GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<איילת כוכבי: אני מפקחת ארצית בחסות הנוער.
<איילת כוכבי: המהות היא שהקורסים שלהם כפי שהם, בפורמט שלהם, לא מתאימים לאוכלוסייה שלנו.
<איילת כוכבי: כפי שמשרד החינוך עושה את ההתאמות כדי שהילדים שלנו יוכלו ללמוד ולהוציא בגרויות וכן הלאה, גם משרד התמ"ת, שיש לו קורס שנמשך שנה, כאשר הילד נמצא במעון 5-6 חודשים, כי זה הצו שלו, צריך לעשות התאמות, איך הילד הזה יכול לעבור קורס מסוים בזמן שמוקצב לו.
אורלי לוי אבקסיס: בינתיים אני מבינה שיש להם סוג של עסקת חבילה: יש לנו קורסים לשנה, לא משנה לנו לאן אנחנו מחויבים להעביר את הקורסים הללו, אנחנו לא משנים שם כלום, ואם אנחנו לא יכולים להתמודד עם זה אז נחפש מישהו אחר שיעשה את זה, רק שיפטרו אותנו מעולו של זה.
אורלי לוי אבקסיס: מוזר, בכל מה שקשור לילדים בסיכון זה קורה לא מעט פעמים.
אורלי לוי אבקסיס: זה שמשרד התמ"ת מעורב בזה, זה קטסטרופה בפני עצמה כי כל המשרדים, לצערי הרב, מאז הכניסה שלי אני מגלה שכל פעם מישהו מחפש על מי להטיל את "כאב הראש" הזה ומחפש מתנדבים.
אורלי לוי אבקסיס: מתנדבים לא יהיו.
<אהרון ברנשטיין: אני רוצה להדגיש את הנושא המהותי.
<אהרון ברנשטיין: כל הדברים שטלי יוגב הציגה נכונים.
<אהרון ברנשטיין: מעבר לסוגיה התקציבית שהתייחסתי אליה קודם- - -
אורלי לוי אבקסיס: היא אמרה שההחלטה היתה חד-צדדית.
<אהרון ברנשטיין: היא חד-צדדית במובן שאנחנו הודענו.
<אהרון ברנשטיין: דנו ביחד, משרד הרווחה לא קיבל את עמדתנו וכאחראים על ההכשרה המקצועית הכרענו.
<אהרון ברנשטיין: אבל אני רוצה להסביר, בקצרה.
<אהרון ברנשטיין: אנחנו שנים על גבי שנים, מאז שזה קיים, משהו כמו 18 שנים, שוב ושוב נתקלים בהרבה מאוד מתחים.
<אהרון ברנשטיין: כפי שהסבירה גם הגברת הנכבדה איילת כוכבי, הקורסים שלנו ודרישות הפיקוח שלנו לא מותאמים למסגרת של חסות הנוער.
אורלי לוי אבקסיס: מה הבעיה לעשות התאמות?
אורלי לוי אבקסיס: מה הבעיה?
אורלי לוי אבקסיס: הרי אתם מכירים את האוכלוסייה, 18 שנים אתם נמצאים בתוך המערכת.
<אהרון ברנשטיין: למרות שנעשו התאמות ויש קורסים שקיימים רק במעונות, כמו ריצוף וקרמיקה, שזה משהו מאוד-מאוד ייחודי, כדי לא לדרוש את כל המקצוע וכיוצא בזה, ומקצועות כמו צורפות שהם מאוד ייחודיים בנוער, רק בחסות הנוער, כדי לאפשר מסלולים קצרים יותר, זה לא עבד.
<אהרון ברנשטיין: שוב ושוב, עם המון-המון ויכוחים עם המפקחים, הגענו למסקנה שבואו נקרא לילד בשמו, אנחנו מוכנים לתת את כל הפיקוח ולעודד כל מורה וכל תלמיד שיכול להגיע לתעודה, אבל הצענו להסדיר.
<אהרון ברנשטיין: אני עכשיו לא מדבר על הנושא התקציבי של השנה, אני מדבר על המהות.
<אהרון ברנשטיין: במקום להמשיך ולהתגושש, כי אנחנו לא יכולים- - -
אורלי לוי אבקסיס: אבל אף אחד אחר לא נכנס לנעליים הללו.
אורלי לוי אבקסיס: אתה מבין איזה חוסר אחריות מבחינת המשרד שלכם להגיד: אנחנו פוטרים את עצמנו עכשיו מהחובה הזו, בלי לדעת שמישהו אחר, שיהיה מחויב לרעיון הזה, נכנס לנעליים הללו?
אורלי לוי אבקסיס: אתם מבינים כמה ילדים נשארים חסרי-מעש?
<אהרון ברנשטיין: הדברים לא כך.
אורלי לוי אבקסיס: אבל הם אומרים לנו, אלא אם כן מישהו כאן משקר.
אורלי לוי אבקסיס: או שאתה אומר: זה נכון, אבל תבינו אותי.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא רוצה להבין אתכם.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להבין את אותם ילדים.
<אהרון ברנשטיין: כבוד היושבת-ראש, צריך להבדיל בין מה שקרה השנה- - -
אורלי לוי אבקסיס: זה היה חד-צדדי.
<אהרון ברנשטיין: אני רוצה להבדיל בין מה שקרה השנה ובין המהות, כי אנחנו מדברים גם לקראת השנים הקרובות.
