GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורלי לוי אבקסיס: אבל אם אתם אומרים לו 'אנחנו נותנים לכם פה כלים נוספים', וגם התלמידים שנמצאים כבר בתוך המערכת יכולים ליהנות מאותם כלים ו'אנחנו נותנים לך את האפשרות לקדם אותם, אבל גם אתה, לקטוף פה איזה שהוא.
אורלי לוי אבקסיס: ..', כי בסופו של דבר ככה אתם מודדים את המורים, ככה אתם מודדים את המנהלים.
אורלי לוי אבקסיס: לצערי הרב, זה מה שקורה היום, כי בסוף מפרסמים את זה בעיתונות, איפה נמצא כל אחד.
<שושנה בן דור: ואומרים לילדים החלשים בבתי ספר מסוימים 'אל תגיעו' באותו יום.
אורלי לוי אבקסיס: אל תגיעו, אתם חולים באותו יום.
אורלי לוי אבקסיס: אני תיכף אתן לכם לסכם.
<רינה כהן: אני מהמועצה הציבורית להורים בישראל.
<רינה כהן: אני יושבת פה ומתאפקת שלא לבכות.
<רינה כהן: באמת, זה כואב ביותר, המציאות הזאת.
<רינה כהן: אמרת שלא לומדים מהשגיאות שהיו.
<רינה כהן: אני באה מלנהל לשכת סעד לפני יותר מ-30 שנים, זה היה האובדן הגדול שגיליתי אותו, האובדן של ההורות, האובדן של הקשר בין הורים לילדים.
<רינה כהן: חבר'ה, אינטגרציה איכותית כולם בעד, סביב השולחן אין אף אחד שמתנגד.
<רינה כהן: אינטגרציה איכותית משמעותה שילוב הורים במעשה החינוכי.
<רינה כהן: הגורם המשמעותי ביותר בחינוך וגידול ילדים זה ההורים.
<רינה כהן: איך יש לנו ילדים שהדימוי העצמי שלהם, איך אמרת?
<רינה כהן: מתחת לרצפה, שלא מאמינים בעצמם.
<רינה כהן: אנחנו חייבים בשילוב איכותי קודם כל לעבוד עם הורים, שיושיטו יד המורים להורים וההורים למורים.
<רינה כהן: חייבים לעבוד ביחד וחייבים להעצים את ההורים.
<רינה כהן: בזמנו פיתחנו פרויקט גישור תרבותי, להעצים את ההורים עולי אתיופיה.
<רינה כהן: אחר כך נגמר הכסף, לא משנה מה שהיה, בסדר, זה לא יילך בלי הורים.
<רינה כהן: חבר'ה, זה לא יילך בלי הורים.
<רינה כהן: לא לגבי עולי אתיופיה, בוודאי לגבי עולי אתיופיה זה לא יילך בלי הורים, גם לגבי כל ילדי עם ישראל האחרים, זה לא יילך בלי הורים.
<רינה כהן: משרד החינוך הבין את זה ויש הורים שעומדים על דעתם ודרכם ומושיטים יד למערכת החינוך וצריכים גם להכשיר את שני הצדדים לשותפות הזאת, זה לא פשוט.
פנינה תמנו: וגם משרד הקליטה צריך להיות שותף לעניין של ההורים.
<דוד יאסו: אנחנו שותפים.
<רינה כהן: לגבי הורים עולי אתיופיה זה קריטי.
<רינה כהן: אז אם לגבי הנכדים שלי אני יכולה לכוון את הילדים, 'תעשו ככה, תעשו ככה', כי כולם עושים אבחונים לבית הספר, אין משאבים כדי למלא את ההמלצות של האבחונים.
<רינה כהן: לא רק לגבי עולי אתיופיה, גם לגבי הנכדים שלי.
<רינה כהן: זה לא עובד.
<ענבל נחמד: אבל האבחונים בכלל לא מתאימים.
<רינה כהן: האבחונים גם לא מתאימים ויוצא ילד עם איי.
<רינה כהן: קיו 85, ואז מתפלאים, או בא הבן שלי ואומר 'תראי, יש לו 85, הבן שלו', אמרתי, 'אתה מאמין?
<רינה כהן: זה יכול להיות?
<רינה כהן: אתה מכיר את הילד.
<רינה כהן: 12 שנים אתה מכיר את הילד, מאיפה זה יצא ה-85 הזה?
<רינה כהן: ' בסדר, הסתדרנו, אבל זה אנחנו.
<רינה כהן: לגבי עולי אתיופיה, המערכת וכל המערכות צריכות להושיט יד, להשקיע בהורים.
<רינה כהן: דור מִדְבָּר יודע לגדל רק ילדי מדבר.
<רינה כהן: זה לא יעבוד אחרת.
<רינה כהן: תודה.
<קריאה: רינה, אפשר לשנות לדור מְדַבֵּר.
<רינה כהן: נכון, אני בעד.
<לילי הלפרין: אני עובדת עם קבוצות הורים וגם עם בני נוער בנושא של צמצום פערים ומאבק באלימות.
<לילי הלפרין: הערה אחת לגבי ההורים.
<לילי הלפרין: אני עבדתי שנתיים עם הורים באשקלון, אני מוכרחה להגיד שהתסכול שלהם, העבודה איתם כל כך צריכה להיות עמוקה, כי גם אחרי הסדנאות האלה, תקשיבי, רינה, זה לא כל כך קל מה שאת אומרת, הילדים לא שומעים אותם.
