GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גילה זיידל: הטכנולוגיה המסייעת לאנשים עם עיוורון ולקות ראיה התקדמה מאד בשנים האחרונות ומאפשרת לאדם עם לקות ראיה נגישות למסמכים, לאינטרנט וכמעט לכל היישומים כמו לאדם הרואה.
גילה זיידל: השימוש בטכנולוגיה מסייעת לילדים עם עיוורון ולקות ראיה הוא חיוני החל מגיל הגן.
גילה זיידל: ללא הטכנולוגיות, תלמידים אלה לא יכולים להשתלב, להתקדם ולהבטיח את עתידם העצמאי וכאנשים תורמים לחברה.
גילה זיידל: כבר בשנת 1966 ראה שר החינוך דאז, זבולון המר זכרונו לברכה, את חשיבות המחשוב לתלמידים עם עיוורון ויזם את תכנית ההצטיידות הראשונה.
גילה זיידל: מאז פעלה עמותת "אופק לילדינו" לקידום המחשוב וההצטיידות בטכנולוגיה מסייעת אך לצערנו, המצב בשטח אינו משביע רצון ודרושה עשיה אינטנסיבית בנושא כדי שתלמידים עם עיוורון ולקות ראיה יוכלו לסיים את לימודיהם בהצלחה, להמשיך ללימודים אקדמאיים ויוכלו להשתלב בעולם העבודה.
גילה זיידל: לגבי צעירים עם עיוורון ולקות ראיה מעל גיל 18 הלומדים או עובדים, הנושא של הטכנולוגיה מוסדר בצורה טובה על ידי משרדים שונים - -
אורלי לוי אבקסיס: אתם צריכים להכריז על זה כי חלק מהפניות, לא במסגרת יושב ראש הוועדה לזכויות הילד אבל כן כחברת בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, קיבלתי פניות ואני בכוונה אומרת את זה פה למשרדים, כדי שתוכלו להעביר את זה הלאה, יש טכנולוגיה היום שמותקנת במקומות ציבוריים שמזהה, יש לה חיישן, ומי שיש לו מכשיר מסוים, מזהה החיישן שיש בן אדם עם לקות ראיה שמגיע למקום, הוא מזהה איפה הוא נמצא והוא מתחיל לעדכן אותו: אתה נמצא בקומה כך וכך - -
<גילה זיידל: נגישות פיסית.
אורלי לוי אבקסיס: בדיוק, נגישות פיסית.
אורלי לוי אבקסיס: ולצערנו הרב, זה לא מונגש מספיק ויותר מכך, המכשירים הללו, שיכולים להינתן, אנשים לא יודעים עליהם.
אורלי לוי אבקסיס: אנשים לא יודעים על הזכות.
אורלי לוי אבקסיס: המדינה עשתה צעד מאד יפה עם הנגישות אבל לפעמים יש אינטרס כי אם לא יודעים לא דורשים ולכן, יש פחות הוצאות.
אורלי לוי אבקסיס: אז גם עם ההתקדמות, יש גם ביקורת קטנה.
גילה זיידל: - - באוקטובר 2007 התקיים ביוזמתנו דיון בוועדה הזאת בנושא תלמידים עיוורים, וכאשר קראתי שוב את הנושאים שהעלינו אז, נדהמתי לראות שהם בדיוק אותם הנושאים שיעלו היום.
גילה זיידל: ספרי הלימוד, חומרים מונגשים, בחינות הבגרות, טיולים שנתיים ובעיקר, הטכנולוגיה המסייעת.
גילה זיידל: נכון שמאז חלו שינויים מסוימים.
גילה זיידל: אנו מתקדמים לקראת יישום תקנות הנגישות של חוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות.
גילה זיידל: מדינת ישראל אשררה את האמנה בדבר זכויות של אנשים עם מוגבלות ואנו הגשנו יחד עם ארגון "בזכות" עתירה לבג"ץ בנושא הנגשת ספרי לימוד, חומרי לימוד לבחינות הבגרות.
אורלי לוי אבקסיס: אני עושה אתנחתא קצרה כדי להגיד שהצטרף אלינו חבר הכנסת מוטי יוגב מ"הבית היהודי".
גילה זיידל: - - בעניין העתירה, אנו שמחים שמשרד החינוך קיבל על עצמו את האחריות להפקת הספרים.
גילה זיידל: בפגישות השוטפות שלנו עם משרד החינוך אף נמסר לנו כי חוזר מנכ"ל נמצא בהכנה כבר שנה, כך בפועל, בשטח, הדברים כמעט זהים לתמונת המצב שתיארנו לפני כ-6 שנים.
גילה זיידל: חסרים ספרים, החומרים השוטפים לא מועברים לילדינו בפורמט נגיש ובזמן.
גילה זיידל: לא ידוע לנו אם בחינת הבגרות אכן הונגשה.
גילה זיידל: היום ההנגשה מתאפשרת הודות לדיגיטליזציה של החומרים באמצעות הטכנולוגיה המסייעת ופה החיבור, לכל ילד מגיע הפורמט המתאים לו.
גילה זיידל: זה יכול להיות ברייל, מודפס, זה יכול להיות הגדלה, זה יכול להיות הקלטה אנושית או פורמט דיגיטלי שמאפשר גם לקרוא באמצעות האמצעים הטכנולוגיים, אם זה כתב ברייל, אם זה פלט קולי שמקריא את מה שנמצא וכולי.
