GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<ורד כרמון: אני ספרתי את מספר הילדים בפועל שקיבלו או לא קיבלו הנחה עבורם במסגרת.
אורלי לוי אבקסיס: כמה נדחו?
<מוטי וינטר: 261.
<ורד כרמון: נדחו 261 ילדים.
אורלי לוי אבקסיס: באיזה - - -?
אורלי לוי אבקסיס: על מה הם נפלו?
<מריה רבינוביץ: זה הפטורים - - - הנחות.
<ורד כרמון: אני פחות יכולה לומר על ההנחות, אני יכולה להגיד על פטור, שאני מרכזת את זה: זה, בדרך כלל, לא עמד בקריטריון של גם רמת הכנסה גבוהה לנפש.
<ורד כרמון: התחלנו מרמות הכנסה של 200 שקלים, 300 שקלים, 500 שקלים לנפש, ועד 1,000 שקלים.
<ורד כרמון: היו כאלו שהגישו 2,000 שקלים, 2,200 שקלים וכולי.
<ורד כרמון: אני רוצה להגיד שהקריטריון של ההכנסה לנפש הוא לא העיקרי.
<ורד כרמון: הוא הראשון, ואליו מצטרפים אחד מכל כמה קריטריונים נוספים והם: מצבי משבר במשפחה, הוצאות רפואיות, הוצאות נסיעה, חובות, עיקולים, מצבי משבר אפילו אקוטיים שקרו באותה שנה.
<ורד כרמון: זאת אומרת, אלה שקיבלו זה באמת שבחנו אותם לפי אמות מידה מאוד נרחבות.
<ורד כרמון: אנחנו גם עוסקים כרגע בריכוז כל הנתונים.
<ורד כרמון: אבל שראיתי את כל המקרים של ההנחות, כולם, אני יכולה להגיד בלב שקט שאלה שנדחו היו רחוקים מאוד מאלה שקיבלו.
<ורד כרמון: זאת אומרת, זה ממחלקות שאולי לא היו הרבה מקרים, ושלחו מקרה אחד, וחשבו שאולי זה יעבור.
<ורד כרמון: תראי, זה על כל הארץ.
<ורד כרמון: אני מרכזת מכל - - -
אורלי לוי אבקסיס: ואליכם מגיעים רק אלו שעברו את המסננת המחוזית.
<ורד כרמון: את המחוז, את המסננת המחוזית, כן.
<מריה רבינוביץ: אז באמת, מה שעלה הוא שרוב הרשויות המקומיות התייחסו לתפקוד של הוועדה המחוזית, של מתן ההנחות, ושם הייתה יותר ביקורת מאשר בנוגע לוועדה הארצית.
<מריה רבינוביץ: לגבי הוועדה הארצית, פחות רשויות מקומיות התייחסו.
אורלי לוי אבקסיס: כן, מה הביקורת?
<מריה רבינוביץ: הביקורת הייתה שמתן תשובות לוקח הרבה זמן - - -
אורלי לוי אבקסיס: ואז, כשנקבעת זכאות, נותנים לו רטרואקטיבי או לא?
<שולי אבידור: כן, כן.
<ורד כרמון: - - - שנה, אפשר.
<ורד כרמון: תלוי – מהיום שהגישו את הבקשה, ניתן עד שלושה חודשים אחורה.
<קריאה: מהגשת הבקשה.
<קריאה: או אפילו יותר.
<אלברט מור: אבל עד שיתקבל האישור, הילד יכול להיפלט מהמעון – אחת הסיבות להיפלטות.
<מריה רבינוביץ: אבל עד שמקבלים, כבר לצאת, כן.
<ורד כרמון: מה הביקורת?
<ורד כרמון: את יכולה לחזור?
אורלי לוי אבקסיס: עד שיתקבל האישור, המעון גם צריך לכלכל את עצמו, וצריך לשלם לעובדים, והוא תופס לו מקום, ולא מקבל כסף, אז הוא יפלוט אותו.
אורלי לוי אבקסיס: או שההורים, בגלל שהם לא יכולים לשלם, יוציאו אותו.
אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, השאלה היא אם יש לנו נתונים כמה ילדים כאלה יצאו החוצה בגלל הקושי?
<ורד כרמון: תראו, יש לנו הסכמים עם הארגונים, שמיד כשהם רואים שיש בעיה, נגיד: אם הורה לא פנה, הם פונים למחלקה, והם מחכים 30 יום.
<ורד כרמון: כל היתר, זה קשור לתפקוד העובד הסוציאלי במחלקה, כמה - - -
<אלברט מור: אני לא מסכים איתך.
<ורד כרמון: מטעם ההסתכלות שלי.
<ורד כרמון: שנייה, אתה תגיד את הסתכלותך.
<ורד כרמון: אני רואה את זה שבעצם כל הפניות מגיעות, לפחות לוועדה הארצית.
<ורד כרמון: במהלך שבוע עד שבוע וחצי, כל - - -
אורלי לוי אבקסיס: כן, אבל אצלכם זה מגיע אחרי שזה עובר את הוועדה המחוזית.
אורלי לוי אבקסיס: ורוב הטענות – גם של השלטון המקומי – שלוועדות המחוזיות לוקח הרבה זמן, ויש להם סחבת.
<ורד כרמון: אני לא - - -
אורלי לוי אבקסיס: אבל יכול להיות שאתם - - -
<מריה רבינוביץ: הקריטריונים נוקשים מדי, ויש מעט זכאים להנחה.
