GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורלי לוי אבקסיס: את הרצח של שלושת הילדים שלך ניתן היה למנוע.
<לילך שם טוב: בוודאי.
<לילך שם טוב: בוודאות.
אורלי לוי אבקסיס: לא יתכן שיש הערכת מסוכנות לגבי בן אדם שהוא מסוכן לסביבה שלו וזה לא מגיע למי שזה אמור להגיע.
אורלי לוי אבקסיס: לא יכול להיות מצב שבו בן אדם מאושפז באשפוז פסיכיאטרי וכל הגורמים אומרים – גם השופטת וגם מי שאחראי ברווחה – שאין לבן אדם מה להפסיד.
אורלי לוי אבקסיס: בשורה התחתונה, כשקובעים שהוא מסוכן לסביבתו הקרובה, באותו זמן משחררים אותו ממרכז קשר.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה עוד כמה ילדים בדרך יכולנו להציל.
אורלי לוי אבקסיס: מעבר לכך, השאלה היא כמה ילדים אנחנו יכולים למנוע מהם את החוויה הקשה שאולי לא נקרא עליהם בעיתונים באירוע מחריד במצבי הקיצון אלא לכמה ילדים אנחנו יכולים לתת חיים יותר נורמליים.
אורלי לוי אבקסיס: כשאני מסתכלת גם על טיוטות החוק, גם על שיתופי המידע וגם אחרי שהיכן שהוא עברנו משוכה מסוימת מול משרד המשפטים, מול משרד הבריאות וכדומה ויש כבר טיוטת חוק, עדיין אני מגלה שטיוטת החוק הזאת לא מכסה את השיתוף במידע כי הוא חד צדדי והוא נוטה לכיוון אחד.
אורלי לוי אבקסיס: כולם מחויבים לדווח למשרד הרווחה אבל מה עם משרד הרווחה?
אורלי לוי אבקסיס: למי הוא אמור לדווח?
אורלי לוי אבקסיס: מה הוא אמור לעשות עם המידע?
אורלי לוי אבקסיס: מעבר לכך, האם משרד הרווחה שיודע על הסכנה של הילדים הללו לא אמור להודיע למערכת החינוך שם נמצאים הילדים רוב הזמן?
אורלי לוי אבקסיס: משרד הרווחה לא אמור לפקוח את עיני משרדים נוספים כמו המשרד לביטחון פנים?
אורלי לוי אבקסיס: הכול חד צדדי, לכיוון אחד?
אורלי לוי אבקסיס: אני באמת מצפה שכאן יהיו בשורות.
אורלי לוי אבקסיס: הפחד הוא ששוב – ואצלי זה גובל בייאוש מהמערכת – נסיים את ישיבת הוועדה ונשמע הבטחות אבל יש לי תחושה שיש אינטרס מסוים, בעיקר לאנשים שחותמים על ההמחאות, שהדוח הזה לא יצא לפועל כי הדוח הזה לא יציף רק את מקרי הקיצון אלא הוא יציף המון מקרים, ואני כבר אמרתי את זה פעם, בהם צריך לטפל.
אורלי לוי אבקסיס: התכנית הלאומית לילדים בסיכון, מוטי, כמה ילדים ציפיתם שיהיו?
<מרדכי וינטר: 16 אחוזים.
<מרדכי וינטר: היום יש לנו 150 אבל יהיו יותר.
אורלי לוי אבקסיס: התקציבים נקבעו בהתאם לצפי.
אורלי לוי אבקסיס: כשהתחילו, גילו שהמצב הרבה יותר קטסטרופלי אבל אם הדוח הזה ייושם, אנחנו נגלה שיש המון ילדים שזקוקים לטיפול הזה והטיפול הזה צריך תקציב.
אורלי לוי אבקסיס: הפחד הוא שיצטרכו להפנות תקציבים ולטפל בשורש הבעיה.
אורלי לוי אבקסיס: אולי עדיף לעצום עיניים ולומר שלא מכירים את הילדים הללו ולכן אנחנו לא נדרשים ואין לנו גם חובה ואחריות כלפיהם.
אורלי לוי אבקסיס: תמיד קל כאשר מתפוצץ משהו לומר שלא יכולנו לדעת.
אורלי לוי אבקסיס: אם הדוח הזה ייושם, אתם תהיו חייבים לדעת ותהיו חייבים לתת את הכלים להתמודד עם הבעיות.
אורלי לוי אבקסיס: לפני שאני אפנה למשרדים, אני רוצה להתחיל עם דוקטור קדמן.
אורלי לוי אבקסיס: אם ירצו חברי הכנסת לומר משהו בין לבן, בבקשה.
אורלי לוי אבקסיס: בכוונה אני ממתינה עם דבריך אדוני המנכ"ל, כדי שתוכל גם להתייחס לדברים שעולים כאן.
אורלי לוי אבקסיס: לילך ואחרים יכולים בכל רגע נתון לבקש את רשות הדיבור, אם יש להם עוד משהו להעיר כי אני מאמינה בדיון בו דברים צפים ולא רק מתוך נקודת הזמן שהקצבתי לכל אחד.
<יצחק קדמן: תודה גברתי יושבת הראש.
<יצחק קדמן: אני מעריך מאוד את ההתמדה שלך בנושאים האלה.
<יצחק קדמן: את לא עוזבת אותם וטוב שכך.