<אהרון ברנשטיין: אני חוזר ואומר, הסיכום הוא שבמשותף – הגענו למתווה משותף עקרוני ואנחנו צריכים להסדיר אותו עם שלושת המשרדים.
<אהרון ברנשטיין: שוב, עכשיו אני לא מדבר על התקציב, שיכול להגיע מאתנו או מכל גורם אחר – שהדרך הגמישה והנוחה יותר, שכל מה שקשור למסוגלוּת תעסוקתית, מיומנויות, אמירות שהן יותר רכות וגמישות לנערים האלה- - -
אורלי לוי אבקסיס: תגיד לי, לְמה אתם טובים?
אורלי לוי אבקסיס: אני מנסה עכשיו לחשוב על הדברים שאמרת.
אורלי לוי אבקסיס: לְמה אתם טובים?
אורלי לוי אבקסיס: הרי את לשכות התעסוקה "ייבשתם" כדי שאחר-כך תגידו לנו שצריך את "ויסקונסין 2" או "ויסקונסין 3", כדי שמישהו אחר יעשה את זה טוב יותר מכם.
אורלי לוי אבקסיס: בואו תסגרו את משרד התמ"ת – ששינו את שמו למשרד הכלכלה, אבל המהות אותה מהות – ונפריט אותו.
אורלי לוי אבקסיס: מה תפקידכם בפועל?
אורלי לוי אבקסיס: מה תפקידכם במשק הישראלי?
אורלי לוי אבקסיס: אתם לא מספיק טובים בשביל להכשיר את הנערים האלה שיש להם קשיים, גם כאשר זה בכובע שלכם; למחרת אתם אומרים: כבר כמה שנים מנסים להעביר תוכנית קטסטרופלית, ואתם אומרים: תפטרו אותנו מזה, אנחנו לא מצליחים להשיג; "ייבשתם" את שירותי התעסוקה, מוציאים את זה להפרטה לגורמים פרטיים שיש להם אינטרס לשלול קצבאות, כי אחר-כך יש להם גם רווח אישי וחלק מן הכסף בכלל משחק בחו"ל.
אורלי לוי אבקסיס: מה משרד התמ"ת, התעסוקה, הכלכלה עושה?
אורלי לוי אבקסיס: הפכתם להיות רק נציגים של הטייקונים?
אורלי לוי אבקסיס: אני באמת מנסה להבין.
אורלי לוי אבקסיס: בואו נדבר מהותית מה תפקיד משרד התמ"ת במדינת ישראל.
<אהרון ברנשטיין: תפקיד משרד הכלכלה בתחום הנוער, שעליו אנחנו מדברים ועליו אני אחראי – אני לא יכול להתייחס לנושא המבוגרים – הוא להעניק הכשרה מקצועית, יכולת מקצועית, תעודה מקצועית לבני נוער.
<אהרון ברנשטיין: ובאמת בבתי-הספר של חסות הנוער- - -
אורלי לוי אבקסיס: כאשר מדובר בבני נוער שיש להם קצת קשיים, אתם אומרים: לא מתאים לנו, קחו את זה מאתנו.
<אהרון ברנשטיין: היום יש לנו מערכת של 13,000 תלמידים.
<אהרון ברנשטיין: לפי כל הנתונים, כולל בדיקות של ראמ"ה (רשות מחקר והערכה במערכת החינוך), שערכה מחקר השוואתי עם משרד החינוך, אנחנו עוסקים באוכלוסיית קצה.
<אהרון ברנשטיין: רוב התלמידים שמגיעים אלינו נשרו מבתי-הספר, חלק גדול מכיתות מקדמות בחינוך מיוחד, לקויות למידה.
<אהרון ברנשטיין: אנחנו עוסקים עם נוער שהוא בסופו של דבר מקביל, ורבים מהם עם "תיקים", שהוא דומה מאוד לאוכלוסייה שנמצאת בחסות הנוער.
<אהרון ברנשטיין: הייחוד שלנו – אם שאלת מה תפקידנו – בשונה ממשרד החינוך, שהמערכת שלו עוסקת בלימודים מדעיים-טכנולוגיים – הוא במתן מקצוע לנערים, במסגרת התיכון לתת להם לימודים שמביאים אותם לתעודת מקצוע, בנוסף ליכולת לצבור יחידות בגרות וחינוך באופן מלא.
<אהרון ברנשטיין: אני אומר שוב, הייחוד שלנו, גם בבידול ממשרד החינוך, שבהקשר שלנו שם יותר דגש על הבגרויות, על חינוך מדעי-טכנולוגי, אנחנו המערכת היחידה שמכשירה ב-73 בתי-ספר 13,000 תלמידים להגיע לתעודת מקצוע במהלך תקופת לימודיהם.
<אהרון ברנשטיין: יש לנו הרבה מאוד תוכניות, גם חד-שנתיות.
אורלי לוי אבקסיס: מה דעתך אתה כראש האגף הזה על כך שאתם בעצם פוטרים את עצמכם מאוכלוסיית הקצה הזאת?
<אהרון ברנשטיין: אנחנו לא פוטרים את עצמנו, להיפך.
אורלי לוי אבקסיס: אתם אומרים: חפשו משהו אחר, אנחנו לא רוצים להמשיך להתעסק בזה.
<אהרון ברנשטיין: כבוד היושב-ראש, היו לנו שתי אפשרויות: או להגיד, אחרי מריטת נוצות הדדית שחוזרת שוב ושוב, תשמעו, בסדר, אבל אותם מוסדות, כמו בתי-הספר האחרים שלנו, שאנחנו לא מרוצים מהם, או כיתות בבתי-הספר שלנו ששוב ושוב לא מגיעות להצלחה באופן עקבי, שמגיעות להצלחה אפסית והמורים לא מגיעים בכלל וכדומה, אנחנו סוגרים אותן.