אורלי לוי אבקסיס: שאת זה המחלקות ברשויות המקומיות אומרות את זה, לא המשפחות.
אורלי לוי אבקסיס: בדרך הכלל, למשפחות יש טענות יותר גדולות.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על אלה ששיתפו פעולה, והם אנשים שנושאים בתפקידים ציבוריים.
<ורד כרמון: אנחנו נוכל לבדוק את זה יותר לעומק.
<ורד כרמון: בסדר, אנחנו נבדוק את זה.
<מריה רבינוביץ: אני רק רוצה לציין בנוגע לנקודה הזאת, שברשויות המקומיות ציינו שהן ממליצות לפנות לעמותות ולגורמים תורמים, כדי לגייס תרומות ולעזור למשפחות, שהילד יישאר במסגרת.
<קריאה: לכסות חובות.
<מריה רבינוביץ: לכסות את החובות של המשפחה, כן.
<מריה רבינוביץ: אנחנו שאלנו שאלה: האם נדרש שינוי חקיקה.
<מריה רבינוביץ: ול-45 מחלקות רווחה, מ-92 המחלקות שהשתתפו בסקר, אנחנו קיבלנו את התשובה: כן, נדרש שינוי חוק, ונדרש שינוי חוק דחוף, באופן דחוף.
<מריה רבינוביץ: חלק מהן ציינו את זה, כן.
<מריה רבינוביץ: 43 מחלקות ציינו כיצד לדעתן יש לתקן את החוק.
<מריה רבינוביץ: - - - ציינו את הצורך בהרחבת הקריטריונים לזכאות למעון, והכנסת מצבי סיכון ומצבים העלולים להביא לסיכון ולמצוקה כלכלית קשה של המשפחה, אי תפקוד של ההורים - - -
אורלי לוי אבקסיס: מר וינטר, זה כל הנורות האדומות של הוועדה שלך לאיתור ילדים בסיכון.
<מוטי וינטר: - - -, זה משהו אחר.
אורלי לוי אבקסיס: כן, אבל אם אנחנו מכניסים לשם מצבי משבר, נושא של הזנחות וכדומה, שלא צריך שם את הרופא, אבל הם בעצם צריכים לסמן לנו את האורות האדומים.
<מוטי וינטר: בישיבה אחרת נדבר על זה - - -
<מוטי וינטר: זה לא אותו דבר.
<מוטי וינטר: תיכף נתייחס.
<אודאה איפרגן: אגב, בחוק לא הכול דורש אישור רופא.
<אודאה איפרגן: כל מה שקשור להזנחה ולילד מוכה, קשור לרופא.
<אודאה איפרגן: אבל כל הנושא של קריטריונים של מצב של הורים כמו: - - -
אורלי לוי אבקסיס: אלימות - - -
<קריאה: - - - הלימודים.
<קריאה: כל הנושא של תפקוד ההורים.
<אודאה איפרגן: כל הנושא של תפקוד ההורים שלא קשור לילד, אלא תפקוד ההורים - - - אישור רפואי.
<אודאה איפרגן: זה סעיף - - -
<מריה רבינוביץ: נכון, אבל לא - - -
פנינה תמנו: אני חושבת שמעניין לדעת כמה ילדים נמצאים שלא במסגרת מעון, ונשארים בבית, שזה הילדים שמדאיגים אותי.
פנינה תמנו: שבכלל ההורה אפילו לא מתאמץ לשלוח אותם למעון או להתמודד מול המערכת, כי יש הורים שהם בסף של סיכון גבוה מעצם העובדה שההורה אפילו לא מתחיל בתהליך כלשהו.
אורלי לוי אבקסיס: הרי מחלקות הרווחה - - -
יעקב מרגי: כל שירותי הרווחה נכנסים.
יעקב מרגי: שוב, תלוי בתדירות, תלוי - - -
פנינה תמנו: אז זהו, זה מעניין כמה - - - לא בטוח.
אורלי לוי אבקסיס: אני שואלת, בגלל זה אני שואלת כמה כאלה יש.
<מריה רבינוביץ: יש לי מענה חלקי לשאלה הזאת.
אורלי לוי אבקסיס: כמה פעוטות בסיכון אנחנו יודעים שקיימים בחתך הרוחבי של המדינה?
אורלי לוי אבקסיס: פחות או יותר, כמה שאנחנו, משרד הרווחה יכולים.
<סיגלית אלאנדרי: 2,617.
<קריאה: מה אמרת?
<סיגלית אלאנדרי: כן.
<קריאה: אני ראיתי פה - - -
<סיגלית אלאנדרי: רגע, סליחה - - -
אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, זה לא - - -
<רחל שוכמן: אלה שלא איתרו אותם, לא יודעים עליהם.
<רחל שוכמן: הם לא נספרים בכלל.
אורלי לוי אבקסיס: אבל במחלקות הרווחה המקומיות אמורים לדעת ולבדוק איפה כל ילד, ומה המצב.
אורלי לוי אבקסיס: בעיקר אלה שלא נמצאים בתוך המסגרות.
פנינה תמנו: אז מי יכול לענות על - - -
אורלי לוי אבקסיס: הרווחה אמורים לדעת איפה הילדים האלה, ולמה הם לא נמצאים במסגרות.
אורלי לוי אבקסיס: לכן, אני שואלת את הרווחה.
<יצחק קדמן: יש נתונים.
