GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<יובל אורגד: ואף נער שהוא חובש כיפה או שומר דת שיגדיר את השבת כיום המנוחה שלו וההלכה אוסרת עליו לעבוד בשבת, הוא לא יזכה לעבוד במקומות שיחייבו אותו לעבוד בשבת.
<יובל אורגד: לכן אני אומר, מאחר ששמענו אינספור התבטאויות שמדברות על חוק חופש העיסוק וכיוצא בזה, אני אומר, רבותיי, אל תשכחו שהשבת היא יום המנוחה הרשמי של מדינת ישראל, יש אוכלוסייה גדולה מאוד, דתית, שיום השבת הוא חשוב לה ויש פתרונות אחרים, למצוא עובדים מעל גיל 18 שיעבדו ביום השבת.
<גל יוסף: הדרה, רצית לדבר?
<הדרה רוזנבלום: כן.
<הדרה רוזנבלום: אני המפקחת הארצית על המנהיגות הנבחרת והייצוגית ואני עובדת במשרד החינוך, במינהל חברה ונוער, ואני רוצה גם להגיד משהו מטעם המשרד, כי בהחלט אני רוצה פה לומר תודה לחברת הכנסת אורלי לוי שבשנה שעברה את ממש דחפת ואילצת אותנו ללמוד בכמה דברים ואכן עשינו.
<הדרה רוזנבלום: מעבר לזה שאנחנו רואים בצורה מאוד רצינית ואנחנו הולכים להרחיב את זה, כל הנושא של חינוך לערך העבודה, כשאנחנו אומרים פה שאנחנו מכשירים כאן נער גם לאחריות וגם למחויבות ובהחלט יש פה חוויות שאנחנו נושאים איתנו, גם אני ממרום גילי, עבדתי והלכתי לקבל כזה ברחוב יבנה בתל אביב, כמה שעות עמדנו בתור לקבל את הפנקס הזה, זה היה הכי קשה מכל העבודה, זה היה ממש סיוט, אבל מה שמאוד יפה, אנחנו בהחלט גם הכנסנו את זה לשיעורי הליבה בכיתות י"א-י"ב ובשנה הבאה נכניס את זה גם ל-י', לפחות שני שיעורים אנחנו מדברים על כל הנושא של ערך העבודה.
<הדרה רוזנבלום: אני רוצה לומר, השנה אני אחראית, משרד החינוך יצא על נושא של קיץ אחר עם מחנכים מסביב לשעון ואני אחראית על כל הנושא.
<הדרה רוזנבלום: אני מקבלת מכל הרשויות את התכניות של הקיץ ובהרבה מאוד רשויות, כבר מוזכר, הם מחלקים לילדים ברושורים מאוד יפים על הקיץ ובסוף זכויות הנוער העובד.
<הדרה רוזנבלום: אני מתכוונת בכנס הקרוב של מנהלי יחידות הנוער פשוט לבוא ולומר להם 'צרפו את זה לכל פרוספקט שאתם מוציאים'.
<הדרה רוזנבלום: גם היום ראיתי בכמה ערים בלוחות המודעות בעיר את זכויות הנוער העובד, וזה לאו דווקא של הנוער העובד או שלכם, בעירייה הם אספו וליקטו את הדברים שלדעתי זה מבורך בצורה בלתי רגילה.
<הדרה רוזנבלום: גם אם אתם ראיתם, ביום חמישי שעבר, הכנסנו את זה ל'ידיעות אחרונות' וגם באתר של המשרד.
<הדרה רוזנבלום: זה פשוט אחד הנושאים שחשוב לנו ביותר.
<הדרה רוזנבלום: זה גם לעודד את הנוער לדעת וגם לעודד את הנוער להתלונן.
<הדרה רוזנבלום: כמובן שצריך לדעת איך ומה ומי.
<הדרה רוזנבלום: כטיפ לחיים, אני לא עומד וצועק ומאיים על הבוס שלי 'אני אלך להתלונן', אבל כל מי שבאמת כבר לוקח את האחריות ואת העצמאות והוא רוצה ללכת לעבוד, אז אנחנו גם נעזור לו בטיפ איך לעשות את זה.
<הדרה רוזנבלום: לי מאוד מאוד חשוב שאנחנו כן בבתי הספר נכניס גם את העניין של עידוד ללימוד, איך אני מתנהג עם כסף ואנחנו גם עכשיו בקיץ - - -
אורלי לוי אבקסיס: בואו נעביר את זה למשרד האוצר גם.
יעקב מרגי: אני רוצה לומר שההורים, בלי לפגוע בחינוך ה - - -
<הדרה רוזנבלום: אני אומרת את זה ברצינות, אנחנו עכשיו בקיץ מנסים לעשות כמה חוגים בכמה ערים של צרכנות נכונה, זה נראה לי מאוד מאוד חשוב וזה מתחיל מהגיל הזה, שלא לדבר על זה שכשילד מתחיל לעבוד הוא גם מתייחס אחרת לכסף, כי זה אחרת כשאני מקבל את זה כמובן מאליו, או שאני צריך לעבוד.
<הדרה רוזנבלום: וזה לא שאני אומרת שההורים לא צריכים לעזור לילדים, אבל בואו נעשה את הדברים בתבונה, תוך כדי שילוב.
