GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: אני אומר לך, לפני שאני אעביר את רשות הדיבור, בדיוני הוועדה לזכויות הילד לא בקדנציה הקודמת כי לא הייתי חבר, הייתי שר, אם את זוכרת, רחל, העלו את הסוגיה, תופעה שאני חושב, אני מקווה, אולי בגלל שיש כביש 6 אז אני לא רואה את זה יותר.
יעקב מרגי: אותם ילדים שמופקרים לגורלם בצמתים בקיבוץ נדבות.
יעקב מרגי: אני בהתחלה חשבתי שזה באמת לצורך אישי.
יעקב מרגי: אני מקווה שאני לא רואה אותם לא בגלל שאני נוסע הרבה בכביש 6 ולא בכבישים הפנימיים, אלא אני מקווה שהתופעה הזו חלפה מן העולם.
יעקב מרגי: הנוער העובד והלומד רוצה להתייחס?
<חאלד אבו ריא: כן.
<חאלד אבו ריא: אני חאלד מסכנין.
<חאלד אבו ריא: אני רכז פניות הנערים העובדים.
<חאלד אבו ריא: אני מנהל מחלקה לאיגוד מקצועי בתנועה של המגזר הערבי.
<חאלד אבו ריא: כמו שאמרה חברת הכנסת חנין זועבי, ניצול יש.
<חאלד אבו ריא: אלפי נערים יוצאים לעולם העבודה, שאני קורא לזה עולם העבודה, שזה באמת עולם ללא גבולות, והניצול מצד המעסיקים ומצד המעבידים, ישנו.
<חאלד אבו ריא: אנחנו מוצפים בהרבה פניות לאחר סיום חופשת הקיץ בחודש ספטמבר או חודש אוקטובר.
חנין זועבי: פניות של מה, תלונות?
<חאלד אבו ריא: של תלונות.
חנין זועבי: כמה?
<חאלד אבו ריא: אני יכול להגיד שבשנת 2012 היה לא פחות מ-2,800 פניות של נערים עובדים שהועסקו במגזר הערבי על ידי כל מיני מעסיקים ונוצלו במקומות העבודה.
חנין זועבי: תלונות על ניצול כספי?
<חאלד אבו ריא: תלונות על ניצול כספי.
חנין זועבי: יש תלונות על דברים אחרים?
<חאלד אבו ריא: בעיקר תלונות של הנערים שעובדים בחופשת הקיץ, בעיקר תלונות על אי קבלת שכר לפי חוק שכר מינימום.
<חאלד אבו ריא: זה הבעיה העיקרית.
<חאלד אבו ריא: אנחנו רואים שמכיוון שבחופשת הקיץ או בחודשי הקיץ נפתחים עוד מקומות עבודה, למשל אתן דוגמא, בענף הקטיף.
<חאלד אבו ריא: ענף הקטיף הוא באמת ענף רחב שהניצול פה הוא ניצול ענקי, שהתלמיד והנער שלפחות אפילו שהוא עובד מתחת לגיל המותר, שהוא בן 13 ו-12, אנחנו נפגשים עם תלמידים כאלה שעובדים בקטיף, שיוצאים בשעות הבוקר המוקדמות, בשעה 4-5 בבוקר ומקבלים ממש סכום זעיר של פחות מ-10 שקלים לשעה.
<חאלד אבו ריא: זה פחות מחצי משכר המינימום.
יעקב מרגי: אין לי ספק שמעבר לניצול שכר, הם מועסקים בעבודות שלגיל שלהם, הם סכנה פיזית.
<חאלד אבו ריא: זה סכנה פיזית.
<חאלד אבו ריא: לפני מספר שנים אחד התלמידים בחזרה מהעבודה, קרתה תאונה קטלנית והוא נפטר.
<חאלד אבו ריא: אבא שלו התחיל להתרוצץ איך להשיג פנקס עבודה, כי התלמיד הזה, לא היה לו גם פנקס עבודה, שמותר לו לעבוד.
<חאלד אבו ריא: היה סיפור שלם.
<חאלד אבו ריא: לכן מה שרציתי להגיד, שבחודשי הקיץ התלמיד שיוצא לעולם העבודה הוא יוצא בשביל להתפרנס, לא לתענוג.
<חאלד אבו ריא: אנחנו נפגשים עם תלמידים ועם נערים שעובדים במסעדות, עובדים במקומות בילוי, עובדים גם בשעות הלילה המאוחרות, עד שעות הבוקר במסעדות, בבתי קפה, למרות שהשעות האלה, אסור לו שיעבוד.
<חאלד אבו ריא: לפי חוק עבודות הנוער, אסור לו לעבוד בשעות האלה, ואנחנו נפגשים לצערי עם פניות של נערים שעבדו בשעות כאלה ואפילו לא קיבלו את מלוא שכרם, מה שמגיע להם.
יעקב מרגי: מה עשית עם התלונות שקיבלת?
<חאלד אבו ריא: אנחנו מנסים לפתור את הבעיות בייעוץ עם המעסיק.
<חאלד אבו ריא: אם אנחנו לא מגיעים לפתרון הבעיה, דרך אחרת היא לפנות לבית הדין לעבודה.
<חאלד אבו ריא: אני מופיע 3-4 פעמים.
יעקב מרגי: לא הפניתם אותם - - -
<שרית פרידמן: אנחנו גם מפנים, אבל בכל מקרה, המשרד, זה אכיפה מסוג מסוים.
<שרית פרידמן: אנחנו ממשיכים במקביל טיפול, קודם כל שהנער יקבל את מה שמגיע לו.