קריאה: וורד.
גילה זיידל: - - ההצטיידות באמצעות סיוע של הקרן לפיתוח שנותנים לנכים, לילדים שלנו, בביטוח הלאומי, יחד עם משרד החינוך, הופסקה בשנת 2009.
גילה זיידל: אני לא יכולה להגיד.
גילה זיידל: - - למרות התקציבים שיועדו לכך.
אורלי לוי אבקסיס: רגע, היו תקציבים צבועים?
גילה זיידל: זה היה של הקרן לפיתוח שירותים לנכים ואם אני מבינה נכון, המצ'ינג היה התקנה התקציבית הספציפית שישנה לטכנולוגיה לתלמידים עיוורים.
אורלי לוי אבקסיס: היה כסף בקרן?
גילה זיידל: עד כמה שאני יודעת, יש פה נציגים של הקרן לפיתוח שירותים לנכים.
<רחל סעדה: הם הוזמנו ולא אישרו הגעה.
אורלי לוי אבקסיס: טוב, הכי קל לא לענות על תשובות ופשוט לא להגיע.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נוציא נזיפה על זה.
גילה זיידל: - - במהלך כל השנים קיבלנו מההורים בשטח פניות רבות על כך שילדיהם אינם מקבלים את הציוד הדרוש להם ומודאגים מחוסר היכולת של ילדיהם להשתלב כראוי בבית הספר.
גילה זיידל: לפני מספר חודשים שמענו מהורים כי התכנית "תקשוב כהשתלמות" יצאה לדרך וישנם תלמידים שקיבלו ציוד טכנולוגיה.
גילה זיידל: לפני כשבועיים, נענתה לבקשתנו הגברת רעיה גודמן לוי, שאני שמחה שהיא נמצאת כאן, מנהלת האגף לחינוך מיוחד במשרד החינוך ולראשונה, התקיימה פגישת עדכון עם משרד החינוך בה העלינו את הסוגיה על כל היבטיה.
גילה זיידל: ביקשנו להתעדכן ולשמוע על היערכות המשרד בנושא הטכנולוגיה המסייעת ואנו הבאנו את הקולות מהשטח.
גילה זיידל: השאלות ששאלנו ושאנו שואלים: כיצד נעשה מיפוי הצרכים בקרב התלמידים?
גילה זיידל: מה הם הקריטריונים לקבלת הציוד?
גילה זיידל: כיצד מתבצעים האספקה, ההדרכה בעיקר, כי היא מאד חשובה, הדרכה למשתמש ותחזוקת הציוד ומהי תמונת המצב בשטח, נכון להיום, ומהן התכניות העתידיות לאור ההתפתחויות המדהימות שקורות בשטח בתחום של הטכנולוגיה ושיכולות לסייע לנו?
גילה זיידל: לפני כחצי שנה ייצגתי את מדינת ישראל באסיפה הכללית של ה-World Blind Union, ארגון העיוורים העולמי.
גילה זיידל: ראיתי שם מאות אנשים עיוורים, חלקם נעזרים באייפונים המחוברים לאוזנייה ולכתב ברייל.
גילה זיידל: זהו.
גילה זיידל: זאת קידמת הטכנולוגיה.
גילה זיידל: ואנשים עם לקות ראייה הנעזרים באייפדים.
גילה זיידל: כל העולם דיבר ומדבר על חשיבות האוריינות ורכישת הברייל, והעולם משקיע הון כדי להביא את כל הילדים עם עיוורון לבתי הספר.
גילה זיידל: כמו כן, דיברו גם על הרעב לספרים.
גילה זיידל: זה מונח שהשתרש כבר שנוצר כי רק אחוז זעום מהספרים בכלל מונגשים.
גילה זיידל: אנו רוצים שילדינו ירכשו את מיומנויות הטכנולוגיה המסייעת, העדכנית, מהגיל הצעיר ביותר.
גילה זיידל: שיוכלו באמצעותה לקרוא כל מסמך או כל ספר, לגלוש באינטרנט או לעסוק באותן פעילויות, כחבריהם הרואים, בצורה נגישה, באותו הזמן ובצורה מכבדת.
גילה זיידל: רק כך נוכל להבטיח שילדינו יצמחו להיות אנשים שמחים, משכילים, עצמאים ותורמים לחברה.
גילה זיידל: אנו מקווים שבעזרת חברי הוועדה המכובדת נוכל להשיג את מטרותינו.
גילה זיידל: אני רוצה להזמין כמה ילדים.
אורלי לוי אבקסיס: בדיוק כיוונת לדעתי.
אורלי לוי אבקסיס: הייתי רוצה לשמוע, שיספרו לנו קצת על חוויות הלימוד שלהם, עם המגבלה, בתוך בית הספר שאולי מונגש או שחסרה לו הנגשה מסוימת.
אורלי לוי אבקסיס: מה הקשיים, מה הם היו רוצים לראות?
אורלי לוי אבקסיס: מי רוצה לדבר ראשון מהילדים?
<גילה זיידל: אני רק רוצה להגיד שכשפניתי לאורי לפני כמה ימים, היא אמרה לי: נמאס לי להיות הדוברת.
<גילה זיידל: כל פעם אתם מריצים אותי, מביאים אותי...
<גילה זיידל: אבל היא בכל זאת נעתרה ואני נורא מודה לה.
