GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דני דנון: זו עבודה יומיומית, עבודה סיזיפית לעתים, אבל זו הציונות האמיתית.
דני דנון: הציונות האמיתית היום היא לא ציונות של חומה ומגדל, היא ציונות של משפחתונים, של שירותי רווחה, של מחנכים, של פעילות יומיומית בקרב הנוער ובקרב הילדים, לראות איך אנחנו מסייעים.
דני דנון: אנחנו פה רוצים גם לומר למועצה יישר כוח על הפעילות היומיומית, דוקטור קדמן.
דני דנון: חשוב לנו מאוד להמשיך ולקבל מכם ומשאר הארגונים את הנתונים.
דני דנון: אנחנו כוועדה לזכויות הילד נמשיך להיות הבית שבו אנחנו נדון ונקדם חוקים שיסייעו לילדים, ואני רוצה לומר פה לחבריי חברי הכנסת, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, מוץ מטלון וחבר כנסת שלא נמצא אתנו אבי דיכטר שאולי מתעכב, שיום יום ושעה שעה אנחנו עוסקים בדברים האלה.
דני דנון: יש מודעות יותר גדולה גם מצד ראש הממשלה, גם מצד ממשלת ישראל, ואנחנו בהחלט עובדים בשיתוף פעולה מלא לקדם חוקים; וגם הארגונים, אם אתם מרגישים שיש צורך בחקיקה, תפנו את זה אלינו, אנחנו נשמח מאוד לבחון את זה, כדי שבשנה הבאה נוכל להקטין במעט את הפערים – יהיה גם דוח שנתון 2010, אנחנו בטוחים בכך – ונרגיש שעשינו רבות.
זבולון אורלב: הצטרפה אלינו גם חברת הכנסת אורלי אבקסיס, שהיא ממלאת מקום יושב ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
זבולון אורלב: עכשיו רשות הדיבור לחברת הכנסת ליה שמטוב, יושבת ראש ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.
ליה שמטוב: תודה רבה ליושב ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט.
ליה שמטוב: אני גם רוצה להצטרף לברכות לדוקטור יצחק קדמן, מנכ"ל המועצה לשלום הילד, על הריכוז ועל איסוף הנתונים המקיפים לשנתון שאנחנו נראה היום.
ליה שמטוב: הוועדה בראשותי מתעניינת בדוח הזה, שמתייחס לעולים חדשים, לילדים עולים ובני עולים בישראל.
ליה שמטוב: אני מודעת לקשיים של ילדים עולים בתחומים רבים, ולכן הוועדה בראשותי קיימה מספר רב של דיונים בנושאים האלה, למשל: ביולי 2009 היה דיון על שנתון מקיף בנושא ילדים עולים, שהופק על ידי המועצה לשלום הילד יחד עם המשרד לקליטת העלייה.
ליה שמטוב: בעקבות זה הוועדה הניחה מסקנות על שולחן הכנסת.
ליה שמטוב: לצערי, הכנסת עד היום לא זכתה לתשובת הממשלה למסקנות שהוועדה הניחה, נניח להגדיל באופן משמעותי את המשאבים לשילוב ילדי עולים במערכת החינוך, תוך פיתוח תוכניות סיוע מיוחדות לילדים עולים וכו'.
ליה שמטוב: הוועדה בראשותי קיימה לפני חודש דיון, איך הממשלה מיישמת את דוח שמידט וטיפול בילדים ובבני נוער, עולים בסיכון.
ליה שמטוב: הוועדה דנה בתופעה שתלמידים עולים מופנים למסגרת החינוך המיוחד בקלות רבה מדי.
ליה שמטוב: פנינו לשר החינוך, קיבלנו ממנו תשובה מקיפה ומפורטת על הנושא הזה, וגם צריך להדגיש שמשרד החינוך לא רק לא עשה את הקיצוץ בתקציב, אלא אפילו התקציב גדל ל-267 מיליון שקל.
ליה שמטוב: קיימנו גם דיון במצוקתן של משפחות עולים, החוות אובדנות במשפחה.
ליה שמטוב: הוועדה קראה למשרדים השונים לפעול לסיוע למשפחות המתאבדים ולפעול בניסיון להפחתת התופעה ככל שניתן.
ליה שמטוב: הוועדה גם דנה בפרויקט "ציפורי לילה" כדי למנוע את הפיכתו של הנוער העולה לנוער בסיכון.
ליה שמטוב: הוועדה פנתה לכל המשרדים הרלוונטיים, ואני שמחה שמשרד החינוך קיבל את הבקשה ולקח לעצמו את הפרויקט, ובקרוב הוא יפעיל אותו עם האגודה הישראלית למען ילדים עולים.
ליה שמטוב: הוועדה גם קיימה דיון בנושא גידול בשיעור ההתאבדויות בקרב העולים, ושמעה את נתוני ההתאבדויות בשנים 2006-2004.
ליה שמטוב: כמו שאמרתי, יש הרבה בעיות, למרות שהעלייה קטנה וגם משנות ה-90' הגיעו פחות ילדים עולים עד שנת 2009, אבל בכל זאת אנחנו דואגים מאוד.