<ורד כרמון: תראו, על פי החוק, רק במשרד הרווחה – ראיתם בנתונים ששלחנו היום – משולבים כ-19 אלף פעוטות במערכת.
<ורד כרמון: ויש את אלה שהאימא עובדת והם משולבים במשרד הכלכלה, שאני לא יודעת לפלח כרגע.
<ורד כרמון: אין לי עוד את הפיתרון איך למצוא את נוסחת הקסם ולהגיד כמה - - -
אורלי לוי אבקסיס: אין ביניכם ממשק?
<ורד כרמון: זה לא של הממשק, כי הם לא כותבים אם הם בסיכון או לא.
<ורד כרמון: אין לנו חיבור.
פנינה תמנו: סליחה, את יכולה לחזור על המשפט האחרון?
<ורד כרמון: אמרתי שיש גם פעוטות מוכרים ברווחה, שהאימא עובדת מעל 24 שעות, - -
אורלי לוי אבקסיס: ולכן הם לא באשכול 1 ו-2.
<ורד כרמון: - - ולכן הם לא נספרים אצלי – זה לא אשכול 1 ו-2 – - -
אורלי לוי אבקסיס: הם במשרד הכלכלה.
<ורד כרמון: - - הם לא נמצאים אצלי כזכאים על פי חוק פעוטות בסיכון.
<ורד כרמון: ויש נתון אחר – שהעברתי לאחרונה לוועדה אחרת – שיש פעוטות מגילאי לידה עד שלוש, שרשום עליהם בדיווחי נתוני הייסוד, שהם פעוטות – זה לא חוק פעוטות בסיכון, אבל הם פעוטות באיזשהו מצב סיכוני במשפחה – זה כמעט כפול, זה כמעט 40 אלף.
<ורד כרמון: אוקי?
<ורד כרמון: מכל מיני מצבים.
<ורד כרמון: עכשיו, זה לא בהכרח שכולם צריכים את המסגרת, ויכול להיות שחלקם הולכים למעונות היום השיקומיים, וחלקם הולכים לכל מיני פתרונות אחרים.
<ורד כרמון: אבל, נכון להיום, - -
פנינה תמנו: זה כאלה שאין להם פיתרון.
<ורד כרמון: - - כ-20 אלף כבר מוכרים.
<ורד כרמון: אז זה בטח לא 2,000 - - -
<יצחק קדמן: יש לפחות מספר כפול של כאלה שהיו צריכים והם לא יכולים להיכנס בגלל מגבלות תקציביות, ושום דבר אחר לא.
<ורד כרמון: אני לא יודעת להגיד את זה.
אורלי לוי אבקסיס: כן, מר וינטר.
<מוטי וינטר: תראו, כשהחוק הזה נידון, זאת אומרת, היה מצב מסודר, שאנחנו סידרנו ילדים למעונות יום לפי תקנות עבודה סוציאלית.
<מוטי וינטר: באותה תקופה אנחנו סידרנו 13,000-12,000 ילדים, ככה.
<מוטי וינטר: החשש הגדול בעת חקיקת החוק היה ההערכות השונות של משרד הרווחה לעומת אגף התקציבים.
<מוטי וינטר: אגף התקציבים העריך שיש 40,000-35,000.
<מוטי וינטר: לכן, המאבק היה, בעת החקיקה, על הקריטריונים, כמו שהערת.
<מוטי וינטר: מה שאנחנו רואים כרגע שדה-פקטו, עברו את החוק 19 אלף.
<מוטי וינטר: 19 אלף, ואנחנו הערכנו שלא יהיה, ובאמת זה התפתח הדרגתית.
<מוטי וינטר: עכשיו, כאשר פעלנו לפי תקנון ענייני הסעד, שהיה הרבה יותר גמיש, היו לנו 13 אלף ילדים.
<מוטי וינטר: לפי ההצעות שהגברת מריה רבינוביץ – הם שאלו את הלשכות השונות – השאלה מה מחליטים.
<מוטי וינטר: זאת אומרת, אם הולכים - - -
אורלי לוי אבקסיס: אבל מר וינטר, אני פונה אליך בגלל שאתה מתעסק בכל הנושא של ילדים בסיכון, עשית ועדה בין-משרדית וכדומה, ואני באמת חושבת שהמסקנות שם היו מסקנות, וכמו שאמרת: זה לסיפור אחר.
אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות, למרות שיש קווים משיקים.
<מוטי וינטר: כן - - -
אורלי לוי אבקסיס: אבל מר וינטר, השאלה שלי היא: כאשר יש ילד בסיכון – ותעזוב עכשיו את הקריטריונים בצד – אתה מבין שישנם ילדים בסיכון, והם בסיכון ממשי, שלא נכנסים פה.
אורלי לוי אבקסיס: איך אנחנו יוצרים מנגנון, שלא רק שאנחנו יודעים לזהות אותם – קודם כל, זה באמת הנושא של לזהות אותם – אבל לתת להם מענה?
<מוטי וינטר: תראי, הוויכוח פה, התשובה - - -
אורלי לוי אבקסיס: אם בא אליך עובד סוציאלי ואומר לך: הילד הזה נמצא במצב סיכון, - -
<מוטי וינטר: אבל הילדים לא מסודרים רק - - -
אורלי לוי אבקסיס: - - אין סיכוי שאני יכול לקחת אותו לרופא, כי יש חסינות רפואית וכדומה.