חנין זועבי: יש לי שאלה, האם גם יש מוקד תלונות בזמן אמת?
<חאלד אבו ריא: נגיע גם לנקודה הזאת.
<חאלד אבו ריא: אני חושב שאנחנו תנועת הנוער היחידה שמותר לה לייצג נערים עובדים בבית הדין, להגיש תביעות לבית הדין, ואנחנו מגיעים לשם, כל מיני מעסיקים.
<חאלד אבו ריא: אין מצפון של מעסיק נער, שהנער הזה יוצא לעבוד בחודש הקיץ בשביל להשיג כמה שקלים שיהיה לו.
חנין זועבי: כמה פניות לבית הדין הגשתם בשנתיים האחרונות?
<חאלד אבו ריא: אני מגיע ל-180 פניות בשנה.
יעקב מרגי: ספציפי למגזר?
<חאלד אבו ריא: זה רק תלונות בבית הדין.
חנין זועבי: וכמה אתם פותרים בלי הצורך לפנות?
<חאלד אבו ריא: היה לנו בסביבות 2,800 פניות רק בחודשי הקיץ.
חנין זועבי: יש מצב שאין לכם זמן לטפל בכולם?
<חאלד אבו ריא: אני לא חושב.
חנין זועבי: 2,800, כמה אתם עובדים?
<חאלד אבו ריא: אנחנו נמצאים ב-26 קינים בארץ.
<חאלד אבו ריא: אנחנו פרוסים מהצפון עד הדרום.
חנין זועבי: כמה עובדים ?
<חאלד אבו ריא: לא פחות מ-100.
חנין זועבי: ערבים?
חנין זועבי: 100 ערבים ב-36 מקומות.
<חאלד אבו ריא: לפני תחילת חופשת הקיץ אנחנו מסתובבים בבתי הספר, נותנים הרצאות לתלמידים לפני שהם יוצאים לעבוד ומחלקים להם את ה"אקורדיון" שבו תמצית על זכויותיו של הנער.
<שרית פרידמן: כרזות הסברה שאנחנו תולים בבתי ספר.
<חאלד אבו ריא: הפליירים האלה, אנחנו תולים אותם בכל מיני מתנ"סים, בבתי נוער, בבתי הספר.
חנין זועבי: אתם נכנסים לבתי הספר?
<חאלד אבו ריא: בוודאי.
<חאלד אבו ריא: אני יכול להגיד שאחוז גבוה מהתלמידים מקבלים את ה"אקורדיון" הזה.
<חאלד אבו ריא: אנחנו שמים את זה בלשכת התעסוקה, כי לשכת התעסוקה, כל תלמיד שיוצא לעבוד, הוא חייב להצטייד בפנקס עבודה.
<חאלד אבו ריא: אנחנו משאירים את זה על יד הפקיד.
<חאלד אבו ריא: אומרים לו, ברגע שהתלמיד מגיע אליך להוציא פנקס עבודה, תמסור לו בבקשה שידע מה מגיע לו גם לפי שכר מינימום המעודכן האחרון.
חנין זועבי: אתה יודע כמה פניות אתם מקבלים מהמגזר היהודי בשנה?
<שרית פרידמן: אלפים.
<שרית פרידמן: סדרי גודל של 7,000, 8,000.
יעקב מרגי: זה רק מעיד ביחס לאוכלוסיה לגבי גם המודעות.
יעקב מרגי: כמה שאתם עושים עבודה טובה, בכל אופן אני מופתע ממספר הפניות אליך, שהוא גבוה.
יעקב מרגי: אני מופתע.
יעקב מרגי: אם אני רואה את הפערים יחסית למספרים, כנראה שיש גם בעיה של מודעות בתוך המגזר.
חנין זועבי: עדיין.
<שרית פרידמן: מספר התיקים בבית הדין שנפתחים, משיגים סדר גודל של 800-900 אלף בשנה, מחזירים לנערים העובדים עצמם, מתוך ה-180 תיקים שמגיעים לבית הדין.
<שרית פרידמן: מדובר על סכומים מאוד מאוד גבוהים.
<שרית פרידמן: יש כמובן גם את הכספים שפחות יש לי מעקב מסודר, על כל השאר, 2,500-2,600 פניות שגם רובם נסגרים בהחזר כספי לנער.
<שרית פרידמן: קודם כל אנחנו דואגים גם שהם יקבלו את מה שמגיע להם, כי הם לא אשמים שהכסף נלקח מהם.
<שרית פרידמן: גם יש כאן תהליך חינוכי כמובן, של הסברה והגברת מודעות, שזה תהליך קשה, אין מה להגיד.
<דב ברנשטיין: דב ברנשטיין, אני יושב ראש של עמותה שנקראת עו"סים שלום.
<דב ברנשטיין: בכמה שנים יש לכם כבר מעקב, כשאת אומרת 900,000?
<שרית פרידמן: הנתונים שאני מדברת עליהם הם מ-2008 עד 2012.
<חאלד אבו ריא: אני לא מכחיש שאנחנו לא מגיעים לכל הנערים.
<חאלד אבו ריא: זה ברור שיש נערים שעבדו ולא קיבלו את מה שמגיע להם ועבדו וקיבלו פחות משכר המינימום, ואפילו פחדו להתלונן.
יעקב מרגי: אתה נתקל בתופעה, בדרך כלל באוכלוסיות מסורתיות שלפעמים ההורים יגידו לך, תעשה טובה, עזוב, אל תיכנס לזה, אל תתערב?