ליה שמטוב: אני מקווה שהיום אנחנו נשמע נתונים יותר מחמיאים, וגם אם ניתן מענה לבעיות הקשות שנידונו בוועדה בראשותי, אני אשמח מאוד.
זבולון אורלב: תודה רבה לחברת הכנסת שמטוב.
זבולון אורלב: כפי שאמרתי, הצטרפה אלינו חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, שהיא ממלאת מקום יושב ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להודות לכל המשתתפים פה, וכמובן למועצה לשלום הילד, גם על הדוח השנתי שמאיר את עינינו ונותן לנו בפרטי פרטים את המצב של ילדים ושל בני נוער במדינה.
אורלי לוי אבקסיס: המצב הוא לא מעודד, למרות שבחלק מהמקרים אפשר לראות ירידה כזו או אחרת.
אורלי לוי אבקסיס: חשוב לציין שהמגע הישיר גם עם המועצה לשלום הילד כדוגמה, אבל ישנם ארגונים נוספים שפועלים כבר שנים ארוכות בשטח, ואנחנו בעיקר חברי הכנסת החדשים, לא ממציאים יש מאין - אנחנו צריכים לבוא בקשר עם מי שנמצא עמוק בשטח ויודע את המצב לאשורו, וגם להציף את הבעיות.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו משמשים פה איזשהו שופר, איזשהו פה לאותם ילדים שלא יכולים.
אורלי לוי אבקסיס: התפקיד שלנו הוא לא רק לחוקק חוקים, אלא גם להעלות לסדר היום הציבורי את המצב - אולי בגיבוש של כמה ועדות ביחד, בכך שאנחנו מקיימים פה איזשהו דיון שלא רק בא להעלות את הנתונים, אלא גם לנסות ולמצוא באיזשהו אופן גם דרכים לפתרון הבעיות.
אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה להגיד לכם, שלמשל בנוגע לילדים הזרים, שמעתי את ראש הממשלה מדבר על כך, שזאת תהיה אכזריות לקחת את אותם ילדים שגדלו אצלנו בארץ, מכירים את השפה, חיו את התרבות הזאת, ופתאום להחזיר אותם בגלל איזושהי מדיניות.
אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת להגיד שילד הוא ילד באשר הוא, ולא משנה עניין דת, גזע או צבע.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו בוועדה הזאת מחויבים, בכל הוועדות, לשפר את התנאים שלהם.
אורלי לוי אבקסיס: חצי מהחוקים שאנחנו יוזמים הם פרי עבודת שטח של שנים של עמותות ושל ארגונים, וכמובן למועצה לשלום הילד יש חלק נכבד בנושא הזה, אבל הדרך עוד ארוכה.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר אתה נתקל באטימות ואומרים לך: לך תחפש את הארבעה מיליון, לחוק שכל כך יכול להטיב עם ילדים מסוימים, אומרים לך: לך לחפש, כאילו אתה מחביא מתחת למזרונים איזשהו תקציב אישי וקשה לך להוציא אותו.
אורלי לוי אבקסיס: מצד שני אתה רואה את סדרי העדיפויות של הממשלה, כאשר מורידים חצי אחוז במע"מ, שרוב האנשים לא מרגישים את זה, אולי בעלי ההון ומי שמשחק בבורסה.
אורלי לוי אבקסיס: אבל אני באה במגע ישיר עם ילדים, או אנשים שהיו ילדים בתוך המערכת הזאת, עם אלה שהגורל שלהם לא כל כך שפר, אבל אתה מגלה שאנשים טובים באמצע הדרך עשו פעילויות שהממשל היה צריך לעשות, ולפעמים נדמה שכאשר הממשלה עושה משהו, כשהמדינה עושה משהו, זה איזושהי פעולה פילנטרופית שכולנו צריכים להגיד תודה.
אורלי לוי אבקסיס: חברים, אני לא חושבת שמדובר בחמלה ולא בטובה של מדינה, אלא בחובה; ואנשים כמו קדמן ואחרים צריכים לבוא ולהזכיר יום יום שזו החובה החברתית שלנו.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו כאן בשביל זה, ואני אקצר בדברים, ואומר שאנחנו עושים לא מעט עבודה בכל הוועדות הרלוונטיות, כל הוועדות שמשתתפות פה, גם בוועדה לזכויות הילד, גם בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ששם נעשים דברים לכלל הציבור, אבל גם דברים שנוגעים לילדים, בעיקר עם מוגבלויות, ואני חייבת לציין את ועדת החינוך, התרבות והספורט וגם את ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.
אורלי לוי אבקסיס: שיתוף פעולה בין הרבה גורמים, בעיקר פה בכנסת, יכול להניב תוצאות.
אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה ששיתוף הפעולה הזה יימשך ולא יהיה חד-פעמי.
זבולון אורלב: אחרי שקיצרנו מאוד בדברי ההקדמה כדי להשאיר זמן למועצה ולדוקטור קדמן, זאת שוב הזדמנות להודות בשם כל הוועדות על עבודה ראויה, מועילה ופוריה במשך כל השנה.
זבולון אורלב: הנוכחות שלכם בכנסת היא עוד הוכחה, כמה חשוב המגזר השלישי, שהחוכמה אינה מצויה רק במשרדי הממשלה, אלא גם בתוך החברה האזרחית.
