילוט אחד - - -
אורלי לוי אבקסיס: שזו לא תהיה יוזמה מקומית, שזה יהיה מלמעלה.
<חיה רוזנפלד: הדברים מוצלחים בלי צל של ספק, אנחנו עובדים עכשיו עם הביטוח הלאומי על פרויקט מאוד גדול בעניין של עוני, הכול עם מספרים מוכחים.
אורלי לוי אבקסיס: אבל למה זה צריך להיות רק בירושלים?
<חיה רוזנפלד: אבל זה פרויקט ויש לנו משפחות שעכשיו עומדות בתור כי סוף סוף הבינו כמה שזה טוב ועובדים סוציאליים שפעם אחת מרגישים טוב עם עצמם.
אורלי לוי אבקסיס: הכניסו להם איזה כלי לארגז העבודה שיוכלו להעביר אותו הלאה.
<חיה רוזנפלד: כן, שהוא גם יעיל, ואין כסף להמשיך את הפרויקטים האלה.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר משהו לגבי העובדים הסוציאליים ולא חלילה וחס לבקר אותם, אבל בחלק מהמקרים שאני פונה אליהם עם פניות ציבור שמגיעות אלי, למשל במשרדים או בערים כאלה ואחרות, אז הם מפנים אותי לעמותות.
אורלי לוי אבקסיס: זה ארגז הכלים שלהם.
אורלי לוי אבקסיס: וכשאתה מסתכל ואתה אומר, מה לכם יש להציע?
אורלי לוי אבקסיס: באמת, אין להם מה להציע.
אורלי לוי אבקסיס: הרבה פעמים המדינה לא מספקת להם את הכלים.
אורלי לוי אבקסיס: אז מה תפקידם שם, לעשות וי, להגיד דיברתי עם המשפחה, הייתי בביקור ביתי אחת לכמה חודשים?
אורלי לוי אבקסיס: הם אומללים כי בסוף הכול גם נופל עליהם.
<עלוה קולן: בחלק מהמקרים הם יודעים מה הזכויות וגם אם הזכויות הן מועטות, אז איזה ארגון יכול לעזור.
<עלוה קולן: אני רוצה להעלות נקודה קטנה בנוגע לנושא הקצבאות.
<עלוה קולן: נהיה איזשהו שיח בציבור הישראלי שנוגע לקצבאות, בעיקר בקצבאות שנוגעות לקצבאות קיום והבטחת הכנסה וכן הלאה, שזה בעצם מתמקד בצורך לעודד תעסוקה ולצמצם את התלות במדינה.
<עלוה קולן: ואז במסגרת השיח הזה יוצא שמקבלי הקצבאות הם עצלנים שלא רוצים לעבוד, או רמאים שמציגים מצגי שווא, או טפילים שהביאו ילדים לעולם ולא יכולים לטפל בהם.
<עלוה קולן: כלומר, אנחנו בעצם נושאים בעולם, החברה היצרנית, של אותם אלה שזקוקים לקצבאות.
<עלוה קולן: אז אולי זה מקום טוב בוועדה הזאת להתחיל לנסות לשנות את השיח הזה, כי קצבאות קיום הן רשת ביטחון סוציאלי מאוד מרכזי וכאשר שני שליש מהעניים - - -
אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, זו גם חברת הביטוח הכי לא בסדר, כל החיים אתה משלם למקרה שיום אחד תזדקק וכשאתה מזדקק מסתכלים עליך כעל עבריין או שקרן שמנסה לעשוק את המדינה ולך תנסה למצות את הזכויות.
אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, גם מבחינת הביטוח, התעסוקה, כשאנחנו מדברים על דמי אבטלה וכדומה, הוא הכי לא שווה.
אורלי לוי אבקסיס: לכן אני אומרת, בנושאים האלה אני מסכימה לגמרי עם כל מה שאת אומרת.