<חאלד אבו ריא: יש כאלה שלא יודעים לאן להגיע, ולגשת היום לעורך דין ולהגיד לו תשמע, לא קיבלתי 200 שקל או 300 שקל או 1,000 שקל, לא כדאי, אז הוא לא יודע, בטח שאפשר לפנות אלינו ושאפשר לקבל את הטיפול.
<חאלד אבו ריא: לכן אני אומר שהניצול ישנו וגם בקרב בני נוער בכל הארץ.
<חאלד אבו ריא: אני נתקל אפילו, הייתי באחד האירועים לפני כמה ימים.
<חאלד אבו ריא: היו ילדים באולם שמחות, בלילה, בשעה 2, שעה 1, שעה 24:00, מסתובב בין השולחנות.
<חאלד אבו ריא: אני אומר, ריבונו של העולם, איפה המפקח?
<חאלד אבו ריא: אין במגזר הערבי כמו שאמרה חברת הכנסת חנין זועבי.
<חאלד אבו ריא: אין פקחים של התמ"ת.
יעקב מרגי: נאסור אבו סאפי, מפקח של"ח וידיעת בארץ במגזר הערבי.
<נסר אבו סאפי: ויועץ השר מה-1 ביולי.
יעקב מרגי: בהצלחה.
<נסר אבו סאפי: א', אני מודה לחברת הכנסת זועבי על זה שהעלתה את הנושא.
<נסר אבו סאפי: אני רואה את הנושא מעיניים של איש חינוך.
<נסר אבו סאפי: א', לא מספיק שהוא לא מנצל ולא בא להשתמש וליהנות מהחיים שלו כנער וילד ומתבגר, לעשות את התוכניות שאחת מהן יש לנו כאן בערכה, במיוחד בחופשת הקיץ הארוכה.
<נסר אבו סאפי: תוכניות גדולות שיבואו ויהנו מזה, במיוחד התכנית האחרונה שהיא מאוד חמה בקיץ הזה, מה שנקרא תכנית "קיץ אחר" שהשר הביא.
יעקב מרגי: הייתי רוצה לשאול אותך שאלה מנחה.
יעקב מרגי: האם הבעיה הזו היתה לעיני משרד החינוך ונערך משרד החינוך טרום החופשה לקיים סדנאות או סבב הסברה?
יעקב מרגי: לי אין ספק, כל הארגונים והעמותות שעושים עבודה, יבורכו.
יעקב מרגי: יש לנו משאב, יש לנו ריכוז גדול, זה בתי הספר.
יעקב מרגי: תאריך החופשה ידוע.
יעקב מרגי: הבעיה ידועה.
יעקב מרגי: לצורך העניין, מחלה ידועה.
יעקב מרגי: השאלה אם היתה עבודת הסברה, אם היתה חשיפה של התלמידים לתופעה הזו ולסכנות שיכולות להתרחש במקומות העבודה?
<נסר אבו סאפי: משרד החינוך אחראי על החינוך ועל הלמידה.
<נסר אבו סאפי: סוגיה כזאת למיטב ידיעתי, גם בכל התפקידים שעשיתי בבתי הספר, גם כמנהל, לעולם לא הגיע נושא כזה לשולחן משרד החינוך, לא במעגלים שלנו ולא בתוכניות שלנו.
<נסר אבו סאפי: אני מאוד שמח שחברת הכנסת זועבי העלתה את הנושא.
<נסר אבו סאפי: זה מזמין אותנו, את משרד החינוך ואותי אישית למנף את זה, לקחת את זה עוד צעד אחד קדימה, שזה אחד הנושאים שייכנסו לתוכניות עבודה שלנו החל ממרץ עד יוני.
חנין זועבי: אז לא עסקתם בסוגיה.
<נסר אבו סאפי: לא עסקנו בסוגיה כי לא ידענו שחומרתה עד כדי כך, כך שזה נושא שבאמת אני אקח אותו אלינו, אקח אותו לחשיבה ולהיערכות לקראת הקיץ, וזה יהיה הנושא שניקח אותו לידנו, ובשיתוף עם משרד הכלכלה, החברה, הנוער העובד והלומד וכל שאר העמותות שנוגעות בנושא.
יעקב מרגי: מנהלת הוועדה מפנה את תשומת ליבי שמשרד החינוך הוציא בחוזר מנכ"ל בשנה שעברה הנחיות.
יעקב מרגי: כל חוזר מנכ"ל יוצא גם בשפה הערבית, גם בשפה הערבית.
<נסר אבו סאפי: חוזר המנכ"ל יוצא בעברית, וזה לא הבעיה, עברית או אנגלית או ערבית.
<נסר אבו סאפי: חוזר המנכ"ל מיועד למנהל ולמורים.
<נסר אבו סאפי: אני לא יודע כמה אותם אנשים גם קוראים אותו.
יעקב מרגי: אני מציע לך לומר את זה לשר כיועץ.
יעקב מרגי: חוזר מנכ"ל, יש לו סטטוס.
יעקב מרגי: נכון, זה לא תקנה, זה לא חוק, אבל יש לו משמעות.
יעקב מרגי: אם יש לך תחושה שספק אם מנהלים אפילו קוראים את זה, צריך להפנות את תשומת ליבו.
<נסר אבו סאפי: כי לא יתכן שהם קוראים אותו.
יעקב מרגי: אנחנו מחפשים לטפל בבעיה.