<אהרון ברנשטיין: היה אפשר להגיד: תראו, פשוט נקודתית לא נאשר, או: בואו נגדיר פתרון – וזה מה שאנחנו מציעים, שיהיו הכשרות עם אותן מיומנויות.
אורלי לוי אבקסיס: אבל אתם לא באתם להסדיר פתרון.
אורלי לוי אבקסיס: אגיד לך מדוע.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא חדשה, אני קצת מכירה איך הדברים עובדים.
אורלי לוי אבקסיס: ברגע שבאמצע השנה, אחרי תחילת שנת הלימודים, בדצמבר אמרתם להם: קחו 1.5 מיליון שקל, לנו אין תוכניות, לא מפעילים את התוכניות בשנה הזאת, הם לא הצליחו, גם אם היו מנסים, לא הצליחו לגבש תוכנית חלופית.
<אהרון ברנשטיין: לא היה צורך בתוכנית חלופית.
<אהרון ברנשטיין: מדובר היה שאנחנו נפעיל את זה.
אורלי לוי אבקסיס: באופן חד-צדדי הסרתם את האחריות שלכם מאותה אוכלוסייה, שהיא האוכלוסייה הכי קשה שיש, כי קצת קשה שם.
אורלי לוי אבקסיס: באופן חד-צדדי, בלי לבדוק שיש משהו בכוורת, שיש איזו תוכנית שיכולה להיכנס לנעליים האלה.
אורלי לוי אבקסיס: מה גם שלאחר ששנת הלימודים התחילה גם אי אפשר להתחיל משהו חדש.
אורלי לוי אבקסיס: שנה אחת "מתה", נהרסה, נגמרה, אין על מה לדבר.
אורלי לוי אבקסיס: רק להזכירך, החופש הגדול הוא כבר או-טו-טו, אנחנו כבר בחודש מאי.
<אהרון ברנשטיין: אני חוזר ואומר, בלי קשר לדיון הכולל, אני לא רואה שום סיבה שלא נסדיר את המתווה שעליו אנחנו מדברים לשנה הזאת, אין שום סיבה שבעולם לא לעשות כן, ואנחנו לא בורחים לשום מקום, גם מבחינת הליווי, גם מבחינת הפיקוח.
אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע שאתם חצופים מבחינה מנהלית, אתם יודעים את זה.
אורלי לוי אבקסיס: החבר'ה פה יודעים מה זה כפייה מנהלית?
אורלי לוי אבקסיס: אי-ביצוע של תפקידכם.
אורלי לוי אבקסיס: זה בית-המשפט הגבוה, זה לא סתם.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא יודעת אם יש אינטרס ללכת על זה, ד"ר קדמן.
<יצחק קדמן: האינטרס הוא לעשות קצת סדר, וזה מה שהתחלת לעשות כאן היום.
<יצחק קדמן: הסיפור הזה לא התחיל אתמול, הוא נמשך כבר המון זמן.
<יצחק קדמן: אני יודע שקיבלתי התרעה מחסות הנוער כבר לפני הרבה מאוד זמן.
<יצחק קדמן: הם כבר מזמן לא רצו את "הילד" הזה, הם לא רצו את זה.
אורלי לוי אבקסיס: הם רק לא דאגו שיהיה לו "הורה" אחר.
<אתי בנימין: הרחוב, זה הכי פשוט.
<יצחק קדמן: מי שנותן את הקורסים המקצועיים לבני הנוער הוא משרד התמ"ת.
אורלי לוי אבקסיס: מי שלא נותן השנה.
<יצחק קדמן: אמור היה לתת.
<יצחק קדמן: בשלב מסוים הם הפסיקו בטענה שהקורסים שלהם לא מתאימים לאוכלוסייה, או האוכלוסייה לא מתאימה לקורסים שלהם, אבל לא בנו תחליף.
<יצחק קדמן: בני נוער שנמצאים כמה שעות ביום בלי שום תעסוקה כי נוצר חלל, עושים שם בלגן שלם במעונות.
מרדכי יוגב: בסך הכול מדובר במספר קטן מאוד.
אורלי לוי אבקסיס: יותר מזה, המספר קטן כי עומדים רבים בתור.
אורלי לוי אבקסיס: יש 400 בני נוער שאמורים להיכנס למסגרת הזאת, מתוכם כ-200 בנים.
אורלי לוי אבקסיס: זה משרד הרווחה.
אורלי לוי אבקסיס: גם אליכם נגיע, לרגע לא נשאיר כאן אנשים חסרי התייחסות.
אורלי לוי אבקסיס: נחזור לנושא התכנים, לא סיימנו עם זה.
אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, תצפו שכולנו ניפגש כאן שוב בקרוב כי את הסדר אתם תצטרכו לעשות לנו.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא נעשה את זה במקומכם.
אורלי לוי אבקסיס: יש לכם שיעורי בית, חברים, תהיו מוכנים לזה.
אורלי לוי אבקסיס: עכשיו אני רוצה לדעת מה קרה – ואפנה לנציגי משרד הרווחה, בבקשה.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לקרוא כאן משהו מסיכום שהיה פה ב-2010.