<יצחק קדמן: אכן ראוי שלא נעזוב את הדברים.
<יצחק קדמן: אני רוצה להתחיל במשהו שהוא אולי סימבולי.
<יצחק קדמן: אני חושב שקיבלתם תזכיר של הצעת חוק שנקרא חוק קבלה, מסירה ושיתוף במידע על קטין או בן משפחתו.
<יצחק קדמן: זאת הצעת חוק שיצאה בעקבות הוועדה של סמנכ"ל משרד הרווחה מר וינטר.
<יצחק קדמן: המשפט הראשון שמופיע אומר: "בשש השנים האחרונות אירעו בישראל כ-37 מקרי רצח והריגה של ילדים".
<יצחק קדמן: מאז ועד היום נוספו 31 מקרי רצח נוספים.
<יצחק קדמן: המספר כמעט הוכפל.
<יצחק קדמן: אנחנו מדברים היום על 67 מקרים של רצח והריגה של ילדים.
<יצחק קדמן: כלומר, מאז המסמך הזה נכתב, נרצחו לשווא עוד 31 ילדים וזאת התמונה הקשה אבל לא המלאה.
<יצחק קדמן: יש ילדים רבים נוספים, להערכתנו, שנרצחו בשנים האחרונות ואנחנו לא יודעים עליהם דבר וחצי דבר.
<יצחק קדמן: חלק מזה, אגב - ואני שם את זה ושמתי את זה כבר לפתחו של משרד הבריאות אין ספור פעמים – אלה ילדים שסיבת המוות שלהם צוינה כמוות בעריסה.
<יצחק קדמן: חבר'ה, מוות בעריסה, זה שם קוד ללא יודעים ולא רוצים לדעת, בהרבה מאוד מקרים.
<יצחק קדמן: נמצא כאן דוקטור יורם בן-יהודה ואני יודע שהוא מתמצא היטב בעניין הזה.
<יצחק קדמן: חלק מהילדים מתים כתוצאה מטלטול אלים ולא כותבים את זה בשום מקום, חלק מהילדים מתים כתוצאה ממכות או התעללות אחרת וזה לא מופיע כי אין עד היום ועדות בדיקה שהצענו, כפי שקיים בארצות הברית על כל מקרה מוות של ילדים, לפחות ילדים עד גיל 5.
<יצחק קדמן: מישהו צריך לבדוק.
<יצחק קדמן: מאחורי כותרות מטעות, יש ילדים נוספים שנהרגו או נרצחו.
<יצחק קדמן: צודקת יושבת הראש חברת הכנסת אורלי לוי שאומרת שאלה מקרי הקיצון.
<יצחק קדמן: בהרבה מאוד מקרים ילדים לא נכנסים לסטטיסטיקה, לא מפני שמצבם כל כך טוב אלא מפני שיש להם גולגולת יותר עבה.
<יצחק קדמן: כולם מכירים את המושג של מבחן הגולגולת הדקה.
<יצחק קדמן: יש ילדים שהם בחיים לא מפני שטוב להם אלא מפני שהם ניצלו ברגע האחרון, מפני שהיה להם ראש חזק שספג את המכה בראש.
<יצחק קדמן: אסור לנו להתעסק רק במקרי הקיצון.
<יצחק קדמן: על פי הדיווחים הרשמיים – הבוקר שמעתי את זה גם מאנשי משרד הרווחה ופעם ראשונה שהנתונים שאנחנו אוספים והנתונים שאתם אוספים נפגשים - מדובר בשנה האחרונה על 49 אלף דיווחים על התעללות בילדים.
<יצחק קדמן: אלה לא 67 מקרי רצח אלא אלה 49 אלף מקרים של התעללות.
<יצחק קדמן: אני יודע, ובקרוב הכנסת תחשוף את זה, שגם המספר של 49 אלף הוא קצה של קרחון.
<יצחק קדמן: אני לא יכול כרגע לפרט שום דבר.
אורלי לוי אבקסיס: זה ייחשף ב-12 לנובמבר.
<יצחק קדמן: ב-12 בנובמבר, בישיבה שתקיים כאן, ייחשפו המספרים האמיתיים והם מבהילים ולא אוסיף יותר שום דבר.
<יצחק קדמן: ברור שאי אפשר, ולא נכון, להושיט את האצבע המאשימה לכיוונו של משרד הרווחה ושל משרד הרווחה בלבד.
<יצחק קדמן: אין שום אפשרות להתמודד עם הבעיה של התעללות בילדים ושל רצח ילדים ללא התמודדות רב מערכתית של כל משרדי הממשלה הנוגעים בדבר וגורמים נוספים.
<יצחק קדמן: אי אפשר.
<יצחק קדמן: מי שיגיד לכם שמשרד אחד יכול לבדו לשאת במעמסה הזאת, טועה ומטעה.
<יצחק קדמן: רק שיתוף פעולה.
<יצחק קדמן: אני תמיד מצטט את הדברים שאמרה הילרי קלינטון – זה מצריך כפר שלם לגדל ילד, זה מצריך כפר שלם, עולם שלם של משרדי ממשלה וסוכנויות אחרות כדי להגן על ילדים.
<יצחק קדמן: אנחנו שוב ושוב נחשפים לאותה נקודה פרובלמטית שכל אחד מהמשרדים הנוגעים בדבר מחזיק חלק מהפאזל ובחלק הקטן שיש לו של הפאזל, לא רואים כלום.