אורלי לוי אבקסיס: רק ההורים שלו יכולים לקחת אותו, להוציא את האישור הזה, כדי להיכנס לקריטריונים.
אורלי לוי אבקסיס: בשאלה פשוטה, למה העובד הסוציאלי שלך, שמכיר את המשפחה, שהיה בבית שלהם, אומר לך: יש פה הזנחה פושעת, ויש פה אפילו אלימות במשפחה – למה חוות דעתו לא תהיה מספקת בשביל להכניס אותם תחת הגג הזה?
<מוטי וינטר: השאלה מופנית אלייך.
אורלי לוי אבקסיס: אני אחוקק את החוק, אתם תתמכו בו?
<מוטי וינטר: כן, בוודאי.
<מוטי וינטר: אני אענה לך כעובד סוציאלי, וכנציג המשרד – יש שתי תשובות: כעובד סוציאלי, אני מזדהה עם מה שאמרתם.
<מוטי וינטר: אני חושב שעובד סוציאלי, במסגרת ועדת תכנון וטיפול, יכול לתת הערכה, ויכול להחליט על - - - צריך רופא וכל הדברים האלה.
<מוטי וינטר: כנציג המשרד, שאני מייצג מדיניות של הממשלה, אני אומר: זה מה שהממשלה החליטה, וזה מה שאת החלטת בכנסת.
אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, לא - - -
<מוטי וינטר: עכשיו, אם את רוצה לשנות את זה, לכל דבר, תביני - - -
אורלי לוי אבקסיס: איך אתם, כמשרד הרווחה, לא יוצרים מנגנון – אתה יודע מה?
אורלי לוי אבקסיס: תגיד לי: אנחנו נלחמים עליו, אבל לא יוצרים איזשהו תזכיר חוק שבא - - -
<מריה רבינוביץ: יש כאן מנגנון.
<מוטי וינטר: יש כאן.
<מריה רבינוביץ: יש מנגנון.
<מוטי וינטר: רגע, עוד לא הגענו למה אנחנו עושים.
פנינה תמנו: אבל צריך לחשוב על זה שיכולה להיות בעיה, שאם אנחנו מסתמכים רק על הקביעה של פקיד הסעד או של העובד הסוציאלי, לפעמים זה יוצר בעיות מסוימות, ולא סתם יש את הדרישה הנוספת, המצטברת, של אישור גם מהרופא.
פנינה תמנו: נכון שישנם מצבים שאם זה חבלות, אז אי אפשר לראות.
פנינה תמנו: אבל צריך - - -
אורלי לוי אבקסיס: אבל חברת הכנסת תמנו-שטה, את מבינה את ההיגיון שכדי לקבל את האישור הזה ההורה צריך לבוא לרופא ולהגיד לו: תרשום לי שאני הורה מכה.
אורלי לוי אבקסיס: נראה לך מצב נורמלי, שבן אדם, גם אם הוא מכה, יגיד לרופא?
אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, קח אותי לחקירה.
פנינה תמנו: לא, אבל צריך לחשוב.
אורלי לוי אבקסיס: לכן, מנסים לחפש מנגנון אחר שיענה על הבעיה.
פנינה תמנו: זה, ללא ספק, צריך למצוא איזשהו - - -
יעקב מרגי: אין ספק שיש עוד הרבה אלפים שקשורים לפעוטות בסיכון, שצריך לטפל בהם.
יעקב מרגי: עכשיו, אם הישיבה היא מעקב על יישום החוק – כולם רואים נתונים באמת מעודדים, כי בסך הכול האחוזים לא גדולים של מי שלא מצליח להשתלב.
יעקב מרגי: אבל בואו נטפל, קודם כל, בבעיות שיש בחוק הנוכחי, כן?
יעקב מרגי: ואחר כך נתחיל לטפל במה שלא נכנס לחוק.
יעקב מרגי: יש לנו דברים שלא נכנסים לחוק, והבדיקה מצביעה לפחות על שלוש נקודות מרכזיות: בעיות התשלום, בעיות של מיקום והעומס על העובדים הסוציאליים שלא מצליחים - - -
<קריאה: - - - יש הרחבה של - - -
יעקב מרגי: אלה שלוש הנקודות, אם אני לא טועה.
יעקב מרגי: אלה, פחות או יותר, כבדות המשקל.
<מריה רבינוביץ: כבדות המשקל זה - -
אורלי לוי אבקסיס: כולל - - -
<מריה רבינוביץ: - - המצב הכלכלי - - -
יעקב מרגי: המצב הכלכלי, חוסר מקום.
<מריה רבינוביץ: חוסר מקום זו אחת הבעיות.
<מריה רבינוביץ: אבל - - -
יעקב מרגי: והעובדות הסוציאליות - - -
<מריה רבינוביץ: העובדות הסוציאליות, שלא ניתן להן שיקול דעת.
יעקב מרגי: לא ניתן להן.
יעקב מרגי: אני חושב שקודם כל כאן אנחנו צריכים או לפשט, מצד אחד, את התנאים בחוק ולתקן, ומר מוטי וינטר צודק – זה המגרש שלנו; או לבדוק כשלים, לדוגמה: חוסר מקום.
יעקב מרגי: כמה שתחוקקי בחוק הזה, לא יעזור כלום.