<רינה כהן: אבל צריך לתת לכל הורה סל קליטה הורי.
פנינה תמנו: הם יתחילו לשמוע אותם אם הם יראו שהמערכת מגדירה ורואה בהם כאיש ורואה בהם כדמות סמכותית חשובה ולא מדלגת עליהם.
פנינה תמנו: אני רוצה לומר, ברגע שמתעלמים כאילו הם שקופים, וההורים שקופים, ואני מכירה את זה מקרוב, אני גם הייתי תלמידה בתוך מערכת החינוך, בתוך עמי אני חיה, אני פה מגיל 3, ואני רוצה להגיד לך שדילגו על ההורים.
פנינה תמנו: אפילו עד כדי כך שיש ילדים יוצאי אתיופיה שצריכים לגשת למנהל בשביל לבקש הנחה לטיול.
<לילי הלפרין: אני רוצה לדבר רגע לגבי ההפרדה לגבי קבוצות הנוער.
<לילי הלפרין: מספין מכיר את העבודה שלי בירושלים, אני עובדת בקרית מנחם, בנווה יעקב, ברחובות וקרית משה.
<לילי הלפרין: אני דווקא רוצה לומר שהגזענות בקרב בני נוער כלפי הנוער האתיופי היא פשוט כואב הלב.
<זיוה מקונן דגו: בכלל האוכלוסייה.
<זיוה מקונן דגו: ההורים שמוציאים את הילדים שלהם מבית הספר והרשות המקומית משתפת פעולה.
<לילי הלפרין: ולכן הקבוצות המעורבות, כשזה בא מבית ספר אליטיסטי, ששם בנות באולפנות שאני עובדת, ויש שם אחוז מסוים של נערות אתיופיות, הן מכילות אותן ואני לא רואה גזענות שם.
<לילי הלפרין: אבל כשאני מגיעה דווקא לבתי הספר החלשים, שהאוכלוסייה שם במילא מרגישה קיפוח והדרה, הם מוציאים את כל התסכולים על יוצאי אתיופיה.
<לילי הלפרין: אני רואה דברים מזעזעים.
<לילי הלפרין: לכן אני טוענת שללמד כישורי חיים בקבוצות האלה, צריך לעשות את זה בהתחלה.
<לילי הלפרין: זו הדעה שלי, מהניסיון שלי של אינספור עבודה עם בני נוער יוצאי אתיופיה.
<לילי הלפרין: אם אנחנו עובדים איתם על כישורי חיים, איך לומר 'נפגעתי', זה עיקר העבודה שלי, הרי חלק מהבעיה שהם נורא נפגעים מהגזענות, מהאמירות, גם של מורים, כולנו, כל החברה נגועה בזה, אבל אנחנו מלמדים שאי אפשר לשנות את כל החברה כרגע, מה שאני יכולה לשנות זה איך להגיד 'נפגעתי', איך להתמודד מול פגיעה.
<לילי הלפרין: זאת העבודה שאנחנו עושים עם בני הנוער, 'נפגעתי', איך אתה אומר את זה במקום לעזוב את הכיתה, או במקום לנתק או להפעיל איזה שהיא אלימות?
<לילי הלפרין: ואני רואה שהעבודה היא מאוד טובה כשאנחנו עובדים, מהניסיון שלנו, עם קבוצות שהם ברובם יוצאי אתיופיה, התקשורת הזו.
<לילי הלפרין: הם מרגישים מאוד לא נעים להגיד 'נפגעתי' וכדומה, כשהפוגע נמצא איתם בקבוצה, אבל כישורי חיים שנעשות בקבוצות נפרדות, זה פשוט נהדר.
<לילי הלפרין: אנחנו עכשיו סיימנו פרויקט מאוד גדול בנווה יעקב והתוצאות הן מדהימות, ואני חושבת שצריך לעבוד עם הקבוצות בהתחלה לכישורי חיים ותקשורת בקבוצות נפרדות ורק אחר כך לעשות את העירוב.
אורלי לוי אבקסיס: אפשר באמת לקחת את זה ולהיעזר בזה.
אורלי לוי אבקסיס: יש פה מועצת תלמידים.
<עמית צור: אני גרה ברמת השרון, גם מחוז תל אביב, והיה חשוב לי מאוד להוסיף לדיון את מה שאת התחלת להגיד.
<עמית צור: אני גרה ברמת השרון ואין אתיופים בכלל, אפילו לא אחד.
אורלי לוי אבקסיס: אפרופו האינטגרציה שעושים במחוז תל אביב והמרכז, אתם מבינים?
<קריאה: זה משרד הקליטה.
<קריאה: מה לעשות שהם מקבלים כסף שמספיק להם ליפו ומספיק להם לבת ים.
פנינה תמנו: אמנם אין ברמת השרון יוצאי אתיופיה, כך גם לא בהוד השרון, יש הגדרה של עיר קולטת, ערים שמקבלות תוספת תקציבית, מסתבר שהוד שרון, ולדעתי גם רמת השרון, מקבלים תוספת תקציבית של כמה מיליונים כעיר קולטת.
<קריאה: בהוד השרון יש יוצאי אתיופיה, מהעלייה של 91'.