<הדרה רוזנבלום: ואני גם בהחלט חושבת, אם היה כאן נציג של ועד ההורים, וחבל שלא הזמנו נציג של ועד ההורים, כי גם ההורים צריכים לעודד את הילדים - - -
יעקב מרגי: הילדים פיתחו חוש מסחר, הם למדו מהאוצר והם עושים מאטצ'ינג עם ההורים.
<הדרה רוזנבלום: זה נכון, זה אני יודעת גם באופן אישי.
<הדרה רוזנבלום: אבל אני אומרת גם בצורה מאוד אמיתית, אני חושבת שהנושא הזה של חינוך והנושא זה גם עניין של אחריות ואנחנו צריכים גם לעודד את ההורים בעניין הזה ולצאת באיזה שהיא קריאה גם פה לעשות מידתיות עם איזה שהוא הסכם.
<הדרה רוזנבלום: אחד הדברים שאנחנו מכינים לקיץ הזה זה שכל ילד, גם הרבה מאוד תלמידים קיבלו, לוח תכנון קיץ ואז הם גם רואים, כי כל יום סרט זה באמת כבר הופך לפשיטת רגל ואז כל מה שהם ירוויחו זה לא יספיק.
אורלי לוי אבקסיס: הסרט, הפופקורן, השתייה, זה הופך להיות - - -
<הדרה רוזנבלום: אבל בהחלט, אורלי, הפוש שלך נתן, אנחנו עשינו ככה כמה - - -
אורלי לוי אבקסיס: אני שמחה לשמוע שאתם לוקחים ברצינות גם את ההמלצות פה ואנחנו מברכים אתכם.
<הדרה רוזנבלום: בוא אני אגיד לך, 90% אנחנו לוקחים, טוב?
<גל יוסף: תודה רבה רבה.
<גל יוסף: אור.
<גל יוסף: שתי דקות.
<גל יוסף: תקצר, כי אין לנו זמן.
<אור ליליאן: לכל חובשי הכיפה למיניהם, בני נוער שהם שומרי שבת, הם לא יעבדו במקום שהוא לא כשר, שלא מקבל כשרות.
<אור ליליאן: יש לי חברים כאלה - - -
<יובל אורגד: זה לא נכון.
<יובל אורגד: חד משמעית לא נכון.
<אור ליליאן: אז אני יודע שרוב החברים שלי שהם כאלה הם יגידו - - -
<טלילה יודפת: הוא במקרה יושב לידי, אני לא ידעתי ש - - -
<אור ליליאן: נכון, במקרה.
יעקב מרגי: רוח גבית למקדונלדס.
אורלי לוי אבקסיס: אני שומרת כשרות ושומרת שבת ובהיותי נערה ותלמידת תיכון עבדתי גם במקומות שהם לא כשרים, כי הייתי צריכה את ההכנסה הזו.
<קריאה: הבעיה היא שחושב כיפה במקום כזה, כאילו - - -
יעקב מרגי: אבל בני נוער לא עובדים רק בענף המזון.
יעקב מרגי: הם עובדים בכל הענפים.
אורלי לוי אבקסיס: בואו אני אגיד לכם עוד משהו.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה בכוונה לתת לכם עוד נקודה, כדי שתיקחו אותה גם בחשבון, למעסיק עדיף לשלם 150% לנער, כי זה 150% משכר בסיסי מאוד זול ביחס לעובד המבוגר ולכן יהיה פה ניצול ויהיה פה גם שימוש לרעה, אפילו לא מתוך מקום של אמונה, מי שלא יהיה מוכן לעבוד בשבת לא יתקבל למקומות העבודה האלה.
אורלי לוי אבקסיס: זה האיזון הדק שעליו צריך לשמור.
אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, יכולים - - - אני גם רוצה לומר, אל תשכחו שהעסקה של בני נוער, לא רק שהיא מבורכת, יש גם עידוד של תעסוקת בני נוער על ידי כך שאנחנו קובעים רף נמוך לשכר ואותם מעסיקים מרוויחים לא מעט כסף בגלל שהם מעסיקים אותם, יש להם גם בנפיטס מזה ואם אנחנו הופכים את זה, אז חבר'ה, אתם תתחננו לחזור אחורה ולהחזיר את הסוסים לאורווה.
אורלי לוי אבקסיס: אז בואו נחשוב באמת בצורה מאוזנת, כדי לראות איך עושים את זה בצורה נכונה, כי לתקן לפעמים הרבה יותר קשה מלשנות.
<גל יוסף: כן, אור.
<אור ליליאן: אני רק רציתי להגיד שאני יודע מה כנראה - - - שבני נוער ישנים בימי שבת עד 2-3 בצהריים - - -
<הדרה רוזנבלום: זו בעיה שלהם מה הם בוחרים לעשות.
<אור ליליאן: כן, זה מה שהם בוחרים לעשות, כי אני באופן אישי בימי חופש, אני ב-י"א, בימי שבת, אני - - -
אורלי לוי אבקסיס: תאר לך אם היו לך את שעות השינה האלה?
אורלי לוי אבקסיס: אפילו לחיילים חייב.
<אור ליליאן: והיה לי כסף ולא הייתי צריך להציק להורים על הכסף שלי והם לא היו מנגנים לי על נסיעות.
<אור ליליאן: אני חי על חשבון ההורים, לי לא נעים כבר לבקש כסף מההורים שלי בסופו של דבר.