אורלי לוי אבקסיס: גם אנחנו מודים לך בשם הוועדה.
<אורי שלמון: אני אורי שלמון, אני מסיימת כיתה ח'.
<אורי שלמון: קיבלתי את המחשב בכיתה ה' למרות שהייתי צריכה לקבל אותו בתיכון אבל גילו אצלי איזה שהן איכויות על מחשב.
<אורי שלמון: עד אז השתמשתי במכונת ברייל, שדומה למכונת כתיבה פשוטה, והייתי ממלאה קלסרים עם דפים - -
אורלי לוי אבקסיס: והיית צריכה גם לסחוב את זה?
<אורי שלמון: כן, וזה היה מאד כבד.
<אורי שלמון: המחשב כבד אבל הוא יותר קל מכל הקלסרים שסחבתי.
<אורי שלמון: גם במבחנים הייתי צריכה לצאת מהכיתה ועכשיו לא, כי המכונה היתה מרעישה והמחשב לא מרעיש.
<אורי שלמון: - - - גם עוד יתרונות של המחשב, שאני יכולה לקבל חומרים מהמורים במייל או דפי עבודה בדיסק און קי, וככה אני יכולה להישאר בכיתה.
<אורי שלמון: ויתרון חברתי, שאני יכולה להיות בקשר עם החברים בפייסבוק וגם שיעורי בית, אני יכולה לחפש מקורות מידע לבד.
אורלי לוי אבקסיס: את יכולה לתאר לעצמך חיים בלי המכשור הזה?
<אורי שלמון: בהתחלה סירבתי לקבל מחשב, בכיתה ה', אבל עכשיו...
אורלי לוי אבקסיס: זה היה מקשה עליך מאד גם מבחינה חברתית, גם מבחינת לימודים?
<אורי שלמון: כן.
אורלי לוי אבקסיס: אורי, מה היית רוצה לשנות בסביבה של הלימודים שלך?
<אורי שלמון: שהמורים יהיו נכונים יותר להעביר את הדפים כי לפעמים הם שוכחים.
<אורי שלמון: גם ספרי לימוד, אנחנו תמיד שולחים רשימה של ספרים באפריל, מאי, זה מתחיל מאד מוקד - - ולפעמים יש שינויים אז הספרייה לעיוור אומרת שאם לא נשלח את הרשימות מוקדם, אנחנו לא נקבל ספרים.
<אורי שלמון: אנחנו תמיד מקבלים את הספרים, חלקם בזמן וחלקם באיחור, חוץ ממתמטיקה, שאנחנו לא מקבלים בכלל.
אורלי לוי אבקסיס: מתמטיקה אתם לא מקבלים בכלל?
<אורי שלמון: כי אין מי שיעתיק.
<אורי שלמון: זאת שמעתיקה היא בת שמונים ומשהו.
אורלי לוי אבקסיס: אני מבינה שיש רק אחת, לצערי הרב.
אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת מרגי, אמנם צחקנו כשהצגת את זה אבל האמת היא שזה קצת עצוב.
אורלי לוי אבקסיס: מאוד.
אורלי לוי אבקסיס: את פשוט העברת את הדברים בצורה מרגשת.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לשמוע עוד תלמידים לפני שאני פונה לאחרים.
אורלי לוי אבקסיס: פה הוועדה לזכויות הילד וזכות ראשונים היא לילדים פה.
<אלאונור זרביב: אני אלאונור ואני מסיימת כיתה י"א.
<אלאונור זרביב: אני לומדת בתיכון רגיל, ואני לומדת עם מחשב נייד מכיתה ז'.
<אלאונור זרביב: אני מקבלת ספרים בוורד אבל לא את כולם, חלקם בזמן וחלקם באיחור.
<אלאונור זרביב: היתה לי מורה תומכת, שעזרה בכל מה שהיינו צריכים, להסביר למורים מה הבעיה שלי ומה אני צריכה לקבל אבל עכשיו כבר אין לי מורה תומכת - -
<אלאונור זרביב: כי בית ספר בערך יודע מה אני צריכה - -
אורלי לוי אבקסיס: את מרגישה שהיית צריכה עוד מורה תומכת?
<אלאונור זרביב: לא, כבר לא.
<אלאונור זרביב: לימדו אותי איך להסתדר ואיך לעמוד על הדרישות שלי.
<אלאונור זרביב: בקשר לבחינות, בעבר, אמא שלי היתה כותבת "אנסינים" באנגלית לבד, כי בית הספר לא היה נותן לי את המבחנים בקובץ וורד, אז היא היתה יושבת וכותבת את זה בלילות.
אורלי לוי אבקסיס: אולי גם פה זו אותה אחת שלא יכלה לכתוב את הספרים במתמטיקה ובגלל זה לא מקבלים.
אורלי לוי אבקסיס: אני בכוונה אומרת את זה כי משרד החינוך יצטרך אחר כך להגיד מי אמון על הדברים האלה.
<אלאונור זרביב: בחינות בגרות אני עושה בעל-פה אבל אני אמורה לקבל טופס מוגדל מבית הספר, כדי שאוכל לקרוא את השאלות ולא תמיד קיבלתי, עד שנה שעברה בעצם.
<אלאונור זרביב: כי בית הספר הגדיל לי את הדפים אבל הכתב נשאר קטן והדפים גדולים מאד.
אורלי לוי אבקסיס: כן, אנחנו אתך.