אורלי לוי אבקסיס: ועדה לזכויות הילד, אני חושבת, כל השיחה פה שדיברנו, אינטגרציה-לא אינטגרציה, פה ושם, אומרת פה את המשפט שמסכם פה כמעט את כל הדיון, אין.
<עמית צור: איזה כיף לי.
<עמית צור: היה לי חשוב להתייחס למשפט שמשרד החינוך אמר, לכל ילד יש ניגון משלו.
<עמית צור: אני חייבת להגיד שגם בתור תלמידה לגמרי מן השורה אני לא חושבת שזה תקף בכלל.
<עמית צור: אני לא רואה לא בבתי הספר שאני למדתי בהם ולא של החברים שלי.
<עמית צור: אני לא חושבת שהמורים מתאימים את עצמם אלינו, או נותנים כלים ליצירתיות ופיתוח מחשבה, לאו דווקא באוכלוסייה.
<עמית צור: ברור שבאוכלוסייה יש לקדם ולתת את ההבחנה המתקנת, אבל זה לא קורה אצלנו, אז מן הסתם שצריך למצוא פתרונות שם.
<עמית צור: לי היה חשוב לפתוח ולומר שאני מתנדבת כבר שנה במפתן בכפר סבא.
<עמית צור: הגעתי לשם ולומדים שם בני נוער בסיכון, מי מכם שמכיר, דווקא מסגרת מאוד מאוד חמה ואוהבת, מאוד מזכיר לי את ההוראה שלך, גם המורים ששם עוד צעירים, עוד אוהבים, את רואה את זה על הילדים.
<עמית צור: וכשהגעתי זה היה באמת עולם אחר, כי בערך מחצית מהתלמידים הם באמת יוצאי אתיופיה, ואני מרמת השרון לא נתקלתי, לא פגשתי.
<עמית צור: אז בהתחלה זה היה מוזר להם איתי.
<עמית צור: כאילו אין לנו, לא דתיים יותר מדי, בטח שלא אתיופים ולא ערבים בעיר, הם היו בשוק.
<עמית צור: גם לי זה היה קצת מוזר בהתחלה, אבל זה כאילו אחד הדברים שעשו לי הכי טוב השנה הזאת.
<עמית צור: הרגשתי שבאמת גם למדתי מהם וגם הם הצליחו להשפיע עליי, ואני חושבת שכשאין את האינטגרציה הזאת גם אני יוצאת נפסדת.
אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת לקטוע פה את הדיון, כי הגיע אליי עכשיו - - - אני יכולה לתת את הנתון הזה?
אורלי לוי אבקסיס: זה אחד מהחוקרים הכי טובים שיש פה בכנסת, בזכותו גם חשפנו את המחדלים של הדיור הציבורי, איתי פידלמן, ויש עוד איזה מחקר נורא מזעזע ועכשיו הוא עובד על מחקר חדש.
אורלי לוי אבקסיס: הוא מה-מ.מ.מ והוא כותב מסמך על עולים.
אורלי לוי אבקסיס: הוא נותן לנו עכשיו נתון שמחזק את הדברים, רמת השרון מקבלת 16 מיליון ₪ בשנה בגין היותה עיר עולים.
<קריאה: תלוי על איזה עולים מדובר.
אורלי לוי אבקסיס: בסדר, אם באים עולים מארצות הברית, אני לא יודעת כמה צריך לתת להם עכשיו תקציבים כדי לקלוט אותם.
אורלי לוי אבקסיס: חבר'ה, בואו נהיה - - -
<קריאה: הם עדיין עולים.
אורלי לוי אבקסיס: הם עדיין עולים, אז אולי צריך לשנות את ההגדרה.
אורלי לוי אבקסיס: מעניין אותי כמה בית שאן מקבלת על קליטת עולים.
אורלי לוי אבקסיס: העולים שמגיעים לרמת השרון הם כנראה עולים שלא כל כך צריכים - - -
<קריאה: את משרד הפנים ומשרד הקליטה.
אורלי לוי אבקסיס: מה יכלו לעשות ב-16 מיליוני שקלים.
אורלי לוי אבקסיס: קרית יערים, כמה עוד יכולנו לתקן עיוותים של המערכת ב-16.
אורלי לוי אבקסיס: כמה מקבלת קרית מלאכי?
פנינה תמנו: אני יודעת שנתניה לא מקבלת וזו העיר הכי קולטת עלייה.
אורלי לוי אבקסיס: ונתניה כמה?
אורלי לוי אבקסיס: מיליונים בודדים.
אורלי לוי אבקסיס: טוב, את זה אנחנו נתקן, יש לנו עבודה לעשות.
פנינה תמנו: בהגדרה נתניה, שהיא קולטת הכי הרבה עלייה, היא לא מוגדרת כעיר קולטת עלייה.
<עמית צור: אני רק רוצה לסכם במשפט.
אורלי לוי אבקסיס: אני נותנת לך לסכם, אני רק אומרת שיש לנו כבר עבודה לעשות, אנחנו לא מתכוונים לשתוק, כי זה חלק מאיגום המשאבים, שאפשר היה אחר כך לתת את הכלים האלה לאותם ילדים כדי לעשות את האינטגרציה כמו שצריך, ולעשות אותה מהותית ולא פורמלית.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו ננסה להשיג את המשאבים האלה.
אורלי לוי אבקסיס: וזו קטסטרופה.