<עלוה קולן: וכל השיח הזה שמה שצריך לעשות זה לצמצם קצבאות, לצמצם, לצמצם - - -
<יצחק קדמן: לא, צריך רק להחליף את השם, לקרוא לזה מענק עידוד, או לקרוא לזה מענק והטבת מס, או רווחים כלואים, ואז פתאום זה יהפוך לעניין חיובי.
<עלוה קולן: בעיקר לזכור את שני שליש מהמשפחות העניות שעובדות.
<עלוה קולן: ושיפסיקו עם השיח הזה של תצאו לעבודה, פרזיטים, מכיוון שמדובר על שני שליש מהעניים שהם ממשפחות עובדות.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להצדיק אותך במשהו מסוים ולהראות כמה פקידי המדינה – אני לא מדברת על מי שעומד בראשם, אני מדברת על מי שהיה משנה במשרד האוצר – אחרי התמורות בדיור הציבורי, בדוח של הממ"מ, כשגילינו את הקטסטרופה הנוראית הזאת ואת ההסטה של כמעט 3 מיליארד מהדיור הציבורי לכול רק לא למטרה שלשמה הכסף הזה היה אמור להיכנס והיה "צבוע" בהחלטת ממשלה, בחוק ברור, כשהוא נכנס אלי למשרד כדי להסביר לי כמה דברים, מן הראוי שהיה עושה גוגל, הוא היה אחראי על הדיור במשרד האוצר, הוא היה המשנה שם, ואז הוא נכנס אלי ואמר, משפחות במדינת ישראל לא צריכות להביא יותר משני ילדים, המדינה לא צריכה לפרנס אותן.
אורלי לוי אבקסיס: אני, שאני באה ממשפחה מרובת ילדים, אני התשיעית במספר מתוך 12 ילדים, אמרתי לו, אתה מבין עם מי אתה מדבר, לפחות מן הראוי היית עושה גוגל לפני שאתה נכנס אלי.
אורלי לוי אבקסיס: אין לי זכות קיום, לא אני ולא לאחים שלי.
אורלי לוי אבקסיס: זו התפיסה השלטת.
אורלי לוי אבקסיס: זה השיח שנמצא באוצר, אלו האנשים שמחליטים על כספי הציבור משלם המסים.
אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, כשהכספים הללו שמגיעים בסופו של דבר לקצבאות וכדומה, מי שמשלם אותם זה הציבור הרחב, זה לא החברות הגדולות שמקבלות הטבות של מיליארדים ולא מקיימות את הצד שלהן בעסקה.
אורלי לוי אבקסיס: עיני לא צרה באף אחד ואני בעד עידוד, אבל בשורה התחתונה – דרך אגב, העובדים שלהם, גם כשמקבלים את השכר הנמוך ביותר, משלמים את המיסים, כשאני מדברת על אותן חברות שזוכות להטבות – כשאתה מסתכל על התפיסה כולה המעוותת, ומבקר המדינה לא סתם שם את אותם פקידים במרכז הדוח שלו, על חוסר התפקוד שלהם, על חוסר ההבנה ובניית התשתית לביקורת ולתיקון וכדומה.
אורלי לוי אבקסיס: אבל לי יש תחושה שמישהו רוצה למסמס את זה, שלא רוצים ללמוד מכך.
אורלי לוי אבקסיס: מי שעומד בראש אותם משרדים היה צריך להגיד, עכשיו ועדת חקירה.
אורלי לוי אבקסיס: העיוותים הללו כנראה מושרשים עמוק מדי.
<יצחק קדמן: בוא נגיד משפט טוב לסיום, נבחרה נגידה חדשה לבנק ישראל, ד"ר קרנית פלוג, ואני לא סתם מזכיר אותה, מפני שהיא אמרה באחד הראיונות את המשפט הבא: קיצוץ בקצבאות ילדים, גם אם היה הכרחי, הוא בשום פנים ואופן לא עניין לגאווה גדולה.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא יום היסטורי, כמו שהיו כאלה שבחרו להגיד, יום היסטורי.