אורלי לוי אבקסיס: במשרד הרווחה אמרו לנו שעד סוף אוקטובר 2010 יהיו עוד מעונות, השיפוצים יושלמו, ייפתחו עוד מקומות.
<רחל שרביט: דובר על השיפוץ ב"מצפה ים".
אורלי לוי אבקסיס: מה קרה עם זה?
<רחל שרביט: אני ממשרד הרווחה.
<רחל שרביט: נאמר שהשיפוץ ב"מצפה ים" יסתיים עד סוף אוקטובר 2010, והוא אכן הסתיים.
<יצחק קדמן: ואז התמוטט המבנה ב"צופייה".
<רחל שרביט: זה סיפור אחר.
<רחל שרביט: אני יכולה לפרוש את כל מה שקרה מבחינת תור ההמתנה, כי אני חושבת שכדאי לקבל תמונה.
<רחל שרביט: ב"מצפה ים" הבעיה דווקא נפתרה.
<רחל שרביט: אמנם זה ארך זמן רב מאוד, מעבר למצופה, כי יש לנו בעיה שכל דבר שאנחנו רוצים לבנות במדינת ישראל אורך זמן רב.
<רחל שרביט: לולא הבינוי היינו פותרים את בעיית תור ההמתנה, כמובן בתקציב מתאים ממשרד האוצר.
אורלי לוי אבקסיס: רק רגע, השר כחלון הצליח להשיג 30 מיליון שקלים למטרה הזאת.
<רחל שרביט: אתאר מה עשינו עם ה-30 מיליון שקל.
<רחל שרביט: קיבלנו 17 מיליון שקל בשנה הקודמת ו-13 מיליון שקל נקבל השנה.
אורלי לוי אבקסיס: מה נעשה ב-17 מיליון השקלים?
<רחל שרביט: אם תרשי לי אגיד את הדברים בפירוט רב יותר כדי לתת תמונה מדויקת של מה שקורה.
<רחל שרביט: קודם כול אני רוצה לפרט מה הביא אותנו לתור ההמתנה הזה, מה המקורות השונים.
<רחל שרביט: זה חלק קטן מאוד מן הצרות שאנחנו מתמודדים איתן.
<רחל שרביט: אציג תמונה מה אנחנו עושים היום.
<רחל שרביט: במשך תקופה מסוימת בנינו תוכנית על מנת להתמודד עם צמצום תור ההמתנה.
<רחל שרביט: קודם כול, הבעיה שהתחלתי לדבר עליה היא בעיית הבינוי.
<רחל שרביט: "מצפה ים" זה דוגמה למשהו שהיה צריך להסתיים בתוך 3-4 חודשים אך ארך למעלה משנה וחצי.
אורלי לוי אבקסיס: מי אשם?
<רחל שרביט: אני יודעת שאנחנו, כולל מנכ"ל המשרד באופן אישי, מתרוצצים בין הגורמים השונים.
<רחל שרביט: הבעיה במדינת ישראל של הבירוקרטיה, של קבלת האישורים לכל דבר והוצאת מכרזים והמתנה לקבלנים, כל שלב נמשך כמה חודשים.
<רחל שרביט: ניקח לדוגמה את "צופייה", שם קרס המבנה.
<רחל שרביט: נשבר המבנה הישן וכתוצאה מכך היינו צריכים לפנות את הנערות.
<רחל שרביט: אמרנו: מה יותר פשוט?
<רחל שרביט: נציב קרוואנים ויהיו מבנים.
<רחל שרביט: אנחנו עוסקים בעניין הזה כבר שנתיים, לשים קרוואנים במדינת ישראל.
<רחל שרביט: אני לא יודעת, זה מדינת חֶלֶם.
אורלי לוי אבקסיס: רחל, כמה זמן את נמצאת בתוך שירות חסות הנוער?
<רחל שרביט: 40 שנים.
אורלי לוי אבקסיס: אתם מודעים לכך שיש בעיה.
אורלי לוי אבקסיס: אני זוכרת את האמירה הכל-כך מזעזעת של מי שהיה אחראי מבחינת מערכת המשפט על בית-המשפט לנוער, שאמר שהוא לא ישן בלילה כי הוא יודע שיש ילדים שמאחר שאין מקומות, שלא יצרתם תשתית שתקלוט מספיק נערים, הוא שולח אותם לבתי-כלא.
אורלי לוי אבקסיס: הוא יודע שהוא חסם להם את הדרך להשתלב אחר-כך בחברה, הוא יודע ולכן השינה מתרחקת ממנו בלילות.
אורלי לוי אבקסיס: הוא לא יודע מה עובר עליהם שם, אבל הוא בהחלט יודע שלשקם אותם יהיה כבר בלתי אפשרי.
אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה גם לצטט את הדברים מילה במילה.
<יצחק קדמן: אל תנסו לנחש מי זה, כי אמרו את זה כל נשיאי בית-המשפט לנוער לדורותיהם.
אורלי לוי אבקסיס: וכל מי שפורש אומר את זה שוב.
אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, זה לא בעיה חדשה, רחל.
אורלי לוי אבקסיס: פרט לשיפוץ של מבנים קיימים היתה לכם תוכנית עבודה?
<רחל שרביט: אציג את הכול.
אורלי לוי אבקסיס: השרים התחלפו אך הפקידים נשארו.
אורלי לוי אבקסיס: תסלחו לי, את ידעת והיית מודעת לבעיה הזאת, לא מאתמול, לא משלשום וגם לא מלפני שנתיים, הרבה לפני כן.