אורלי לוי אבקסיס: תודה, איתי, שאתה עוד פעם חושף בפנינו את הקטסטרופות.
אורלי לוי אבקסיס: בסוף יסגרו את מחלקת המחקר של הכנסת רק בגלל שהם עושים הרמת מסך לכל המשרדים ולעיוותים שקיימים במערכת.
<עמית צור: רק רציתי להגיד שאני חושבת גם לנו יש בעצם איזה שהוא פספוס.
<עמית צור: כי חברות שלי עכשיו מתגייסות לצבא, או חברות שלי התגייסו לפני שנתיים-שלוש והם נפגשות פעם ראשונה באמת עם האוכלוסייה ופשוט מרגישות סוג של רתיעה.
<עמית צור: חבל שהגענו למצב כזה, אבל זה בגלל ש-18 שנה הם לא נפגשו והם מסתובבות עם אוכלוסייה מאוד מסוימת.
אורלי לוי אבקסיס: ואז אנחנו מקבעים את הסטריאוטיפים.
<עמית צור: בדיוק, ואת שומעת ורואה בטלוויזיה ואת - - -
פנינה תמנו: ואז מישהו שבא ואומר לי, 'וואו, איזה עברית יש לך'.
אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת לספר פה אנקדוטה קטנה.
אורלי לוי אבקסיס: אפרופו, גם כדי להכניס את האווירה קצת ל - - - בריאיון הראשון שלי בטלוויזיה, זה היה במעגל של דן שילון והוא ראיין אותי ואז הוא אמר לי 'מאיפה העברית ה - - -', אני מסתכלת עליו, 'מה? מהבית'.
אורלי לוי אבקסיס: כאילו הוא לא ידע - - - זה היה משהו שבאמת הפתיע אותי.
אורלי לוי אבקסיס: אני נולדתי פה ו'מאיפה העברית שלך?'
<רינה כהן: אבל התשובה שלך היא המפתח, מהבית.
<רינה כהן: זה המפתח.
<צליל לוי: רק אם יורשה לי להוסיף.
<צליל לוי: אני צליל ואצלי מנגד אני פה, מירושלים, יש הרבה מכל דבר, מכל הקבוצות שלנו, ואצלי באמת, גם מהיסודי וגם בתיכון אני יכולה לראות את ההשתלבות של יוצאי העדה האתיופית בצורה מדהימה, ודווקא בגלל שזה התחיל מהכיתות הנמוכות ביסודי.
<צליל לוי: במקרה אני מכירה אותם, כי הם עלו איתי ישר לתיכון ולחטיבה ואין שום הבדל, החברים הם חברים, הם - - -
אורלי לוי אבקסיס: לא רק לספסל הלימודים, גם אחרי שעות הלימודים?
אורלי לוי אבקסיס: זה מה שמעניין אותי.
<צליל לוי: גם אחרי שעות הלימודים.
<צליל לוי: הם מוציאים תעודת בגרות ו - - -
<שושנה בן דור: איזה בתי ספר?
<צליל לוי: הגימנסיה העברית?
<קריאה: אני חושבת שגם בנתניה שזה כך.
<קריאה: בחבר'ה שלהם יש אתיופים וכשהם עושים מסיבות הם יושבים איתם.
<קריאה: אני לא מכיר ילדים אתיופים בגימנסיה העברית.
<שושנה בן דור: כן, יש מעט מאוד.
<צליל לוי: יש.
<צליל לוי: גם בכיתה שלי, יש הרבה - - -
<קריאה: מה שכן, בנוגע לפתרון, אני כן חושבת שזה צריך להיות משהו שבתוך מסגרת החינוך וכן לאפשר, אני חושבת שכלל התלמידים ירוויחו אם באמת תהיה איזה התאמה, אם יוקדש תקציב באמת לפיתוח יצירתיות, לפיתוח מחשבה מבוקרת יותר, זה משהו שהוא לא קורה עכשיו.
אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה לומר לך שאנחנו מסכימים.
<חגית חובב: לפחות לפי הבקשה הרשמית, הבקשה של חברת הכנסת פנינה תמנו-שטה, הייתה גם להתייחס לבית ספר רש"י.
<חגית חובב: אנחנו נמצאים ערב סוף שנת הלימודים, עומדים שם שוב לסגור עוד כיתה.
<חגית חובב: אני חושבת שחשוב שלמשרד החינוך תהיה מדיניות של אינטגרציה ואני מזדהה איתה ומקבלת אותה במלואה.
<חגית חובב: יחד עם זאת בכל מדיניות יש תמיד גם לשקול דברים ולא ללכת באופן עיוור אחר המדיניות.
<חגית חובב: אם זה בית ספר שהצליח לגמרי לעמוד בכל הפרמטרים של הצלחה, אם זה לימודיים ואם זה חברתיים - - - <אסתר אורנבוך:> הוא לא נסגר.
אורלי לוי אבקסיס: לא לסגור, להכניס לשם אוכלוסיות חזקות.
אורלי לוי אבקסיס: אם הם רוצים שיתחרו בבקשה על העניין של להיות בבית ספר מצוין.
אורלי לוי אבקסיס: מצוינות.
אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות בית ספר למצוינות, ירצו תלמידים אחרים מכלל האוכלוסייה להיכנס.