יצחק קדמן: אני אומר כמה מילים קצרות, ואני אתן אחר כך לעורכת של השנתון להציג במצגת כמה מהנתונים בשנתון שאנחנו מניחים היום לפני הכנסת.
יצחק קדמן: אני רוצה להודות לכל יושבי ראש הוועדות.
יצחק קדמן: לא בכל יום ארבע מוועדות הכנסת נותנות כתף ויוצרות שיתוף פעולה כל כך חשוב כמו שיש היום.
יצחק קדמן: אתם באמת ראויים על כך לכל התודה והברכה, ועוד ביום שראש ממשלת איטליה יעסיק את הכנסת.
זבולון אורלב: יש לי חדשות בשבילך, סיפרתי מקודם לחבריי, שכשתכננו את הדיון הזה, לא ידענו שראש הממשלה ברלוסקוני יגיע.
זבולון אורלב: ב-10:30 יש לו קבלת פנים, וכל העולם רוצה לראות את זה ורק ערוץ הכנסת משדר.
זבולון אורלב: החליטה הכנסת וערוץ הכנסת להמשיך ולשדר את השידור שלנו עד 10:55, והעולם לא יראה את קבלת הפנים.
זבולון אורלב: זכויותיהם של הילדים בישראל קודמות גם לביקורים חשובים מאוד.
יצחק קדמן: אגב איטליה, אנחנו נפגשנו לא מזמן עם האומבודסמן לילדים באיטליה.
יצחק קדמן: יש באיטליה מה שנקרא "הקו הכחול", שהוא קו טלפון מיוחד שילדים יכולים להתקשר אליו, זה רק כדי לקשר את הנושא שלנו עם ראש ממשלת איטליה.
יצחק קדמן: אני רוצה תחילה להודות לשותפים שלנו במכון חרוב.
יצחק קדמן: סמנכ"לית מכון חרוב, פריידה פייגלסון נמצאת פה אתנו היום, וכמובן לקרן שוסטרמן – ראיתי שהמנכ"ל שלה, דיוויד גאפל, נמצא כאן, ולכל משרדי הממשלה.
יצחק קדמן: אנחנו לא היינו יכולים להוציא את השנתון הזה לאור, לולא שיתוף הפעולה של משרדי ממשלה רבים וטובים, משרד הרווחה, משרד החינוך, משרד הבריאות, המוסד לביטוח לאומי משרד הקליטה ומשרדים אחרים, שאולי לא מניתי.
יצחק קדמן: שיתוף הפעולה איתם מניב את השנתון הזה.
יצחק קדמן: אגב, יושבי ויושבות הראש, השנתון יוצא זאת השנה ה-18 ברציפות.
יצחק קדמן: לא קל להוציא שנתון כזה פעם אחת, אבל הרבה יותר קשה להתמיד ולהוציא אותו 18 שנה ברציפות, והשנתון הזה רק הולך ומשתבח עם הזמן.
יצחק קדמן: יש לנו פה 15 פרקים שנוגעים לחייהם של ילדים, משתרעים על פני למעלה מ-600 עמודים, שנותנים תמונת מצב מקיפה על ילדים בישראל בכל היבטי חייהם.
יצחק קדמן: יושב ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט הזכיר את נושא העוני וגם חברי כנסת נוספים ויושבי ראש נוספים הזכירו דברים, שאולי אנחנו עוסקים בהם יחסית הרבה: עוני, פערים, אלימות, עבריינות.
יצחק קדמן: אבל אני רוצה להזכיר שהשנתון עוסק גם בדברים אחרים לגמרי.
יצחק קדמן: אני כבר אשתמש בהזדמנות הזאת כדי לדבר על דברים שאולי הם בשוליים, אבל הם חייבים להדריך את הכנסת ואת משרדי הממשלה בפעילותם.
יצחק קדמן: הידעתם כי 85,000 ילדים מגיעים לחדרי מיון כל שנה, בגלל נפילות בבית?
יצחק קדמן: את רובן הגדול אפשר למנוע.
יצחק קדמן: 85,000 ילדים.
יצחק קדמן: עוד 15,000 ילדים מגיעים לחדרי מיון, בגלל ששתו רעלים, וגם את זה אפשר למנוע, ואגב, לא כל דבר הממשלה צריכה לעשות.
יצחק קדמן: שהורים יעבירו את האקונומיקה מהארון במטבח, שהוא בהישג יד של תינוק, לארון אחר, אז יגיעו פחות ילדים לחדרי מיון.
יצחק קדמן: אני יכול להזכיר נושא אחר לחלוטין, שהעסיק מאוד את כל אזרחי מדינת ישראל בשנה וחצי האחרונות.
יצחק קדמן: אתם זוכרים שבקיץ האחרון היו שלושה מקרי רצח של ילדים קטנים על ידי הוריהם, משפחותיהם - רוז, אלון ומיכאל זכרם לברכה.
יצחק קדמן: נשאלתי אז, האם זאת באמת איזו הצטברות יוצאת דופן שלא היתה כמותה.
יצחק קדמן: התשובה היא לא.
יצחק קדמן: מי שבקי בעניין, יודע שבשנים האחרונות נרצחו מדי שנה כשישה ילדים בממוצע.
