GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יהלי בן דוד: אז ככה: כעיקרון, הרי מועצת תלמידים, הרעיון שלה זה לתווך בין בית הספר לבין התלמידים עצמם אבל בהנחה שאנחנו לא רוצים להגיע רק במנהל הבית ספרי, הרעיון הוא ליצור שיח פתוח בין הילדים עצמם לבין המבוגרים בכל שלושת הרבדים.
<יהלי בן דוד: כעיקרון, אפשר להפעיל את זה או דרך שיח פתוח או בעזרת קו טלפוני או בעזרת אמצעי תקשורת אחרים שיוכלו לקשר בין שני הצדדים.
<טובה בן ארי: האם אפשר להוסיף משפט?
יעקב מרגי: רשות הדיבור ליונתן גילת, מנוער למען יוניצף בתל-אביב.
<יונתן גילת: מועצות תלמידים הן מועצות תלמידים ונוער ואני, אישית, כמישהו שפעיל גם במועצות תלמידים, אני מכיר מישהו שהגיע אפילו למועצת התלמידים הארצית והוא לא באף בית ספר כי הוא מייצג את הנוער כך שלא חייבים להיות - -
עדי קול: אז איך הוא הגיע?
<יונתן גילת: הוא היה באיזה שהוא בית ספר ואז בנסיבות כל שהן הוא נשר.
<טובה בן ארי: יש לי רק להוסיף לך מידע בשורה, סליחה שאני מפריע: המייל שלי נפוץ בכל מקום כמעט, וכל ילד שרוצה לשתף אותי או להשתתף בקבלת ההחלטות ופונה אלי, אני נמצאת שם.
עדי קול: כן, אבל הוא צריך לרצות ולדעת את זה קודם.
יעקב מרגי: טוב, אני אמשיך להתלהב מזה אבל טובה היא גם הממונה לזכויות הילד במשרד החינוך, מה שאין בהרבה משרדי ממשלה.
יעקב מרגי: אני אעבור לנציגת ארגון "בטרם".
<גלית גלעד: נעים מאד, תודה שהזמנתם אותנו.
<גלית גלעד: אנחנו נתנו יד ושיתפנו פעולה עם ארגון יוניצף.
<גלית גלעד: אנחנו משתפים פעולה כבר הרבה זמן.
<גלית גלעד: באנו מהצד של בטיחות הילד, ארגון "בטרם" - -
יעקב מרגי: השאלה היא לא מה את משתפת פעולה עם יוניצף, סליחה על ההתפרצות, אלא אם משרדי הממשלה משתפים פעולה אתכם.
<גלית גלעד: אז יש לי תשובה נהדרת, רק תרשו לי לציין בצער את השבוע האחרון שעברנו, מקרים נוראיים.
<גלית גלעד: אתמול נשכחה ילדה ברכב.
<גלית גלעד: בשבת ילד בן שנה טבע למוות.
<גלית גלעד: אנחנו עוברים שבוע מאד קשה.
<גלית גלעד: ארגון "בטרם" חושף פה, בוועדה שלכם, מחקר שביצענו במשך 5 השנים האחרונות.
<גלית גלעד: כל שנה, בחודשיים של הקיץ, יש עליה של 12% בהיפגעות ילדים לא מכוונת.
<גלית גלעד: נושא שאפשר לפתור בצורה קלה ופשוטה וזולה.
<גלית גלעד: והתשובה לשאלתך, אדוני יושב ראש הוועדה: בפברואר 2012 ממשלת ישראל נענתה לחיזורים שלנו ולקול שלנו והחליטה לקדם תכנית רב-שנתית לאומית.
<גלית גלעד: שאלת איזה משרד נוגע בנושא של ילדים, בנושא שלנו, בטיחות ילדים?
<גלית גלעד: 15 גופי ממשל, משרדי ממשלה 8 ועוד רשויות לאומיות.
<גלית גלעד: כולם שותפים בהחלטת הממשלה, כולם גויסו למלאכה הקשה, הלבירינט הקשה.
<גלית גלעד: ארגון "בטרם" נבחר בהחלטת הממשלה כגוף המייעץ והמלווה.
<גלית גלעד: אנחנו פועלים החל מחודש מרץ ביחד עם נציגים בוועדה בין-משרדית בהובלתו של משרד הבריאות, הובלתו של פרופסור גמזו ופרופסור ארנון אפק.
<גלית גלעד: הוועדה עובדת ביתר שאת במטרה להגיש דוח שגם ימפה את נושא היפגעות הילדים, גם את נושא המדיניות הציבורית במדינת ישראל, שכרגע אנחנו נמצאים במה שנקרא "באמצע", כשאנחנו מייצגים את המדינה בארגונים הבין-לאומיים.
<גלית גלעד: כרגע הנציגים משתפים פעולה יפה למרות הבחירות שקצת עשו לנו עיכובים.
<גלית גלעד: אנחנו נמצאים כרגע בניסוח של דוחות פנימיים וועדות משנה של נושאים חוצים, שיש ערך מוסף של שיתוף פעולה בין כלל המשרדים.
<גלית גלעד: אנחנו במטרה להגיש את הדוח לממשלה לקראת חודש אוקטובר, ופה אני קוראת וגם קראתי ליושבת ראש הוועדה, אורלי לוי, להיות השופר שלנו, לעזור לנו להשפיע על משרדי הממשלה להתחייב לתכנית הזאת ולהגיש אותה להחלטת ממשלה מחייבת, כמו שממשלת ישראל התחייב למשרד האוצר וגם הוא התחייב להוסיף תקציבים על התקציבים הקיימים של משרדי הממשלה, כי לא יתכן שבטיחות ילדים לא תהיה על סדר היום.