<גל יוסף: אבל כמו שאורלי אמרה, אחר כך אי אפשר לחזור אחורה ו - - - טוב, תודה.
<אביעד לוין: יוני מבורך, אתה ציינת לנו בפתק 30 שניות, אנחנו ניקח את זה ברצינות, אז 30 שניות מרגע שאתה מתחיל לדבר.
<יוני מבורך: אוקיי.
<יוני מבורך: אנחנו פה בדיון על ניצול ילדים.
<יוני מבורך: עם כל הכבוד לפן של אכיפה, אכיפה, אכיפה, שעלה פה חזק מאוד, שכחנו פן שונה לגמרי, שאנחנו יכולים לשפר ולעבוד.
<יוני מבורך: המצב העגום היום זה שחלק גדול מאוד מהנערים לא מודעים לזכויות שלהם, וזה גם כתוב בדוח, מה שאנחנו יכולים לעשות זה להילחם מבפנים, להילחם דרך הנערים.
<יוני מבורך: ברגע שנערים יהיו מודעים הם יילחמו כבר על עצמם.
<יוני מבורך: העניין הוא שמעט מהילדים באמת יודעים שמגיעות להם זכויות.
יעקב מרגי: מה אתה מציע?
אורלי לוי אבקסיס: לכן בוועדה הקודמת שהיינו, ואמרה את זה נציגת משרד החינוך, אנחנו חייבנו את משרד החינוך גם לפרסם את זה בקרב הנערים, גם להיות בהכנה לקראת הקיץ, ששם בעיקר חודשי העבודה המרכזיים של הנערים, גם ביקשנו מהנוער העובד והלומד ומ - - -
<יחזקאל אופיר: גם אנחנו.
<יחזקאל אופיר: סיפרתי לכם על האפליקציה, היא עלתה לא מעט כסף.
אורלי לוי אבקסיס: גם בשירות התעסוקה, אבל הכוח של ילדים היום, עם הפייסבוק ועם השיתופים, הטוויטרים ומה שאתם לא רוצים, תפיצו הלאה.
אורלי לוי אבקסיס: אחד יפיץ, השני יפיץ.
<יוני מבורך: אני מציע ירידי תעסוקה וקמפיינים וכל דבר שיעלה למודעות, כי אנחנו צריכים להיות ריאליים.
<יוני מבורך: לא כל המעסיקים יפסיקו פתאום לנצל את הילדים ואנחנו לא יכולים לעשות את זה אצל כל המעסיקים, זה צריך לבוא מתוך הילדים, מתוכנו, אנחנו יכולים להילחם על זה ואנחנו באמת נילחם.
אורלי לוי אבקסיס: אתם תהיו השגרירים של הנושא הזה.
<גל יוסף: חן.
<חן אמרגי: אני מקרית אתא, נציג מועצת התלמידים והנוער הארצי.
<חן אמרגי: יהודה, אפשר לשאול אותך שאלה, כמה אתה באמת עושה עבודת שטח ובאמת יורד לנוער שעובד באולמות?
<יהודה כהן: עוד פעם, אני לא יורד לנוער לעשות את העבודה בשטח, אני צופה בהם, אני רואה אותם, אני חש אותם, אני מגיע לבית שאן, לאולמי גיל, למרדכי, ולאולמי חנה ויורד, תאמין לי, גם לדימונה ולאופקים ואני חי - - - הילד שלי היה מלצר, הבת שלי הייתה מלצרית בבני ברק, אני הייתי מלצר בעצמי, אני מכיר את זה, תאמין לי שאני חי את זה.
אורלי לוי אבקסיס: איך אתם מטפלים בתלונות?
אורלי לוי אבקסיס: מעניין לרגע.
<חן אמרגי: עכשיו הגברת ממקדונלדס, את רואה המון בני נוער ואני יודע שצוות העובדים, הרוב בני נוער, אז המנטליות שם היא שונה, כי אני יודע שבאולמות אירועים רוב הצוות מורכב לפחות מחצי מבוגרים, אנשים בני 20, 30, 40 ומעט מאוד בני נוער, 5, 6, והיחס שבני הנוער מקבלים באולמות הוא פשוט יחס, אם אפשר להגיד, שמתעלמים מהם.
<חן אמרגי: אני למשל עבדתי פעם שעתיים וחצי במסעדה, ואני באמת ניסיתי להתאקלם שם - - -
יעקב מרגי: מאז אתה רק אוכל במסעדות.
<חן אמרגי: לא.
<חן אמרגי: ניסיתי להתאקלם שם, אבל במשך השעתיים וחצי האלה שניסיתי לבקש כל מיני דברים מהמבוגרים, ביקשו ממני הזמנה לעשות לשולחן, פשוט התעלמו, לא ספרו אותי.
<חן אמרגי: אז אני יכול להגיד לך שהדברים האלה גם מסתכמים ביחס.
<חן אמרגי: אני חושב שאתם כן רוצים את בני הנוער ואני חושב שאתם צריכים לשנות גישה.
<חן אמרגי: דיברנו פה על חינוך, אז כן, תן לראש הצוות עבודה, שאחראי משמרת, היחס לבני הנוער שיהיה באמת נאות.
<חן אמרגי: הנה, הנציגה מיוניסף אמרה שהם בקושי מקבלים כוס מים.
<חן אמרגי: תאר לך שאתה היית מקבל את היחס הזה, אני חושב שזה פוגם.