יצחק קדמן: אנחנו מדברים על שש השנים האחרונות, שלמעלה מ-30 ילדים נרצחו.
יצחק קדמן: אבל תראו איזה נתון אחר מופיע בשנתון – יש עבירות, שהמשטרה מסווגת אותן כעבירות הכי חמורות, והן העבירות נגד חיי אדם, והן כוללות עבירות של רצח, הריגה, גרימת מוות ברשלנות, ניסיון לרצח, הדברים הכי חמורים.
יצחק קדמן: לפני 15 שנה, ב-1995, עבירות נגד חיי אדם של ילדים - היו 26 תיקים בשנה.
יצחק קדמן: בשנה שעברה – עבירות נגד חיי אדם של ילדים, נפתחו 212 תיקים.
יצחק קדמן: 212 תיקים של עבירה נגד חיי אדם של ילדים.
יצחק קדמן: זאת תמונה מצמררת, מופיעה בעמוד קטן בשנתון הזה, אבל יש לה חשיבות עצומה בשאלה, האם החברה הישראלית מגינה מספיק על ילדיה.
יצחק קדמן: אבל יש גם דברים אחרים שמופיעים בשנתון, ושוב, הם כולם צריכים לשמש מורי נבוכים גם לרשות המבצעת וגם לרשות המחוקקת, למשל: יש לנו בעיה אדירה, שמדי שנה מצטרפים 14,000 ילדים, שהוריהם מתגרשים באותה שנה.
יצחק קדמן: המספר הכולל עבר כבר מזמן את ה-100,000.
יצחק קדמן: אלה ילדים שלא ניתנת להם תשומת לב מספיקה.
יצחק קדמן: אלה ילדים שנמצאים במצוקות נוראיות, וכדי להמחיש את זה, אני אתן רק עוד נתון אחד, שלראשונה מתפרסם בשנתון החדש.
יצחק קדמן: הנתון הזה בדק בפעם הראשונה, ואני מודה למשטרה על כך, את הקשר בין פתיחת תיקים במשטרה לילדים או נערים לבין מצבם המשפחתי ונתוני רקע שלהם.
יצחק קדמן: מה שמסתבר לנו, שיש ארבעה מדדים, שכל אחד מהם, בוודאי הצטרפות של יותר מאחד מהם, מנבאת את הסיכוי הגבוה שהילדים האלה ייפתחו להם תיקים במשטרה.
יצחק קדמן: ארבעת המדדים הם: משפחות שבורות וחד-הוריות, ראה מה שאמרתי רק עכשיו, ניתוק ממסגרת לימודים כלשהי, שכר נמוך של שני ההורים והורה שיש לו בעצמו עבר פלילי.
יצחק קדמן: כל הארבעה האלה עוזרים לנבא במידה רבה מאוד את הסיכוי שילד שבא ממשפחה כזאת, ייפתח לו תיק פלילי.
יצחק קדמן: הלקח של העניין הזה, וזה מה שחשוב בשנתון, וזה לא המספרים ולא הטבלאות, שאנחנו צריכים להיאבק במלחמת חורמה נגד נשירה והנשרה מבתי ספר, כי הם מבוא לעבריינות ולהתנהגות פלילית של ילדים; שאנחנו צריכים לתת את תשומת הלב לילדים ממשפחות שבורות, כי זה סיכון גבוה מאוד שהילד גם יסתבך בפלילים.
יצחק קדמן: ולכן אני מסכם בזה את דבריי, למרות שכמובן אני מציע לכם לקרוא את כל השנתון, הוא מרתק, גם בסוגיות כאילו פיקנטיות לכמה ילדים בישראל יש מכשיר סלולרי, כמה ילדים גולשים באינטרנט, וגלישה באינטרנט – רק אתמול ושלשום שמענו, איך גלישה לא מבוקרת באינטרנט מביאה לאסונות.
יצחק קדמן: גם בעניין הזה לא עשינו מספיק, לא בתחום החינוך ולא בתחום אכיפת החוק.
יצחק קדמן: האינטרנט היום הוא שדה המוקשים המודרני לילדים בישראל.
יצחק קדמן: יש לא מעט הורים, שממשיכים להגיד לילדים שלהם: אל תיקח סוכריה מזר ברחוב.
יצחק קדמן: גברותי ורבותי, הזר כבר מזמן לא ברחוב, הוא אצלכם בתוך הבית.
יצחק קדמן: אנחנו צריכים להתעדכן.
יצחק קדמן: כדי להשתתף בישיבה הזאת, אני עזבתי ישיבה אחרת שמתנהלת בוועדה לענייני ביקורת המדינה על דוח מבקר המדינה בנושא של הרס שירותי בריאות התלמיד בבית ספר.
יצחק קדמן: זה גם קשור לשנתון.
יצחק קדמן: יש לנו פה נתונים על צניחה נוראית של מספר הבדיקות, בדיקות ראייה, בדיקות שמיעה, בדיקות רופא, בדיקות עקמת גב.
יצחק קדמן: בשנים האחרונות המספרים הלכו והצטמצמו בגלל הפרטת השירות הזה, שאגב עלה למדינה הרבה יותר, כי גם מהטעמים של חיסכון התברר שזה עלה יותר להפריט מאשר להשאיר.
אורלי לוי אבקסיס: הם רצו שבעה מיליון, והוציאו עוד 20.