אורלי לוי אבקסיס: תתחילו, תעשו מספיק עבודה איפה שקשה, איפה שיש בתי ספר ששם - - - אם כבר יש בית ספר שהוא סמל למצוינות, תשאירו אותו לסוף.
פנינה תמנו: עוד משהו.
פנינה תמנו: אתם מעבירים, למשל את המנהלת, אתם לוקחים את אותה מנהלת מצוינת, שהחזיקה את בית הספר ואתם מעבירים אותה.
פנינה תמנו: ועל זה אני רוצה לומר לכם, זה לא משהו שיעבור, אנחנו רוצים תשובות.
פנינה תמנו: למה להעביר אותה?
<דוד יאסו: כי היא הצליחה.
אורלי לוי אבקסיס: אומר נציג משרד הקליטה, 'כי היא הצליחה'.
אורלי לוי אבקסיס: היא הורסת את הסטטיסטיקה.
<דוד יאסו: לא, היא הולכת להצליח במקום אחר.
אורלי לוי אבקסיס: אולי בעוד שנה-שנתיים בית ספר רש"י לא יהיה כזה מצליח ואז אפשר יהיה לסגור אותו.
<קריאה: אולי נביא מישהו מצליח כדי להמשיך את העניין והיא תצליח במשהו אחר.
<חגית חובב: רק במשפט להשלים.
<חגית חובב: התלמידים עוברים לבתי ספר שרמתם נמוכה.
<חגית חובב: זה בית ספר שקיבל בעשירון העשירי בחלק מהמבחנים שלו, לכן אני בכל אופן חושבת שצריך, למרות המדיניות הצודקת, לשקול את הצורך של סגירת בית ספר רש"י.
אורלי לוי אבקסיס: את עוד לא דיברת, ואז ממשרד החינוך ייתנו את הסיכום ואת הנתונים שיש להם.
אורלי לוי אבקסיס: אני אתן זכות תגובה של משפט אחד וזהו.
<שרה כהן: אני מנהלת שירות הרווחה במשרד לקליטת עלייה.
<שרה כהן: מכיוון שמרבית הדיון בעצם נסב סביב סביבת בית הספר ורק במשפט האחרון שאת אמרת התייחסת, וגם את כיוונת, לנושא של הפנאי, אני רוצה לתת איזה שהוא זרקור במשפט אחד על ממצאי שני מחקרים שאנחנו סיימנו, שהמשרד לקליטת עלייה הזמין ממכון ברוקדייל, שבדק את תמונת המצב של בני נוער עולים, משש ארצות מוצא וגם במחקר שפרסמנו עכשיו, בשלהי 2012, שבדק גם את הדור הראשון ואת הדור השני, גם של יוצאי חבר המדינות וגם של יוצאי אתיופיה.
<שרה כהן: המחקר נסב על כל שטחי החיים.
<שרה כהן: יש לנו מידע מפי הילדים על מה שקורה איתם, כמעט על כל אחד ואחד מהתחומים, כולל גם המקום של ההורים ובית הספר.
<שרה כהן: מה שרציתי כרגע, בהקשר של הדיון הזה להגיד, והבאתי איתי גם את השקף הזה, לגבי העניין של איזה חברים יש לך ומאיזה ארצות מוצא.
<שרה כהן: וזאת מבחינתי אותה נקודה שמתייחסת לגבי המשמעות של השילוב, שהיא לא רק בתוך בית הספר אלא במה שקורה גם מעבר לשעות הלימודים.
<שרה כהן: מה שאנחנו רואים הוא נתון שצריך לעמוד לפתחנו ואנחנו צריכים לעבוד עליו, הוא מדבר על כך שמרבית החברים של יוצאי אתיופיה, גם אלה שנולדו בארץ וגם אלה שנולדו בחו"ל, הם מאותה קבוצת מוצא.
אורלי לוי אבקסיס: גם אלה שהם כבר נולדו בארץ.
<שרה כהן: המצב, דרך אגב, של יוצאי אתיופיה הדור השני, אלה שנולדו בארץ, כמעט בכל הפרמטרים שבודקים אותם ומנתונים שמגיעים ממקורות שונים, הוא אפילו קשה יותר מאשר של הדור הראשון.
אורלי לוי אבקסיס: חברה מתבדלת.
<שרה כהן: זה לא רק בהקשר של חברה מתבדלת.
<שרה כהן: זה בכל נתוני הסיכון שאנחנו היום בודקים אותם, זה בדיון בפני עצמו, וכל נתוני הסיכון גם התכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון, וגם נתונים סטטיסטיים שקיימים ובודקים גם לאורך שנים בנקודות מוצא שונות, המצב, לצד הישגים שיש ושיפור שקיים, עדיין בחלק לא מבוטל מהפרמטרים אנחנו רואים בהחלט קשיים ומצוקות שעדיין קיימים.
<שרה כהן: במשפט אחד לסיום, המחקר גם בדק איך אנחנו יכולים לראות קליטה שהיא קליטה מוצלחת.
<שרה כהן: בדקו כמה פרמטרים שהשילוב שלהם אחד על אחד, נדבך על נדבך, יוצר קליטה שהיא מוצלחת יותר.
<שרה כהן: מה שאנחנו רואים באמת שילדים שיש להם יותר חברים מקבוצות שהם לא קבוצת המוצא שלהם, נכללים בגדר אלה שהקליטה שלהם מוצלחת יותר.