<יצחק קדמן: יש אנשים שמציינים את זה כגאווה גדולה של קיצוץ בקצבאות הילדים, אז טוב שיש נגידה חדשה לבנק ישראל שחושבת אחרת.
<יצחק קדמן: אגב, היא חושבת אחרת גם בכל מיני נושאים שאת הזכרת אותם.
אורלי לוי אבקסיס: אז אתה רגוע, קדמן?
<יצחק קדמן: אני לא רגוע, אבל גם נקודות אור צריך להעלות אחרת כולנו נתייאש.
אורלי לוי אבקסיס: אם אתה רואה בזה נקודת אור, אני אאמץ את הגישה.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לסכם את הדברים, אנחנו מבקשים שבכל נושא שמגיע לפתחה של הממשלה, למשרדים הרלוונטיים, לתת את דעתכם לגבי ההשלכות של כל החלטה והחלטה לגבי האוכלוסייה החלשה ביותר במדינה, בראש וראשונה צריך להיות משרד הרווחה.
אורלי לוי אבקסיס: הייתי רוצה לראות את ההתייחסות שלו לגבי כל חוק וכל החלטה שמתקבלת בממשלה מתוך העיניים של הקליינטים שלו.
אורלי לוי אבקסיס: על השר לייצג את זה גם בשולחן הממשלה וגם בתקשורת כי רק כך זה יעזור לכם לתת מענים לאוכלוסייה שעליה אתם אמונים.
אורלי לוי אבקסיס: אני ביקשתי מהביטוח הלאומי להכין לנו איזשהו דוח, אני מקווה מאוד שזה יתאפשר.
אורלי לוי אבקסיס: אתה רוצה להוסיף משהו?
<יצחק קדמן: כן, אני חושב שאנחנו צריכים לשלוח מסר של עידוד ובקשה גם ללמ"ס וגם לביטוח לאומי, להמשיך ללא מורא לפרסם נתונים ומידע.
<יצחק קדמן: זה מאוד חשוב כי זה הבסיס לכל הדיונים שלנו ויש גם כאלה שלא רוצים שהמידע הזה יתפרסם.
<ליאור דופז: וגם כשהוא מתפרסם במשך שנים, רואים שאי השוויו והעוני גדל וגדל.
אורלי לוי אבקסיס: אף אחד לא מתעמק עם זה.
אורלי לוי אבקסיס: לכן אני רוצה להוסיף פה כמה נקודות.
אורלי לוי אבקסיס: אחת, המשרדים צריכים להקים להם, אומרים ועדה וכדומה, אבל אולי לדרוש באיזשהו אופן, שכן יהיה נציג, זו לא צריכה להיות דרישה רק של הוועדה הזאת, של זכויות הילד במשרד ראש הממשלה, זה יפתור אתכם מאחריות באיזשהו אופן כי זה יוכל להסתכל על ההשפעה לעתיד לבוא ולעזור לכם ולהיעזר בכם, תהיה לכם גם כתובת.
<נורית וייסברג: אני הייתי חושבת על ילד שגדל בתוך משפחה ואני חושבת שאם היתה ועדה שרואה היום את המשפחה בישראל - - -
אורלי לוי אבקסיס: כשאנחנו מדברים על ילדים, הם לא מנותקים, הם חלק ממשפחה.
<נורית וייסברג: השאלה איפה הביצה ואיפה התרנגולת בסיפור הזה וילד הוא חלק ממשפחה, ואם משפחות בישראל יהיו משפחות - - -
<גלית וידרמן: אבל אין מי שישמיע את קולם של הילדים וילדים צריכים דאגה - - -
אורלי לוי אבקסיס: אני הבנתי את ההערה לגבי המשפחה, אבל כאשר אתה תדבר על הילדים, אתה תדבר עליהם לא במנותק מהמשפחה שלהם.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שעכשיו, יותר מתמיד, שיתופי פעולה בין המשרדים, שיתופי פעולה על מנת שאנחנו – רגע, הבנתי שיש עכשיו ברווחה עוד כינוס בין-משרדי של ועדה לגבי התמודדות עם העוני, משהו חדש חדש, אולי אתם עוד לא יודעים על זה, אבל השר הצהיר על זה.