יצחק קדמן: נכון, והוציאו עוד 20.
יצחק קדמן: לכן אני קורא לכולכם המחוקקים ואנשי משרדי הממשלה והרשויות המבצעות, המקומיות והממשלתיות, ראו בשנתון הזה לא רק תמונת ראי, כפי שנאמר פה על ידי חברי הכנסת, אלא גם מורה דרך.
יצחק קדמן: הדבר הזה צריך לכוון אותנו לעשייה, אחרת זה אוסף מאוד חשוב, מאוד מעניין של נתונים, אבל אם לא ניקח אותו מהנתון אל העשייה, לא עשינו כמעט דבר.
יצחק קדמן: ואני אומר רק עוד שני נתונים שאני רוצה להזכיר, ואני אעביר את רשות הדיבור ליפה ציונית.
יצחק קדמן: האחד – אנחנו חייבים לתת את תשומת הלב לכך, שהיום יש להרבה יותר ילדים פחות ופחות שירותים, בכל התחומים.
יצחק קדמן: אני רוצה להפנות את תשומת לבכם לנתון מעניין.
יצחק קדמן: שנתון של ילדים שנולדים היום בישראל מונה קרוב ל-160,000 ילדים בשנתון.
יצחק קדמן: רק לפני עשור המספר היה 100,000.
יצחק קדמן: לפני שני עשורים המספר היה בשנתון 75,000.
יצחק קדמן: שאלו נא את עצמכם, האם המספרים של הילדים, שגדלו בצורה כל כך דרמטית בישראל, לוו גם בהגדלה מקבילה של השירותים וכוח האדם שעומד לרשותם.
יצחק קדמן: האם יש פקידי סעד בשליש יותר מאשר לפני עשור?
יצחק קדמן: האם קציני מבחן?
יצחק קדמן: האם כיתות בבית ספר?
יצחק קדמן: האם מרפאות בקהילה?
יצחק קדמן: האם הם גדלו רק בשיעור הזה, שנהוג לכנותו "טייס אוטומטי"?
יצחק קדמן: העוגה שלנו מבחינת ילדים גדלה, אבל השירותים שניתנים – היא צריכה להתחלק בהרבה יותר ילדים מאשר היה רק לפני עשור.
יצחק קדמן: רק לשם הצורך לכוון לעשייה, אני אזכיר עוד נתון אחד ובזה אסיים.
יצחק קדמן: אחד הנתונים, שמבחינתני לא זכו להרבה תהודה, שהכי מזעזעים בשנתון הזה, מעבר לדיווחים על התעללות בילדים וכדומה – בשנה שעברה ביקרו 545,000 ילדים בחדרי מיון בבתי חולים בישראל.
יצחק קדמן: זה אומר שכל ילד רביעי בממוצע היה בחדר מיון בשנה שעברה.
יצחק קדמן: האם ילדי ישראל כל כך חולים?
יצחק קדמן: כל כך נפצעים?
יצחק קדמן: התשובה נעוצה בנתון נוסף באותה טבלה שמופיעה בשנתון, בדקנו מה הן השעות השכיחות שילדים מגיעים לחדרי מיון.
יצחק קדמן: השעות הכי שכיחות שילדים מבקרים בחדרי מיון זה מ-18:00 אחר הצהרים עד חצות.
יצחק קדמן: זה נותן לנו רמז, שכנראה משהו מאוד לקוי בשירותי הבריאות הקהילתיים, והחל משעות מסוימות על כל כך דבר קטן ההורים רצים ונאלצים לרוץ לחדר מיון.
יצחק קדמן: חדר מיון זה לא תענוג, זה אפילו מקום שיכול להיות מסוכן.
יצחק קדמן: הנתון הזה, גם הוא צריך להעלות סימן שאלה, האם אנחנו עושים מספיק כדי לפתח שירותים בקהילה, שירותי בריאות שפתוחים הרבה יותר שעות, במיוחד בפריפריה ששם כמעט אין דבר, או שאנחנו נמשיך להביא למצב כזה, שלמעלה מחצי מיליון ילדים מבקרים מדי שנה בחדרי מיון בישראל.
יצחק קדמן: בסימן השאלה הזה אני אסתפק.
יצחק קדמן: אני אבקש מעורכת השנתון להראות לכם כמה שקפים כדי להתרשם מהדברים.
זבולון אורלב: עורכת השנתון, הגברת יפה ציונית.
יפה ציונית: שלום לכולם, ראשית אני רוצה להוסיף ולומר שהשנתון הוא פרי עמלם של רבים וטובים, בראשם חבריי לצוות השנתון, אני לא לבד, ציפי ברמן ודוקטור אשר בן אריה, סמנכ"ל המועצה לשלום הילד ועורך השנתון מזה 18 שנה, אליו הצטרפתי לפני כ-16 שנה, וגם חברותיי למועצה, שבלי ההערות שלהן והעצות הטובות והחשובות, לא היה שנתון באיכות כזאת - חניתה כושר ומיכל קמחי.
יפה ציונית: השנתון הוא עב כרס, ואני בחרתי מספר נתונים.
יפה ציונית: היות והזמן קצר, אעשה זאת ממש על קצה המזלג.