<יצחק קדמן: משום מה זה לא זכה למספיק תשומת לב אבל לאחרונה היה פסק דין של בית המשפט המחוזי בירושלים בעניינה של משפחת א' הידועה.
<יצחק קדמן: מקרה ההתעללות, בעיניי, הקשה ביותר שאי פעם נחשף בישראל לגבי אותו אדם שהיו לו שש נשים ו-17 ילדים פה בירושלים.
<יצחק קדמן: אני אומר לכם את האמת, אני קראתי את פסק הדין ואני קראתי מאות פסקי דין בעניין הזה, ולא יכולתי לקרוא יותר מאשר עשרה עמודים ברצף.
<יצחק קדמן: פשוט לא יתואר מה קרה שם ואף אחד לא ידע כלום במשך שנים.
<יצחק קדמן: אף אחד לא ידע כלום.
<יצחק קדמן: לכל אחד הייתה פיסת מידע.
<יצחק קדמן: שם הגיע ילד עם אצבע שבורה ולא שאלו אותו בקופת חולים יותר מדי שאלות למה נשברה לו האצבע, שם שכנים התלוננו במשטרה ואמרו שמשהו מוזר קורה כאן ויש כל מיני רעשים וצעקות מהבית.
<יצחק קדמן: הם גרו באיזה בית מבודד והם ציפו את הגדרות ביוטה כדי שאי אפשר יהיה להסתכל פנימה.
<יצחק קדמן: שם היה דיווח על ילדים שעומדים בצמתים בירושלים ומקבצים נדבות מהבוקר עד הערב.
<יצחק קדמן: במקום אחר היה או לא היה דיווח על 17 ילדים שלא הלכו יום אחד בחייהם למסגרת חינוכית.
<יצחק קדמן: הם נעלמו מהרדאר של מערכת החינוך.
<יצחק קדמן: 17 ילדים.
<יצחק קדמן: לא גן, לא בית ספר, לא כלום.
<יצחק קדמן: כלום.
<יצחק קדמן: לא הולכים לשום מקום ללמוד.
<יצחק קדמן: הרווחה קיבלה גם חצאי דיווחים.
<יצחק קדמן: כל אחד החזיק קטע קטן מפאזל ואף אחד לא ראה את התמונה במלואה.
<יצחק קדמן: זה היה יכול להימשך כך עוד שנים.
<יצחק קדמן: זה התגלה כשאחד הילדים כבר לא יכול היה יותר לשאת את הדברים והוא התקשר ומאז התחילו המערכות לעבוד כמו שצריך.
<יצחק קדמן: אני אומר לכם שמצבם של הילדים כיום הוא כזה שחלק מהילדים סובלים מקטטוניה.
<יצחק קדמן: הם בשיתוק מוחלט.
<יצחק קדמן: הם לא מסוגלים עד היום להוציא מילה מהפה וזה פשוט לא יאומן.
<יצחק קדמן: זה לא קרה בטימבוקטו אלא זה קרה בירושלים עיר הקודש בירת ישראל לנצח נצחים.
<יצחק קדמן: העיר הגדולה ביותר בישראל עם שירותים מפוארים בתחום החינוך, הרפואה, הבריאות, הרווחה, כל אחד בפני עצמו.
<יצחק קדמן: צריך להיות שיתוף פעולה ולא רק בעניין החוק הזה של העברת מידע.
<יצחק קדמן: את צודקת במאה אחוזים כי החוק הזה, למרות שהוא חוק טוב וחשוב, יש בו לא מעט חסרים.
<יצחק קדמן: זרימת מידע לא אומר חד סטרי.
<יצחק קדמן: זרימת מידע צריכה להיות הדדית לכל הכיוונים.
<יצחק קדמן: לא יכול להיות שגננת תדווח ולא יגידו לה מה מצאו כי היא לא יודעת מה לעשות עם הילד, איך להתייחס לבכי שלו ואיך להתייחס כשהוא נושך ילדים אחרים.
<יצחק קדמן: היא תשעה אותו.
<יצחק קדמן: לאן תשעה אותי, לבית שם נושכים אותו ולכן הוא נושך בחזרה?
<יצחק קדמן: אבל זה לא רק העברת מידע בתוקף חוק, דבר שצריך לעשות אותו והוא לא נעשה עד היום.
<יצחק קדמן: החוק הזה לא חוקק.
<יצחק קדמן: החוק הזה טרם חוקק.
אורלי לוי אבקסיס: בכלל לא הגיע לכנסת.
<יצחק קדמן: זה לא רק החוק.
<יצחק קדמן: אני מקווה שהוא יחוקק אבל זה לא רק החוק אלא זה עניין של תרבות ארגונית.
<יצחק קדמן: פה ושם יש ניצנים, אבל גם הניצנים מהווים כתב אשמה כלפי כולנו.
<יצחק קדמן: אתן לכם דוגמה אחת על איך עובדים בשיתוף פעולה ובזה אני אסיים.
<יצחק קדמן: מצאנו מסגרת נפלאה.
<יצחק קדמן: כל מי שמכיר את מרכזי ההגנה יודע שזה סיפור הצלחה.
אורלי לוי אבקסיס: שם משתפים פעולה כל הגורמים.
<יצחק קדמן: משרד המשפטים, רופאי ילדים, עובדים סוציאליים לחוק הנוער, אנשי מקצוע נוספים וכמובן המשטרה יושבים יחד במקום אחד ומתוך ראייה הוליסטית רואים את הצרכים של הילד במקום שמותאם לילד וכך עובדים.