אורלי לוי אבקסיס: הסתפקתם ללקט קצת נתונים?
<אסתר אורנבוך: אל"ף, אני רוצה לומר שאני מייצגת את החינוך הממלכתי-דתי שברמה ארצית יש בו אחוז גבוה מאוד של יוצאי העדה.
<אסתר אורנבוך: אני רוצה לומר שאנחנו עשינו למידוֹת.
<אסתר אורנבוך: זה נכון שבתחילת הדרך היו כישלונות ואי אפשר להתעלם מכך, זה נכון מאוד, אבל אני רוצה לומר שזה היום נמצא על סדר היום שלנו ברמה ראשונה.
<אסתר אורנבוך: יש למידות ויש תובנות והתוצרים, התוצרים הם - - - אני רוצה לומר משהו על האבחונים, בכלל, לא רק לגבי יוצאי העדה האתיופית, אנחנו ממעטים באבחונים, ממעטים להפנות תלמידים למסגרות של החינוך המיוחד.
<אסתר אורנבוך: אנחנו מנסים להתמודד דרך אותה גישה שאמרתי, הגישה החיובית.
<אסתר אורנבוך: אני מדברת על החינוך הממלכתי דתי.
<אסתר אורנבוך: זו תשובה לך, אני לא יודעת מה קורה בממלכתי.
<אסתר אורנבוך: אני רוצה לומר עוד משהו, אנחנו היום עובדים ימים בחדרי מורים על שינוי עמדות, לומדים את התרבות של העדה האתיופית לעומק, בוחרים את המורים המקצועיים ביותר.
<אסתר אורנבוך: ניתנו משאבים, כמובן לא מספיק וצריך עוד, אבל ניתנו משאבים לצמצום פערים.
אורלי לוי אבקסיס: מה הנתונים?
<אסתר אורנבוך: זה מאיה תגיד לכם.
<אסתר אורנבוך: מה שהיה בעבר, וזה נכון, המורים החלשים בתחילת הדרך נתנו שיעורי עזר.
<אסתר אורנבוך: עכשיו אין דבר כזה, בשנתיים-שלוש האחרונות המורים המקצועיים ביותר, המחנכים הטובים ביותר נותנים שיעורים, ואנחנו גם לא קוראים להם שיעורי עזר, שיעורים מטרימים, כדי שהתלמיד ייכנס לשיעור ויהיה במלוא כוחו ועוצמתו הוא מקבל שיעור מטרים והכנה.
<אסתר אורנבוך: אנחנו עושים את זה ברמה ארצית, אנחנו כבר רואים תוצאות - - -
פנינה תמנו: אם הם כל כך מצוינות אז למה התוצאות כל כך עגומות?
פנינה תמנו: צריך לצאת מנקודת התגוננות לנקודת - - -
<אסתר אורנבוך: אז עובדה, את אמרת על בית ספר רש"י, עובדה.
<אסתר אורנבוך: יש לנו עוד בתי ספר כאלה.
פנינה תמנו: סליחה, רש"י הוא יוצא מן הכלל.
אורלי לוי אבקסיס: שמעיד על הכלל.
אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו כל הדיון הזה - - - אנחנו שמענו פה הרבה דברים - - -
<אסתר אורנבוך: אבל יש לנו היום נתונים של בגרויות, אני מדברת עכשיו על מחוז תל אביב, שאותו אני מייצגת, שהילדים משולבים במסגרות העל יסודיות והתוצאות הן גבוהות וטובות.
אורלי לוי אבקסיס: היא הנותנת, על זה דיברנו, הילדים המשולבים במסגרת הפורמליות הרגילות הם הבסדר, זה טוב.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה כשנותנים את הכלים.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדעת כמה ילדים עכשיו נמצאים בחינוך המיוחד, בני העדה האתיופית, נקודה.
<מאיה שריר: אני אענה על זה.
<מאיה שריר: במערכת החינוך כיום לומדים 43,884 תלמידים מיוצאי אתיופיה, מהם 14,240 נולדו באתיופיה, השאר ילידי הארץ.
<מאיה שריר: מכל הילדים 2,275 תלמידים יוצאי אתיופיה לומדים בחינוך המיוחד, כולל כיתות של חינוך מיוחד בבתי ספר רגילים.
<מאיה שריר: הם מהווים 3.6% מתלמידי החינוך המיוחד, כאשר בדקתי את שלוש השנים האחרונות, תשע"א, ע"ב, ע"ג, יש ירידה.
<מאיה שריר: זאת אומרת יש איזה שהוא גרף ש - - -
פנינה תמנו: השאלה היא כמה זה מכלל התלמידים יוצאי אתיופיה, 5%?
<מאיה שריר: מתוך 43,884 - - -
אורלי לוי אבקסיס: כמה האוכלוסייה הכוללת?
<מאיה שריר: יוצאי אתיופיה בתוך מערכת החינוך הם 2.2%.
אורלי לוי אבקסיס: זה כמעט פי שניים מהיחס שלהם באוכלוסייה הכוללת.
<מאיה שריר: ועדיין יש ירידה משנה לשנה.
פנינה תמנו: את יודעת מה יותר חשוב?
פנינה תמנו: כמה תלמידים - - -
אורלי לוי אבקסיס: את צריכה להבין, זה פי שניים מהאחוז שלהם ביחס לאוכלוסייה.