יעקב מרגי: כי אם ראש רשות מעדיף את כספי הפיתוח שלו למזרקות, כדי - - - ייראה יותר יפה, ובונה פחות מעונות; או שיש אינטרסים לגופים כאלה לא לעודד פתיחת מעונות בשכונות כאלה, כי זה "דופק" - - - כזה ואחר במקום כזה.
פנינה תמנו: מה שיושב פה - - - בכמה משרדים.
יעקב מרגי: לכן, פה צריך להיכנס בחקיקה, ופה טוב שמשרד הכלכלה שומע אותי, ואני חושב שהמבחנים שלכם צריכים להיות באמת-באמת לתמרץ ראש רשות, ולא מי שיש לו כוח, ובא ודורש, אלא לראות מה הוא עשה משלו לטובת מעונות.
יעקב מרגי: לקבוע תקינה של כיתות מעון ביישוב.
יעקב מרגי: כי אני אומר לכם – מתוך ידיעה, מתוך ניסיון בתחום הזה – אני אומר לכם: יש רשויות מקומיות, שנושא מעונות היום זה בסדר העדיפות האחרון.
יעקב מרגי: הוא, קודם כל, יעשה מזרקות, והוא, קודם כל, - - -.
יעקב מרגי: ואני מכיר גם לחצים בתוך היישוב: אל תבנה בשכונה הזאת, תבנה פה, כי זה "ידפוק" לי את העסק.
יעקב מרגי: לצערנו הרב, בבני אדם אנחנו עוסקים, ויש נגיעות ויש אינטרסים.
יעקב מרגי: לכן, אני חושב שאם רוצים באמת לפתור את הנקודות האלה, שהחקיקה הזו מעלה, צריך לשים דגש על שלושת הבעיות המרכזיות.
יעקב מרגי: ונתתי רק - - - אחת של כיתות המעון.
יעקב מרגי: זו תשומת לב שצריך לתת אותה.
יעקב מרגי: כי אין היום תקינה – מה - - - ראש רשות.
יעקב מרגי: ראש רשות יכול "לשחק" בכספי הפיתוח שלו, כפי שהוא יכול לשעבד את כל הכספים שלו מ"מפעל הפיס", מכספי הפיתוח שלו, ל-20 שנה בשביל איזה, לא יודע, היכל תרבות, בלי לפגוע בשום צורך כזה או אחר.
יעקב מרגי: יש תקינה?
יעקב מרגי: יש חובה לכיתות מעון?
<גיל ארז: לא.
<קריאה: אין חוק - - -
יעקב מרגי: תדברי את בכנסת 20 פעם ו-30 פעם על עידוד נשים לצאת לעבודה, ולתת כלים – יד אחת עושה ככה, והיד השנייה - - -
אורלי לוי אבקסיס: ואיפה משרד הכלכלה?
<קריאה: אין חובה.
<גיל ארז: אין חובה.
יעקב מרגי: זה אנחנו, זה אנחנו, זה אנחנו - - -
יעקב מרגי: זו הנקודה שזועקת.
אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת, יכול להיות ישוב שלם עם ילדים, אבל לא תהיה בו בכלל מסגרת?
<קריאה: אבל יש תופעה - - -
יעקב מרגי: כן, - - - שתביני.
אורלי לוי אבקסיס: אוקי, חבר'ה, בואו נכניס סדר.
יעקב מרגי: כיתות המעון רווחיות.
יעקב מרגי: רבותיי, אני מדבר מניסיון ומפרקטיקה: כיתות מעון היום רווחיות.
יעקב מרגי: זה סטרט-אפ לארגונים, אני אומר לכם.
יעקב מרגי: הן רווחיות, הן צפופות.
יעקב מרגי: אין מעון היום שהכיתה שלו חסרה בתקן, והם משחקים בסדרי העדיפויות.
יעקב מרגי: ראש רשות אין דחף.
אורלי לוי אבקסיס: אין נציג של השלטון המקומי?
יעקב מרגי: אין לו דחף.
<קריאה: יש עיריות.
אורלי לוי אבקסיס: אין.
<קריאה: יש, יש.
<קריאה: הנה, יש.
<קריאה: יש, מכפר יונה.
<אלברט מור: אני רוצה להתייחס לנקודה הזאת, אם יש מעונות, אם יש רשויות.
<אלברט מור: קודם כל, שמי אלברט מור, ואני מנהל מחלקת הרווחה בכפר יונה.
<אלברט מור: אני יכול לדבר על כפר יונה: יש מספיק מעונות, אין מספיק מקומות כי היישוב גדל, וכל הזמן יש תפוסה מלאה.
יעקב מרגי: זה לא מעיד על הכלל.
<אלברט מור: רק שנייה, אני מדבר - - -
יעקב מרגי: - - -
אורלי לוי אבקסיס: אבל היא הנותנת, הוא אומר שיש יותר ביקוש אבל אין לו היצע.
<קריאה: - - - חוסר.
<קריאה: יש חוסר.
<אלברט מור: אבל לעומת זה, יש תופעה נוספת, שמתפתחת על יד, וזה המון משפחתונים פרטיים, שאני לא בטוח שכולם מבוקרים או מפוקחים.
<קריאה: זה סיפור אחר.
אורלי לוי אבקסיס: ולמה העירייה לא מפתחת עוד מוסדות כאלה, עוד מעונות?
<שמחה סחר: זה - - - חוק פיקוח.
<יצחק קדמן: תראי, בנו עיר חדשה במודיעין, לא תכננו שם בכלל מעונות.