<יצחק קדמן: בתוקף חוק, שאני גאה על כך שאנחנו דחפנו לחקיקתו, היו צריכים להיות היום שמונה מרכזי הגנה כאלה.
<יצחק קדמן: לא מאתיים אלא שמונה.
<יצחק קדמן: התאריכים עברו מזמן.
<יצחק קדמן: כבר הגענו לבג"ץ.
<יצחק קדמן: כבר היו התחייבויות ותיקוני תאריכים בעזרתה של יושבת הראש ואנחנו היום עם ארבעה מרכזים במקום עם שמונה.
<מרדכי וינטר: עד סוף השנה יהיו שמונה.
אורלי לוי אבקסיס: אתם צריכים להגיע לכאן ולעדכן את הוועדה.
אורלי לוי אבקסיס: משרד הרווחה צריך לעדכן את הוועדה.
<מרדכי וינטר: ברצון רב.
אורלי לוי אבקסיס: גם באותה טבלה של תכנית העבודה אליה היינו צריכים כבר להגיע.
<יצחק קדמן: אני אברך אותך, את המנכ"ל ואת השר ביום שיגזרו את הסרט.
<יצחק קדמן: בינתיים יש ארבעה במקום שמונה ואתה יודע איזה מאמצים היו כדי להגיע לארבעה האלה, ריבונו של עולם.
<יצחק קדמן: מוכרחים להציב את זה כמטרת על שמשותפת לכלל משרדי הממשלה, לתת לזה תעדוף תקציבי גם בשעה שאנחנו אומרים שיש בעיות תקציביות.
<יצחק קדמן: מדינת ישראל היא מדינת שפע ובמדינת ישראל לא חסרים משאבים אבל השאלה היא לאן מכוונים אותם.
<יצחק קדמן: אנחנו צריכים להשקיע הרבה יותר ואגב, לא רק בכסף אלא גם במחשבה וגם בשיתוף פעולה וזאת כדי שלא נתייצב כאן בעוד שנה ובעוד שנתיים עם אותו בכי על כך ששום דבר לא זז והנה עוד כך וכך ילדים נרצחו.
אורלי לוי אבקסיס: חלילה, שלא נגיע לרגע הזה.
אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה שהיום כבר ייתנו לנו איזושהי תקווה לשינוי אמיתי כי זו המטרה שלנו כאן, לבוא, להציף את הלקונות, להציף את חוסר התפקוד ולראות היכן אנחנו יכולים לשפר ולתקן, תוך כדי – כפי שציין דוקטור קדמן – חלקו של כל משרד בתוך הפאזל הזה, החלק שנמצא לו ביד מתוך התמונה הכוללת, גם בנושא של הטיפול ולא רק של המידע.
אורלי לוי אבקסיס: גם בתקציבים וכל אחד יכול, צריך וחייב לתת את חלקו כדי שהילדים האלה לא ימשיכו יום אחד נוסף לסבול.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור ללילך שם טוב.
<לילך שם טוב: תודה רבה.
<לילך שם טוב: אני חייבת לציין שזאת פעם ראשונה שאני שומעת דברים כל כך כואבים ויחד עם זאת כל כך חכמים.
<לילך שם טוב: אני מרגישה שחוץ מחברת הכנסת אורלי לוי שמלווה אותי כבר שנתיים וחצי, יש עוד בן אדם אחד שבאמת אומר דברים נכונים אבל יחד עם זאת מאוד חכמים ומאוד לויאליים למה שאתה משרת.
<לילך שם טוב: אני נתקלתי בהרבה אנשי מקצוע שנוהגים כמנהג שלושת הקופים – לא ראינו, לא ידענו, לא שמענו.
<לילך שם טוב: הכסת"חים האלה, לצערי הרב, קרו גם אצלי.
<לילך שם טוב: ברשותכם, בגלל שהמעמד הזה הוא לא פשוט לי, אני מעדיפה להקריא את מה שכתבתי.
<לילך שם טוב: שמי לילך שם טוב.
<לילך שם טוב: עד ליום 24 ליולי 2010 הייתי אימא לשלושה ילדים – עומר, רוני ואור.
<לילך שם טוב: ב-24 ביולי 2010 התברר לי שזכות בסיסית זאת וזכותם הבסיסית של שלושת ילדיי לגדול ולהתפתח נשללו, לא במחלה, לא בתאונה ולא על ידי מחבל עוכר ישראל.
<לילך שם טוב: האויב שכילה את חיינו הוא אויב מבית, אביהם של שלושת ילדיי.
<לילך שם טוב: את הדרך שבה הוא בחר לקטוף את ילדיי אחסוך מכם.
<לילך שם טוב: את מסכת הייסורים שאני עוברת מאז, אין לי כוונה להציף במעמד זה.
<לילך שם טוב: המטרה היחידה לשמה הגעתי לכאן הן העובדות וההבנה שאפשר היה להציל את הילדים שלי.
<לילך שם טוב: אי אפשר להחזיר לי אותם אבל אפשר להציל ילדים אחרים.
<לילך שם טוב: קראתי את דוח וינטר, את ההמלצות והמסקנות שבו.
<לילך שם טוב: דוח וינטר הוגש בפברואר 2010, כחמישה חודשים לפני רצח שלושת ילדיי.