<אלאונור זרביב: יש לי עוד מכשיר שאני מחברת אותו למחשב ובעזרתו, אני יכולה לקרוא את מה שכתוב על הלוח, לראות את מה שכתוב על הלוח וגם לקרוא בספרים שלא קיבלתי בקובץ וורד.
אורלי לוי אבקסיס: שזה טכנולוגיה שמי סיפק לך?
<אברהם זרביב: משרד החינוך ומתי"א.
אורלי לוי אבקסיס: יפה, תודה.
אורלי לוי אבקסיס: תום, אנחנו אתך.
אורלי לוי אבקסיס: אתה יכול לשבת.
אורלי לוי אבקסיס: אני אבקש מאמא לקרב את המיקרופון.
אורלי לוי אבקסיס: איך שנוח לו, זה בסדר גמור.
<תום הלוי-סימנטוב: שמי תום, אני בן 10 וחצי מתל אביב.
<תום הלוי-סימנטוב: אני לומד בכיתה ה' ב-א.ד. גורדון.
<תום הלוי-סימנטוב: יש לי גם חסרונות בבית ספר וגם יתרונות.
<תום הלוי-סימנטוב: אחד החסרונות, יש רק מורה אחת, שזאת המחנכת שלי, שהיא מלמדת אותי מתמטיקה, היא המורה היחידה שמגדילה לי את הדפים וכל שאר המורים נותנים לי לעשות את זה בקטן - -
אורלי לוי אבקסיס: רעיה, לטיפולך.
<תום הלוי-סימנטוב: - - בגלל שלא כל המורים מודעים או לא לכולם יש מספיק זמן אז הם עושים לי את אותו מבחן ולא מגדילים.
<תום הלוי-סימנטוב: זה בית ספר שמשלב ויש לי מורה תומכת ואני קיבלתי את המחשב, את הערכה הטכנולוגית עם המצלמה.
גילה זיידל: תסביר אולי מה זה המצלמה.
<תום הלוי-סימנטוב: המצלמה מתחברת למחשב ואתה קורא אתה מהלוח או קורא אתה מהספר.
<תום הלוי-סימנטוב: כמו זכוכית מגדלת כזאת.
<תום הלוי-סימנטוב: בתחילת השנה רציתי לקבל שיעורי ברייל מפני שהרופאים אמרו שמצב הראייה שלי מתדרדר אך כדי לקבל את השיעורים האלה אני ואמא נאלצנו להתווכח עם המורים התומכים והמפקחת כדי להגיע למטרה הזאת, שאני אדע ברייל כדי לעזור לי לכתוב, ועדין המטרה הזאת לא מושגת.
<תום הלוי-סימנטוב: אין לי עוד מה להגיד.
אורלי לוי אבקסיס: חברים, הייתם מקסימים, אני חייבת להגיד.
אורלי לוי אבקסיס: מותר למחוא כפיים.
מוטי לוי: אורלי, אני רוצה הבהרה: האם יש רק פתרון אחד שמשרד החינוך מצא?
אורלי לוי אבקסיס: רגע, אנחנו נעבוד פה לפי זכות דיבור.
אורלי לוי אבקסיס: היום זה לא יהיה דיון פתוח, היום זה יהיה בצורה מסודרת.
אורלי לוי אבקסיס: אמא של תום, הנושא של לימודי ברייל – המליץ הרופא?
<מיכל סימנטוב: המליץ הרופא.
<מיכל סימנטוב: יש המלצה בכתב על ידי הרופא והבאנו את זה למערכת.
<מיכל סימנטוב: המורה מתנגדת בכל תוקף.
<מיכל סימנטוב: מבחינתה - -
<מאיר ברבי: כי היא לא יודעת ברייל.
<מיכל סימנטוב: היא לא יודעת ברייל והיא תהיה המורה היחידה שיודעת איך ללמד אבל תום יהיה הילד הראשון שהיא מנסה ללמד.
<מיכל סימנטוב: היא לא מצליחה להביא אותו לידי לימוד.
אורלי לוי אבקסיס: המורה בבית הספר?
<מיכל סימנטוב: המורה התומכת שלא יודעת ברייל.
<קריאה: רובן לא יודעות.
אורלי לוי אבקסיס: אז אולי להחליף מורה תומכת?
<מיכל סימנטוב: אלה המורות שקיימות.
<מאיר ברבי: או להעסיק עיוורים בתחום הזה אולי.
<מיכל סימנטוב: כמו שתום אמר, נלחמנו כדי להגיע ללימוד.
<מיכל סימנטוב: היא התווכחה והביאה את המפקחת - -
אורלי לוי אבקסיס: מה זה התווכחה?
אורלי לוי אבקסיס: לא באנו לשמור על מקום העבודה שלה, באנו להנגיש את המקום ללקות.
<מיכל סימנטוב: היא לא רק התווכחה, היא הביאה את המפקחת עירית חן ציון, שתשכנע אותי למה תום לא זקוק לברייל.
<מיכל סימנטוב: למה תום יכול להשתמש דרך השמע.
<מיכל סימנטוב: הפתרון שלה הוא שתום יאזין במקום ללמוד לכתוב ולקרוא.
אורלי לוי אבקסיס: יש לי שאלה, עוד לא סיימתי אתך: רעיה, האחראית, אולי הרעיון הוא לקחת את המורות התומכות להשתלמות ביחד עם הילדים.