יפה ציונית: אם יש שאלות, אשמח לענות בסוף.
יפה ציונית: בדצמבר 2008 הגיע מספרם של הילדים בישראל לכשני מיליון ילדים וחצי.
יפה ציונית: הילדים מהווים כ-30% מאוכלוסיית ישראל.
יפה ציונית: זה אחוז מהגבוהים ביותר בעולם המערבי.
יפה ציונית: מבחינה זו אנחנו דומים יותר למדינות מתפתחות, שבהן בסיס הפירמידה של הגילאים הוא ילדים ולא מבוגרים וקשישים, כמו באירופה.
יפה ציונית: האוכלוסייה של הילדים היא מגוונת, היא הטרוגנית: יהודים, מוסלמים, נוצרים, דרוזים וקבוצה ללא סיווג דת - אולי פה אני אגיד, שרובם עולים שבחרו שלא לציין את הדת שלהם בכניסה לישראל.
יפה ציונית: כמו שאמרנו, מקומה של ישראל בין המדינות בעולם המערבי, מבחינת אחוז הילדים, הוא מאוד גבוה.
יפה ציונית: כאן הנתון על אחוז הילדים ואוכלוסיית עשרות אשכולות היישובים.
יפה ציונית: הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה דירגה את היישובים לפי רמה חברתית כלכלית, מאשכול היישובים החלשים יותר שהוא אחד, עד עשר שהם היישובים החזקים יותר.
יפה ציונית: באשכול הראשון אנחנו מוצאים את היישובים החרדיים והבדואים הלא מוכרים בנגב, ובאשכול העשירי את היישובים החזקים יותר, המבוססים יותר, כמו: עומר וסביון.
יפה ציונית: אנחנו רואים שאחוז הילדים באשכול היישובים החלשים יותר הוא גדול, וזה הולך וקטן עם המעבר ליישובים חזקים יותר.
יפה ציונית: ככל שהרמה החברתית כלכלית של היישוב נמוכה יותר, אחוז הילדים מכלל האוכלוסייה המתגוררת בו גדול יותר.
יפה ציונית: רציתי לגעת בחוזק של הרשות המקומית.
יפה ציונית: ככל שהרשות המקומית בה מתגורר הילד חלשה יותר, היא מתקשה יותר לתת מענים מתאימים לצרכיו של הילד בתחומים השונים: חינוך, בריאות, רווחה.
אורלי לוי אבקסיס: כי יש לה הרבה יותר ילדים לטפל בהם.
יפה ציונית: כאן אנחנו מדברים על ילדים ללא אזרחות.
יפה ציונית: באפריל 2009 היו קרוב ל-146,000 ילדים כאלה.
יפה ציונית: רובם, שלושת רבעי מהם, תושבי מזרח ירושלים.
יפה ציונית: מדובר בתושבי מזרח ירושלים שנישאו לפלסטיני תושב השטחים, או פלסטינית.
זבולון אורלב: אבל צריך לומר שלהם יש תושבות.
זבולון אורלב: התושבות, למשל, מקנה להם חוק חינוך חינם, היא מקנה להם כמה זכויות בסיסיות.
עפו אגבאריה: אבל לא ביטוח בריאות.
זבולון אורלב: בריאות כן.
עפו אגבאריה: לא.
זבולון אורלב: אדוני, תושב במדינת ישראל זכאי לחינוך חינם ולבריאות חינם.
עפו אגבאריה: בנישואים מעורבים לא.
זבולון אורלב: הנה, הרווחת כבר בישיבה הזאת בריאות חינם.
זבולון אורלב: תבדוק אותי, יש לה בריאות חינם.
יפה ציונית: אבל הזכויות שלהם למעשה מוגבלות.
יפה ציונית: זו אוכלוסייה שהזכויות שלה כן מוגבלות ונמצאת בסיכון מסוים.
יפה ציונית: ישראל היא מדינת מהגרים.
זבולון אורלב: התכוונת שהיא מדינת עלייה.
זבולון אורלב: עלייה זה לא הגירה.
זבולון אורלב: חוק השבות קיים רק במדינת ישראל, והוא נעשה בגלל שאנחנו מדינת עלייה, ולא בגלל שאנחנו מדינת הגירה.
זבולון אורלב: לפחות עם כמה יושבי ראש פה לא ניתן לציונות להתחבא מתחת לשולחן.
יפה ציונית: בסדר גמור, אני מקבלת את ההערה.
יפה ציונית: 10% מהילדים בישראל הם ילדי עולים וילדים שעלו בעצמם, ילדים גם לעולים שהגיעו לארץ בעלייה של שנות ה-90' ונולדו בארץ.
יפה ציונית: רוב הילדים האלה חיים במשפחות חד-הוריות, ואני ניגשת מייד לנושא הזה.
יפה ציונית: מספר הילדים החיים במשפחות חד-הוריות הגיע לכ-8.5% מכלל האוכלוסייה של הילדים בישראל, 208,000 ילדים בשנת 2008, רובם ילדים החיים במשפחות, שבראשן עומד גרוש או גרושה, או רווק או רווקה – זאת תופעה שהולכת וגדלה דרך אגב, ילדים שחיים במשפחות שבראשן רווק או רווקה, ילדים במשפחות שההורה או האימא בוחרת לגדל את ילדה לבדה.