<לילך שם טוב: כבר עברו למעלה משלוש שנים מאותו יום ארור ומסקנות הוועדה טרם יושמו.
<לילך שם טוב: אחרי רצח שלושת ילדיי התקיימה ועדה.
<לילך שם טוב: כמה מפתיע.
<לילך שם טוב: דוח פיזם.
<לילך שם טוב: מאותו דוח למדתי בעצם כמה מחדלים היו בדרך למרות ההתרעות, החששות והפחדים שליוו והציפו אותי בכל התקופה שקדמה לרצח ולא היה אף איש מקצוע שזיהה הלכה למעשה שאנחנו משפחה בסיכון גבוה.
<לילך שם טוב: היינו משפחה שקופה.
<לילך שם טוב: נכון, לא היינו משפחה בשולי החברה ונושא האלימות היה ידוע לרשויות במשך זמן ממושך.
<לילך שם טוב: החששות והפחדים תוך ליווי הגופים הבין ממשלתיים השונים – בין אם זו המשטרה, פסיכיאטריה ורווחה – השתרכו במשך שנה אחת בלבד, דבר המעיד כי מעמד סוציו אקונומי או גילויי אלימות אינם מדד ודאי וכי יש לשים לב לאורות אדומים נוספים שאנשי מקצוע אמורים להיות מיומנים לזיהוי מצבים מסוכנים שלעתים מצריכים תשומת לב מיוחדת.
<לילך שם טוב: שקיפות במידע, חדות חושים ורגישות לכל מקרה אשר מדווח.
<לילך שם טוב: כל הורה שמתריע, הוא הורה שחושש מהרע מכל ואם זה קרה במשפחה שלי, זה יכול לקרות לכל אחד.
<לילך שם טוב: להלן כמה סעיפים מדוח פיזם אשר רלוונטיים לדוח וינטר.
<לילך שם טוב: בסעיף 22 לדוח פיזם, ככל הידוע הדבר לא הובא בשום שלב בפני שירותי הרווחה ובריאות הנפש.
<לילך שם טוב: סעיף זה מתייחס לתלונה במשטרה בגין מסרונים שהוא העביר לי במהלך יום אחד בחודש אוגוסט 2009 בהם הוא רומז לא אחת על כוונתו להתאבד לפני הילדים.
<לילך שם טוב: בדוח וינטר, בנספח א' המדבר על לוח איתותים לזיהוי מצבים העלולים להוביל לסכנה לילדים וחובת שיתוף מידע, מתואר מצבו של ההורה המאיים: מי שביצע ניסיון אובדני, מי שמצבו הנפשי מחייב שיתוף במידע, שינויים קיצוניים בהתנהגות, מצוקה כלכלית קשה, הורה עם מגבלה, מצבי משבר, גירושין, מעצר ו/או משברי חיים אחרים.
<לילך שם טוב: רוצח שלושת ילדיי אושפז בגין ניסיונות אובדניים מחודש ספטמבר 2009 עד מאי 2010.
<לילך שם טוב: בסיום תקופת האשפוז בפרדסיה, הפסיכיאטרית שליוותה אותו, דוקטור דונסקי, העלתה לו את מינון התרופות - כך עולה מחומר החקירה – אך לא עדכנה בזה אף גורם מטפל ובכלל זה לא ידעתי שהמצב מחמיר.
<לילך שם טוב: כל הגורמים המטפלים בנו ידעו כי העסק אותו ניהלנו כמשפחה נכשל.
<לילך שם טוב: הוא לא שילם לי מזונות במשך כל אותה תקופה, החל מרגע עזיבתו את הבית ועד לסוף הטראגי.
<לילך שם טוב: במשך כשמונה חודשים הוא אושפז בבית חולים פסיכיאטרי בפרדסיה ובחלק מהזמן אף במחלקות סגורות.
<לילך שם טוב: בסעיף 30 לדוח.
<לילך שם טוב: בדיון משפטי שנערך ב-12 לאוקטובר 2009 התרשמה השופטת ממצבו הנואש של איתי.
<לילך שם טוב: אין לו עוד מה להפסיד.
<לילך שם טוב: בהחלטתה הורתה השופטת על הגשת תזכיר מעצר מטעם שירות המבחן למבוגרים, תוך שהיא מצביעה על מסוכנותו של איתי.
<לילך שם טוב: עם הדיון המשפטי שהתקיים ב-15 בנובמבר 2009 הוגש תזכיר מעצר על ידי קצין המבחן בו נכתב:
<לילך שם טוב: התרשמנו מדפוסים דיכאוניים לצד דפוסים תוקפניים כלפי הסביבה וכלפי עצמו המהווים גורמי סיכון במצבו.
<לילך שם טוב: הוא נמצא מסוכן סביבתית.
<לילך שם טוב: אם הילדים ואני לא הסביבה שלו, אז מי כן?
<לילך שם טוב: אף אחד לא טרח לעדכן אותי.
<לילך שם טוב: להלן שני סעיפים מדוח פיזם אשר מעידים על כך כי התרעתי, חששתי וקראתי נכון את השטח אולם לא הייתה העברת אינפורמציה בין הגופים השונים, בינם ובין עצמם, וזיהוי מסוכנות תוך קריאת המפה בשלמותה וחתירה למניעת אלימות לא עברה בצורה מקצועית.
<לילך שם טוב: סעיף 42 לדוח.