<יצחק קדמן: התחילו לפתוח בבתים פרטיים, השכנים מתנגדים, הם לא רוצים - - -
<אודאה איפרגן: אבל החוק - - - גם על משפחתונים.
אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת מרדכי יוגב, אולי גם תפנה לראש המפלגה שלך ותשאל על בעיות שעלו פה בנוגע למשרד הכלכלה.
מרדכי יוגב: כן, זו שאלה שיכול להיות – ואני אומר זאת בכנות – שהיא תהיה בחילוקי דעות ביני לבין ראש המפלגה שלי.
מרדכי יוגב: בחמש השנים שקדמו לכניסה שלנו, עכשיו, לכנסת הנוכחית, כיהנתי כסגן ראש המועצה האזורית מטה בנימין, המועצה האזורית הכי גדולה בישראל – היום 61 אלף נפש – שדואגת למעונות, ויש לה מחלקת מעונות מועצתית.
<שמחה סחר: אבל יש לכם תקציבים, זה דבר אחר.
מרדכי יוגב: וחשה בצורך הזה, בחינוך מהילדות.
מרדכי יוגב: אני חושב שהבעיה, אחת מהבעיות שלנו היא שכל סיפור המעונות הוא בכדי להוציא את האימא לעבודה, - -
<יצחק קדמן: נכון מאוד.
מרדכי יוגב: - - ומתקשר עם מיצוי ההשתכרות והכול, ולא בראייה של הילד, אלא בראייה של אימא שלו.
מרדכי יוגב: ומבחינה זאת – אני אקצין – כמו שאני אומר:
מרדכי יוגב: המעונות הם האפסנאות בשביל לאפסן את הילד לצורך העבודה, והם נמצאים בחוק החינוך, שראש המועצה מחויב עליו.
מרדכי יוגב: אני חושב שזו רעה חולה, ואני ממליץ שנדון בה באחת מהפעמים בדיון עקרוני, ונביא לכאן גם את השרים או את נציגיהם.
מרדכי יוגב: בחלוקת השלל, גם בכנסת הנוכחית, שבין השר שמחון לבין שר החינוך, וניסיתי גם - - -
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו ניסינו בכנסת שעברה - - -
<יצחק קדמן: - - -
אורלי לוי אבקסיס: והייתה איזושהי אופציה לרגע שמשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה היה מוותר על הקולוניה הזו, - -
<נירה לאמעי רכלבסקי: - - - לעולם לא, ועכשיו יש סיכוי.
<מריה רבינוביץ: - - - יש סיכום.
<מריה רבינוביץ: עכשיו, יש סיכום.
אורלי לוי אבקסיס: - - ואחר כך זה חזר אחורנית.
אורלי לוי אבקסיס: באמת, המקום האידיאלי, הנורמלי, - -
<שמחה סחר: הטבעי.
אורלי לוי אבקסיס: - - שמגיל אפס ועד בכלל, כל החינוך יהיה במשרד אחד.
<מריה רבינוביץ: יש סיכום.
יעקב מרגי: אתם רוצים שנספר לכם את הנאום שהיה בממשלה על הדיון הזה?
מרדכי יוגב: אנחנו, בתחומים מסוימים, ויש את השדולה של השלטון המקומי, שלא יהיה מצב שהשלטון המרכזי מפיל הכול על השלטון המקומי: בכסף ובאחריויות שונות.
מרדכי יוגב: אבל הנקודה הזאת איננה אחריות שבהכרח בכסף.
מרדכי יוגב: אני מסכים עם חבר הכנסת מרגי, השר לשעבר, שהמעונות רווחיים.
מרדכי יוגב: אני אהיה כנה מאוד: אני רציתי להכניס את "אמונה" לתוך ישובים מסוימים: עלי, שילה – הייתה התנגדות של הגזברות של המועצה.
מרדכי יוגב: כי המעונות רווחיים.
יעקב מרגי: ראשי הרשויות למדו זאת, והם מפעילים מעונות באמצעות חברת המתנ"סים.
אורלי לוי אבקסיס: אז למה הם לא מקימים מעונות אם הם רווחיים?
אורלי לוי אבקסיס: אז למה הם לא מקימים אם הם רווחיים?
מרדכי יוגב: מקימים, מה זה "לא מקימים"?
אורלי לוי אבקסיס: לא מספיק, מסתבר.
מרדכי יוגב: לספר לך כמה כיתות מעון בנינו בחמש השנים האחרונות?
מרדכי יוגב: לפחות 40.
אורלי לוי אבקסיס: אבל זה תלוי בסדרי העדיפויות של אותו - - -
מרדכי יוגב: ולכן אני חושב ואני מבקש שהכי קדימה לפרק זמן זה ואחר – לא יודע מתי – שנוכל לקיים דיון כזה באופן רחב ובאופן עמוק.
מרדכי יוגב: אני יוצא עכשיו מדיון שהיה פה – עמוק – שזימן יושב-ראש ועדת חוץ וביטחון, את ציפי לבני, והיה דיון עמוק בנושא תפיסת המדיניות שהיא מובילה, ושאין שלמות איתה בכל הממשלה.
מרדכי יוגב: אני חושב שהדיון הזה ראוי לא פחות, והוא עתיד כל ילדינו, ועמדתי תושמע ברמה, בניגוד אולי לדעת עמדת ראש מפלגתי – לא ניהלנו שום דיון כזה לפני כן.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נעשה דיון מורחב בנושא:
אורלי לוי אבקסיס: תחת איזו קורת גג צריך להיות כל החינוך.
