GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זבולון אורלב: אני חושב שזה לא לכבוד, אני לא מדבר כלפי ערוץ 10, חס וחלילה.
זבולון אורלב: אני מדבר כלפי כולם.
זבולון אורלב: גם אתמול כשדיברנו בסוגיה אחרת שאיכשהו קשורה לעניין הזה של הופעת ילדים בתכניות ריאליטי, אז גם ראיתי כמעט היעדרות מאורגנת, מלבד, היה שמה גם ערוץ 10, לא? מי היה?
יצחק קדמן: הרשות השנייה.
זבולון אורלב: לא, חוץ מהרשות השנייה.
זבולון אורלב: איילת מצגר.
קריאה: אילן דה פריז היה.
זבולון אורלב: אילן דה פריז.
קריאה: רשת.
זבולון אורלב: אילן דה פריז ברשת היה, נכון.
קריאה: והיום הם לא מגיעים.
זבולון אורלב: היום הם לא מגיעים.
זבולון אורלב: יס הודיעו שתהיה כאן הסמנכ"לית מיכל רפאלי כדורי.
זבולון אורלב: היא פה?
זבולון אורלב: היא לא פה.
זבולון אורלב: אני חושב שלמועצה לשידורי כבלים ולוויין אולי תהיה עבודה פעם לעשות איזה אמנה לגבי הופעות של הזכיינים למיניהם בערוצי הכנסת.
זבולון אורלב: אחרי זה שחברי הכנסת יוזמים הצעות חוק בסוגיות האלה, אז הם מתעוררים ואומרים: סותמים לנו את הפיות, לא נותנים לנו לדבר.
זבולון אורלב: צנזורה וכדומה.
זבולון אורלב: יש כאן, אני מנצל את הבמה הזאת באמת להביע מורת רוח מההתנהלות הזאת של הדבר הזה.
זבולון אורלב: על כל פנים, כלומר, מה שמתברר באמת שיש איזה שהיא בעיה שכרגע, אני מבין שאף אחד לא יכול להכחיש אותה, שערוצי הטלביזיה שמסיבות שלהם מוסרים את החומרים שלהם לאינטרנט, בין אם מדובר באתר שלהם, או בין אם מדובר באתרים אחרים לצורך קידום ענייניהם, כל המגבלות גם של שעות השידור, שאני לא יודע איך באינטרנט יהיה אפשר להטיל הגבלה לשעות שידור וגם באשר לסימון וסיווג, בעצם לא מתקיימים, ואותם ילדים שרצינו למנוע את השידורים המזיקים, בעצם היום כל ילד, וצריך לומר ביושר גם כן שהילדים הרי מקדימים אותנו בטכנולוגיות והם, השידורים האלה היום זמינים בכל הצורות הטכנולוגיות האפשרויות, לא רק המחשבים בניידים והנייחים והטבלאטים למיניהם, ואפילו אייפונים למיניהם.
זבולון אורלב: אתה יכול, בכל מקום, בכל זמן ילדים יכולים לקבל את זה ולכן חשיבות גדולה מאד לעניין.
זבולון אורלב: קודם כל נברר באמת האם יש בעיה, איזה שהיא בעיה טכנולוגית בסוגיה הזאת?
זבולון אורלב: כי נשמעה, לפחות בנייר ההכנה, שהיתה טענה שיש בעיה טכנולוגית שאת אותו סימון וסיווג אי אפשר להעביר מהטלביזיה לאינטרנט.
זבולון אורלב: השאלה השנייה היא: על מי צריכה לחול האחריות?
זבולון אורלב: נמצא איתנו, אולי ניתן לניצן חן, יושב ראש המועצה לשידורי כבלים ולוויין, את רשות הדיבור בסוגיה הזאת.
זבולון אורלב: היית גם יושב ראש הועדה לרגולציה שהקים משרד התקשורת, נכון?
ניצן חן: צוות הניו מדיה שבראשו עמד מנכ"ל משרד התקשורת ועבדכם הנאמן, שניסה להגדיר מהם התבחינים לטלביזיה באינטרנט?
ניצן חן: והמסקנות שלו מופיעות, אגב, באתר.
זבולון אורלב: אני רק רוצה להגיד שקיבלת מחמאה ממריה רבינוביץ שערכה לנו את המחקר, את הנייר ההכנה, והיא כתבה בנייר שמר ניצן חן, יושב ראש המועצה לשידורי כבלים ולשידורי לוויין סבור כי יש מקום להחיל את הרגולציה המופעלת כיום בנושאי הגנה כל קטינים מפני צפייה בשידורי טלביזיה, שאינם מתאימים לגילם, וגם על שידורים של תכני טלביזיה באינטרנט.