יפה ציונית: אני ניגשת לתחום החינוך.
יפה ציונית: אחת המגמות הבולטות שרואים בשנתון בפרק החינוך זה שיש מעבר מהחינוך הממלכתי לחינוך החרדי.
יפה ציונית: במהלך ה-30 שנים האחרונות היתה מגמה מואצת של המעבר של הלומדים מהחינוך הממלכתי לחינוך החרדי.
מיכאל בן-ארי: זה לא קשור לחינוך, זה קשור לריבוי.
מיכאל בן-ארי: בוא נתחיל בזה שזה קשור לריבוי.
מיכאל בן-ארי: זה סוג של תעמולה.
יהודית גידלי: זה סוג של נתונים.
מיכאל בן-ארי: לא, זה לא נתון.
מיכאל בן-ארי: מה שהיא אמרה עכשיו זה לא נתון.
יפה ציונית: אלה נתונים של מערכת החינוך.
מיכאל בן-ארי: זה לא נתון, זה סוג של אמירה.
מיכאל בן-ארי: להגיד שהיה מעבר בין לבין, זה לומר: אלה עובדים בצורה כזאת של מיסיון והם מושכים אליהם.
יפה ציונית: ממש לא, אולי המילה לא נכונה.
דני דנון: אני מציע שהיא תסיים את המצגת, וניתן לך להגיב ראשון.
מיכאל בן-ארי: לא, באתי להקשיב וללמוד.
יפה ציונית: עוד תופעה בולטת היא נשירת ילדים ממערכת החינוך.
יפה ציונית: בשנת הלימודים תשס"ט נשרו כ-5% ילדים ממערכת החינוך.
דני דנון: כמה זה בהשוואה לשנים קודמות?
יפה ציונית: יש קצת בעיה להשוות, כי שיטת המדידה של הנשירה השתנתה, אז אפשר להגיד על שלוש השנים האחרונות שהיתה יציבות.
יפה ציונית: אני רציתי להראות פה את הפערים, והפערים הם גדולים בין ילידי הארץ לבין ילידי חוץ לארץ ובין יהודים לבין לא יהודים.
זבולון אורלב: זה לפחות אחד הנתונים, שאנחנו אלופי העולם לחיוב.
זבולון אורלב: הנשירה במדינת ישראל היא מהקטנות ביותר שיש במדינות המערב.
אורלי לוי אבקסיס: לא כל הנשירות מדווחות, כי גם לבית הספר יש אינטרס לא לדווח על ילד, כי הוא עדיין במסגרת והוא מקבל תקציב פר ילד, אז זה משהו שכדאי גם לקחת בחשבון.
אורלי לוי אבקסיס: אבל זה קורה.
מיכאל בן-ארי: זה שולי.
יפה ציונית: המשך קצת של הנתון הקודם – בשנת הלימודים תשס"ט טופלו בידי קציני ביקור סדיר, שמטפלים בילדים מועדים לנשירה, קרוב ל-86,000.
יפה ציונית: בסך הכל רואים מתשס"ה לתשס"ט מגמת עלייה.
יפה ציונית: התנודות קשורות לתקנים שהקצו לקציני ביקור סדיר ולמבצעים של איתור הילדים, אבל בסך הכל רואים עלייה.
מיכאל בן-ארי: אני רואה פה ירידה, לא עלייה.
יפה ציונית: לא, בין תשס"ה לתשס"ט יש עלייה בסך הכל.
מיכאל בן-ארי: אבל אנחנו במגמה – במגמה של ירידה.
יפה ציונית: זאת כן מגמה, אבל אני אמרתי שהתנודות קשורות - -
זבולון אורלב: בשנים הבאות זה ילך ויגדל, כי אנחנו מחילים בהדרגה את חוק חינוך חובה י"א, י"ב.
זבולון אורלב: בשנים הבאות זה ילך ויגדל.
יפה ציונית: עוד נתון מאוד חשוב על אחוז הזכאים לתעודת בגרות.
יפה ציונית: השנה אנחנו עומדים על 44.4% מכלל תלמידי קבוצת הגיל 17 שהיו זכאים לתעודת בגרות.
יפה ציונית: זה האחוז הנמוך ביותר שנמדד מאז תשס"א, וזה למרות שאחוז הניגשים לבגרות גדל במשך השנים.
זבולון אורלב: וזאת הסיבה.
זבולון אורלב: יפה ציונית: הלוח הזה גם נוגע בנושא של זכאות, אבל גם בעמידה בדרישות הסף של האוניברסיטאות.
זבולון אורלב: יש פה חלוקה, הוא מראה את הפערים בין בני 17 ביישובים מבוססים, ששייכים לאשכול היישובים 10-9.
זבולון אורלב: רואים פערים בין יהודים לבין ערבים בזכאות בתוך האשכולות עצמם, זאת אומרת בין היישובים.
אורלי לוי אבקסיס: שכונות המצוקה, מצבן גרוע יותר מאשר הכפרים או היישובים הערביים.
אורלי לוי אבקסיס: זאת נקודה שממש צריך לשים עליה דגש.
שלום מוחא: זה לא נכון.
יפה ציונית: הפערים הם מאוד גדולים בין אחוז הזכאים - -
אורלי לוי אבקסיס: זה לפי מה שכתוב פה.