<לילך שם טוב: ב-24 בינואר 2010 התקיימה שיחה עם לילך בה השתתפו שרון דפנאי, עובדת סוציאלית, דינה, פקידת סעד, ואלברט מור, מנהל מחלקת הרווחה בכפר יונה.
<לילך שם טוב: בשיחה זו הועלתה טענה על ידי לילך שאיתי נתן לאחד מילדיה קלונקס, תרופת הרגעה.
<לילך שם טוב: לילך ציינה כי איתי הכחיש זאת.
<לילך שם טוב: באותו מפגש הוחלט להפנות את לילך למרכז לשלום המשפחה בנתניה לאחר שסיפרה כי איים להכניס אליה סכין הביתה וזאת לאו הערכתו המקצועית של אלברט כי לילך זקוקה לתמיכה כי היא נתונה למצבי אלימות.
<לילך שם טוב: עוד נרשם בסיכום הפגישה: אין לו מה להפסיד.
<לילך שם טוב: שני עובדים, שני גופים שונים שכתבו את אותו משפט.
<לילך שם טוב: יום לאחר מכן הופנתה לילך למרכז.
<לילך שם טוב: בסעיף 50 לדוח.
<לילך שם טוב: בין התאריכים 3 במאי 2010 ועד סמוך למות הילדים, טופלה לילך במרכז לשלום המשפחה בנתניה בתדירות של אחת לשבוע.
<לילך שם טוב: ב-10 במאי 2010, יום שחרורו של איתי מבית החולים, התקיימה שיחה במרכז ובה לילך שיתפה את המטפלת כי היא מודאגת לאור שחרורו של איתי.
<לילך שם טוב: היא תיארה אותו כלא צפוי וסיפרה כי איתי מעוניין להיפגש עם הילדים בדירתו.
<לילך שם טוב: כמו כן, ציינה לילך כי הרווחה אינה מוכנה להיות ערבה לכך.
<לילך שם טוב: על פי הרישומים שיש בידינו, המידע הזה לא דווח לשירותי הרווחה בכפר יונה.
<לילך שם טוב: כמו כן, שירותי הרווחה בכפר יונה לא פנו בבקשת דיווח על הטיפול האמור בלילך.
<לילך שם טוב: בדוח וינטר צוין כי מופרעים וחולים לא ייעלמו אף פעם.
<לילך שם טוב: לכן אנו מתכוונים, כאמור, לנקוט אסטרטגיה פעילה ונחרצת כדי להביא לגילוי ולמניעה מוקדמים של מקרי סכנה.
<לילך שם טוב: כאמור, הדוח פורסם לפני רצח שלושת ילדיי.
<לילך שם טוב: כאן, ברשותכם, אני רוצה לחדד משהו.
<לילך שם טוב: היינו במשך חודש וחצי במרכז קשר.
<לילך שם טוב: מרכז קשר נועד לבדוק או יותר נכון, להשגיח על הורים שמאיימים על הילדים.
<לילך שם טוב: מה שידוע לי, לפי החוק זה בין שלושה לשישה חודשים.
<לילך שם טוב: אנחנו שוחררנו אחרי חודש וחצי בלבד.
<לילך שם טוב: זה דבר אותו אני מנסה להבין.
<לילך שם טוב: אף אחד לא נותן לי תשובה.
<לילך שם טוב: עברו מעל שלוש שנים מאז איבדתי את שלושת ילדיי ואף אחד לא אומר לי מי נטל את האחריות לכך, למה לקחה אחריות לכך ולמה בעצם זה קרה כאשר כל האורות האדומים היו.
<לילך שם טוב: לא הבאתי את כל דוח פיזם בשלמותו כי זה מיותר.
<לילך שם טוב: ניסיתי להצליב בין מה שאתם הצפתם לבין מה שאני עברתי.
<לילך שם טוב: הדברים האלה היו, האורות האדומים פעלו ואף אחד לא ראה את זה.
<לילך שם טוב: אף אחד גם לא הפעיל שיקול דעת לא מקצועי ולא מוסרי כי לעשות דבר כזה, זה לנהוג באמת בחוסר שיקול דעת מקצועי ובטח שלא מוסרי.
<לילך שם טוב: מנהג שלושת הגופים אחרי כל רצח כזה – לא ראיתי, לא ידעתי, לא שמעתי – הוא מאוד קל לכם.
<לילך שם טוב: אני כל בוקר מסתכלת במראה ואומרת שאני ראויה לחיות.
<לילך שם טוב: אנשים שעובדים במקצוע מסוים ולא פועלים במקצועיות, צריכים להסתכל במראה ופשוט להתבייש.
<לילך שם טוב: להגיד למה לא התרעתם, למה לא ידענו, זה הכי קל בעולם אבל לקחת את המקצוע הזה ולקחת את כל מה שהוא אומר ומכיל, להעביר חוקים, לשנות דפוסי חשיבה והתנהלות, זה לא דבר שברומו של עולם.
<לילך שם טוב: אפשר לעשות את הדברים האלה.
<לילך שם טוב: עם טיפת קומנסנס בסיסית אפשר לעשות את הדברים האלה.
<לילך שם טוב: אתם מסתכלים עלי היום.
<לילך שם טוב: אני יודעת שהרבה מאוד הורים שמאבדים את הילדים שלהם לא מעזים לעשות את זה.