מרדכי יוגב: מיקומו של הילד, מגיל אפס ועד גיל חינוך חובה – היום שלוש, בהתאם להרחבה – האם תחת כנפיו של משרד החינוך, באחריות ראשי הרשויות או שמשרד הכלכלה, בצד, לאפסן, בשביל שהאימא תצא לעבוד.
<קריאה: היום - - - שלוש.
מרדכי יוגב: אני אומר, אני שואל.
<גיל ארז: רק כנציג משרד הכלכלה אנחנו חונכים בזה, אבל יהיה דיון אחר.
אורלי לוי אבקסיס: בוודאי, אף אחד לא רוצה לוותר על נתח כזה בתוך המשרד.
<גיל ארז: לא, לא קשור, זה עניין של - - - ורק עוד הערה אחת: בשנתיים האחרונות יש בנייה מאוד מאסיבית, שאנחנו מקווים שלקראת סוף השנה - - -
יעקב מרגי: זה בעידוד משרד הכלכלה.
<גיל ארז: בעידוד משרד הכלכלה - - -
יעקב מרגי: אני אמרתי.
יעקב מרגי: אבל לא תמיד כפוף למוטיבציה של הרשויות, ולתרומת הרשויות.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו ננסה לחשוב ביחד איך לא לעשות את זה.
אורלי לוי אבקסיס: אבל בוא לא נחרוג מהנושא שלנו.
מרדכי יוגב: מבחינה זאת נהנינו מכל השרים, כולל מהשר בנימין בן אליעזר וכולל מהשר שלום שמחון – שרי מפלגת העבודה ואחרים.
יעקב מרגי: - - - היה אקטיבי.
<גיל ארז: אני נפגשתי רק לאחרונה עם ראש המועצה האזורית שלכם.
<מוטי וינטר: אל"ף, הערה, לחזק את דבריו של חבר הכנסת מרגי: במיוחד בכוח אדם, לא מספיק הגדיר.
<מוטי וינטר: והחוק הזה לא ניתן עם תוספת שמתבקשת, יש רק תוספת של 20 אלף פעוטות שדורשים התערבות.
<מוטי וינטר: אין תוספת ליושב-ראש ועדה לילדים בסיכון.
<מוטי וינטר: אנחנו מאלתרים, בעצם.
<מוטי וינטר: מה שהגברת מריה רבינוביץ נתנה זה רק חלק מהתמונה של האלתור הגדול שאנחנו נאלצים לעשות, ובין השאר בנושא של כוח אדם.
<קריאה: וגם הכשרה.
<מוטי וינטר: וההערה שלו מאוד חשובה.
<מוטי וינטר: ואין לנו, לאורך כל הקו לא קיבלנו שום תוספת - - -
אורלי לוי אבקסיס: מה, של כוח אדם, של עובדים סוציאליים.
<מוטי וינטר: כן, בתשתית, בתשתית של החוק הזה.
<מוטי וינטר: היינו צריכים לעכל אותו - - -
אורלי לוי אבקסיס: איך אפשר לעשות את זה, מר וינטר?
אורלי לוי אבקסיס: תשתמש בנו, בכנסת, בוועדה.
יעקב מרגי: אני אגיד לך איפה הבעיה, אני אומר לך איפה הבעיה: אנחנו פה לוחצים לפעמים לחוקק חוק, בסדר?
יעקב מרגי: תופסים פה את נציג משרד האוצר, יושבים ונותנים לו – יש לי את שני הכובעים, אני יכול לומר לך.
יעקב מרגי: ואז הוא גומר, יוצא החוק, הוא חוזר אלייך, למשרד.
יעקב מרגי: הוא אומר: אתה ביקשת ממני את זה?
יעקב מרגי: אני עכשיו לא יכול לתת לך, כי - - - ייקחו לי את זה.
יעקב מרגי: וזה סחר מכר, וזה בסוף נופל על המשרד, אז הוא לא יקבל תקנים.
יעקב מרגי: החוק משית עליו משימות, והוא לא נותן לו את זה.
יעקב מרגי: כי הוא אומר לו: תשמע, השר ביקש זה, ויש לו את זה.
יעקב מרגי: למשרד האוצר זה תמיד סכום אפס, בסוף.
אורלי לוי אבקסיס: איך אנחנו יכולים להתגבר על הנקודה הזאת?
<מוטי וינטר: רגע, לא סיימתי את דבריי, אני אתייחס למה שאת רוצה.
<מוטי וינטר: הערה שנייה, לדברים שאמר חבר הכנסת מוטי יוגב: צריך לעשות צדק עם משרד הכלכלה.
<מוטי וינטר: משרד הכלכלה, בשנים האחרונות, פיתח תכנית מאוד מקיפה, בראשותה של פרופסור מיקי רוזנטל, תכנית שהיא סטנדרטים של כל מעונות היום.
<מוטי וינטר: זאת אומרת, כל מה שאתה אומר לא מדויק בכלל.
מרדכי יוגב: לא אמרתי שיש שם פגיעה.
מרדכי יוגב: אני ציינתי לחיוב.
<מיכל כרמל: - - - לאפסון.
יעקב מרגי: האפסון היה קיצוני.
יעקב מרגי: הוא אמר שהוא מקצין.
<מוטי וינטר: אני חושב שנעשתה עבודה גדולה.