אורלי לוי אבקסיס: זה נשמע לי הזוי או שאני לא היחידה פה בחדר?
אורלי לוי אבקסיס: אם אמר הרופא מבחינה רפואית וממליץ, באה אותה מורה תומכת, ואני בטוחה שהיא מורה טובה אבל היא מפחדת אולי על מקום עבודתה כי היא לא יכולה לעמוד בזה, היא באה לשכנע את ההורים שהילד לא צריך.
אורלי לוי אבקסיס: איפה משרד החינוך פה?
<רעיה לוי גודמן: אני אנסה להסביר למרות שממש לא הייתי רוצה לתת תשובות כי לא עשיתי בדיקה לפני כן לגבי כל מקרה, וכמובן שאחרי הוועדה אני אבדוק את הענין של תום מול עירית חן ציון, שהיא לא מפקחת.
<רעיה לוי גודמן: עירית חן ציון היא מדריכה מומחית לליקויי ראיה ברמה ארצית, מאד ותיקה ומאד מקצועית.
<רעיה לוי גודמן: אני רוצה לעשות פה רגע אבחנה, ואני לא מדברת על תום כי שוב, זה לא תום אלא הענין.
<רעיה לוי גודמן: יש מקרים שיש חילוקי דעות מקצועיים מה נכון עבור הילד.
<רעיה לוי גודמן: נדיר שאנחנו אומרים לא, כי אנחנו רוצים שלילד יהיה מרחב של אפשרויות להשתמש בכל מה שיש מהבחינה של יכולת הקריאה ויכולת ההאזנה, ואם יש אפשרות להרחיב, אנחנו בעד להרחיב ולא לצמצם.
<רעיה לוי גודמן: יחד עם זאת, חשוב לי להסביר פה את ההבדל בין הרופא לבין מערכת החינוך.
<רעיה לוי גודמן: רופא לא ממליץ על שיטה ללימוד קריאה או לשיטה ללימוד כתיבה.
<רעיה לוי גודמן: רופא נותן חוות דעת על מצב הראיה.
<רעיה לוי גודמן: אנחנו משתמשים בחוות הדעת של מצב הראיה והצפי של מצב הראיה, ומזה בונים את התכנית החינוכית-לימודית של הילד.
אורלי לוי אבקסיס: כן, משהו שיתאים למערכת החינוך.
אורלי לוי אבקסיס: למה שמוצע ולא לצורך.
<רעיה לוי גודמן: ממש לא.
<רעיה לוי גודמן: אני בענין הזה רוצה להגיד באופן חד-משמעי: ממש לא למערכת החינוך אלא לילד ולכן, לכל ילד, ללא יוצא מן הכלל, יש תכנית אישית ששותפים לה אנשי מקצוע, ושותפים לה אנשי חינוך רגיל ואנשי חינוך מיוחד ואנשים מומחים בתחום הלקות, עם ההורים שלו ועם הילד.
<רעיה לוי גודמן: אם היה מקרה ממוקד שבו יש חילוקי דעות שלא הגיעו לפתרונן, אנחנו נפתור את זה.
<רעיה לוי גודמן: נבדוק את זה ונפתור את זה אבל כן חשוב לי להגיד שהתכנית היא לא תכנית של מורה בבית ספר שהוא קבוע.
<רעיה לוי גודמן: זה מאד חשוב לדעת את זה.
<רעיה לוי גודמן: המורים לא שייכים לבית ספר מסוים וגם לא לילד מסוים.
<רעיה לוי גודמן: הם שייכים למאגר, וההתאמה נעשית לפי הצרכים של הילדים באזור המגורים שלהם.
<רעיה לוי גודמן: לכן, אני חושבת שצריך להתייחס לנקודה הזאת ממקום שאנחנו נלמד ממנו ונבדוק אותו אבל הוא בוודאי לא - - לגבי ההערה שנזרקה פה, מהצד, בקרב המורים התומכים יש מורים תומכים רבים ששולטים בברייל, ביניהם אנשים עם לקות ראיה ועיוורון, כחלק מהסגל שלנו, שמתמחה בלקות ראיה.
<רעיה לוי גודמן: יכול להיות שיש מקום להרחיב את זה אבל - -
<רעיה לוי גודמן: יכול להיות, אני לא יודעת להגיד, אני לא יודעת לענות על ענין הזה אבל תגידי לי מתי את רוצה שאני אענה בגדול.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו תכף נגיע, זה היה נקודתי.
מוטי יוגב: שאלה קצרה, רעיה, כי אני צריך לצאת: יכול להיות שיש לקויי ראיה ועיוורים שיכולים בעצמם לשמש כחונכים?
מוטי יוגב: אני מכיר אחד כזה שעשה את זה שנים ארוכות.
מוטי יוגב: משה כהן זאדה, ב"הימלפרב" בירושלים.
מוטי יוגב: הוא לימד לשון אפילו.
<רעיה לוי גודמן: קודם כל, בוודאי שיש מקום.
<רעיה לוי גודמן: דבר שני, יש הרבה מאד מסגרות שמופעלות גם מעבר לשעות הלימודים.
<רעיה לוי גודמן: למשל, בתכנית שאנחנו מפעילים בשיתוף עם משרד הרווחה, שיקום תלמידים עם לקות ראיה ועיוורון מגיעים אחר הצהרים ויש שם גם פעולות של חניכה, גם פעולות בלתי פורמאליות, גם העשרה לימודית.