<גל יוסף: חן, אין לנו זמן, יש לנו עשר דקות.
<גל יוסף: צליל.
<יהודה כהן: אני אוכל להגיב אחר כך?
<אביעד לוין: אחר כך ניתן בסוף לכל גוף להגיב.
אורלי לוי אבקסיס: כל הערה שהייתה פה, הייתה גם תגובה שלך.
יעקב מרגי: אם הייתי בכובע שלך הייתי יושב פה, רושם פתקים, לא מגיב, לוקח לתשומת לבי את כל ההערות.
<צליל לוי: אני יושבת כאן, שומעת ואני רואה שאנחנו דנים סביב איך לעזור לילדים להילחם על הזכויות שלהם.
<צליל לוי: בן אדם עובד למחייתו והורג את עצמו בעבודה, נאמר ב'טוב הרע והמכוער' ואני חושבת שאם אנחנו רוצים באמת לאכוף ואם ספר דברים, שהוא ספר תועלתי דידקטי שמכיר בשכל של האדם שהוא בסך הכול אדם שעושה דברים בשביל תמורה ואינטרסים, לא בסך הכול, בן אדם עושה משהו לרוב כי הוא יודע שהוא יקבל משהו, תמורה, הוא עושה את זה מתוך מניע, לכן אני חושבת שהוא היה פונה לחזי, שדואג לנו פה לאכיפה, ומציע לו לפתור את הבעיה הזאת מהשורש שלה ובאמת למצוא אינטרס אמיתי למעביד לא לנצל את העובד שלו.
<צליל לוי: אני לא מדברת רק על הפן החברתי.
<צליל לוי: ואם אנחנו פה ברוח האפליקציות שהעליתם, אז אולי ליצור משהו שבסוף כל יום העובד יסמן וי על כל זכות שנשמרה לו וככה אולי רשות האכיפה תוכל לתגמל את המעביד - - -
יעקב מרגי: אבל המשמרת למחרת תבוטל לו.
<צליל לוי: זה בדיוק העניין, שהעובד פוחד - - -
יעקב מרגי: את נגעת בנקודה, תמרוץ.
יעקב מרגי: כרגע מה שעלה זה התו החברתי.
יעקב מרגי: יכול להיות שצריך לחשוב איך לתמרץ מעסיקים, כפי שאמרת, לא לא-לנצל, לפעול לפי החוק ,אני אפילו לא רוצה לומר לו - - -
<צליל לוי: אין את האינטרס לעשות את זה, ולא רק שהילדים יצטרכו להילחם ולצאת כנגד המעביד שלהם, שבסך הכול משלם להם וכן רוצה להעביד אותם בסופו של יום.
<יהודה כהן: להעסיק, לא להעביד.
<גל יוסף: אבישי, כמה מילים ואנחנו נסכם.
<אבישי אברהם: אני אבישי אברהם, נציג חמד, נוער ממלכתי דתי בארץ.
<אבישי אברהם: אני רוצה להוסיף שאחת הבעיות שהעלינו, של הנוער הדתי בארץ, זה שהרוב הכולל של המעסיקים לא בא לקראת אותו נער דתי או נערה דתית שרוצים לעבוד באותו מקום.
<אבישי אברהם: כאילו, מה אנחנו יכולים לעשות?
<אבישי אברהם: רוב הנוער הדתי אומר בגלוי 'אני מעדיף ללכת למקומות דתיים', כמו שהוא אמר שהבן שלו הלך לבני ברק, אז כאילו מה אנחנו יכולים לעשות שתהיה אינטראקציה ושיתוף - - -
אורלי לוי אבקסיס: למה לא יכולים להעסיק נוער דתי?
<קריאה: מדובר לגבי העסקה בשבת?
<אבישי אברהם: גם בשבת, גם במסעדות לא כשרות שנגיד קרוב לבית, והוא רוצה לעבוד שם, בשביל הכסף, כמו שאמרת, והם לא כל כך באים לקראת הנער הדתי.
אורלי לוי אבקסיס: אבל אתה יודע שעל פי החוק זה גם אסור להפלות, וזו גם סיבה לבוא ואם אתה יודע על מעסיק כזה להעביר למשרד התמ"ת, משרד הכלכלה, בשמו החדש.
אורלי לוי אבקסיס: אולי באמת לעשות איזה שהוא ממשק.
<אבישי אברהם: אם נער באופן פרטני, עברו על זכויות העובדים שלו, למי הוא אמור לפנות?
<אבישי אברהם: כל ילד בארץ ישר יפנה אליהם?
<הדרה רוזנבלום: הוא הזמין אותך לזה.
<אבישי אברהם: בסדר, אבל אין לכל ילד את מספר הטלפון ישר להגיע אליו.
אורלי לוי אבקסיס: תצטרכו לעשות ממשק.
<רותם גנץ: גם יכולים להוריד טופס פניות דרך האינטרנט.
אורלי לוי אבקסיס: יש אפליקציה באינטרנט.
<יחזקאל אופיר: אתה מכיר ילד היום שלא מחזיק טלפון חכם?
אורלי לוי אבקסיס: אבל אתם תצטרכו לפרסם את זה, חברים.
אורלי לוי אבקסיס: לפרסם ולשתף.