פנינה תמנו: השאלה באוכלוסייה הכללית, אם אנחנו מוציאים את יוצאי אתיופיה, כמה הנתח של הילדים שהולכים למסגרת חינוך מיוחד?
<רחל שוכמן: אני רוצה לומר משהו.
<רחל שוכמן: המבחנים שנעשים לילד ללכת לחינוך מיוחד אינם מתאימים, לא לטעוני טיפוח, לא לילדים שבאים - - - כל המבחנים הם תלויי תרבות ואנחנו שוכחים את זה ומפה יש אבחנות כל כך רבות, ולאו דווקא האתיופים, גם ילדים טעוני טיפוח שבאים מבתים שהתרבות שלהם היא שונה ופה צריך להתמקד.
<רחל שוכמן: צריך לשנות את המבחנים שהם לא יהיו תלויי תרבות, או לחילופין לעשות מתאם לתרבות.
<ענבל נחמד: בהקשר להורים ובהקשר של החינוך המיוחד, אני רוצה להוסיף משהו, הרבה פעמים שולחים ילדים לוועדת השמה בלי שההורים מבינים מה זה.
<ענבל נחמד: ועדת השמה זו ועדה של חינוך מיוחד, הרבה פעמים התלמידים יושבים בוועדה ומתרגמים להורים דברים לא דברים.
<ענבל נחמד: חייבים לדאוג שיהיו בוועדות האלה הורים שיודעים מה ההשלכות של ועדת השמה.
<מנחם פולק: אני רציתי קודם כל לציין שאנחנו באמת שמחים על שיתוף הפעולה, יש לנו פה הרבה חברים, וגם לגב' מאיה שריר, שאנחנו יודעים שיש הרבה רצון טוב ואנחנו שמחים על שיתוף הפעולה ואנחנו מקווים שבעזרת ה' זה יתקדם עוד.
אורלי לוי אבקסיס: שזה יהיה מגובה גם בתקציבים.
<מנחם פולק: ושגם הוועדה הזאת אולי תוכל גם לקדם את הנושא.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו בחריגה של למעלה מחצי שעה.
<מנחם פולק: רק תיקון קל על האוכלוסיות.
אורלי לוי אבקסיס: אבל אני מאבדת את הדיון הבא שלי, ושם זה על הגזרות הכלכליות.
אורלי לוי אבקסיס: תאמינו לי, כדאי לכם שאני גם אהיה שם.
<זיוה מקונן דגו: אני רוצה להגיד, בבקשה, לגבי בית ספר רש"י ובכלל מחוז תל אביב וההתערבות שלו לגבי ארבעה בתי ספר בנתניה.
<זיוה מקונן דגו: יש ארבעה בתי ספר עם מעל 70% יוצאי אתיופיה.
<זיוה מקונן דגו: מכל אלה בחרו לסגור, עכשיו לצמצם אותו ולהעביר את מנהלת בית הספר, את בית הספר המצוין, רש"י.
<אסתר אורנבוך: לא סוגרים את רש"י.
<אסתר אורנבוך: תשאלו אותה.
פנינה תמנו: רגע, זיוה.
פנינה תמנו: להגיד 'תשאלו אותה', גברתי, אנחנו לא נמצאים בדיון - - -
<אסתר אורנבוך: רגע, סליחה, יש פה דיון שהוא לא מדויק.
פנינה תמנו: גברתי, את לא עושה לי טובה שאת עונה לי תשובות.
<אסתר אורנבוך: אני מייצגת את רש"י.
<אסתר אורנבוך: אני מפקחת - - -
פנינה תמנו: את עושה את זה במסגרת תפקידך.
<אסתר אורנבוך: את לא נותנת לי לדבר.
<אסתר אורנבוך: אני שמעתי פה שלוש פעמים שסוגרים את רש"י, לכן זה מקפיץ אותי.
<אסתר אורנבוך: בית ספר רש"י, בית ספר יקר לנו מאוד, ההיפך, אנחנו מצמיחים אותו מכיתה א', פתחנו אותו - - -
<זיוה מקונן דגו: על ידי אורות רש"י - - -
אורלי לוי אבקסיס: תם הדיון, אני מסכמת.
אורלי לוי אבקסיס: את רוצה לסיים את המשפט?
<אסתר אורנבוך: בית ספר רש"י שהיה רווי אתיופים, אנחנו בכיתה א' הולכים למהלך חדש, פתחנו אותו עם הסעות מכל חלקי העיר, הגיעו קהילות חדשות.
<אסתר אורנבוך: בכיתה א' היום יש כבר אינטגרציה שעולה ל-ב'.
אורלי לוי אבקסיס: אז תעשו אינטגרציה בתוך בית הספר.
<אסתר אורנבוך: בדיוק.
<אסתר אורנבוך: הוא לא נסגר.
אורלי לוי אבקסיס: יפה מאוד, תודה רבה.
<שושנה בן דור: האוכלוסייה משתנה לאוכלוסייה שלא תקבל את האתיופים.
<אסתר אורנבוך: מה פתאום, מאיפה זה?
<שושנה בן דור: כי אני יודעת מה קורה עם גרעינים תורניים, אני רואה את זה.
אורלי לוי אבקסיס: חברים, אני רוצה לסכם את הוועדה.