<רעיה לוי גודמן: בהחלט יש מקום.
אורלי לוי אבקסיס: אז רגע, אני רוצה לחדד את זה ולהבין: המסגרות מעודדות?
אורלי לוי אבקסיס: כלומר, מערכת החינוך גם מעודדת באמת, אם יש רצון אמתי ויכולות?
<מוטי יוגב: עיוור בוגר, שיש לו את היכלות הללו, להכניס אותו למערכת החינוכית.
<מוטי יוגב: אני יודע כמה שהוא שמח בזה, כמה שזה נתן לו...
אורלי לוי אבקסיס: להכניס בתור מה?
אורלי לוי אבקסיס: בתור מורה תומך?
<רעיה לוי גודמן: בא נעשה הפרדה.
<רעיה לוי גודמן: מורה תומך הוא מורה לחינוך מיוחד, עם תואר ראשון בחינוך מיוחד, שבנוסף לתואר בחינוך מיוחד עבר שנתיים הכשרה להרחבת הסמכה עם התמחות בלקות ראיה.
<רעיה לוי גודמן: אם יש מישהו שיש לו ניסיון וידע בתחום, זה עדין לא עושה אותו מורה.
<רעיה לוי גודמן: המורה התומכת, יש לה הרבה תפקידים, לא רק ללמד ברייל.
<רעיה לוי גודמן: הרבה מאד תפקידים.
<רעיה לוי גודמן: כמו ששמענו מאלאונור, שאמרה: למדו אותי לבקש, למדו אותי לדרוש, למדו לסנגר על עצמי ואני כבר לא צריכה.
<רעיה לוי גודמן: אז למדו אותה לדרוש ולמדו אותה ללמוד ולמדו אותה למצוא חומר במחשב וכולי וכולי, והיום היא עצמאית.
<רעיה לוי גודמן: לכן, אני יכולה לפתוח שלל התפקידים של המורה התומכת זה לא רק לימוד ברייל, כמובן שזה חלק מהתפקיד.
<גילה זיידל: אפשר את זכות הדיבור לעוד אמא אחת?
אורלי לוי אבקסיס: רגע.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו בכוונה, עדין אנחנו בראיה מהמקום האישי.
אורלי לוי אבקסיס: אני מבינה שאתה אבא של אלאונור.
<אברהם זרביב: אני רוצה להגיד, קודם כל, שזה מאד טבעי שכל אחד בא מהפריזמה שלו בתור הורה, זה טבעי אבל אני רוצה להגיד שאנחנו, בתור הורים, בסך הכל החוויה שלנו ממערכת השילוב היא חוויה מאד חיובית במשך כל השנים.
<אברהם זרביב: זה משהו שקיים במדינת ישראל שאין לו אח ורע בעולם וצריך לציין את זה.
<אברהם זרביב: זה נכון שכל אחד, לכל הורה-ילד יש בעיות מסוימות שחלקן נפתרות וחלקן לא נפתרות וצריך לעשות את המקסימום.
<אברהם זרביב: לפחות במה שקשור לבת שלנו, נושא ההנגשה הוא באמת בעיה.
<אברהם זרביב: הוא בעיה שנהפכה קריטית בשנים האחרונות.
<אברהם זרביב: אם לפני 5,10 שנים היה פרינט והיה מסובך להסביר איך להגדיל, היום הכל נמצא אלקטרוני, הכל נמצא דיגיטלי.
<אברהם זרביב: האבסורד שאנחנו לא מקבלים, בית הספר, אני לא מכיר בשרשרת הלוגיסטיקה בדיוק איפה זה נתקע, שאת אותו וורד או את אותו חומר, ספר לימוד, אי אפשר לקבל אותו באופן אלקטרוני, פתוח, כלומר: אני יכולה להוסיף הערות.
<אברהם זרביב: כלומר, אני יכולה לשלוח למורה להתייעץ אתו, זה אבסורד וזה מגיע למצבים שאני בשלוש בלילה, לא קורבן חס וחלילה, צריך לתפוס איזה שהוא מרצה באימייל במכללה למינהל, שיש לו קובץ פתוח ולא ב-pdf, שזה בדיוק מה שלומדים בהיסטוריה למבחן בגרות.
<אברהם זרביב: אז את האבסורד הזה, לפחות לגבי הנושא של קובץ פתוח אלקטרוני, זה אבסורד וזה דבר שאני מאד אשמח - -
אורלי לוי אבקסיס: רגע, אני מבינה שוורד זה.
אורלי לוי אבקסיס: .. דברו אתנו בשפה שגם אנחנו נבין.
<אברהם זרביב: אוקי.
<אברהם זרביב: אם אנחנו מקבלים פרינט, אי אפשר להגדיל ולאלאונור מאד קשה.
<אברהם זרביב: ברגע שזה נהפך למשהו אלקטרוני שאפשר לערוך אותו, הוא נכנס לתוך המחשב - -
<קמיליה מטס: ואז כל אחד עושה לעצמו את ההתאמה האישית.
אורלי לוי אבקסיס: למה מראש זה לא ככה?
<אברהם זרביב: כשלא היה כי היה רק פרינט, אז כולנו אמרנו שזה מה שיש.