אורלי לוי אבקסיס: כל בני הנוער היום כמעט שותפים באיזה שהיא רשת, כזו או אחרת, עם חברים וכדומה, שזה ירוץ.
<יחזקאל אופיר: הם ניסו עכשיו בחדר וראו כמה זה יעיל.
<יחזקאל אופיר: אני אומר לכם, זה יעיל.
<יחזקאל אופיר: מילה אחת, ברשותכם.
<יחזקאל אופיר: אני הופתעתי מהתוצאות, מ-1,000 מהנערים שהורידו את האפליקציה, שאלנו אותם 'במה זה עזר לכם?' אני אומר מה הם אמרו, לא מה אני אמרתי, שזה הגדיל להם את המשכורת ב-500 שקל.
<יחזקאל אופיר: בחיי.
אורלי לוי אבקסיס: זה אומר ששחקו אותה קודם, בניגוד לחוק.
<יחזקאל אופיר: בדיוק.
<יחזקאל אופיר: ובזכות האינפורמציה, אני אומר עוד פעם, זה לא התמ"ת, זה לא אני, אלא הם הודיעו בהיזון חוזר דרך החברה שזה מה שזה עשה להם.
<יחזקאל אופיר: אז נסו את זה, אני מחפש אותם, קבלו את המגיע לכם.
<גל יוסף: אנחנו נסכם?
<אביעד לוין: כן.
<יהודה כהן: אפשר כמה מילים?
יעקב מרגי: אם אתה רוצה לצאת בהצהרה כרגע - - -
<גל יוסף: חצי דקה, על הסטופר.
<יהודה כהן: לסיכום, אני רוצה להגיד לכם, המלצרים הם הילדים שלנו, המלצרים הם הפנים שלנו, המלצרים הם לא נותנים לנו את הלקוחות החדשים.
<יהודה כהן: מלצר טוב נותן שירות טוב מביא לי לקוח נוסף.
<יהודה כהן: אנחנו אוהבים אותם, אנחנו מטפחים אותם, אנחנו שומרים עליהם, אלה הילדים שלנו, שלא תבינו שאנחנו פועלים - - - איך אומרים?
<יהודה כהן: אין צדיק בארץ אשר יעשה טוב ולא יחטא.
<יהודה כהן: זאת אומרת יש מקרים פה ואלה חריגים של בעלי אולמות, אנחנו לא כרשת שניתן לשלוט דרך המחשב על כל הרשת, אלא כל אולם הוא בודד, המיקום שלו בארץ שונה, תנאים חברתיים כאלה ואחרים יכולים להיות חריגים.
<יהודה כהן: אנחנו מנסים ליישר את כל הקו, חזי יודע שאנחנו פועלים.
<יהודה כהן: לכן יש גם את הנושא של הסכם העבודה הקיבוצי המוסדר.
יעקב מרגי: תסיים בשיא.
יעקב מרגי: תיקנת את כל הרושם שלך.
<יהודה כהן: איך אנחנו מתמודדים עם תלונות?
<יהודה כהן: אכן יש גם ועדה פריטטית שיושבת בהסתדרות, דנה בנושאים האלה, היו לי לא מעט מקרים שהתלוננו, ישבתי עם מלצרים, דנתי, ישבנו עם הנציג של ההסתדרות, הגענו להסדרים.
<יהודה כהן: אנחנו לא מתעלמים.
<יהודה כהן: רק שתדעו, אנחנו אוהבים את המלצרים.
<גל יוסף: כן, תודה רבה.
<גל יוסף: לסיכום, כתבנו כמה נקודות שאנחנו חושבים שכדאי להתייחס אליהן כהמלצות לוועדה.
<גל יוסף: דבר ראשון, הוועדה מתבקשת לבחון תיקון הצעת חוק בנושא תעסוקת נוער באולמות אירועים.
<גל יוסף: דבר שני, הוועדה מציעה להקים ועדות של אולמות אירועים שתכלול נציגים ממשרד הכלכלה ונציגי הנוער, שתעסוק בזכויות הנוער שעובדים באולמות.
<גל יוסף: אנחנו קוראים לנערים שנפגעו במקום עבודתם לפנות לנוער העובד והלומד או למשרד הכלכלה, לא לפחד ולהגן על זכויותיהם.
<אשר כץ: או למועצה.
<גל יוסף: או למועצה, נכון, ברור.
<גל יוסף: למעסיקים, לקחת דוגמה ממעסיקים שהגיעו להסדרים עם בני נוער, לדוגמה בורגרנץ', מקדונלדס, להרחיב למעסיקים נוספים.
<גל יוסף: תו הוגנות, שהועלה כאן.
<גל יוסף: מנגנון שיעניק תו ויזהה מעסיקים ששומרים על זכויות הנוער.
<גל יוסף: ודבר אחרון, לפתח מנגנונים פנימיים, כמו מקדונלדס, שבאמת יגנו על זכויות העובדים וישמעו אותם.
<גל יוסף: זה הכול.
אורלי לוי אבקסיס: כל הכבוד לכם.
אורלי לוי אבקסיס: אני שמחה לפתוח את הישיבה המיוחדת של הוועדה לזכויות הילד.
אורלי לוי אבקסיס: היום אנחנו נדון בדוח השנתי של מרכזי הסיוע לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית, בנושא הזה הוגש הדוח עם ממצאים מאוד מטרידים שאמורים להדיר שינה מעינינו.