<גלית גלעד: אני מזכיר לכולנו שכל שנה נמחקת שכבת ילדים.
<גלית גלעד: 144 ילדים נהרגים כל שנה מהיפגעות לא מכוונת.
<גלית גלעד: יש לנו כל יום 500 ילדים במיון ואני מזכירה לכם את השבוע האחרון.
יעקב מרגי: לענין הדוח שהתכנסנו, "בטרם" נושק לו?
יעקב מרגי: הדוח מדבר על היפגעות ילדים?
<גלית גלעד: בהחלט.
<גלית גלעד: הדוח מציין את הנתונים.
<גלית גלעד: הדוח מציין איזו שהיא מגמת ירידה, וזאת לאור העובדה שאכן לאט לאט יש מודעות.
<גלית גלעד: יש יותר ויותר ארגונים במדינת ישראל שמבינים את הנושא אבל לא מספיק.
יעקב מרגי: אני שמח שאת אומרת שיש ירידה אבל אני חושש כי בדרך כלל, כשיש ירידה צריך להעצים את המגמה אבל יש מי שחושב הפוך ולכן, צריך לעמוד על המשמר ולהעצים את המגמה הזאת ולא לחשוב שאנחנו - -
<גלית גלעד: זאת העבודה שלנו, בהחלט.
<גלית גלעד: אבל זה נושא לאומי וצריך לשים אותו על סדר היום הציבורי.
יעקב מרגי: אני מאד מודה לך.
יעקב מרגי: עמותת ילדים ישראלים.
יעקב מרגי: בקצרה.
<רותם אילן: בקצרה, מבטיחה.
<רותם אילן: אני רוצה להעלות נקודות שעד כה לא עלו.
<רותם אילן: קודם כל, תודה על רשות הדיבור.
<רותם אילן: תודה גם ליוניצף, שלקחנו חלק, כאמור, בדוח האלטרנטיבי שהוגש לאו"ם.
<רותם אילן: גם אני הייתי בדיונים שהיו בז'נבה ושמעתי את המשלחת הישראלית ואת השאלות של נציגי הוועדה.
<רותם אילן: כפי שכולנו יודעים, אני מקווה, האמנה הבין-לאומית לזכויות הילד קובעת שמעצר של ילד תהיה האופציה האחרונה בהחלט, אם בכלל.
<רותם אילן: ואם כבר הוא נעצר, זה יהיה לפרקי זמן קצרים ביותר.
<רותם אילן: לצערי, לא רק שזה לא נכון לגבי ילדים של עובדים זרים ושל ילדים של מבקשי מקלט, אפילו ההיפך הוא הנכון.
<רותם אילן: מעצר ילדים כיום הפך לברירת המחדל.
<רותם אילן: הביקורת שהושמעה בדוח של האו"ם לא אמורה להיות לנו מאד חדשה כי קודם כל, דיברו עליהם פה, בוועדה, כבר כמה פעמים.
<רותם אילן: היא הובעה מאד בחריפות בדוח האחרון של מבקר המדינה, בכל הנוגע בטיפול בקטינים חסרי מעמד וגם הפעם, בדוח של הוועדה עולה הנושא של מעצר של ילדי מהגרי עבודה, ילדי עובדים זרים.
<רותם אילן: כרגע אני מפרידה, ילדים של עובדים שהגיעו לפה באשרת עבודה ואיבדו את האשרה, לרוב כשהם הביאו ילד לעולם.
<רותם אילן: אותם ילדים, כפי שנכתב גם בדוח של האו"ם, נלקחים למתקן כליאה שמנוהל בלעדית על ידי פקחי ההגירה.
<רותם אילן: לא על ידי השב"ס ולא על ידי המשטרה אלא על ידי פקחי הגירה.
<רותם אילן: מתקן שאין בו שירותי רפואה, אין בו שירותי חינוך.
<רותם אילן: על פי דוח המבקר האחרון, ביותר ממחצית המקרים שנבדקו, אף אחד מהילדים לא פגש עובדת סוציאלי ושוב, אני מצטטת פה דברים גם של הדוח של האו"ם וגם מדוח מבקר המדינה.
<רותם אילן: הסיבה, על פי משרד הפנים, שאין שם שירותי רפואה או שירותי חינוך היא שהמתקן מיועד לשהייה קצרה.
<רותם אילן: בפועל, כפי שחבר הכנסת אילן גילאון הציג בוועדה זו עצמה, הוא פגש שם מספר ילדים ששהו שם כמה חודשים, אחד מהם 9 חודשים, כי הוא היה בהליך משפטי ולא היה ניתן לגרש אותו.
<רותם אילן: ילדה אחרת 5 חודשים, וכל התקופה הזאת במתקן בלי שירותי רפואה, בלי שירותי חינוך, ששניהם לא פגשו עובדת סוציאלית, כפי שהם אמרו לחבר הכנסת.
<רותם אילן: בנוסף לזה, מצטרפת הביקורת של ועדת האו"ם על מעצר של ילדי מבקשי מקלט, שכיום, על פי החוק למניעת הסתננות, ניתן לכלוא אותם למינימום של 3 שנים ללא משפט.