<מוטי וינטר: וגם ההערה, היו פה תפיסות לגבי מעונות היום, זה לא התחיל מחינוך.
אורלי לוי אבקסיס: אבל אני אגיד לך: בתוך הסיפור הזה – ואני יודעת על מה אתם מדברים, אתם מדברים על חוק הפיקוח על מעונות היום – יש שם בעיות שלא לקחו אותן בחשבון: כמו שימוש חורג, שמה שהיה מביא בעצם לסגירה של מעונות שנמצאים בתוך הרשויות המקומיות, בעיקר כשהתכנון והבנייה נמצאים בוועדת הפנים והגנת הסביבה, ולא נסגר שם.
אורלי לוי אבקסיס: שימוש חורג ניתן לבתי כנסת וכדומה, אבל לא למעונות יום.
אורלי לוי אבקסיס: הנושא של הפיקוח, המיבדקות – היו שם יותר מדי בעיות.
<מוטי וינטר: אבל יש הצעות, יש תכניות.
אורלי לוי אבקסיס: וגם השמירה על המחיר, הפיקוח על המחיר, שזו הקטסטרופה, כל העלות, איך אמרת?
אורלי לוי אבקסיס: משרד האוצר עושה משהו, אבל, בסופו של דבר, מה שאנחנו דרשנו זה שיהיה תקצוב, כדי שהורים שהיום לא יכולים לעמוד בסכום הזה, מחר-מחרתיים יצטרכו לעמוד בסכום כפול ומכופל.
אורלי לוי אבקסיס: ולכן אנחנו רוצים פתרונות כדי לא ליצור מצב, שאתה שאומר: של אבסורד, שאנחנו מחוקקים חוק, אבל הציבור לא יכול לעמוד בו.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא רציתי לחוקק חוק, ואני הייתי בין אלה - - - שהיו בו יותר מדי בעיות, שאחר כך היו נופלות על כתפי ההורים.
אורלי לוי אבקסיס: ברגע שנפתור את הבעיות האלה, יהיה חוק; לא יפתרו את הבעיות האלה, אנחנו, לא רק בוועדה הזאת - - -
<קריאה: איך יפתרו?
אורלי לוי אבקסיס: קודם-כל, בתכנון ובנייה.
אורלי לוי אבקסיס: השימוש החורג הוא משהו שאי אפשר לעבור עליו, צריך להחריג.
אורלי לוי אבקסיס: כמו שהחריגו בתי כנסת, צריך להחריג את מעונות היום.
אורלי לוי אבקסיס: לא ייתכן שאנחנו נסגור עכשיו את מעונות היום, אבל אין לנו פיתרון אחר.
אורלי לוי אבקסיס: או שנזרוק אותם, אחר כך, לשולי החברה, באזורי תעשייה או לא יודעת מה.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא משהו שאנחנו רוצים.
אורלי לוי אבקסיס: יש את הנושא של הפיקוח על המחירים, ואנחנו לא רוצים שהוא יתחיל להמריא: במקום 2,000 שקל, 4,000 שקל וכדומה.
אורלי לוי אבקסיס: הורים לא ייצאו לעבוד, לא יהיה שווה להם.
אורלי לוי אבקסיס: שווה לאימא לשבת בבית, להחזיק את הילד שלה, ולא לתת אותו למישהו אחר, לגדל לה אותו, בסכום שהיא עוד צריכה לשלם על זה שהיא רוצה לצאת לעבוד.
אורלי לוי אבקסיס: יש בעיות אחרות, אנחנו לא ניגע בנושא הזה.
אורלי לוי אבקסיס: עדיין, במעונות המוכרים יש סוג של פיקוח, כזה או אחר, הוא לא מספיק.
אורלי לוי אבקסיס: אבל אנחנו עכשיו לא נזרוק את התינוק ביחד עם המים.
אורלי לוי אבקסיס: את רצית להגיד משהו?
<מוטי וינטר: אבל עוד לא הגעת - - -
אורלי לוי אבקסיס: לא סיימת.
אורלי לוי אבקסיס: מר וינטר, בבקשה.
<מוטי וינטר: בעצם התכנסנו לצורך העניין של חבר הכנסת זבולון אורלב – ההערה שהוא הטיל להקים פה ועדה וכולי וכולי.
<מוטי וינטר: אז זה בעצם, יש מה שאנחנו עשינו, המשפטנים, ביחד עם המרכז לשלטון מקומי: גיבשנו כל מיני הצעות, שחלקן עונות על הדברים שהגברת מריה רבינוביץ העלתה.
<מוטי וינטר: אלא מה?
<מוטי וינטר: שאנחנו לא יכולנו להקים את הוועדה, משום שיש לנו, אנחנו בסיכום עם אגף התקציבים במשרד האוצר, שאנחנו לא עוסקים בשום דבר שעוסק בחקיקה או בתיקוני חקיקה.
<מוטי וינטר: לכן, כשאת שואלת אותי מה לעשות - - -
אורלי לוי אבקסיס: אבל זו חובתכם, מר וינטר.
<מוטי וינטר: עכשיו אני מדבר כפקיד ממשלתי.
<מוטי וינטר: ואני מדבר אלייך – את במעמד אחר, ואני במעמד אחר.
<מוטי וינטר: אמר מקודם חבר הכנסת מרגי, אני נותן לך את העובדות.
<מוטי וינטר: אני יושב פה, אני אגיד לה, יש מקצוע, כל מה שאת רוצה.