אורלי לוי אבקסיס: שיפוץ פה, שיפוץ שם, הוסיף 20 מקומות.
אורלי לוי אבקסיס: המהות, מסתבר, גם מה שהיה כבר לא קיים ואין חלופה אחרת.
<רחל שרביט: אנחנו צריכים לבנות.
אורלי לוי אבקסיס: בינתיים המקומות המעטים שיש לא רק שלא מצליחים לספק מסגרות לאותם נערים, ואחר-כך הם הולכים לרחוב בלי פיקוח ובלי מסגרת, או שהם הולכים לבתי-כלא ומשם הם ייצאו עבריינים מתוחכמים יותר.
<רחל שרביט: הכול נכון.
אורלי לוי אבקסיס: בכל מקרה פספסנו את הילדים האלה.
אורלי לוי אבקסיס: כמה מערכת הרווחה תצטרך להוציא עליהם בהמשך?
אורלי לוי אבקסיס: פי 20 ופי 30.
<רחל שרביט: אני מסכימה.
<רחל שרביט: המקרים מגיעים אליי יום-יום.
<רחל שרביט: יושבים כאן אנשים שמדברים אתי באופן אישי על כל מקרה, ואנחנו מנסים לכל מקרה למצוא פתרון, לפחות פתרון ביניים חלופי לפתרונות שאין לנו.
אורלי לוי אבקסיס: מה אתם עושים?
<רחל שרביט: המעונות הנעולים הם מעונות ממשלתיים.
<רחל שרביט: כל מעון פרטי אנחנו יכולים להקים בתוך זמן קצר, לצאת למכרז ולקבל זוכה.
<רחל שרביט: מעונות ממשלתיים, חד-משמעית המדינה צריכה לדאוג להם מן המסד ועד הטפחות.
<רחל שרביט: לבנות – זה עקב אכילס.
<רחל שרביט: אני אומרת דבר כל-כך פשוט, לשים קרוואנים, לשים משטח – הרי גרנו כולנו במעברות, אני חייתי את תקופת המעברות.
<רחל שרביט: מה היתה הבעיה?
<רחל שרביט: התקינו בלי סוף.
אורלי לוי אבקסיס: את מדברת על זה כאילו מדובר בקוטג'ים, כאילו זו חלופה נהדרת, הילטונים.
מרדכי יוגב: באיזו רשות מקומית נמצא מעון "צופייה"?
<טלי יוגב: בחבל יבנה, אבל אני חייבת להגיד שיש לנו שם תמיכה וסיוע מראש הרשות המקומית עד כל המלכות, להבדיל מראשי רשויות מקומיות אחרים שגם שמים מקלות בגלגלים.
<טלי יוגב: דווקא ב"צופייה" ראש הרשות המקומית היה אתנו ותמך.
<טלי יוגב: אבל הליכי רישוי ותכנון לוקחים זמן רב.
<טלי יוגב: גם לצורך הקמת קרוואנים צריך הליכי רישוי ותכנון, לא יעזור כלום.
מרדכי יוגב: זה לא מועצה.
מרדכי יוגב: זה ועדה מקומית.
<טלי יוגב: קודם כול, זה ועדה אזורית.
אורלי לוי אבקסיס: פניתם אליהם?
<טלי יוגב: בוודאי.
<טלי יוגב: פנינו מייד כשהתחילו הבעיות במבנה.
מרדכי יוגב: בבנימין בנינו 1,000 קרוואנים ב-5 שנים.
<רחל שרביט: מה לעשות, יש לנו מספר מקומות לפי מה שאנחנו מקבלים, לא יותר.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לקרוא לך משהו שנאמר כאן בפרוטוקול, ויכול להיות שזה הסיבה האמיתית.
אורלי לוי אבקסיס: ב-1 ביוני 2010, בדיון שעסק בדיוק באותו נושא, בישיבת הוועדה לזכויות הילד נאמר: "אני חוזרת על כך שאנחנו לא זקוקים ליותר.
אורלי לוי אבקסיס: מספר המעונות הנעולים הוא שניים, ואני חוזרת, אנחנו לא זקוקים ליותר.
אורלי לוי אבקסיס: "
<רחל שרביט: לבנות.
אורלי לוי אבקסיס: "אנחנו רוצים בתפיסתנו לפתח מסגרות אלטרנטיביות לנעילה.
אורלי לוי אבקסיס: אם שני המקומות הקיימים יעבדו בתפוסה מלאה הם יענו על כל הצרכים".
אורלי לוי אבקסיס: הם עובדים בתפוסה מלאה.
אורלי לוי אבקסיס: הם עונים על כל הצרכים?
<רחל שרביט: לא, הם לא עובדים בתפוסה מלאה, מה פתאום.
<רחל שרביט: "צופייה" לא עובד בתפוסה מלאה.
אורלי לוי אבקסיס: בגלל שקרס המבנה.
<רחל שרביט: בגלל הקריסה של המבנה הוא לא עובד בתפוסה מלאה.
אורלי לוי אבקסיס: יש 200 נערות בחוץ בלי מסגרת אחרת.
אורלי לוי אבקסיס: בתפיסה שלכם, אתם לא רוצים מוסדות נעולים.
אורלי לוי אבקסיס: מה החלופה?
<יצחק קדמן: זה השתנה.
אורלי לוי אבקסיס: ברור שזה השתנה, אבל זה כל פעם על-פי הממצאים שאנחנו מביאים ומה שנוח יותר.
<רחל שרביט: נכון שבתפיסה אנחנו לא רוצים מעונות נעולים.