<רותם אילן: אם זה משפחות, לרוב הן מופרדות כי אב המשפחה יילקח לאגף הבוגרים והנער לאגף הנערים.
<רותם אילן: אני אסיים בזה.
<רותם אילן: אני רק אומר שמאד שמחתי שמשרד הפנים הגיעו לפה.
<רותם אילן: גם שמעתי את מה שהיה לומר לאפרת לב-ארי, שהציעה לחברת הכנסת לבוא עם המקרה שיש לה.
<רותם אילן: אני מאד אשמח לבוא עם עשרות המקרים שיש לי של אימהות, שלא רק שלא הנפיקו להן תעודת לידה בזמן שאני נכחתי איתן אלא אמרו שינפיקו להן תעודת לידה אם הן תחתומנה על טופס שהן עוזבות את ישראל כי הן שוהות פה לא חוקית.
<רותם אילן: אז אם ההצעה תקפה, אני גם אני מאד אשמח לבוא עם המקרים האלה.
<רותם אילן: אני מאד מעריכה את זה.
יעקב מרגי: יש ידיעה למשרד הפנים או למשרד הרווחה, כמה ילדים באמת יש היום במעמד של מעצר?
יעקב מרגי: את יכולה לומר לנו כמה ילדים יש עד לרגע הזה, ששוהים במעצר?
<אפרת לב ארי: אני אענה קודם לנושא שאנחנו לא עוצרים ילדים.
<אפרת לב ארי: כלומר, אין פה ברירת מחדל של מעצר ילדים.
<אפרת לב ארי: ילדים, אם הם שוהים במתקן משמורת, זה לרוב יהיה ילדים של מסתננים לישראל וטוענים שהם קטינים.
<אפרת לב ארי: אנחנו עושים להם בדיקה רפואית לבדוק את הגיל שלהם, לבדוק שבאמת הם קטינים.
<אפרת לב ארי: ברגע שמוכח שכן, אנחנו מנסים למצוא להם פתרונות מחוץ למשמורת, בין אם פתרונות של מוסדות חינוך ובין - -
יעקב מרגי: כמה זמן מקסימאלי ילד שוהה במשמורת?
<אפרת לב ארי: אין פה כלל.
<אפרת לב ארי: מהפרקטיקה, אני יכולה להגיד כרגע כמה ילדים - -
יעקב מרגי: סליחה, אפשר לעשות את זה דיון שוק ואפשר לנסות לשמוע...
יעקב מרגי: הרי מהוועדה הזאת נצא עם מסרים.
<אפרת לב ארי: נכון להיום בבוקר, יש לנו במתקן המשמורת "סהרונים" בדרום הארץ 4 קטינים לא מלווים ועוד, אם אני לא טועה, 11 כן מלווים.
<אפרת לב ארי: הם נכנסו לישראל לאחרונה עם המשפחות שלהם וכרגע הם במשמרות על פי החוק למניעת הסתננות.
<אפרת לב ארי: מעבר לזה, יש לנו כרגע 15 קטינים לא מלווים במתקן המשמורת "מתן", מתוכם חלק ממתינים, נדמה לי ש-4, לבירור הקטינות שלהם.
<אפרת לב ארי: הם עברו בדיקה רפואית אחת שהוכיחה שהם בגירים אבל הם ממתינים לעוד בדיקה רפואית ועד אז, הם נחשבים בחזקת קטינים.
<אפרת לב ארי: אלה המספרים כיום.
<אפרת לב ארי: ברגע שיימצא שבאמת כולם קטינים, הם יטופלו בחלופות משמורת, בין אם במוסדות של משרד החינוך ובין אם במוסדות של משרד הרווחה.
<אפרת לב ארי: לגבי קטינים שכרגע נמצאים במתקן, אני מניחה שהתכוונתם למתקן "יהלום" בנתב"ג, אני לא יודעת כמה קטינים כרגע יש עם משפחות.
<אפרת לב ארי: אפשר לברר ולתת תשובה לוועדה בהמשך.
יעקב מרגי: רונית מרום, הייתי מקצץ לך את קריאות הביניים אבל לא משנה.
<אורית מרום: אני אעשה את זה קצר במיוחד ואשמח להביא את קולם של ילדי מבקשי המקלט.
<אורית מרום: אני מארגון א.ס.ף, ארגון סיוע לפליטים.
<אורית מרום: אנחנו עובדים בדרום תל אביב ב-7 השנים האחרונות.
<אורית מרום: למעשה, מתחילת ההגעה של מבקשי המקלט לישראל רק שנעשה את זה ברור, "מבקשי המקלט" הם מי שהמדינה מכנה מסתננים.
<אורית מרום: היום יש 55 אלף מבקשי מקלט ובהם כמה אלפי ילדים.
יעקב מרגי: מה זה כמה אלפי ילדים?
יעקב מרגי: זה יכול להיות 999 ויכול להיות 1000.
<אורית מרום: אין לי מספר וזה אולי שורש הבעיה.
<אורית מרום: יש מעקב ב"איכילוב" אחרי כמה ילדים נולדו שם, יש מעקב קצת בטיפות החלב, יש מעקב במשרד החינוך כמה ילדים יש אצלם אבל בגדול, אין מספר מוחלט של ילדים.
יעקב מרגי: מרשם האוכלוסין יכול להגיד לנו?