<אברהם זרביב: אבל היום, כשהכל כבר דיגיטלי ומה שקורה, שמערכת בית הספר, אין מישהו שמנהל את זה בתוך בית הספר, אין מישהו שגורם לכך שב-1 בספטמבר שלאלאונור יהיה ה-cd שלה, ה-DVD, תנ"ך, אנגלית, היסטוריה, מתמטיקה.
<אברהם זרביב: אין מי שעושה את זה.
<אברהם זרביב: זה יוצר קונפליקט שהוא לא במקום כי כשאנחנו באים בטענות לבית הספר אומרים לנו: אין לנו את ה-set-up בכלל במערכת.
<אברהם זרביב: משהו שקורה ברמה הלוגיסטית לא מתקיים וזה גורם נזק ואיחור.
אורלי לוי אבקסיס: אני ממש מודה לך שהסברת לנו את הנושא הזה ואנחנו גם באמת נצא בדרישה, אולי חלק מהדרישה של הוועדה פה יהיה זה.
אורלי לוי אבקסיס: עוד אחד מההורים רצה לדבר?
<אלנה רויטבורד: כן.
<אלנה רויטבורד: שלום.
<אלנה רויטבורד: אני אלנה רויטבורד ואני עכשיו נציגה במקום הבן שלי כי מחר יש לו מבחן בגרות בפסיכולוגיה.
אורלי לוי אבקסיס: שיהיה לו בהצלחה.
אורלי לוי אבקסיס: הקובץ שלו בוורד?
<אלנה רויטבורד: רציתי לספר לכם איך היה אצלנו: דבר ראשון, בכיתה ב' הוא קיבל מורה תומכת לחרשים ואילמים.
<אלנה רויטבורד: בזמן שאמרתי שהמורה היא לא אותה מורה לעיוורים, אמרו לי שזה אותו דבר.
<אלנה רויטבורד: נתנו לי מורה שרצתה לדעת ברייל אבל לא אמרו שהיא רוצה ללמד את הבן שלי.
<אלנה רויטבורד: בזכות "אופק לילדנו", הם עזרו לי מאד להחליף את המורה התומכת.
<אלנה רויטבורד: קיבלתי מורה תומכת לחירשים ואילמים, אמרו שזה אותו דבר.
אורלי לוי אבקסיס: והוא צריך לראות כי זה תנועות ידיים.
<אלנה רויטבורד: קיבלתי תשובה שזה אותו דבר לעיוורים.
<אלנה רויטבורד: תודה רבה ל"אופק לילדינו" שליוו אותי למקום הנכון ואמרו לי מה אני צריכה לעשות.
<אלנה רויטבורד: לקחו את המורה התומכת ונתנו לי מורה נהדרת, ברוך השם כל נפלא ומצוין.
<אלנה רויטבורד: אז מה רציתי להגיד על ספרי לימוד: כמובן, כמו שאורי אמרה, עד לכיתה ד'...
<אלנה רויטבורד: הבן שלי נמצא עכשיו בכיתה י"א.
<אלנה רויטבורד: הוא לומד בכיתה רגילה, בחינוך רגיל, הכל רגיל - -
אורלי לוי אבקסיס: חבל לבזבז את הזמן על מה שהיה כי היתה התקדמות.
אורלי לוי אבקסיס: מה עכשיו הבעיות, תציפו לנו אותן.
<אלנה רויטבורד: בדיוק.
<אלנה רויטבורד: כמו שאורי אמרה, אין לנו מתמטיקה בכלל.
<אלנה רויטבורד: עד כיתה י' הוא בכלל לא קיבל מתמטיקה ולא היה.
<אלנה רויטבורד: אם מדי פעם אנחנו מקבלים ספרים במתמטיקה, הם לא אותה גרסה כמו שיש בספר בפועל.
<אלנה רויטבורד: מה התשובה מהספרייה?
<אלנה רויטבורד: המורים צריכים לבדוק בחומר, ויחפשו אותו.
<אלנה רויטבורד: מורה שלא יודעת ברייל, מורה רגילה, איך היא יכולה למצוא את החומר בספר?
<אלנה רויטבורד: מדובר ב-40,50 ספרים במתמטיקה, לא באותה גרסה, בגרסה הישנה.
<אלנה רויטבורד: בואי נגיד ככה: כמו שאורי אמרה, בסוף מרץ, תחילת אפריל, אנחנו שולחים את הרשימה כדי שאחרי 4 חודשים יביאו לנו את הספרים הביתה.
<אלנה רויטבורד: הספר הראשון, השנה, קיבלתי בדצמבר ואת האחרון לפני חודש וחצי.
<אלנה רויטבורד: בסך הכל 9 ספרים.
<אלנה רויטבורד: שני ספרים לא קיבלתי.
אורלי לוי אבקסיס: איך הילד לומד כשאין לו ספרים?
<אלנה רויטבורד: מורה תומכת, הורים שמדפיסים ובוודאי "אופק לילדנו".
<אלנה רויטבורד: אני מתקשרת לאיזה שהוא הורה, אתם יכולים לעזור בבקשה?
<אלנה רויטבורד: ותיק תק יש סיפור מוכן.
<אלנה רויטבורד: בוודאי שהמורה התומכת עכשיו מאד עוזרת, היא פשוט מקבלת את הבן שלי כבן שלה ופשוט מדפיסים לילות.
אורלי לוי אבקסיס: המורה התומכת וההורים יושבים ומדפסים.
<אלנה רויטבורד: ברור, בוודאי.