<נורית וייסברג: זה מתבשל כרגע אצל השר, לקידום איזה שהיא מנהלת עוני, אני מחכה לעדכונים מהשר בעניין.
אורלי לוי אבקסיס: מתי צריכה להתקבל ההחלטה?
<נורית וייסברג: זה על שולחנו של השר.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מבקשים שתעדכנו אותנו פה בוועדה, איך זה מתקדם, איפה הדברים עומדים, אם בתחום מסוים התחלתם להסיק מסקנות.
אורלי לוי אבקסיס: לגבי תזונה בבתי הספר, יש פה כמה דברים שאותם צריך לפתור.
אורלי לוי אבקסיס: אחד, שזה יהיה נגיש לכל ילד שאין לו, גם אם להורים שלו אין כסף להשתתפות.
אורלי לוי אבקסיס: אפשר לקחת את הפרויקט של "לקט ישראל" ולהרחיב אותו לפריסה ארצית.
אורלי לוי אבקסיס: ככל שאנחנו ניתן שירות יותר גדול, העלות של המוצר תהיה יותר נמוכה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא מדברים פה בכספים גדולים.
אורלי לוי אבקסיס: אני כן הייתי רוצה לדעת איך משרד החינוך ומשרד הרווחה מתמודדים עם הבעיה הזאת בתוך הלימודים, בתוך מערכת החינוך כי זו בעיה לא רק של משרד החינוך וגם לא רק של משרד הרווחה אלא של שניכם ביחד.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא ראיתי פה את משרד הבריאות ולצערי הרב גם לא את משרד האוצר.
<קריאה: אנחנו פה.
אורלי לוי אבקסיס: טוב, אנחנו כבר בסוף, אז נשלח לכם, אני אוסיף כמה נקודות ואותן אנחנו נפרסם.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד תודה, תם ולא נשלם.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו קובעים פה דיון בנושא הזה לעוד שלושה חודשים, אנחנו גם נעדכן את הוועדה לגבי דיון במשפחות חד הוריות ובהשלכות.
אורלי לוי אבקסיס: תודה, הישיבה נעולה.
אורלי לוי אבקסיס: בוקר טוב לכל המוזמנים.
אורלי לוי אבקסיס: אני פותחת את הישיבה המיוחדת של הוועדה לזכויות הילד.
אורלי לוי אבקסיס: היום ה-29 באוקטובר 2013, כ"ה בחשוון התשע"ד.
אורלי לוי אבקסיס: הנושא הוא נושא קשה והוא לא קשה רק בגלל שאנחנו עוד פעם מגלים עיכובים ביישום החלטות, בהפקת לקחים, בעיכובים שתלויים במערכת.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו אפילו לא מתכנסים כאן כדי להבין למה הדברים לא קורים.
אורלי לוי אבקסיס: בשורה התחתונה, מדובר כאן בדברים שכבר נמצאים על השולחן.
אורלי לוי אבקסיס: לגבי הדוח, אני רוצה להחמיא למוטי למרות שבנושאים אחרים אנחנו חלוקים.
<מרדכי וינטר: לא אני.
<מרדכי וינטר: זה כל הקבוצה שהייתה.
<מרדכי וינטר: כל משרדי הממשלה.
אורלי לוי אבקסיס: בדרך כלל זה מי שעומד בראשה, ואני מדברת על דוח וינטר לאיתור ילדים בסיכון.
אורלי לוי אבקסיס: הוועדה קמה לאחר רצח רוז פיזם כי איך יתכן שילדה נעלמה מעיני הרשויות, איך יתכן שלא יכולנו להגיש לה סיוע, ומסתבר שהיא לא בדיוק הייתה ילדה שקופה ואפשר היה לדעת ולבדוק.