<אורית מרום: ילדים שהגיעו לישראל, ילדים שהגיעו לישראל עם הוריהם שלא נולדו כאן, לא רושמים בשום מקום.
<אורית מרום: זאת אומרת, אשרת השהיה שמחזיק הורה מבקש מקלט ובפי המדינה הוא מסתנן, לא רשום עליה שם הילד.
<אורית מרום: כל ילד היום שהולך לאיבוד, תיאורטית, אי אפשר לדעת מי ההורים שלו, וזה לא מצחיק.
<אורית מרום: אנחנו, בא.ס.ף מהווים כתובת מרכזית, אולי בלעדית, לכל מה שקשור למתן מענה סוציאלי, שירותי רווחה למבקשי המקלט, לא כי אנחנו לא סומכים על המדינה אלא כי המדינה פשוט סוגרת - -
יעקב מרגי: אני יכול לעזור לשולחן הזה.
יעקב מרגי: אני מקבל פה שהערכת משרד הבריאות היא שישנם 8000 ילדים ללא מעמד מכל ההגדרות.
<אורית מרום: צריך לזכור ש"חסרי מעמד" זו הגדרה כללית, שחלקם הם מבקשי מקלט.
<אורית מרום: יש חסרי מעמד מהגרי עבודה ויש חסרי מעמד פלסטינים - -
יעקב מרגי: לכן, אני בכוונה לא נכנס לוויכוח הזה.
יעקב מרגי: הוויכוח הוא לא לשולחן הזה.
יעקב מרגי: פה יש הסכמה לגבי הילדים, אז למה לפתוח את זה?
יעקב מרגי: יש הסכמה שצריך לטפל בילדים.
<אורית מרום: אוקי.
<אורית מרום: הדלתות של משרד הרווחה עד היום, ושמחתי לשמוע אתמול את שר הרווחה מדבר אחרת אבל עד היום, היו סגורות כמעט הרמטית.
<אורית מרום: אני אומרת "כמעט", מכיוון שיש בכל זאת פתח - -
יעקב מרגי: מאיזו סיבה?
יעקב מרגי: צוק העתים או בעיה חוקית?
<אורית מרום: מדיניות משרד הרווחה היא חד-משמעית.
<אורית מרום: אנחנו, הם אומרים, ניתן מענה אך ורק לילדים הנמצאים בסכנה.
<אורית מרום: זאת אומרת, הילדים שמסתובבים אצלי מתחת לבנין בדרום תל אביב, שמחפשים בזבל, כל יום אני רואה אותם מחפשים בזבל כי ההורים שלהם עובדים 16 שעות כי הם מנקים קניונים, הם לא נחשבים ילדים בסיכון.
<אורית מרום: הם לא נכנסים תחת שום קטגוריה ולכן, שירותי הרווחה לא יתנו להם טיפול.
<אורית מרום: רק כאשר ימצאו סימני אלימות קיצוניים, חס וחלילה, שזה לא יגיע לשם, על הגוף שלהם, אז ייקחו אותם מההורים - -
יעקב מרגי: אורית, אנחנו בחריגה של זמן.
<אורית מרום: רק רגע.
<אורית מרום: - - רק אז ייקחו אותם מההורים, יכניסו אותם לפנימייה, ואם ליבנו לא חס עליהם אז אולי הוא חס על הכסף של משרד הרווחה כי כל חודש בפנימייה, תגידו לי אתם כמה זה עולה.
<אורית מרום: לדעתי, בין 3000 ל-5000 שקל בחודש.
<אורית מרום: כך שזה גם לא כלכלי לא לטפל בילדים האלה, אם הלב שלנו לא שם.
<אורית מרום: בענין בריאות, הילדים שאני מלווה, באופן אישי, כשהם חולים בשפעת והם גרים בערד, לא בתל-אביב, אין להם לאן ללכת.
<אורית מרום: בתל-אביב יש מרפאות וולונטריות כאלה ואחרות, בערד ואילת, בחדרה, בחיפה, באשקלון ובאשדוד, אין לילדים טיפול בסיסי.
<אורית מרום: מה שזה אומר, ששוב, הם עולים לקופת המדינה ולקופות החולים הרבה יותר כסף.
<אורית מרום: גם בחינוך המצב לא מושלם.
<אורית מרום: אני רוצה להזכיר שמשרד החינוך, דיברתם על אפליה, תמך בעמדה של עיריית אילת להפרדה של ילדים רק בזכות בג"ץ שאנחנו הגשנו, הילדים שולבו עכשיו בבתי ספר ציבוריים.
יעקב מרגי: אני לא אעבור על הרשימה, יש פה עוד מישהו שרוצה לדבר מהארגונים?
<עינב גוטרמן: אני מארגון "כולנו משפחה".
<עינב גוטרמן: אנחנו כאן בשם, אני חושבת, לא אגיד כל הורה במדינת ישראל אבל בנושא של הגיל הרך.
<עינב גוטרמן: זאת אומרת, אם מדברים על זכותם של הילדים להישמע, יש קבוצה של הילדים שלא יכולה להשמיע את קולה.
<עינב גוטרמן: זה מתחיל מגיל 3 חודשים, שילדים נכנסים למסגרות שאינן מפוקחות.
<עינב גוטרמן: זה ממשיך בגילאי טרום-טרום חובה, שבעקבות יישום ועדת טרכטנברג נכנסו ילדים בני שנתיים ותשעה חודשים, הצעירים מביניהם, למסגרות שאינן מתאימות לטובתם.