<אלנה רויטבורד: לא, אני אבקש ממשרד החינוך לשלם לכם שעות נוספות.
<אלנה רויטבורד: לפני 7 שנים קניתי לבן שלי מחשב כדי שהוא יוכל להיות אתו בבית הספר.
<אלנה רויטבורד: למחשב יש צג שקוראים לו "באו", זה צג ישן, ענתיקה.
<אלנה רויטבורד: כדי לתקן אני נוסעת לחברות שמתקנות את זה.
<אלנה רויטבורד: לא הכניסו אותי לרשימה.
<אלנה רויטבורד: למה?
<אלנה רויטבורד: אין לי שום אביזר מהמדינה.
<אלנה רויטבורד: אין לי.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מתכוונים לגעת גם בזה.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לפנות עכשיו למשרד החינוך.
אורלי לוי אבקסיס: בחלק מהנתונים כתוב לנו כך: חלוקת מחשבים מותאמים לשנת הלימודים תשע"ג עד מאי 2013.
אורלי לוי אבקסיס: תלמידים עיוורים ולקויי ראיה – 102 ערכות, 28 תלמידים עיוורים ו-72 תלמידים עם לקויי ראיה.
אורלי לוי אבקסיס: זה מתוך כמה תלמידים?
<שושי להט קרטר: 2500.
אורלי לוי אבקסיס: כמה מתוכם כבר יש להם?
<שושי להט קרטר: הנגשה טכנולוגית 250.
אורלי לוי אבקסיס: מה עושים כל השאר?
<אלנה רויטבורד: אם יש להם, לא מקבלים.
<אלנה רויטבורד: אבל כשזה ישן וכל הזמן מתקלקל - -
אורלי לוי אבקסיס: זה אפילו לא 10%.
אורלי לוי אבקסיס: אז בבקשה, משרד החינוך.
<רעיה לוי גודמן: צהרים טובים שוב.
<רעיה לוי גודמן: אני רוצה להצטרף להתחלה, שאני חושבת שמדינת ישראל יכולה להיות גאה בשירותים שהיא נותנת לתלמידים עיוורים ועדין, יש לנו הרבה מה לעשות.
<רעיה לוי גודמן: אני לא יודעת להגיד לא ב-2007 וגם לא לפני 11 שנה.
<רעיה לוי גודמן: אני שנתיים בתפקיד.
<רעיה לוי גודמן: אני יכולה להגיד כמה דברים: קודם כל, ברמה של דרך העבודה: אנחנו נפגשים עם גילה ועם צוות "אופק לילדנו" באופן קבוע - -
<רעיה לוי גודמן: מיום כניסתי לתפקיד נפגשים עם העמותות, לא רק עם "אופק לילדנו" באופן סדיר, לאורך השנה כדי לקדם דברים במשותף.
<רעיה לוי גודמן: לפני כחודש, גילה פנתה אלי ואמרה: אני רוצה לקיים ישיבה ממוקדת בנושא של טכנולוגיה, אמרתי לה: בשמחה ואכן, לפני שבועיים קיימנו ישיבה.
<רעיה לוי גודמן: גילה הביאה מומחים מטעמה, אני הבאתי את הצוות שלי, ישבנו ודיברנו לראות איך מתקדמים.
<רעיה לוי גודמן: אני מוכרחה להגיד שנקודות או המלצות קונקרטיות כמו: אל תקנו את הערכה הזאת, קנו את הערכה האחרת לא היו בישיבה.
<רעיה לוי גודמן: לא הגיעו המלצות.
<רעיה לוי גודמן: אנחנו ממשיכים את הדיאלוג, יש לנו כבר פגישה נוספת - -
אורלי לוי אבקסיס: רעיה, אני מבינה.
אורלי לוי אבקסיס: בואי נתמקד.
<רעיה לוי גודמן: לא קיבלנו המלצות מ"אופק לילדנו" או מכל גורם אחר שאומר שהערכה לא מספיק טובה, היא לא מספיק מקצועית וכדאי במקום זה את זה - -
אורלי לוי אבקסיס: אבל רעיה, מגיעות אליכם תלונה במהלך השנה מהורים שהספרים לא מותאמים, שלא הגיעו ספרים, שזה לא בקובץ וורד.
<רעיה לוי גודמן: אני אענה דבר דבר.
<רעיה לוי גודמן: לגבי הטכנולוגיה: אין לנו שום פניה שהטכנולוגיה, הערכות שבנינו, אינן מקצועיות דיין.
<רעיה לוי גודמן: להיפך, אנחנו מקבלים משוב מהילדים שהערכות מאד עוזרות להם.
<רעיה לוי גודמן: זה לגבי הערכה הטכנולוגית.
<רעיה לוי גודמן: לגבי הענין התקציבי, אני חייבת להגיד שמעולם לא הופסק.
<רעיה לוי גודמן: יש תקנה צבועה.
<רעיה לוי גודמן: נרכשו פנסים ונרכשו ערכות, חלקן מתקציב משרד החינוך, וזה כתוב כאן, בתוך הדוח שנתתי לוועדה.
<רעיה לוי גודמן: ביטוח לאומי, כפי שאתם רואים, שם בשותפות הזאת למעלה מ-4 מיליון שקל עבור תלמידים עיוורים וליקויי ראיה.
<גילה זיידל: רק בשנתיים האחרונות.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מברכים, גם אם זה רק בשנתיים האחרונות.