<רחל שרביט: לא שאנחנו נבטל את המעונות הנעולים, אבל אנחנו רוצים יותר ויותר מסגרות שיהיו בקהילה, שיתנו פתרונות אלטרנטיביים, ויש כאלה בעולם.
אורלי לוי אבקסיס: את יודעת שחלק מהשופטים בסופו של דבר בגלל זה פוסקים להם בית-כלא.
<ברוריה זלצמן: זה לבנים.
<ברוריה זלצמן: הבנות פשוט יורדות לזנות או מתות.
<ברוריה זלצמן: אני נסערת מאוד לשמוע כאן שיחה – כולם כאן קולגות שלי, אני מכירה את כולם אישית, את כל עובדות חסות הנוער – נשות מקצוע מדברות חצי שעה על בינוי.
<ברוריה זלצמן: פשוט מטריף אותי.
<ברוריה זלצמן: מה מעניין אותי בינוי עכשיו?
<ברוריה זלצמן: קוראים לי ברוריה זלצמן.
<ברוריה זלצמן: אני אחראית על טיפול בנערות במצוקה בעיריית תל-אביב.
<ברוריה זלצמן: בדרך כלל אני לא נוהגת להגיע לירושלים לישיבות של ועדות, אני לא כל-כך טובה בדיבורים, אבל העניין הזה ממש בנפשי.
<ברוריה זלצמן: אני מתכתבת עם רחל שרביט באופן שוטף.
<ברוריה זלצמן: רק בחודשיים האחרונים כתבתי לרחל שרביט 3 מיילים על שתי בנות ובן.
<ברוריה זלצמן: נעזוב את הבן כרגע, נדבר על שתי הבנות.
<ברוריה זלצמן: בת אחת, אם לא הייתי כותבת, אם לא היתה היום ב"מסילה" היתה מתה.
<ברוריה זלצמן: אני לא יודעת אם היינו מגיעים ללוויה שלה כי אנחנו עסוקים מאוד, אבל היום היא היתה מתה.
<ברוריה זלצמן: מזל שקצת הפעלנו לחצים והנערה הזאת התקבלה ל"מסילה".
<יצחק קדמן: כי הוציאו מישהו אחר מן הרשימה.
<ברוריה זלצמן: בסדר, צר לי מאוד.
<ברוריה זלצמן: בתל-אביב אנחנו מטפלים בכ-700 נערות מדי שנה.
אורלי לוי אבקסיס: מה קורה עם הנערות שלא מגיעות למסגרות?
<ברוריה זלצמן: 700 הנערות הללו – אני רוצה להיות הגונה גם עם חסות הנוער – מתוכן 90% מטופלות בקהילה.
אורלי לוי אבקסיס: מה הטיפול בקהילה?
<ברוריה זלצמן: בקהילה יש לנו "בתים חמים", יש לנו עובדות סוציאליות מעולות שמטפלות בהן.
<ברוריה זלצמן: עיריית תל-אביב ומשרד הרווחה ועמותות שמפעילות חלק מן התוכניות.
<ברוריה זלצמן: נשאר לנו 10% מן הנערות, אלה שצריכות לצאת מן הבית, 70 נערות.
<ברוריה זלצמן: מתוך ה-10%, אני מדברת על הגרעין באמת הקשה במיוחד, בואו נאמר:
<ברוריה זלצמן: 40% מן ה-10% שצריכות לצאת מן הבית, אבל בתוך התחלה חייבות באותו רגע, לא מחר, לא מחרתיים, לא בעוד חצי שנה, כי בעוד חצי שנה תפגשי אותן מנוצלות מינית ומטופלות על-ידי עמותה שמפעילה תוכנית מפוארת מאוד למניעת זנות.
<ברוריה זלצמן: הרגע הן צריכות מעון נעול.
<ברוריה זלצמן: לא צריכים לשכנע אותי מה זה מעון נעול ולמה זה לא טוב לנערה.
<ברוריה זלצמן: לא הייתי רוצה להכניס שום נערה למעון נעול.
<ברוריה זלצמן: זה נשמע לא טוב, זה לא נכון.
אורלי לוי אבקסיס: מה גם שאפילו קורסים לא נותנים להם בתוך המעון.
<ברוריה זלצמן: מה שקורה בפנים לדעתי מחייב דיון נוסף, כי אני גם רוצה שכאשר הן ייכנסו יהיה להן טוב שם.
<ברוריה זלצמן: על מה שקורה בפנים בואו נדבר ביום אחר.
<ברוריה זלצמן: היום אני מדברת על הרגע שאנחנו צריכים מקום סגור לנערה.
<ברוריה זלצמן: אנחנו צריכים את המקום הסגור להגן עליה מכיוון שבחוץ היא בסיכון, אבל להגן עליה בעיקר – ואת זה חשוב לי להדגיש – מפני עצמה, כי היא לא רוצה מקום נעול.
<ברוריה זלצמן: אם תשאלי אותה היא תגיד לך ש"סבבה" לה ויש לה חבר שנותן לה ג'ינסים ושעון, ומה רע?
<ברוריה זלצמן: "סבבה" לה, נהדר לה.
<ברוריה זלצמן: היא בת 14.
אורלי לוי אבקסיס: מה היא צריכה לעשות בשביל אותו ג'ינס?
<ברוריה זלצמן: לפני כמה חודשים התפוצצה פרשה של ילדות-נערות צעירות מאוד מנוצלות מינית מסחרית, כך אנחנו קוראים לזה.