אורלי לוי אבקסיס: הוועדה הזו הייתה ועדה בין-משרדית שלקחה בחשבון שאולי באיזשהו אופן יש חלק למתווה המקצועי, להתנהלות, לשיתוף הפעולה בין הגורמים שכולם אמונים על שלום ילדינו, אם אנחנו לוקחים את משרד החינוך, את משרד הרווחה, את משרד הבריאות, את המשרד לביטחון פנים, את משרד המשפטים וכדומה.
אורלי לוי אבקסיס: בשורה התחתונה עדיין יש ילדים שנעלמים מהעין.
אורלי לוי אבקסיס: הוועדה הזו עשתה עבודה יסודית.
אורלי לוי אבקסיס: היא למדה היכן ואיך מתמודדים בעולם הבעיה.
אורלי לוי אבקסיס: היא בנתה מודל.
אורלי לוי אבקסיס: אני מזכירה לכם שרצח רוז פיזם היה בשנת 2008 ואנחנו לקראת סוף שנת 2013.
אורלי לוי אבקסיס: ההמלצות כבר כתובות אבל הן נשארו על הנייר.
אורלי לוי אבקסיס: הקמנו לא מעט ועדות במסגרת הוועדה לזכויות הילד וקיימנו ישיבות כדי לראות מה קורה עם אותן מסקנות אבל לא קרה מאז הרבה ולכן אנחנו מתכנסים עתה.
אורלי לוי אבקסיס: ישיבת הוועדה היום הייתה אמורה להתקיים ביום הראשון של התכנסות המושב אבל אנחנו הסכמנו לדחייה כדי שנוכל לזכות בביקורו של מנכ"ל משרד הרווחה יוסי סילמן, אבל בעיקר בגלל שהובטח לי שיהיו היום בשורות.
אורלי לוי אבקסיס: לצערי הרב בלא מעט ועדות חברי הכנסת מתכנסים, אנשי המקצוע נוזפים, מתריעים, מצקצקים בלשון, אבל עולם כמנהגו נוהג.
אורלי לוי אבקסיס: יום למחרת, כאילו הדברים טואטאו מתחת לרצפה.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא יקרה בוועדה הזאת וזה לא קורה בוועדה הזאת.
אורלי לוי אבקסיס: רק לידיעתכם, אני אתמול נפגשתי עם יושב ראש הכנסת בדיוק בנושאים הללו, לדון על חוסר התפקוד של הגורמים המקצועיים, של המשרדים השונים שנמצאים בישיבות הוועדות, שמקבלים את מסקנות ישיבות הוועדות, אבל אני לא יודע היכן זה נופל בדרך אבל הם לא מגיבים, לא מתקנים וברוב המשרדים גם יבואו לישיבת ועדת הביקורת הבאה ויטענו בדיוק את אותן הטענות ויאמרו למה זה לא יצא אל הפועל, כאילו הם חושבים שהם צריכים לעשות צ'ק ליסט, סימנו, היינו.
אורלי לוי אבקסיס: כאן מדובר על כך שאנחנו חברה יכולים למנוע רצח של ילדים, אבל זה המקרה הקיצון.
אורלי לוי אבקסיס: בתווך יש הרבה ילדים שעוברים התעללויות באופן קבוע, ביום יום, בשגרה וזה חלק מהחיים שלהם.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא משהוא שהוא מכה משמים, זה לא משהו שאנחנו יכולים למנוע אלא זה משהו שאנחנו יכולים לראות אבל עם כלים חדשים.
אורלי לוי אבקסיס: אחת המשפחות שיכולנו להציל היא משפחת בן דרור.
אורלי לוי אבקסיס: נמצאת אתנו כאן לילך שם טוב.
אורלי לוי אבקסיס: קודם כל, אני רוצה להודות לך מאוד על כך שהגעת.
אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת כמה זה חשוב לך להיות כאן.