<עינב גוטרמן: אם מדובר על כיתות של 35 ילדים על גננת וסייעת, מחסור בצוות.
<עינב גוטרמן: מבחינת התזונה, הם אוכלים בשעה מאד מאוחרת צהרים.
<עינב גוטרמן: ההכשרה של הצוות אינה מתאימה.
<עינב גוטרמן: השאלה מה עושים כדי לקדם את כל הנושאים האלה שאיך שהוא נשכחים, איך שהוא שומעים פה על מקרים מאד מזעזעים - -
יעקב מרגי: גברתי, התייחסות לדוח של הוועדה לזכויות הילד.
יעקב מרגי: התייחסות ספציפית יש לך?
<עינב גוטרמן: לא, אבל אני רוצה לנצל את ההזדמנות כי הדוח מתייחס גם לנושא של דוח חינוך חובה, הגיל הרך - -
יעקב מרגי: לוועדה יש נושאים, הילדים ומה שצריך לטפל, עד סוף הקדנציה ובתקווה שהיא תהיה 4 שנים.
<עינב גוטרמן: נכון, אבל גם בוועדת החינוך וגם בוועדה לזכויות הילד - -
יעקב מרגי: גברת טוקה ילין מור, בבקשה.
יעקב מרגי: גם עליך חלה חובת הקיצור.
<טוקה גולדי ילין-מור: אני יושבת ראש האגודה למען הילד בגיל הרך בישראל.
<טוקה גולדי ילין-מור: אני אתייחס רק לאותם דברים שלא הועלו כאן, ושהם חשובים מאד: ראשית, כל מה שהועלה כאן מוכרע לגבי קבוצת הילדים הצעירים בגיל הרך, בעיקר קבוצת הילדים מראשית החיים ועד גיל 3.
<טוקה גולדי ילין-מור: זה נכון לגבי תיאום, רצף שירותים, זה נכון בוודאי לגבי נושא הבטיחות שהועלה כאן.
<טוקה גולדי ילין-מור: ישנם שני נושאים שלא הועלו כאן ואני חושבת שחשוב לציין אותם: ראשית, הנושא של חוק הפיקוח והרישוי על מסגרות לפעוטות.
<טוקה גולדי ילין-מור: הנושא הזה זכה לדיונים במשך שנים בוועדה לזכויות הילד - -
יעקב מרגי: זה לא הסתיים?
<טוקה גולדי ילין-מור: הוא לא הסתיים.
<טוקה גולדי ילין-מור: החוק לצערנו לא עבר, למרות כל ההמלצות של כל אנשי המקצוע - -
יעקב מרגי: מסתבר שהכוח של הארגונים יותר חזק כנראה.
<טוקה גולדי ילין-מור: לצערנו, אני מקווה שהכנסת תצליח - -
יעקב מרגי: הנה, אני אומר לך, אני חושב שחוק הפיקוח על המעונות חייב לעבור וגם לחייב את משרד החינוך, שגם הם יהיו כפופים לחוק הפיקוח על מוסדות החינוך.
יעקב מרגי: משרד החינוך מפלה את ילדי החינוך הממלכתי והממלכתי-דתי לעומת, במקרה הזה שמפלה לרעה, מול החינוך המוכר שאינו רשמי - -
<הילה סגל: משרד החינוך אינו מטפל בחוק הפיקוח על מעונות - -
יעקב מרגי: סליחה, לא, את שמעת "משרד החינוך", איבדת את.
יעקב מרגי: .. אז אני אומר לך שחוק הפיקוח, זה התמ"ת ואם את רוצה, אני אחדד לך, שיש מאבק ויש מגמה להעביר את כל נושא הגיל הרך למשרד החינוך וזה כנראה יעבור.
יעקב מרגי: זה היה מאבק איתנים בממשלה הקודמת, הייתי שותף לו.
יעקב מרגי: אני חושב שזה צריך לעבור לשם.
יעקב מרגי: אני מנצל את ההזדמנות לומר כי חוקקתי חוק כזה.
יעקב מרגי: אני חושב שאנחנו, המחוקק או הממשלה, חייבת להחיל על משרד החינוך את חוק הפיקוח שלה, שהיא מנצלת אותו על מוסדות אחרים, גם על החינוך הממלכתי והממלכתי-דתי, למה?
יעקב מרגי: כי הסטנדרטים של הבטיחות בבתי הספר הממלכתיים פחותים משיקולי תקציב בלבד לעומת המוסדות שאינם ממלכתיים.
יעקב מרגי: אמרתי זאת.
יעקב מרגי: זה לא נתון לוויכוח, זו עובדה.
<טוקה גולדי ילין-מור: בהיעדר קיומו של חוק תנאי רישוי ופיקוח על המסגרות לפעוטות בגיל הרך, ברור שיוצרים מצב של אפליה, של אי שוויון חמור בין ילדים ממעמד סוציו-אקונומי שונים במדינת ישראל, כאשר מי שידו משגת יש לו מעון או מסגרת חינוכית לילדים קטנים, תינוקות ופעוטות - -
יעקב מרגי: או זכות הסירוב של מנהלת מעון שרירותית, למה לקבל את הילד הזה ולא את ההוא.
יעקב מרגי: גם זה צריך להיות מטופל.