אורלי לוי אבקסיס: הוועדה התרשמה כי בתוך מערכת החינוך לבתי הספר ולמנהלים לא ניתנים מספיק כלים כדי להתמודד עם שילובם של ילדים יוצאי אתיופיה בתוך מערכת החינוך.
אורלי לוי אבקסיס: גם כאשר ישנם אבחונים וגם כאשר ישנן המלצות לתת תגבורים כדי שהשוויון יהיה שוויון מהותי ולא רק פורמלי, יש לנו תחושה שהדבר לא נעשה בצורה המתבקשת.
אורלי לוי אבקסיס: הוועדה מבקשת ממשרד החינוך לראות את תכניות האינטגרציה הקיימות, לשאול מה נעשה בטרם מפרקים בית ספר שהוא בית ספר רווי באוכלוסייה מסוימת, האם יש הכנה מנטלית, האם יש שיתוף פעולה עם גורמים כמו שפ"י, כמו עובדים סוציאליים, האם יש הכנה לקראת בית הספר הקולט, לא רק אותן אוכלוסיות שמתפזרות.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מאוד היינו רוצים לקבל את אותה תכנית וגם לדעת לגבי הביקורת.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו בודקים את הנושא שעלה כאן כהערת אגב, ומאוד היינו רוצים לבדוק מה הם הקריטריונים לתקצוב ערים קולטות עלייה.
אורלי לוי אבקסיס: יש לנו תחושה מאוד קשה שכספים הולכים לאיבוד ולא למטרה שלשמה הם נצבעו.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מבקשים ממשרד החינוך, עם כל מה שאנחנו מבינים והרצון לעשות אינטגרציה בונה, לעשות שיקול מחודש בכל מה שקשור לרש"י, כאשר ישנו בית ספר שהוא בית ספר שנחשב בית ספר למצוינות, לא למהר להחיל שם את האינטגרציה, וגם אם היא מתרחשת, שתיעשה בתוך שטח בית הספר, כדי שהוא יהווה דמות ומוקד לאוכלוסיות אחרות נוספות שרוצות להגיע למצוינות.
אורלי לוי אבקסיס: יש לטפח מצוינות ומורים ואנשי חינוך שלא רק - - - במסקנות אני צריכה להיזהר בלשוני, שנותנים מעצמם - - - אנחנו ננסח את זה ככה כדי להישאר פוליטיקלי קורקט.
פנינה תמנו: נכניס מורים ומחנכים חזקים, אם לא החזקים ביותר של משרד החינוך, דווקא למקומות האלה, לבתי הספר - - -
אורלי לוי אבקסיס: לתעדף.
פנינה תמנו: נכון, לתעדף וגם לתמרץ.
אורלי לוי אבקסיס: ולתמרץ בתי ספר קולטים, כדי שיידע אותו מנהל שפרט לאוכלוסייה - - -
<אסתר אורנבוך: זה מאוד יפה, לתת תמרוץ.
פנינה תמנו: אבל הנה, אז תתמרצו את מנהלת בית הספר - - -
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נעשה דיון המשך, אבל בינתיים היינו רוצים לקבל את כל הנתונים הללו וגם לדעת מה חלקה של האוכלוסייה האתיופית בתוך מערכת החינוך המיוחד.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדעת לאורך השנים ולראות את המגמה.
אורלי לוי אבקסיס: חברים, אני שמחה לפתוח את הישיבה של הוועדה לזכויות הילד.
אורלי לוי אבקסיס: התאריך היום ה-16.6.2013, י' בתמוז התשע"ג, שעה 12:07.
אורלי לוי אבקסיס: הנושא היום במסגרת יום העיוור בכנסת: אמצעים טכנולוגיים כסיוע לשילובם של ילדים עם עיוורון ולקות ראיה במערכת החינוך.
אורלי לוי אבקסיס: אני אבקש, באמת, כדי להתחיל את הדיון כאן, הצגת הנושא על ידי הגברת גילה זיידל מארגון "אופק לילדינו", יושבת ראש הארגון.
מוטי לוי: סליחה, האם אפשר להציג את שמות חברי הוועדה בבקשה.
אורלי לוי אבקסיס: אני יושבת הראש, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.
אורלי לוי אבקסיס: לצדי יושב השר לשעבר, חבר הכנסת יעקב מרגי ויש עוד דיונים נוספים בנושאים הללו שמתקיימים במקביל ולכן, חלק מהחברים עוד שם כמו הוועדה לפניות הציבור וגם ועדות אחרות שקשורות לתקציב ולדברים אחרים.
אורלי לוי אבקסיס: אם יצטרפו חברי כנסת נוספים אני אעשה אתנחתא כדי להציג אותם.
<מוטי לוי: תודה.
גילה זיידל: תודה ליושבת ראש הוועדה, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס על האירוח היום ועל קיום הישיבה בוועדה לזכויות הילד.
גילה זיידל: שמי גילה זיידל, אני יושבת ראש עמותת "אופק לילדינו", הארגון הארצי של הורים לילדים עם עיוורון ולקות ראיה, ואני נמנית על ההורים שהקימו את העמותה בשנת 1997.
גילה זיידל: אני כאן בזכות בתי, נילי, שהיא צעירה עיוורת מלידה ונמצאת אתנו כאן.
גילה זיידל: העמותה פועלת למען שילובם של ילדים עם עיוורון ולקות ראיה בחברה.