<ברוריה זלצמן: אז התברר לי ש-4 מהן בת-ימיות.
<ברוריה זלצמן: אני באה מבת-ים וזה נגע לי, ואני מכירה את הקולגה שלי יגאל סמוך, מנהל היחידה בבת-ים.
<ברוריה זלצמן: התקשרתי אליו ואמרתי לו: יגאל, מה קרה?
<ברוריה זלצמן: הכרת את הבנות?
<ברוריה זלצמן: הוא אמר: מה זאת אומרת האם הכרתי אותן?
<ברוריה זלצמן: החומר על כל הנערות הללו נמצא בחסות הנוער, הן מועמדות לחסות הנוער, מועמדות למעונות נעולים.
<ברוריה זלצמן: זה שזה לא מוסרי, זה לא מוסרי.
<ברוריה זלצמן: אני לא רוצה להשתמש במונחים מן התחום הפלילי כי אני באמת נותנת את כל הקרדיט לעמיתות שלי.
<ברוריה זלצמן: ברמה האישית אני מעריכה כל אחת מהן.
<ברוריה זלצמן: יש כאן משהו, ואכן, כפי שאמרת קודם, נקבעה איזו מדיניות, אני לא יודעת מתוך מה – הם חשבו כנראה ש"בית חם" יציל נערה כזאת.
<ברוריה זלצמן: הוא לא מציל נערה כזאת.
<יהודית גבאי: "בית חם" לא נועד לנערות בקצה.
<ברוריה זלצמן: על זה בדיוק אני מדברת.
<ברוריה זלצמן: יש לנו גרעין של נערות, ולצערי הרב המקרים – אין על כך מחקרים, אבל בשטח אני רואה – הולכים ונעשים קשים יותר, אני אומרת לכם.
<ברוריה זלצמן: הילדות האלה בכל רגע נתון חייבות שיימצא להן פתרון, והפתרון המיידי הוא מקום נעול.
<ברוריה זלצמן: מה קורה בתוך המקום הנעול הזה ואיך הוא מתנהל?
<ברוריה זלצמן: בואו נדבר על זה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נדבר על זה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו גם נבקש תוכנית.
אורלי לוי אבקסיס: אמרתי שכל אחד ילך מכאן עם שיעורי בית.
<ברוריה זלצמן: יפה, בואו נדבר על זה, ובואו נעשה אותו הכי טוב בעולם, ובואו ניסע לקליפורניה ואני לא יודעת לאן ונלמד איך עושים את זה שם.
<ברוריה זלצמן: אבל קודם כול תצילו את הבנות הללו.
<ברוריה זלצמן: לא יעלה על הדעת שאני בכל יומיים צריכה לכתוב לרחל שרביט.
<ברוריה זלצמן: לא יעלה על הדעת – זה המשפט שהיום אני הכי הרבה משתמשת בו.
<ברוריה זלצמן: יש לי כאן תכתובת, לא אציג אותה, כי היא באמת ברמה קולגיאלית ביני ובין רחל שרביט, זה בסדר גמור, אבל כאן אני רוצה להעביר את המסר.
אורלי לוי אבקסיס: את מרגישה חסרת-אונים כשאת מטפלת בפנייה מסוימת ואחר-כך אומרים לך, כפי שנאמר לי- - -
<ברוריה זלצמן: נאמר לי: את לא טובה, ובודקים אותי.
אורלי לוי אבקסיס: נאמר לך: אם את רוצה מקום לילדה זה אומר שאוותר על ילדה אחרת בתור.
אורלי לוי אבקסיס: תוכלי לחיות עם זה מצפונית?
<מוריאל נחמן: היא יכולה לחיות עם זה מצפונית.
<מוריאל נחמן: אנחנו לא יכולים לחיות עם זה מצפונית.
אורלי לוי אבקסיס: נו, באמת, מצפונית אתם חיים טוב מאוד עם עצמכם, שלא ניהלתם ולא בניתם תוכניות חלופיות.
אורלי לוי אבקסיס: אל תתנו לי גם להרגיש לא טוב.
<ברוריה זלצמן: יש לך חסות על המצפון?
<ברוריה זלצמן: אני באמת נטולת מצפון.
<ברוריה זלצמן: אני לא מבינה איך מעסיקים אותי בכלל בתור עובדת סוציאלית.
<ברוריה זלצמן: ..
אורלי לוי אבקסיס: יש דברים שלא אסבול.
אורלי לוי אבקסיס: אגיד לך למה, כי אתן לא חדשות במשרד הרווחה.
אורלי לוי אבקסיס: יכולים להאשים שרים שמתחלפים מדי שנתיים, שעדיין לא מספיקים ללמוד את כל המאטריה, ויש יותר מדי בעיות, ואני יודעת שלמאיר כהן, השר החדש, הולך להיות כאב ראש עצום עם כל מה שקורה במשרד הזה, אבל הרבה מאוד בעיות – אנחנו היינו פה פעם אחר פעם אחר פעם, והתרענו והתרענו והתרענו, וזה קרה לפני שנבחרתי לכנסת הקודמת, וזה קרה תוך כדי, וזה קורה גם עכשיו, ואני לא יודעת לעוד כמה שנים.
אורלי לוי אבקסיס: אבל מישהו כנראה יצטרך לתת את הדין על זה בצורה אישית ורק אחר-כך ילמדו וייזהרו להבא.
אורלי לוי אבקסיס: בואו נקדים תרופה למכה.