<נסר אבו סאפי: אני הייתי בבית ספר, אף פעם לא ראיתי לא את הנוער העובד ולא אף עמותה אחרת, ואפילו לא אני ולא המורים שלי ידענו שהנושא הזה, צריך להביא אותו לדיון בכיתה ט'-י"ב.
חנין זועבי: הבעיה היא לא שמשרד החינוך לא התייחס לסוגיה.
חנין זועבי: כן היתה התייחסות מסוימת בחוזר, אבל או שזה לא מומש בבתי הספר הערביים או שזה נזרק הצידה.
חנין זועבי: רק תבדוק את הסוגיה, זה מה שאנחנו דורשים.
<נסר אבו סאפי: נבדוק וניקח את זה על עצמנו, ויצאו מזה תוכניות.
יעקב מרגי: אנחנו רשמנו בפנינו גם את ההתחייבות שלך להביא את זה בפני השר ולהכניס את זה לקראת החופשות הבאות.
יעקב מרגי: זו אמירה וזה חשוב לדיון, קודם כל.
יעקב מרגי: נאסים עאסי:
<נאסים עאסי: שלום לכם, אני רוצה להודות לכם על קיום הדיון, כי לעניות דעתי דיון כזה הוא דיון שצריך להיות דיון מעמיק בכל הסוגיה של בטיחות ובטיחות לבני נוער.
<נאסים עאסי: אחת הבעיות שלנו, מי שעוסק בזה גם בפן האקדמי וגם בפן המעשי, יש לנו בעיה בנתונים לגבי היפגעות ילדים ובני נוער בקיץ בזמן העבודה.
חנין זועבי: אתה לא מקבל את הנתונים?
<נאסים עאסי: כולם דיברו על פן הניצול הכספי.
<נאסים עאסי: אני מדבר על היפגעות ילדים בפן הפיזי.
<נאסים עאסי: אנחנו מקבלים נתונים מכמה קבוצות, אבל הנתונים הם לא אחידים, על כן אין לנו מספיק תמונה ברורה, כמה ילדים נפגעים.
<נאסים עאסי: הנתונים יכולים להגיע מ-140 ילדים בשנה עד ל-1,200 ילדים.
יעקב מרגי: ילד שמרים בלוק אחד או שניים, אם הוא לא גורם לפריצת דיסק, הוא גורם לבעיות - - -
<נאסים עאסי: הוא יכול לגרום בעתיד, נכון.
יעקב מרגי: שלא נדבר על חשיפה לחומרים, סביבת עבודה וכלי עבודה ואמצעי בטיחות.
<נאסים עאסי: אלה דברים שלא היה לנו בנתונים, כי אנחנו מדברים על זה שילדים שנפגעים ומקבלים טיפול וגם הנתונים האלה הם לא מספיק ברורים, כי אין מספיק אחידות בנתונים, וזה בעיה שצריך לשים אותה על השולחן בשביל לחשוב איך לאחד את הנתונים שתהיה לנו תמונה ברורה יותר.
<נאסים עאסי: זה נקודה שחשוב להתייחס אליה.
<נאסים עאסי: בפן התודעתי אין מספיק תודעה לכל הנושא של בטיחות בני נוער בעבודה.
<נאסים עאסי: אין מספיק תוכניות שמעלות את הידע והמודעות גם להורים וגם לבני הנוער, איזה עבודה מתאימה להם, מה הזכויות שיש להם מהעבודה, האם הם חייבים לפתוח פנקסי עבודה.
<נאסים עאסי: אני מכיר הרבה בני נוער שעובדים בלי פנקסי עבודה, וכן התייחסו לסוגיה הזאת, בחברה הערבית, ועם כל הכבוד לנוער העובד והלומד, הם לא נמצאים מספיק בחברה הערבית, כך שאין מספיק תודעה.
<נאסים עאסי: הציר השלישי זה ללא ספק הציר החברתי.
<נאסים עאסי: אין מספיק אכיפה בעסקים, במיוחד בחברה הערבית.
<קריאה: לא קיימים בכלל.
<נאסים עאסי: לא קיימים בכלל, אתה צודק, כי אנחנו רואים ילדים שעובדים עד שעה מאוחרת, של 2 ו-3 בבוקר באולמות של חתונות, מקבלים שכר מינימום.
<נאסים עאסי: יש להם סכנה גם פיזית.
חנין זועבי: אין לגמרי פקחים, נכון?
יעקב מרגי: לדעתך אין פקחים בכלל.
<נאסים עאסי: אין פקחים.
יעקב מרגי: רצית להוסיף, הנוער העובד והלומד?
<חמיס סיאם: אני מודה לכם.
<חמיס סיאם: אני מהנוער העובד.
<חמיס סיאם: קוראים לי חמיס.
<חמיס סיאם: אני מטפל גם בנערים עובדים.
<חמיס סיאם: רציתי לתת דוגמא, למשל פה במזרח ירושלים, אני גם מטפל בנערים עובדים ובני נוער.
<חמיס סיאם: יש הרבה בעיות חוץ מניצול כספי.
<חמיס סיאם: גם יש שעובדים מתחת לגיל המותר, בואו נגיד מתחת לגיל 13, שהמעסיקים מבקשים מהם לעבוד עד שעה מאוחרת.
<חמיס סיאם: מבקשים מהם גם לעמוד בצמתים ולמכור הרבה דברים.
<חמיס סיאם: אין מי שיגיד לא, זה אסור.
<חמיס סיאם: זה דברים חשובים מאוד.
יעקב מרגי: עיריית לוד.