<טוקה גולדי ילין-מור: הנושא הזה מקבל ביטוי גם בתחום הבטיחותי, ויעיד על כך "בטרם".
<טוקה גולדי ילין-מור: יש פערים מאד גדולים בין מעונות שהם מסובסדים ומפוקחים עם נהלים ברורים לבין מעונות של מסגרות פרטיות ואחרים.
<טוקה גולדי ילין-מור: בוודאי הוא בעייתי במיוחד בשכונות, וחברת הכנסת מיכל רוזין בוודאי מכירה את הנושא מההיבט של העובדים הזרים והמסגרות לתינוקות ופעוטות לעובדים הזרים.
<טוקה גולדי ילין-מור: נושא שני שרציתי לומר מספר מילים: הנושא של נתונים הועלה והוזכר בדוח.
<טוקה גולדי ילין-מור: אין לנו נתונים שמאפשרים, ואנחנו רואים את זה גם היום בוועדה, שמאפשרים לתת את הדעת על אותם צרכים דחופים בקרב ילדים, במיוחד בגילאי 0-3 ועד שהם נכנסים למערכות החינוך.
<טוקה גולדי ילין-מור: אנחנו פונים, שגם הוועדה לזכויות הילד תעמוד על כך שבכל נושא שנדון בוועדה, כולל בתחום התזונה, בתחום הבריאות, בתחום התברואה, שהנושא זה יכלול נתונים - -
<גלית וידרמן: אם תהיה נציבות, היא תרכז את הנתונים לגבי ילדים.
<טוקה גולדי ילין-מור: - - אני ציינתי שאני לא אחזור על זה - -
יעקב מרגי: הנציבות תצליח, בא נאמר, בין 60% ל-70% מהמקרים.
יעקב מרגי: גברת רינה כהן, מהמועצה הציבורית להורים.
יעקב מרגי: לעמוד בקיצור.
יעקב מרגי: אנחנו בחריגת זמן.
<רינה כהן: בסדר, אשתדל לעמוד בזמנים.
<רינה כהן: אני רוצה להתייחס לדוח ולאמנה לזכויות הילד.
<רינה כהן: בדוח נאמר בסביבה המשפחתית, שהוועדה מברכת על ידי הצעדים שננקטו על ידי המדינה.
<רינה כהן: גם אנחנו מברכים.
<רינה כהן: מועצה ציבורית כוללת בתוכה את ארגוני ההורים וארגונים מקצועיים, שלקחו על עצמם את המשימה להעצים ולחזק את ההורים וההורות בישראל.
<רינה כהן: אנחנו מברכים על מה שנעשה אבל הרבה מאד עדין לא נעשה לגבי הורים והורות לילדים מגיל לידה ועד...
<רינה כהן: זה לא ילך בלי הורים.
<רינה כהן: גם הדוח של השופטת סביונה רוט-לוי מתייחס, ויש שם המלצות לגבי הורים והורות.
<רינה כהן: גם הדוח של האקדמיה הלאומית למדעים בראשותו של פרופסור צ'רלי גרינבאום, שיושב כאן, מדבר על החשיבות או המשמעות של הורים.
<רינה כהן: האחריות הראשונה לחינוך וגידול הילדים היא על ההורים.
<רינה כהן: השאלה - -
יעקב מרגי: תראי, לאחרונה יש פה ויכוח בכנסת, האחריות על ההורים משחררת את המדינה?
יעקב מרגי: הבהרה.
<רינה כהן: אז אני אנסה להבהיר, ושאלה נוספת, כדרך היהודית המקובלת על כולנו: מי אחראי לאחריות הורים?
<רינה כהן: הורות היום זו משימה מורכבת, מאתגרת וחלק ניכר - -
יעקב מרגי: את מספרת לי?
<רינה כהן: - - -
יעקב מרגי: בפער הקטן שיש ביננו, בתקופה שלך היה יותר קל.
<רינה כהן: בתקופה שלי באמת היה יותר קל, זה נכון.
<רינה כהן: אני מסתכלת על הילדים שלי, זה הרבה יותר מורכב, ועל הנכדים שלי, זה הרבה יותר מורכב.
<רינה כהן: אי לכך, אנחנו מבקשים שהוועדה תיתן דעתה לאיך מחזקים את ההורים ואת ההורות כי הזכות להורות טובה ומיטיבה היא הזכות הבסיסית והראשונית של כל ילד וכל ילדה, בין אם יש לו מעמד ובין אם אין לו מעמד.
<רינה כהן: אני רוצה שלכולם יהיה מעמד.
יעקב מרגי: זה רגע השיא ואני חושב שטוב לסיים בו.
יעקב מרגי: יהיו לך עוד הרבה הזדמנויות בוועדה.
<רינה כהן: אני רק רוצה להגיד שאני נתליתי באילן גבוה מאוד של הדוח של השופטת סביונה רוט-לוי, ושאלת קודם, אדוני היושב ראש, אם יישמו את ההמלצות.
<רינה כהן: ההמלצה הזאת, שמדינה אחראית לאחריות הורים אמורה לסייע להורים לממש את הורותם ולתת להם את הייעוץ ואת התמיכה וההדרכה.
<רינה כהן: זה לא - -
יעקב מרגי: זה נושא רחב לדיון מיוחד בוועדה.
<רינה כהן: אני אשמח אם יהיה דיון מיוחד.
יעקב מרגי: תודה שתרמת את חלקך לדיון.