אורלי לוי אבקסיס: בהמשך אנחנו נדבר גם על פועל יוצא של אותן תקיפות ועל הקושי האמיתי, ופה אני גם אבקש מהמנכ"ל של המועצה לשלום הילד, יצחק קדמן, שידבר על הנושא של קשיים בביצוע בדיקות רפואיות לקטינים נפגעי עבירות מין, והכול ביחד שוב פעם שם אותנו במרכז הבעיה, אחת, שאנחנו לא ממש מצליחים להתמודד ולעצור או להפחית את התופעה הזו של פגיעה בילדים, פגיעה שיש לה השלכות פסיכולוגיות, חברתיות והתנהגותיות על הילד גם כאשר הוא מתבגר, יש לזה השלכות על החברה וחוסר טיפול בזמן נגיש, שעונה על כל הצרכים הללו, שם אותנו שוב פעם באותו לופ ובאותה שרשרת שחוזרת על עצמה.
אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת שישנו גם סרטון נורא מקסים שעשו מרכזי הסיוע, מונגש לילדים, ואני ראשית אבקש לפתוח את הדיון .
אורלי לוי אבקסיס: הדוברת הראשונה, אורית סוליציאנו, מנכ"לית איגוד מרכזי הסיוע והיא תחשוף אותנו לממצאים שעולים מהדוח.
אורלי לוי אבקסיס: בבקשה, אורית.
<אורית סוליציאנו: תודה רבה.
<אורית סוליציאנו: ראשית אני רוצה להודות לך על קיום הישיבה הזו, על שיתוף פעולה מצוין עם הוועדה, ובנוסף רונית רפאלי, שחברה אלינו למאבק, או לקמפיין הזה, שתגיע עוד מעט, אני כבר רוצה להודות לה, כי כולנו יודעים, בייחוד בעולם העמותות, שלא קל לפעול ולא רבים מהמגזר העסקי תמיד עוזרים ואנחנו מאוד מוקירים את העניין הזה - - -
אורלי לוי אבקסיס: זה בעיקר כאשר בעולם מתוקן, בוא נגיד ככה, המימון היה צריך להיות של הריבון, של הממשלה, וכאשר חסרים כספים אנחנו נאלצים גם לבקש מאנשי עסקים פרטיים.
אורלי לוי אבקסיס: באין זה, מימון ממשלתי, אז לפחות יש את זה, אז גם זה משהו.
<אורית סוליציאנו: אני אגיד למי שלא יודע שני משפטים מי אנחנו, איגוד מרכזי הסיוע לנפגעות ונפגעי תקיפה מינית.
<אורית סוליציאנו: אנחנו ארגון גג לתשעה מרכזי סיוע שפועלים ברחבי הארץ, מקרית שמונה עד הנגב, עם שני מרכזים לנשים ערביות ולנשים דתיות, ואנחנו לא רק נותנים סיוע לנפגעי ונפגעות תקיפה מינית, יש לנו חזון גדול, אנחנו בעצם הצבא, סליחה על הביטוי, שנאבק נגד אלימות מינית בישראל, צבא של אלף מתנדבות ומאה עובדות.
<אורית סוליציאנו: זה הרבה כוח.
<אורית סוליציאנו: אנחנו החלטנו לעסוק בקמפיין להעלאת מודעות לזיהוי ואיתור פגיעה מינית בקרב ילדים.
<אורית סוליציאנו: מרכזי הסיוע לא מטפלים בילדים, אלא החל מגיל 14 אנחנו מקבלים פניות, אבל אנחנו בהחלט עוסקים באופן שוטף בהכשרת כוח אדם מקצועי בנושא של זיהוי ואיתור.
<אורית סוליציאנו: היום אנחנו נציג מספר נתונים מהדוח השנתי שלנו שקשור לפגיעה מינית בילדים ואחר כך נציג הצעת חוק שניסחנו ועוד.
אורלי לוי אבקסיס: אתם רוצים להתחיל עם המצגת?
<אורית סוליציאנו: כן, נציג מצגת קצרה עם מספר נתונים.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו בינתיים רק נגיד שמרכזי הסיוע נותנים גם ליווי והכשרה לאותם מורים שלפעמים נתקעים בחוסר ידע, איך להתמודד עם תופעות מסוימות.
אורלי לוי אבקסיס: גם הליווי או ההפניה של המבוגר האחראי, זה דבר מאוד חשוב.
אורלי לוי אבקסיס: הרבה פעמים אנשים מוצאים את עצמם בתוך סיטואציה בלי כלים ובלי ידע, והידע הזה הוא חשוב ביותר.
<אורית סוליציאנו: אוקי, אני אציג את זה.
<אורית סוליציאנו: חבל השקענו בגרפיקה יפה, אבל - - -
אורלי לוי אבקסיס: אני יודעת, ראיתי את זה, ברגע שזה יהיה מוכן, אנחנו נעבור מיד גם לסרטון.
<אורית סוליציאנו: (מצגת): כאן כתוב ש-1 מכל 6 ילדים הוא קורבן לפגיעה מינית, אבל אלה הנתונים הפחות מחמירים.
<אורית סוליציאנו: מחקרים גם מראים על 1 מתוך 4.