<רחל אשל: שמי רחל אשל, אני מהחינוך של עיריית לוד.
<רחל אשל: אני רוצה להעלות שלוש בעיות שנתקלנו בהן.
<רחל אשל: האחת, באמת בני נוער שיוצאים לעבוד בקיץ, כשחוזרים לשנת הלימודים אחרי שטעמו גם של ניצול ומעט כסף, מרגע שטעמו את טעם הכסף, אנחנו מוצאים נשירה מתוך מערכת החינוך.
<רחל אשל: אחד הדברים שאנחנו עושים בספטמבר, אוקטובר, בתחילת השנה, זה לחזור לבתים של כולם כדי להחזיר אותם לבתי הספר, כי הם אומרים, אנחנו רוצים לעבוד יותר.
<רחל אשל: יותר טוב לנו בעבודה.
<רחל אשל: זה דבר אחד.
<רחל אשל: שניים, אנחנו רואים שבני נוער עובדים גם במהלך שנת הלימודים.
<רחל אשל: אם יש יום שוק ביום שלישי, הרבה פעמים בני נוער לא מגיעים למוסדות חינוך, וגם מתחת לגיל העבודה, כי הם הולכים לעבוד בשביל טיפ, בשביל לעזור לאיזה גברת לסחוב את הסלים ולעזור לסחוב ארגזים.
יעקב מרגי: יש לך נתון של נשירה, ספציפי ללוד בקרב האוכלוסיה הערבית?
<רחל אשל: בשכבת הגיל של בין ט' ל-י' יש לי עוד 40 ילדים שעוד לא מצאו מקומם לשנת הלימודים הבאה.
<רחל אשל: אנחנו במשא ומתן איתם.
<רחל אשל: חלקם אומרים לנו, לעבוד, ואנחנו מנסים לבנות איזושהי תכנית שתאפשר להם גם וגם, כי אני לא צריכה להגיד לשולחן הזה שבלי השכלה אין חיים.
חנין זועבי: מצד אחד זה נתון מדהים, הדברים שאת אומרת.
חנין זועבי: מספר התלמידות, הנערות שמסיימות את בית הספר הוא כפול.
חנין זועבי: 66%.
חנין זועבי: כפול ממספר הבנים בבתי הספר הערבים.
חנין זועבי: זה פער שלא נמצא בכל העולם.
<רחל אשל: נכון.
<רחל אשל: יחד עם זה כדי למנוע את הנשירה הזאת, אנחנו פתחנו לפני שנתיים מרכז חינוך טכנולוגי וקלטנו את הילדים.
<רחל אשל: אספנו אותם מהרחובות והבאנו אותם כדי שילמדו ויצאו עם איזושהי הכשרה מקצועית.
יעקב מרגי: יש שיתוף פעולה מצד המשרד בסוגיות האלו?
<רחל אשל: יש שיתוף פעולה מצד המשרד.
יעקב מרגי: הם ערים למצוקה הספציפית?
<רחל אשל: כן.
<רחל אשל: הם ערים לזה, הם מתקצבים את זה.
<רחל אשל: אנחנו ערים לזה לאורך כל הזמן.
<רחל אשל: יש שיתוף פעולה מדהים דווקא עם החברה הערבית, עם הנציגים שלהם.
<רחל אשל: מנהלי בתי ספר ערים לזה ועוזרים לנו.
<רחל אשל: דיברתם פה על ניצול, אז אני ראיתי שיש ניצול בתוך המשפחה, בקיץ.
<רחל אשל: הוא הולך לעבוד במוסך של הדוד.
<רחל אשל: הוא הולך לעבוד באולם שמחות של האחיין.
יעקב מרגי: זה עדיין לא עושה את זה מותר.
<רחל אשל: ודאי.
<רחל אשל: הניצול הוא בתוך המשפחה.
<רחל אשל: הרבה ילדים מפרנסים את המשפחה.
<רחל אשל: כשאני באה ואומרת לו, אל תלך לעבוד, אני צריכה לדעת מה המשמעות של זה, כי יכול להיות שלא יהיה אוכל בבית, ולכן אנחנו כל הזמן הולכים על חבל דק, בין לאפשר לגדולים יותר קצת לעבוד, ובכל אופן לשמור אותם במסגרות.
<רחל אשל: לגבי הקיץ, אני מוכרחה להגיד שאנחנו לא היינו מספיק ערים לתופעה של עבודת בני הנוער.
יעקב מרגי: אני מודה לך הכנות, כי זה מה שעולה.
יעקב מרגי: אני מקווה ששני הדיונים האלה שקיימנו, גם במושב הקודם, אנחנו מציפים את זה למשרד החינוך, כי אתם הכתובת, נרצה או לא נרצה.
יעקב מרגי: נשמע מייד מה עושים בצורה אקטיבית.
יעקב מרגי: גם כשאתה עושה את הקמפיין הכי מוצלח, לא כולם יחשפו.
יעקב מרגי: יהיה מי שלא יחשף, לכן כשאני רואה שהמסה הגדולה היא במערכת החינוך, זה נדרש.
יעקב מרגי: הייתי תלמיד, אני יודע מה עושים בתוך בית הספר.
יעקב מרגי: בסדנא אחת או שתיים אפשר להציף את המודעות של הילדים ובני המשפחות.
יעקב מרגי: גם אם לא נצליח לצמצם את התופעה, כל צמצום זה להציל עוד ועוד.
חנין זועבי: יש לך מספרים על נתוני נשירת נוער?
<רחל אשל: יש לי, לא הבאתי אותם לכאן.