יעקב מרגי: מר סאני כלב, הקליניקה לזכויות בחינוך.
<סאני כלב: אני מהמרכז האקדמי למשפט ולעסקים ברמת-גן.
<סאני כלב: תודה רבה על הדיון.
<סאני כלב: בקצרה, אנחנו כתבנו את החלק של אפליה בחינוך, התחלתם את הדיון בנושא הזה.
<סאני כלב: אנחנו התייחסנו לשני נושאים מרכזיים, שכולם מטפלים בהם וגם הסתמכנו על נתונים ועובדות רשמיים.
<סאני כלב: נושא ראשון הוא נושא תשלומי ההורים.
<סאני כלב: הצגנו בדוח היעדר אכיפה מוחלט אולי של משרד החינוך בנושא הזה.
<סאני כלב: - -
יעקב מרגי: אתה יודע, לנו יש את הפריבילגיה להתפרץ לתוך הדיון, ואני יכול לומר לך שיש הפקרות מוחלטת, וקל לי לומר את זה דווקא כי אני בא מהמגזרים האלה.
יעקב מרגי: בעבר התחנכתי בחינוך ממלכתי-דתי והילדים שלי היום, הם כבר גדולים, אבל יש הפקרות מוחלטת בתשלומי הורים.
יעקב מרגי: אני אומר לך שיש תעשיה שלמה של משרד החינוך, של יוזמות בית ספריות, ואם נבדוק גם קשרים כלכליים בין גופים, יוצא שההורה בסוף מוצא את עצמו שהוא השקיע בשנה על כל מיני יוזמות, שאני לא יודע מה החשיבות שלהם.
יעקב מרגי: עם כל הכבוד, מנהל בית הספר, זה הולך יותר ואני לא מכיר את החינוך הממלכתי.
יעקב מרגי: בממלכתי-דתי זה קיים.
יעקב מרגי: סיור לפה, ונסיעה לפה, ושבת לפה, ושבת פה וסמינר כזה, שלא נדבר על ההוללות במסיבות הסיום.
יעקב מרגי: בתוך השנה, החליט מנהל בית הספר, עם כל הכבוד, לקחת את השכבה הזאת 6,7 פעמים מסיבותיך האישיות, האידיאולוגיות, מה שאתה רוצה, תמצא מקורות מימון.
יעקב מרגי: אתה מפיל על ההורים מסות של הוצאות.
יעקב מרגי: סלח לי, אין לי הרבה הזדמנויות אז ככה שחררתי.
<סאני כלב: אני מסכים עם כל מילה.
<טובה בן ארי: אבל אם ההורים היו מתלוננים.
<רויטל לן כהן: את יודעת שיש ילדים שלא קיבלו תעודה השנה כי לא שילמו תשלומי הורים?
יעקב מרגי: עדין יש אי קבלת תעודה?
<טובה בן ארי: אני רוצה לקבל את הרשימה ואני היום מסדרת את זה.
<רויטל לן כהן: השנה נגמרה, הם כבר לא קיבלו תעודה.
<טובה בן ארי: אפשר לקבל את השמות?
<רויטל לן כהן: אני אנסה להעביר לך.
יעקב מרגי: גברת טובה, את יודעת מה זה שהורה מתלונן - -
<טובה בן ארי: אפשר לא לחשוף את שמו.
יעקב מרגי: בחייך, למה אני צריך לבנות בית חולים מתחת לגשר הרעוע?
יעקב מרגי: צריכים לתת הנחיות ברורות.
<קריאה: יש הנחיות, זה פשוט לא מענין אותם.
<קריאה: יש הנחיות אבל לא אוכפים אותן.
יעקב מרגי: צריך שיהיה הנחיות ברורות ושמישהו יאכוף אותן.
יעקב מרגי: אני בכוונה אומר את זה כי יש גם קשרים עסקיים, וכשיש קשרים עסקיים אז יהיו יוזמות שהן לא הכרחיות.
יעקב מרגי: אני אומר את זעקתם של ההורים שפונים.
יעקב מרגי: לכן, משרד החינוך צריך להיכנס בסוגיה הזאת בצורה חזקה.
יעקב מרגי: אמנם ועדת החינוך, לדורותיה, בכנסת, מקיימת תמיד את הדיון החוזר ונשנה אבל ההערכה שלי היא שאחרי כל דיון כזה רק משכללים את השיטות.
יעקב מרגי: הגיע הזמן.
יעקב מרגי: יוצא היום שמשפחה משקיעה, אנחנו מתפארים בחוק חינוך חינם והוא מזמן מזמן לא בחינם.
<סאני כלב: הכל נכון אבל אני מדגיש שההנחיות קיימות.
<סאני כלב: היעדר האכיפה פה זו הנקודה המרכזית.
<סאני כלב: ההנחיות קיימות עלי ספר, זה כתוב נהדר.
<סאני כלב: גם לגבי החקיקה, משרד החינוך דיבר קודם איך הכל קבוע בחקיקה ולכן הכל בסדר.
<סאני כלב: יש פער אדיר בין החקיקה לבין היישום לבין האכיפה.
<סאני כלב: אמרה כאן גברת טובה שמשרד החינוך, לגבי תשלומי הורים, בודק בין 5% ל-10% מבתי הספר.
<סאני כלב: כלומר, מעל 90% לא יודע בכלל מה קורה, ומתוכם, 70% מאותם 10% נמצאו בגביית יתר.