<לילך שם טוב: את הילדים שלי אי אפשר להחזיר אבל אפשר להציל ילדים אחרים.
<לילך שם טוב: אפשר.
<לילך שם טוב: זה לא בשמים.
<לילך שם טוב: אני רוצה לסיים בעוד כמה דברים שכתבתי.
<לילך שם טוב: טנסי ויליאמס כתב: ביטחון הוא סוג של מוות.
<לילך שם טוב: בהקשר שלי, פתחתי באנשי המקצוע באשר הם, כנראה לא נלחמתי מספיק על מנת לעצור.
<לילך שם טוב: לא ידעתי איך ולא הותוותה לי הדרך.
<לילך שם טוב: כשניסיתי, לא היה מי שיקשיב.
<לילך שם טוב: טנסי ויליאמס צדק.
<לילך שם טוב: בכתבה אשר פורסמה ביום ה-27 ביולי 2010 מאת יובל גורן, חדשות מעריב באינטרנט, הובא ציטוט של גורם בכיר במשרד הרווחה שלדבריו: אם הרשויות היו פועלות על פי מודל האיתותים לזיהוי מצבים העלולים להוביל לסכנה לילדים, עובדי הרווחה והבריאות יחדיו היו פועלים לשנות לאלתר את אופי הטיפול באיתי בן דרור וילדיו.
<לילך שם טוב: אין לי ספק שיישום המסקנות היה עשוי למנוע את הרצח המזעזע בכפר יונה, הוסיף הבכיר והוא של הרווחה.
<לילך שם טוב: תוך כדי עיונים בחומר וכתבות שונות מצאתי לא מעט עיתונאים שעשו הקבלה בין רצח ילדיי לרציחות קודמות.
<לילך שם טוב: כותבת אחת כתבה: דומני שלא צריך להיות פסיכיאטר או עובד רווחה כדי להבין שהנוסחה הקטלנית לרצח שלושת ילדי משפחת בן דרור הייתה על הקיר.
<לילך שם טוב: רק מהניסיון של השנים האחרונות למדנו שהשילוב של אב גרוש המנופף באיומים ובעל רקע פסיכיאטרי, הוא מתכון בדוק לרצח ילדיו.
<לילך שם טוב: כל המרכיבים הללו התקיימו באיתי בן דרור, כמו בקודמיו – אלי פימשטיין ואסף גולדרינג.
<לילך שם טוב: אפשר היה להציל את הילדים שלי.
<לילך שם טוב: חיי ילדים אינם הפקר אך מה שקורה בטיפול הבין מערכתי הוא הפקרות.
<לילך שם טוב: רגע לפני שהתופעה הופכת למגפה, אפשר להציל את הילד הבא.
אורלי לוי אבקסיס: לילך, אני רוצה להודות לך.
אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת כמה זה היה לך קשה אבל כמי שמכירה אותך ובאמת מתווה אותך בשנתיים וחצי, אני יודעת איזו עבודה את עושה.
אורלי לוי אבקסיס: מה שהעלית על הכתב, זה לא משהו שאפשר לומר שזה הורה כואב, זה הורה שמחפש את מי להאשים.
אורלי לוי אבקסיס: את פשוט שמה את האצבע על המחדלים.
אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת שבחלק מהדוחות היה לך קשה מאוד לחשוף פעם אחר פעם את אותם המחדלים שאם לא היו קורים – והמחשבה של מה היה קורה אם היו נחשפים בזמן – וההתעסקות הבלתי פוסקת שלך, אולי באמת תציל את הילד הבא כי זה נותן לנו את האנרגיה.
אורלי לוי אבקסיס: את נותנת לנו כוח להמשיך לעסוק בדברים האלו.
אורלי לוי אבקסיס: אני מחויבת לך, אני מחויבת לילדים ואני מחויבת לילדים הבאים.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להדגיש דבר נוסף.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו כל הזמן מדברים כאן על שיתוף במידע בין גופים שונים.
אורלי לוי אבקסיס: במקרה של לילך לא היה שיתוף במידע אפילו לא בתוך משרד אחד.
אורלי לוי אבקסיס: הייתה הערכת מסוכנות, היא הייתה בזמן שהם נמצאים במרכז קשר, תוך כדי כך, מתוך ידיעה ברורה שהאדם מסוכן לסביבה, מתקבלת החלטה לתת לו את הילדים הביתה וזה אחרי שיודעים – או לפחות חלק מהגורמים יודעים – שמעלים לו את מינון התרופות הפסיכיאטריות.
אורלי לוי אבקסיס: אחרי שגורמים בתוך הרווחה אומרים שלבן אדם לא נשאר מה להפסיד, זה קורה.
אורלי לוי אבקסיס: לפני שנשמע את וינטר – ואני בכוונה רוצה להתחיל אתך – אני רוצה לתת את רשות הדיבור לעורכת הדין אורלי יעקובי שתיתן לנו אולי עוד פן נוסף אישי לפני שנעבור לנושאים המקצועיים.
אורלי לוי אבקסיס: אורלי, את מייצגת את האימא מבת חפר.
<אורלי יעקובי: אני מייצגת את רונית גור ואת ילדיה זיכרונם לברכה.
<אורלי יעקובי: אני במקצוע שלי גם עובדת סוציאלית וגם עורכת דין.
<אורלי יעקובי: לצערי במקרה הזה התקיים השילוש המקודש עליו דיברת, לילך, ולבי עליך.