<רחל אשל: אנחנו עוקבים פרטני על כל ילד וילד.
<רחל אשל: בתפר שהוא עוזב את כיתה ו', מאותו רגע יש מעקב פרטני על כל אחד ואחד, היכן הוא לומד.
יעקב מרגי: אני מודה לכם שהגעתם לדיון, כי השלטון המקומי שוב מצא לנכון לא להגיע לדיון.
יעקב מרגי: אני מציין את זה כדי שהציבור ידע גם כן, אז אני קודם כל מעריך את זה.
יעקב מרגי: העיר לוד היא עיר מעורבת.
יעקב מרגי: אין ספק שהנתונים יותר מורכבים.
יעקב מרגי: לי אין ספק שתוכלי להמציא את הנתונים לחברת הכנסת וגם לוועדה.
יעקב מרגי: את רוצה לסכם, להוסיף משהו?
<שרית רשתי: שרית רשתי, עוזרת ראש העיר לתכנון אסטרטגי.
<שרית רשתי: קודם כל, לצערי אתה אמרת שאתה נוסע בכביש 6, אז אתה לא רואה את הילדים.
<שרית רשתי: אני רואה את הילדים.
<שרית רשתי: אני בתפקידי הנוסף ביקרתי בשנה האחרונה במגזר הערבי לא מעט וראיתי ילדים שמנוצלים דווקא על ידי הוריהם, ועומדים בצמתים כשהאימא עומדת בצד או האבא והילדים או מוכרים או מקבצי נדבות בצמתים.
<שרית רשתי: זה גם סכנה אמיתית, כי הם עומדים בצמתים סואנים וגם הם נמצאים איפה שהם לא צריכים להימצא, בבית הספר.
יעקב מרגי: מוגשות תלונות?
<שרית רשתי: לא שאני ראיתי.
יעקב מרגי: מהעירייה, עובדים סוציאליים?
יעקב מרגי: אף אחד לא אומר כלום?
<שרית רשתי: הקב"סים למשל כן עושים סיורים וכן מאתרים את הילדים האלה.
<שרית רשתי: אני רוצה להגיד לך שגם כשהסתובבתי באזור אום אל פאחם, גם בטייבה, גם בטירה, ראיתי לא מעט ילדים שעומדים בצמתים והורים שנמצאים מהצד.
יעקב מרגי: במקרה הטוב, במרכאות כפולות, זה הורים.
<שרית רשתי: בדיוק.
<שרית רשתי: במקרה הגרוע זה אנשים אחרים שאנחנו לא רוצים לחשוב עליהם.
<שרית רשתי: קודם כל אני רוצה לומר שבאמת אם כבר הרמתם את הכפפה ואתם הולכים לעסוק בנושא של ניצול ילדים בתקופת החופשה, צריך להרחיב את זה גם לניצול התלמידים בתקופת שנת הלימודים, כי ישנם לא מעט ילדים שעובדים גם בשנת הלימודים, לצערי, ואנחנו שומעים על לא מעט ילדים במגזר הערבי שמוותרים על לימודים לטובת עבודה במהלך שנת הלימודים.
<שרית רשתי: יש גם נשירה סמויה.
<שרית רשתי: רחל אולי תוכל להביא בפניכם את הנתונים על הנשירה הגלויה, אבל נשירה סמויה, נניח יש יום של שוק, אז אני לא מגיע ללימודים, אני מגיע לעבודה.
<שרית רשתי: גם על זה צריך לתת את הדעת.
<שרית רשתי: בכל אופן, אני רוצה להגיד שאם באמת רוצים להתייחס לנושא ברצינות, צריך לבנות תכנית אסטרטגית שתכלול גם את תחום החינוך אבל גם את תחום האכיפה.
<שרית רשתי: בלי שהנושאים האלה ביחד שלובים, אנחנו לא נצליח להגיע לתוצאה, כי אם אנחנו ניבנה תכנית במערכת החינוך ולא תהיה לה אכיפה לאחר מכן, אנחנו לא נצליח להגיע לתוצאות.
יעקב מרגי: אני מאוד מודה לך.
יעקב מרגי: אני אעביר את רשות השידור למר יחזקאל אופיר, מנהל אגף האכיפה במשרד הכלכלה.
<יחזקאל אופיר: תודה רבה אדוני.
<יחזקאל אופיר: באמת הופעתי לפני חודש בערך על הנושא, שם יותר התמקדנו בחלק הייעודי, כי הישיבה היתה פתוחה לכל.
<יחזקאל אופיר: יש כמה דברים שאחזור עליהם, אבל התמונה שאני רוצה לצייר לכם היא באמת תמונה מנקודת מבט שלנו, גם בעייתית.
<יחזקאל אופיר: בעיקר בצפון, משרד הכלכלה כאגף האכיפה בבעיה גדולה מאוד.
<יחזקאל אופיר: שיתוף הפעולה שיש לי גם מהאוכלוסיה המבוגרת, בוודאי ובוודאי מהצעירה, ממש כמעט ואיננו.
<יחזקאל אופיר: יש לנו בעיה מובנית בעניין הזה של המידע שזורם אלינו.
<יחזקאל אופיר: אני רוצה רק להביא דוגמא.
<יחזקאל אופיר: עשינו בשנה שעברה אפליקציה שזכתה לשבחים מאוד גדולים לגבי הנוער.
<יחזקאל אופיר: עשינו אותה בשנה שעברה בעברית והיא זכתה להתייחסות אדירה מבני הנוער.