<סאני כלב: זה נתונים שאנחנו ביקשנו.
יעקב מרגי: אני אומר לכם, אני בקרוב מסיים את הדיון - -
<רויטל לן כהן: והילדים עם הצרכים המיוחדים יישארו שקופים ואילמים?
יעקב מרגי: סליחה, ולכן אני לא רוצה להחמיץ דקה לנותרים.
יעקב מרגי: נגעת בנקודה, משפט אחרון.
<סאני כלב: - - הנושא השני היתה הפניית יתר של נוער אתיופי למסגרות של חינוך מיוחד.
<סאני כלב: גם פה, בחלק שלנו בדוח, הצגנו נתונים רשמיים של הלמ"ס, של ה-מ.מ.מ., שמראים שיש הפניית יתר וגם כאן, זה לא כתוב עלי ספר אבל מבחינת הד-פקטו, יש כאן אפליה חמורה.
יעקב מרגי: אביבית ברקאי מארגון "בזכות".
<אביבית ברקאי - אהרונוף: תודה רבה, אדוני היושב ראש.
<אביבית ברקאי - אהרונוף: צר לי מאד שלא שמענו התייחסות מאף אחד מהמשרדים בנוגע לילדים עם צרכים מיוחדים.
יעקב מרגי: אני אזכיר לכם שהדיון היה הדוח של הוועדה לזכויות הילד - -
<אביבית ברקאי - אהרונוף: אנחנו מדברים על זכויות ילדים, וגם ילדים עם צרכים מיוחדים הם ילדים מאוכלוסיית הילדים - -
יעקב מרגי: הם קודם כל.
<רויטל לן כהן: אתה אומר "קודם כל" אבל אם תשים לב, הם בסיפא.
יעקב מרגי: אצלי תמיד אחרון הוא אחרון חביב.
<רויטל לן כהן: חביב חביב ומופלה לרעה.
<אביבית ברקאי - אהרונוף: יש לנו ביקורת על כך.
<אביבית ברקאי - אהרונוף: אני רוצה להגיד לסאני שלא רק ילדים מהמוצא האתיופי מגיעים לחינוך המיוחד אלא בכלל, יש הפניית ייתר לחינוך המיוחד.
<אביבית ברקאי - אהרונוף: סעיף - -
יעקב מרגי: אני אפריע לך עם הפריבילגיה שמוקנית לי.
יעקב מרגי: לפעמים גם החששות יתר מהחינוך המיוחד, אני יכול להגיד לך מחקרית ועובדתית, אני לא חסיד הפניה לחינוך מיוחד.
יעקב מרגי: כל ילד צריך לתת לו את המינון, את הדחיפה ולהביא אותו לקו הזינוק כמו כל ילד אחר אבל יש מצבים שאנחנו גם כהורים, גם כמחנכים, גם כיועצים וכבלי מקצוע, צריכים לדעת איפה הקו כי לפעמים אנחנו דוחפים את הילד ולא נותנים לו את הכלים.
יעקב מרגי: ואנחנו נפגשים אתו בכיתה ח' או ז' ואומר לו המנהל או ועדת השמה, ובאות המורות ואומרות: תשמע, הוא ברמה של כיתה ד'.
יעקב מרגי: ריבונו של עולם.
<אביבית ברקאי - אהרונוף: אדוני היושב ראש, זה בדיוק חלק מההתייחסות - -
<רויטל לן כהן: זה ייקח עוד רבע שעה רק בשביל תשובה למשפט הזה.
יעקב מרגי: לא, אני לא שאלתי.
יעקב מרגי: זרקתי את זה לחלל האוויר.
<אביבית ברקאי - אהרונוף: - - סעיף 23 של האמנה מתייחס במיוחד לנושא הזה של הזכות של ילד שכושרו הנפשי או הגופני לקוי, ליהנות מחיים מלאים והוגנים בתנאים המבטיחים כבוד, מקדמים עצמאות, ואני חוזרת על זה: מקדמים עצמאות ומקלים על השתתפותו הפעילה בחיי הקהילה, וצריכים לתת על כך את הדגש כי מעבר למה שנכתב בדוח לגבי ההקצאה, שזה ללא ספק נכון, למרות שעברו 4 עתירות וועדת דורנר ודוח מבקר המדינה, עדין יש הקצאה לא שוויונית בין חינוך מיוחד לבין שילוב.
<אביבית ברקאי - אהרונוף: אבל זה מעבר להקצאה.
<אביבית ברקאי - אהרונוף: יש פה ענין של הטמעה, של רעיון, שחינוך מיוחד זה לא מקום אלא שירות.
<אביבית ברקאי - אהרונוף: ושילוב זו התאמה שנדרשת כדי ליישם את הזכות לחינוך.
<אביבית ברקאי - אהרונוף: שילוב זה בדיוק ענין הנגישות, וזו ההטמעה שחסרה גם במדיניות הכוללת של משרד החינוך, בין אם מדובר - -
יעקב מרגי: יש לנו בקרה על השילוב?
יעקב מרגי: אנחנו אוהבים להשתמש במילה "שילוב".
<רויטל לן כהן: מבקר המדינה כתב ופרסם לפני מספר חודשים דוח מזעזע על התנהלות משרד החינוך ביחס לשילוב.
<רויטל לן כהן: אם רק היינו מיישמים את מה שכתב המבקר, כולנו היינו - -