<אורלי יעקובי: אני לא יודעת מה לעשות אם מחר מגיעה אלי אימא ואומרת לי - אני מצטערת שאני מתרגשת, אבל אני בעצמי אימא וזה בלבי – שהיא מפחדת שבעלה ירצח את הילדים.
<אורלי יעקובי: אין לי שום כלי לעזור להם.
<אורלי יעקובי: אנחנו מרגישים שהידיים שלנו כבולות.
<אורלי יעקובי: כאמור, אני גם עובדת סוציאלית וגם עורכת דין ואני יכולה להגיד שיש כאן כשל מערכתי שהולך ונמשך.
<אורלי יעקובי: אני כבר 13 שנים בתחום הזה ו-13 שנים אני רואה את הכשל הזה.
<אורלי יעקובי: כשרונית הגיעה אלי, היא אמרה לי: אני יודעת שהוא ירצח את הילדים.
<אורלי יעקובי: אמרנו את זה בבית המשפט, אמרנו את זה לעובדים הסוציאליים אבל לא יכולנו לעשות כלום.
<אורלי יעקובי: גם היום, אם הייתם מעבירים אותי חודשיים אחורה, לא יכולנו לעשות כלום.
<אורלי יעקובי: פנינו למשטרה והמשטרה אמרה שהגישה כתב אישום וכי אין מה לעשות.
<אורלי יעקובי: פנינו לעובדת סוציאלית, אבל שם זה היה מגוחך לגמרי.
<אורלי יעקובי: המשפחה של רונית גור הייתה מטופלת במחלקה לאלימות במשפחה בישוב והמטפלת האישית של אלי, המפלצת שרצח את הילדים שלו, רשמה: אלי מסוכן לסביבה שלו ולילדיו.
<אורלי יעקובי: היא אמרה מפורשות שאלי מסוכן לילדיו.
<אורלי יעקובי: פנינו עם זה לבית המשפט ובית המשפט הוציא צו הגנה.
<אורלי יעקובי: המפגשים היו במרכז קשר, אבל מה קרה במדינת חלם בה אנחנו נמצאים?
<אורלי יעקובי: הגוף המטפל היה בישוב בו הם נמצאו אבל מרכז הקשר היה בעיר אחרת, בחדרה כי לא היה מספיק מקום באותו מקום.
<אורלי יעקובי: העובדת הסוציאלית בחדרה לא יודעת את משה.
<אורלי יעקובי: בעיניה מר אלי גור נראה בן אדם מאוד נחמד.
<אורלי יעקובי: היא הייתה בטוחה שהלקוחה שלי סתם מגזימה.
<אורלי יעקובי: אין קשר בין עובדת סוציאלית אחת שבמרכז קשר לעובדת סוציאלית שמכינה את דוח המסוכנות.
<אורלי יעקובי: זה פשוט מגוחך.
<אורלי יעקובי: אני בעצמי דיברתי עם העובדת הסוציאלית במרכז קשר יום לפני שקרה הרצח.
<אורלי יעקובי: אלי רצה מאוד לראות את הילדים בשעה 3:00 במקום בשעה 4:00.
<אורלי יעקובי: הלקוחה שלי אמרה לי שהיא בעבודה והיא לא תספיק לצאת כי אין לה רכב – הוא גם גנב לה את הרכב – כדי להגיע לעיר אחרת ולהביא אותם.
<אורלי יעקובי: גם חייבו אותם להביא אותם כי היא זאת שבעונש.
<אורלי יעקובי: אמרתי לה שהיא לא חייבת כלום, שתגיד שהיא מגיעה ב-4 וזהו.
<אורלי יעקובי: אמרתי לה שהוא לא יכול להקפיץ אותך מעכשיו לעכשיו.
<אורלי יעקובי: נגמרה השליטה שלו על החיים שלך.
<אורלי יעקובי: היא באמת הגיעה בשעה 4:00.
<אורלי יעקובי: העובדת הסוציאלית מאוד כעסה עלינו, איך אנחנו לא באים לקראת, אמרה שהלקוחה שלי סתם היסטרית וכי הוא נראה לה בן אדם טוב.
<אורלי יעקובי: יש עוד גיבוי נוסף והוא פסיכיאטרית של קופת חולים שראתה את אלי במשך חמש דקות ונתנה חוות דעת האומרת שהבן אדם נורמטיבי לחלוטין.
<אורלי יעקובי: זה לא חשוב שיש ועדה שלמה של עובדים סוציאליים שישבה ורשמה ונתנה דוח שהבן אדם מסוכן.
<אורלי יעקובי: זה לא משנה.
<אורלי יעקובי: אם כן, זה כשל שני שעובדת סוציאלית בישוב אחד לא יודעת מה קורה במקום אחר.
<אורלי יעקובי: כשל שלישי.
<אורלי יעקובי: הפסיכיאטרים.
<אורלי יעקובי: עם יד קלה על ההדק באים לפסיכיאטר פרטי, נותנים לו 500 שקלים והוא רושם מה שהבן אדם רוצה.
<אורלי יעקובי: הבן אדם נראה לו שפוי ושיגרתי.
<אורלי יעקובי: אנשי המקצוע, רופאים, צריכים לקחת אחריות על הדברים האלה וכן צריך להגיש תביעות פליליות - אני פונה כאן לנציג המשטרה – כנגד רופאים שנותנים חוות דעת כאלה.