<יחזקאל אופיר: בשנה שעברה הורידו את האפליקציה כמעט 60,000 נערים.
<יחזקאל אופיר: ראינו כי טוב ועשינו השנה גם בערבית.
<יחזקאל אופיר: האפליקציה היא אפליקציה שבעצם נותנת מענה לנער גם בשפה הערבית.
<יחזקאל אופיר: מה זה אומר?
<יחזקאל אופיר: זה אומר שנער יכול להיכנס ליעד שלו בסמרטפון ולקבל את כל המידע, מה מגיע לו וכו'.
<יחזקאל אופיר: הוא יכול לעשות תחשיב של השכר שמגיע לו.
<יחזקאל אופיר: הוא מקיש את השכר שסוכם עליו עם המעביד והוא יכול לדעת כל חודש מה מגיע לו בסוף החודש.
<יחזקאל אופיר: גם בין היתר יש אפשרות בקליק להגיע אלינו.
חנין זועבי: לפני שלושה חודשים הכנסתם את זה?
<יחזקאל אופיר: כן.
<יחזקאל אופיר: פרסמנו את זה במגזר הערבי ככל שיכולנו.
יעקב מרגי: יש לך נתונים?
<יחזקאל אופיר: כן, כן, וזה באמת חלק מהבעיה, לא חלק מהפתרון.
<יחזקאל אופיר: בשלושה חודשים האלה, צר לי שאני עושה את ההשוואה הזאת, אבל אולי זה נותן את התמונה.
<יחזקאל אופיר: נערים יהודים הורידו כ-20,000.
<יחזקאל אופיר: השנה אני מדבר.
<יחזקאל אופיר: נערים ערבים הורידו את זה פחות מ-200.
יעקב מרגי: אין להם סמרטפון?
<יחזקאל אופיר: לא יודע.
<יחזקאל אופיר: זו בעיית המודעות ושיתוף הפעולה עם השלטונות.
<יחזקאל אופיר: אני רוצה לומר, חברת הכנסת זועבי, בשנה שעברה הייתי בנצרת ועשינו מבצע קיץ בתוך נצרת.
<יחזקאל אופיר: מה קרה?
<יחזקאל אופיר: ברגע שהמעסיקים שמעו שאנחנו נמצאים, הילדים ברחו.
חנין זועבי: למה שתודיעו שאתם הגעתם?
<יחזקאל אופיר: זה עבר מפה לאוזן.
<יחזקאל אופיר: הילדים נעלמו, המעסיקים אמרו, אין לי בכלל נערים.
<יחזקאל אופיר: אם אין לי נער ואין לי כלום, אני לא יכול לבנות תיק חקירה שאני יכול להאשים בהליך משפטי את המעסיק.
חנין זועבי: תעסיקו פקחים סמויים.
חנין זועבי: יש בשב"כ.
<יחזקאל אופיר: אנחנו לא באים עם מדים, באים ככה.
<יחזקאל אופיר: אף אחד לא יודע מי אנחנו, אין לנו סמל, אין לנו כלום.
<יחזקאל אופיר: האמיני לי, זה עובר מפה לאוזן, והייתי שם.
<יחזקאל אופיר: את הולכת, הנערים רצים מכל המקומות ואתה לא יכול לבנות תיק.
<יחזקאל אופיר: אני אומר עוד פעם, אני לא בא להאשים אף אחד, אני רק מסביר את הקשיים שאנחנו עומדים בפניהם.
<יחזקאל אופיר: אם אני מדבר על תלונות שמגיעות למשרד הכלכלה היום, למרות מה שאמר הנוער העובד, אני מייצג את המערכת ואני הרבה שנים במערכת הזאת.
<יחזקאל אופיר: מספר התלונות שאני מקבל מנערים ערבים, כי זה הנושא של היום, אפסי.
<יחזקאל אופיר: ממש אפסי.
חנין זועבי: כמה מיהודים?
<יחזקאל אופיר: מהיהודים, מאות.
<יחזקאל אופיר: מערבים, כלום.
<יחזקאל אופיר: אגב, באמת אני לא רוצה הבחנה בין ילדים, כי גם אצל המבוגרים.
<יחזקאל אופיר: הרי אנחנו כולנו יודעים, וזה לא הנושא של היום, שבמגזר הערבי בצפון שכר מינימום הוא אחת מהבעיות הכי קשות.
<יחזקאל אופיר: אני אמרתי את זה בהרבה דיונים בכנסת.
<יחזקאל אופיר: מספר התלונות ממבוגרים, לא מנערים, שאנחנו מקבלים בצפון, הוא הנמוך ביותר בכל הארץ.
יעקב מרגי: אתם מודעים לכך ששכר המינימום לא נאכף.
<יחזקאל אופיר: אני רוצה לומר לך, אני באמת בתוך העניין הזה.
<יחזקאל אופיר: הנושא הערבי מאוד קרוב לליבי.
<יחזקאל אופיר: רציתי לעשות הרבה, לא הצלחתי.
<יחזקאל אופיר: נפגשנו גם בנצרת עם ארגונים חברתיים שקו לעובד ארגנה, לנסות לדחוף את זה.
<יחזקאל אופיר: היה רצון מאוד יפה.
<יחזקאל אופיר: זה לא עבד.
<יחזקאל אופיר: המפקחים שלנו, אנחנו עובדים בארבעה מחוזות.
<יחזקאל אופיר: יש לנו בצפון יחידה, בתל אביב, ירושלים ובבאר שבע.
חנין זועבי: איפה בצפון יש לכם יחידה?