<אורית סוליציאנו: אם מסתכלים על מספר הילדים במדינת ישראל, שאם אני לא טועה, ראיתי בדוח של המועצה לשלום הילד, שזה 2.5 מיליון ילדים - - -
<אורית סוליציאנו: היום בדקתי את 2012, אז מדובר במאות אלפי ילדים וקשה לעכל את זה.
<אורית סוליציאנו: פשוט קשה לעכל את הממדים הללו.
<אורית סוליציאנו: לגבי מרכזי הסיוע, גם אצלנו השיעור מאוד גבוה.
<אורית סוליציאנו: ב-2012, נתוני הדוח השנתי שלנו של 2012, מעל 8,000 פניות חדשות בשנה, יש 40,000 טלפונים ומעל 8,000 פניות בשנה וכ-3,300 פניות חדשות התקבלו בגין פגיעה בילדים וילדות מתחת לגיל 18.
<אורית סוליציאנו: אז מאיפה הפער בין הכמות הגדולה של הילדים שמוערכים ככאלה שעברו פגיעה מינית לבין הפניות כלפינו?
<אורית סוליציאנו: יש פער עצום.
אורלי לוי אבקסיס: רגע, משרד הרווחה מדבר על בין 5,000 ל-6,000, זה לפי הדוח שהכינה גם מריה רבינוביץ, ממחלקת המחקר של הכנסת.
אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שלא כל הפניות מגיעות אליכם, וכמובן שגם לא כל הפניות מגיעות לשירותי הרווחה, יש הרבה לא מדווחים.
<אורית סוליציאנו: בדיוק, יש תת דיווח עצום.
<אורית סוליציאנו: מישהו לא רואה, חלק מהעניין הוא שגם חלק מהגורמים המוסמכים לא יודעים לזהות וזה גם מתקשר להצעת חוק שנדבר עליה עוד מעט.
<אורית סוליציאנו: כולנו יודעים את הקונספציה שכולנו כהורים אומרים הרבה פעמים לילדים לא לקחת ממתקים, להיזהר, לא לדבר עם אנשים בגן הציבורי וכו', אבל המציאות היא אחרת, המציאות היא שרוב הפגיעות, ואצלנו מהנתונים של מרכזי הסיוע, 87% מהנפגעים למעשה הכירו את התוקף.
<אורית סוליציאנו: זה מאוד מצער, אבל זאת המציאות.
<אורית סוליציאנו: עוד נתון שחלק
<אורית סוליציאנו: כם מן הסתם יודעים, וזה הכאב הגדול, ככל שהפגיעה המינית נעשית בגיל צעיר יותר כך השיהוי בדיווח רב יותר.
<אורית סוליציאנו: כרבע מהפונים או מהפונות למרכזי הסיוע המתינו אפילו עשר שנים ואף יותר עד שהם אזרו כוח, אומץ ויכולת בכלל לדבר על הנושא.
אורלי לוי אבקסיס: וזה מחריף כאשר מדובר על פגיעה בתוך המשפחה, נכון?
<אורית סוליציאנו: כן, במשפחה ובילדות.
<אורית סוליציאנו: אנחנו ראינו באחד מהמסמכים של ה-מ.מ.מ, שב-2010 למשל, כדוגמה, התקבלו מבתי החולים או מקופות החולים רק 117 דיווחים על חשד לפגיעה מינית בנערות בגילאים הללו.
<אורית סוליציאנו: חלק מהסיבה, ונמצאת כאן דר' איריס לייטרסדורף, שתוכל גם לתמוך מבחינה מקצועית, היא שחלק מהרופאים נוטים גם לא לדווח על הפגיעה הזו, הן מתוך חשש שקשור ליחסי רופא-מטפל ואפשר להוסיף על זה אחר כך עוד דברים.
<אורית סוליציאנו: עוד נתון שמתבסס על נייר של ה-מ.מ.מ, שבשנת הלימודים תשס"ד התקבלו במערכת החינוך רק 107 דיווחים על חשד לפגיעה מינית בילדים על ידי מבוגרים ותזכרו שבמערכת החינוך יש 1.5 מיליון ילדים.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להתעכב על הנתון הזה.
אורלי לוי אבקסיס: איך מסבירים את זה?
אורלי לוי אבקסיס: כי מצד אחד אני רואה שיש עלייה של 43%, אפילו קצת יותר, בקרב הנפגעים בתוך המערכת החינוכית - - -
אורלי לוי אבקסיס: הנתון הזה שאת מדברת עליו, שהוא תיכף במצגת, הוא רק מדבר על הפניות אלינו.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שאפשר לדבר אחר כך עם - - -
אורלי לוי אבקסיס: כן, אבל מצד שני יש חובת דיווח בתוך המערכת החינוכית.
אורלי לוי אבקסיס: לכן יש פה איזה סוג - - - יכול להיות כמו שאמרת קודם, הקושי בזיהוי, גם המחסור ביועצות חינוכיות.
<קריאה: המדינה יכולה ל - - -
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו ניתן לכולם להתבטא, אנחנו מסתכלים על ה - - -
<הילה סגל: אלה פניות להיוועצות, אלה לא מקרים.
אורלי לוי אבקסיס: אוקי, המקרים הרבה יותר?
<הילה סגל: ודאי.
<אורית סוליציאנו: תסבירי קצת יותר אחר כך.
<אורית סוליציאנו: אצלנו בדיווחים שלנו של 2012 רוב הדיווחים למרכזי הסיוע מגיעים מפי הורים ובני משפחה ורק 10% דרך גורם מטפל.