אורלי לוי אבקסיס: מה החלופות שיש למשרד הרווחה להציע?
<ברוריה זלצמן: לנערות האלה – אין חלופות.
אורלי לוי אבקסיס: ד"ר קדמן, אתה יכול להאיר את עינינו?
<יצחק קדמן: קודם כול, אני רוצה לקרוא לכם קטע קצר: "משרד הרווחה אינו מקיים אפוא צווים של בתי-משפט בעניין נערות ונערים, שחלקם עברו על החוק, חלקם נמצאים בסיכון, ואשר בתי-המשפט קבעו כי מקומם במעונות לאבחון והסתכלות ומעונות נעולים של חסות הנוער.
<יצחק קדמן: כתוצאה מכך נוצר תור ארוך של קטינים הממתינים להשמה במעונות.
<יצחק קדמן: עומדים עובדים סוציאליים, קציני מבחן ושופטי נוער חסרי אונים, וקטינים נמצאים ללא מסגרת טיפולית ובינתיים מידרדר מצבם והם ממשיכים לעבור עבירות".
<יצחק קדמן: הקראתי לכם את זה, זה קטע קצר מתוך חוברת שלמה, רק כדי לשאול חידה: מי כתב את זה ומתי?
<יצחק קדמן: את זה כתב מבקר המדינה.
<ברוריה זלצמן: נערות מידרדרות ופוגעות בעצמן, חשוב לי להדגיש.
<יצחק קדמן: אני קורא את מה שכתב מבקר המדינה בשנת 1999.
<יצחק קדמן: עברו מאז 14 שנים.
<יצחק קדמן: אני יכול – לא אעשה את זה עכשיו – לקרוא לכם מה כתב השופט אליקים רובינשטיין מבית-המשפט העליון לפני חודשיים.
<יצחק קדמן: זהה כמעט מילה במילה.
<יצחק קדמן: זה כל הסיפור – 14 שנים לפחות העסק הזה מתנהל.
<יצחק קדמן: בינתיים – תעשו את החשבון בעצמכם.
<יצחק קדמן: נאמר כאן שמאות נערים ונערות נמצאים ברשימת המתנה.
<יצחק קדמן: תכפילו את זה ב-14 שנים ותראו כמה אלפי נערים ונערות אנחנו דחפנו אל סופם.
<יצחק קדמן: ברוריה זלצמן, אמרת שאם לא יצילו אותם הם ימותו.
<יצחק קדמן: יש נערות שכבר מתו, כולל נערה, שאמנם במותה היתה כבר בת 19, ומי שיודע יודע, שנרצחה והיתה יכולה להיות היום בחיים, וזה קרה לא מזמן במרכז הארץ.
<יצחק קדמן: אקרא לכם קטע נוסף מתוך מכתב של אמא.
<יצחק קדמן: אני שמח שברוריה זלצמן כאן.
<יצחק קדמן: אנחנו מדברים על מבנים, וזה חשוב, ואנחנו מדברים על תוכניות הכשרה, וזה חשוב, אבל צריך לזכור שמאחורי כל העניין הזה עומדים ילדים וילדות אומללים, אומללים, שהיו כבר בכל המסגרות הקיימות.
<יצחק קדמן: כותבת אמא: "המדובר בילדה בת 15, בת לאם חד-הורית שיש לה 3 אחים ואחיות, איננה מבקרת באופן סדיר בבית-ספר מזה חודשיים וחצי, התמכרה למשקאות משכרים ולסמים, כולל תופעות לוואי של השתוללות.
<יצחק קדמן: גורמת נזקים לאחיה ולי (לאם) ולכל שאר בני הבית.
<יצחק קדמן: פניתי ללשכת הרווחה" – לא חשוב איפה – "בעזרתם הגענו לבית-משפט לנוער.
<יצחק קדמן: בית-המשפט לנוער הוציא צו והורה על שליחתה ל'צופייה'.
<יצחק קדמן: נמסר לי כי ב'צופייה' אין מקום, ומאז עברו 4 חודשים ולא נעשה דבר על מנת להציל את ילדתי אשר ממשיכה לרדת שאולה.
<יצחק קדמן: כרגע הילדה לא נמצאת בשום מסגרת, למרות צו בית-משפט.
<יצחק קדמן: הילדה משתובבת ברחוב, ומה שנשאר הוא שתיית אלכוהול וצריכת סמים.
<יצחק קדמן: עקב הבעיה הפסקתי את עבודתי.
<יצחק קדמן: " – עכשיו גם אין לה איך לפרנס את המשפחה כי היא הפסיקה את עבודתה – "לצערי הפרח שהבאתי לעולם נובל מול עיניי וכאילו לא כתוב במקורות 'כל המציל נפש אחת כאילו הציל עולם ומלואו' ".
<יצחק קדמן: פה יש את האם המודאגת שכותבת.
<יצחק קדמן: בעקבות זה פנינו, אך לא היה עדיין מקום ב"צופייה".
<יצחק קדמן: אני ער לדילמה הנוראית, איך להחליף בראש רשימת התור, אחד יוצא ואחד בא, הם כולם באותו מצב.
<יצחק קדמן: מי שלוחץ יותר – מנסים למשוך את השמיכה.
<יצחק קדמן: לא נמצא מקום לבת הזאת ובסופו של דבר מצבה הידרדר ואז נמצאה לה ישועה – היא מאושפזת היום בבית-חולים פסיכיאטרי.
<יצחק קדמן: זה מה שקורה.