אורלי לוי אבקסיס: יהודים באשכול חברתי מאחד עד שלוש, ארבע – מצבם גרוע יותר אפילו מהאוכלוסייה הנחשבת החלשה ביותר במדינה, וזה נתון שצריך לשים עליו את הדגש.
אורלי לוי אבקסיס: שוכחים את השכונות.
מיכאל בן-ארי: אני רוצה להצטרף להערה של חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, שיש פה הסתכלות מתמדת על חלוקה בין שני מגזרים - -
אורלי לוי אבקסיס: וזה בסדר שיש חלוקה כזאת, כדי לראות ולהבין.
מיכאל בן-ארי: זה בסדר שיש חלוקה כזאת, אבל זה לא בסדר שאין עוד כמה חלוקות פנימיות משמעותיות ביותר בתוך החברה בישראל.
מיכאל בן-ארי: אני חושב שהחתך צריך להיות החתך הסוציו-אקונומי.
יפה ציונית: זה בדיוק החתך הזה.
מיכאל בן-ארי: אני רואה, אני רק אומר שיש פה הבלטה מתמדת של יהודים מול ערבים, ואין הבלטה של שכונת רמת-אביב מול שכונת תל-כביר בתל אביב.
מיכאל בן-ארי: זה מה שחסר לנו כל הזמן.
מיכאל בן-ארי: אנו מראים פה איזה סוג של ניגוד ואיזה פערים, יש פה איזה סוג של תעמולה שמסתתרת מאחורי הדברים האלה, וזה לא נכון.
זבולון אורלב: אני אומר לכם בצורה גלויה, אנחנו ב-10:55 אחרי הסיכום.
יפה ציונית: מה שחשוב ולא אמרנו זה הפער בין אלה שכבר זכאים ויש להם כבר תעודת בגרות לבין אלה שעומדים בדרישות הסף של האוניברסיטאות, והם פערים גדולים.
יפה ציונית: אנחנו מגיעים פה לנתון שכבר דיברנו עליו, כל ילד שלישי בישראל הוא עני, הוא מתחת לקו העוני.
יפה ציונית: אנחנו גם רואים שתשלומי העברה ומיסים מצליחים פחות ופחות לצמצם את הפערים עם השנים.
יפה ציונית: זה נתון מדאיג.
אורלי לוי אבקסיס: קיצצו בהם באופן מחפיר משנת 2002.
יפה ציונית: אנחנו נוגעים פה שוב בנתון שדוקטור קדמן דיבר עליו, על כך שלצערנו אנחנו בין - -
זבולון אורלב: לא בין, אנחנו אלופי העולם.
יפה ציונית: אנחנו אלופי העולם באחוז הילדים מתחת לקו העוני.
זבולון אורלב: פעם התחרינו עם מקסיקו, אבל הצלחנו להתגבר עליה.
יפה ציונית: לנושא שגם דוקטור קדמן נגע בו – עבירות נגד חיי אדם שנעשו בילדים, זה נתון של המשטרה.
יפה ציונית: אני הבאתי פה את השנים 2008-2005.
יפה ציונית: אנחנו רואים מגמת גידול, וזה במיוחד בעבירות שלא במשפחה.
זבולון אורלב: זה חשדות?
זבולון אורלב: זה הרשעות?
יפה ציונית: מדובר ברצח, ניסיון רצח, יידוי אבנים על רקע לאומני, כל מה שהוא עבירה.
אפרת וולך-מזרחי: כמות תיקים.
זבולון אורלב: פתיחת תיקים פליליים.
יפה ציונית: נתון נוסף כואב על ילדים נפגעי התעללות מינית לפי זיקת הפוגע לנפגע.
יפה ציונית: אנחנו רואים שדווקא בסביבה הבטוחה ביותר של הילד, סביבת המשפחה, השכונה, דווקא שם ילדים נפגעים יותר.
יצחק קדמן: זה נתון שמאוד חשוב לשים אליו לב.
יצחק קדמן: בניגוד למה שנוטים לחשוב, הפגיעה איננה מזר שמסתובב בפארק.
יצחק קדמן: רוב מוחלט של המקרים, כ-70%, הם מישהו שמוכר לילד ברמות שונות של מעגלי היכרות.
יפה ציונית: ילדים המוכרים למחלקות השירותים החברתיים – אנחנו רואים בין 2001 ל-2009 גידול משמעותי במספרם.
יפה ציונית: מדובר בילדים בסיכון ישיר או בסיכון משפחתי, שיש להם בעיות שמסכנות את רווחתם וחייהם התקינים.
יפה ציונית: דיווחים על ילדים נפגעי התעללות בשנים 2008-1995 – מאז התחלנו ב-1995 לאסוף את הנתונים, אנחנו רואים מגמת גידול במספרם.
יפה ציונית: אנחנו יודעים שעל כל מקרה מדווח יש בין שלושה עד שמונה מקרים שאינם מדווחים, לפי הספרות המקצועית.
מיכאל בן-ארי: בעקבות זה שאנחנו עדים בשנים האחרונות למודעות יותר גדולה גם בקרב הורים וגם בקרב ילדים, האם יש רמת דיווח גבוהה יותר?