<יחזקאל אופיר: ליד בניין צים בחיפה.
<יחזקאל אופיר: יש שם 40 עובדים, מתוכם 10% בערך ערבים.
<יחזקאל אופיר: אין לנו, לשאלתך, מפקחים לערבים, מפקחים ליהודים או מפקחים לנצרת.
<יחזקאל אופיר: אין לנו.
<יחזקאל אופיר: אנחנו מדברים על אזור גיאוגרפי ואוכפים גם לגבי יהודים וגם לגבי ערבים.
<יחזקאל אופיר: אין לנו שום הבחנה.
<יחזקאל אופיר: אנחנו בחודשי הקיץ, יולי ואוגוסט, אנחנו אוכפים באגף האכיפה מעל 20 חוקי עבודה שונים, שכר מינימום, שעות עבודה ומנוחה.
<יחזקאל אופיר: אנחנו בחודשים יולי ואוגוסט כמעט ומפסיקים לאכוף חוקים אחרים.
חנין זועבי: אני יכולה להתלונן בפניכם?
<יחזקאל אופיר: בהחלט.
<יחזקאל אופיר: הנוער העובד למשל עושה את זה בכלים שלו.
<יחזקאל אופיר: אנחנו איתם בקשר.
<יחזקאל אופיר: הספק היחידי בכלל שיש לי היום לגבי מידע, רק מהם.
<יחזקאל אופיר: פעם קיבלתי גם משירות התעסוקה מידע.
<יחזקאל אופיר: היום שירות התעסוקה גם לא מביא לי מידע.
יעקב מרגי: יש לי שאלה.
יעקב מרגי: אני רואה פה נציגים של משטרת ישראל.
יעקב מרגי: האם אתה יכול לומר לי שתלונה כזו על עבירות חוקי עבודה, יש לה דין ברישום פלילי או שזה הולך לתחום המנהלי?
<שמואל לרמן: אני באופן אישי לא מכיר תלונות כאלה שהוגשו במשטרה.
<יחזקאל אופיר: וזה רישום פלילי?
<שמואל לרמן: גם אם כן, מעבירים את הטיפול למשרד הכלכלה.
יעקב מרגי: היום עבירה על חוקי הבניה מהווה רישום פלילי.
יעקב מרגי: השאלה אם גם עבירה על חוקי עבודה השונים, בסוף לאחר שהאדם מורשע, נמצא חייב, השאלה אם זה עובר לרישום פלילי?
חנין זועבי: איך אני מגישה?
חנין זועבי: מה הפרוצדורה?
חנין זועבי: אני צריכה להוכיח משהו?
<יחזקאל אופיר: מאוד פשוט.
<יחזקאל אופיר: קודם כל יש קו טלפון גם בערבית.
<יחזקאל אופיר: אתה יכול להשאיר הודעה בערבית.
<יחזקאל אופיר: נוח לדוברי ערבית לדבר בערבית.
<יחזקאל אופיר: הטלפון מדבר איתם בערבית.
<יחזקאל אופיר: הוא שואל אותם שאלות בערבית והם עונים בערבית.
<יחזקאל אופיר: אני מקבל את זה אחר כך למשרד בעברית, אבל זה לא משנה.
<יחזקאל אופיר: יש יכולת לכל נער או כל מבוגר או כל הורה להשאיר הודעה בערבית.
חנין זועבי: מה הנתונים שאתם מבקשים?
<יחזקאל אופיר: כל מידע שיהיה בו משום הכוונה.
<יחזקאל אופיר: בעסק כזה וכזה מועסקים נערים בניצול וכו' וכו'.
<יחזקאל אופיר: אני לא רוצה שמות, אני לא רוצה אינפורמציה.
<יחזקאל אופיר: את לא רוצה להזדהות, אל תזדהי, אבל שאני אכוון את עצמי לשם.
<יחזקאל אופיר: תבינו דבר אחד, לגבי נוער, זה לחפש מחט בערימת שחת.
<יחזקאל אופיר: נערים, 3 עובדים פה ו-2 פה ו-1 פה וכו' ואני צריך למצוא אותם.
<יחזקאל אופיר: זה לא מידע שאני יכול למצוא.
<יחזקאל אופיר: אני שוב אומר, אם היום כרגע הנוער העובד הוא הספק הבלעדי שלנו כמשרד לגבי אינפורמציה, חוץ ממה שאנחנו מצליחים להשיג, אבל אין מקום אחר ונורא חבל בעניין הזה, כיוון שתבינו דבר אחד, אם לגבי מבוגרים אני תמיד יכול למצוא עובדים, לגבי נוער אני לא יכול למצוא, כי נערים לא עובדים במסות אלא פה 2, פה 3, פה 4.
<יחזקאל אופיר: אולי באירועים זה קל.
<יחזקאל אופיר: אנחנו גם נמצאים שם.
<יחזקאל אופיר: בישיבה הקודמת, אם אתה זוכר אדוני, בא יהודה כהן ובכה ואמר, מה אנחנו עושים באולמי אירועים.
<יחזקאל אופיר: אנחנו על אולמות אירועים, ממש רוכבים עליהם יום-יום ופוגשים את הנערים האלה שעובדים מאוחר, ומקבלים עונשים מאוד כבדים.
<יחזקאל אופיר: בשנים האחרונות נתנו 25 מיליון שקל קנסות היו בחוק עבודת הנוער על מעסיקים במדינת ישראל, ב-4 שנים.
<דב ברנשטיין: 25 מיליון ב-4 שנים?