<אורית סוליציאנו: שזה גם מתקשר לשאלה שאת שאלת קודם.
<אורית סוליציאנו: זה הנתון שאת התייחסת אליו, אורלי.
<אורית סוליציאנו: אצלנו בחמש השנים האחרונות, שגם המספרים הם לא כאלה גרועים, אבל בתוך המרכזים עצמם יש גידול בחמש השנים האחרונות ויש לנו הסבר, גידול של 45% במספר הדיווחים למרכזי הסיוע על פגיעות שנעשו בתוך מערכת החינוך.
<אורית סוליציאנו: אנחנו מסבירים את זה, את יודעת שאנחנו מעבירים בשנה בערך 11,000 סדנאות חינוך בכל הארץ בבתי ספר, אין פעם שאין סדנת חינוך שבעקבותיה לא מגיעות אחר כך פניות, אם מיד אחרי הסדנה ואם אחרי כן.
אורלי לוי אבקסיס: אז הילדים פשוט לא ידעו לזהות שפגעו בהם או לא ידעו למי לפנות?
אורלי לוי אבקסיס: לא היה להם כלי, או החשש שהוא פתאום יורד בזמן אחרי?
<קריאה: אולי זה היה טריגר.
<קריאה: לפעמים זה מהווה טריגר.
<אורית סוליציאנו: תדבר כאן בהמשך רכזת חינוך - - -
אורלי לוי אבקסיס: של מסל"ן באר שבע.
<אורית סוליציאנו: כן.
<אורית סוליציאנו: יש לנו מסר כאן, עוד מעט רונית תגיע, אחרי שהיא תעבור את פקקי התנועה, והמסר שלנו הוא בעצם שאנחנו רוצים להעלות מודעות אצל כל אנשי המקצוע, שהם יידעו וילמדו לזהות את הנושא הזה, מה זה פגיעה מינית, מה הסימנים ומה ניתן לעשות.
אורלי לוי אבקסיס: לפני שאנחנו נפנה לליאת קליין, היועצת המשפטית של ארגוני הסיוע, אני רוצה לפנות רגע לנציגת משרד החינוך, אולי אפילו למר קדמן, כמה יועצות חינוכיות חסרות בבתי הספר?
<הילה סגל: אני לא יודעת להגיד לך תשובה מדויקת על זה.
<הילה סגל: בעצם המקום היחידי שיש היום בו תקן רשמי ליועצות הוא בתי הספר העל יסודיים.
<הילה סגל: ישנן היום כ-4,500 יועצות והמסגרות שיש בהן יועצת חינוכית הולכות ומתמעטות, אבל אנחנו מאוד נשמח שיהיה תקן בכל מסגרת.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא אטעה אם אני אומר שלמעלה ממחצית מבתי הספר היסודיים הם ללא יועצת חינוכית.
<הילה סגל: למיטב ידיעתי לא, למיטב ידיעתי הנתון הזה צומצם, אבל אני אשמח - - -
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נשמח לקבל גם לוועדה משהו יותר מסודר, אבל זה היה הנתון האחרון לפחות, ושם בעיקר חשוב מאוד העיניים שיודעות לזהות, שיש להם את הכלים, שלא כל ילד שעבר פגיעה הוא אותו ילד שעושה בלגן, לפעמים באמת הטרבל מייקרים הם אלה שלא יודעים איך להתמודד, או איך לא להיות קורבן בסיטואציות אחרות, אבל דווקא הילדים השקטים שלא רואים אותם, הם הרבה פעמים מסתירים סוד גדול.
אורלי לוי אבקסיס: אני עכשיו פונה לליאת קליין, היועצת המשפטית של ארגוני הסיוע, בבקשה.
<ליאת קליין: בוקר טוב, ושוב תודה על הדיון החשוב בנושא הזה.
<ליאת קליין: לפני שאני אגיע למשהו קטן שאני רוצה להגיד אני אגיד שבשנים האחרונות אנחנו כן מודעים לאיזה שהיא מגמה הולכת וגוברת של העלאת מודעות לכל הנושא של פגיעות מיניות ובפרט פגיעות מיניות בילדים.
<ליאת קליין: יש איזה שהיא תחושה של דרך שאנחנו הולכים בה, צועדים לקראת כיוון של שיתוף פעולה מאוד מאוד רחב ויפה עם הרשויות השונות בתהליך מאוד גדול, אבל התהליך הזה מאוד מאוד רחוק מלהגיע לסיום ואנחנו עדיין, רק המספרים, רק הנתונים, רק הפער בין כל אותם מקרים וכל אותם ילדים וילדות, נערים ונערות, שמהלכים בינינו כצלליות ולא בחרו עדיין לצאת עם הסיפור שלהם, שעדיין לא מצאו פתרון, מספרים על הדרך הארוכה עוד שאנחנו צריכים ללכת.
<ליאת קליין: אני יכולה להגיד שבאיגוד ובמרכזי הסיוע השונים אנחנו פועלים בשנים האחרונות מתוך הבנה שלא מספיק רק הסברה, ובמקום של הסברה אנחנו עושות הרבה מאוד, ולא מספיק רק הכשרה במקום של הכשרה, וגם שם אנחנו עושות הרבה מאוד, ולא רק בטיפול ושיקום וסיוע אחרי שיש פגיעה.