זבולון אורלב: עכשיו תצדיק את המחמאה הזאת.
ניצן חן: או.
ניצן חן: קיי.
ניצן חן: אז אני גם מבקש להחמיא למריה ולמרכז מידע ומחקר שעושה עבודה טובה, ובאמת התשתית שהיא הכינה כאן היא אכן מדויקת, לפחות מבחינת החקיקה וההסדרה והרגולציה.
ניצן חן: אני, ברשותך, גם מחמיא לכבוד היושב ראש, יום אחרי יום שהוא מביא אותנו לכאן ונותן לנו, ככה, להתכוונן מה חשוב בעבודה שלנו ומה נחשב לטפל, ואני חושב שזה באמת, הדיון פה הוא מאד מאד חשוב.
ניצן חן: לגופו של עניין, אני חושב שלצופה לא משנה באיזה דרך הוא מקבל את השידורים שלו בבית, הוא יכול לקבל את זה דרך הכבלים, דרך הלוויין, דרך יונת דואר, מה שחשוב לו שתכני שטלביזיה שהוא מקבל בבית שלו ישמרו על המרחב המוגן שלו, והוא מצפה מהמדינה, קרי מהרגולטור, שיתנו לו איזה שהן אבני דרך בסיסיים לא להחליף את החינוך ואת הערכים שהוא מאמין בהם, אלא, למשל כמו חוק סיווג וסימון משדרים מזיקים זה כלי שהמדינה נותנת להורה, ירצה – יקבל, לא ירצה – לא יקבל.
ניצן חן: לכן אני בהחלט סבור, מבלי להיכנס לדיון המאד סבוך: מה זאת טלביזיה?
ניצן חן: מפני שכרגע ההגדרה בחוק היא עמומה ואולי טוב שכך.
ניצן חן: אני לא נכנס כרגע, מי שירצה אני מזמין אותו להיכנס, לגלוש לאתר של משרד התקשורת ולראות את מסקנות ועדת הניו מדיה שישבה, כאמור, מעל שנתיים על המדוכה, וקבעה איזה שהם תבחינים מה זאת טלביזיה באינטרנט וכשיהיו X תבחינים כאלה הלכה למעשה, אז תחול גם רגולציה על מיזמים טלביזיוניים באינטרנט.
ניצן חן: אני לא חושב שזה הדיון כאן ויתקן אותי כבוד היושב ראש, זה האם תכניות טלביזיה, אחריש הגדרנו מהם - - -
זבולון אורלב: הוא נושק, הוא יהיה דיון ההמשך.
ניצן חן: אז לכן פה אני מתחבר למה שאמרתי למריה בטלפון ואני בהחלט סבור, אני פספסתי אומנם את מה שאמרה עורכת הדין ריבלין בתחילת הדיון, אבל אני בהחלט סבור שאם זה לא יבוא בצורה וולונטרית, זה יבוא בכפייה, קרי, המדינה תטיל, לאור פניות של לא מעט הורים שפנו אל המועצה לגבי אי סימון וסיווג של תכנים המועלים על אתרים רשמיים באינטרנט, כמו למשל: הוט בוויינט, אבל זה יכול להיות גם יס בוואלה.
ניצן חן: ולמרות שאותם תכנים, אותם תכניות, אם זה "עספור" בהוט, או "סרוגים" בוואלה, מסומנים ומסווגים בטלביזיה הליניארית הקלילה, אין שום מניעה לא לחברת הכבלים ולא לחברת הלוויין לסמן את התכנים הללו שמועברים לאתר לצורך קידום ושיווק התכניות, בין אם זה פרומואים, בין אם זה כל התכנית כולה, בהתאם לחובות הסיווג והסימון שחלות מכוח חוק סיווג וסימון ויישום משדרים מזיקים תשס"א – 2001 וזאת לטובת כלל הציבור.
ניצן חן: כלומר, אני חוזר על מה שאמרתי בתחילת דברי, אדוני היושב ראש, זה ממש לא משנה לי, כצופה, אם אני מקבל את התוכן דרך ה – IP או דרך הטלביזיה הליניארית, או דרך ה – VOD או בכל דרך אחרת.
ניצן חן: גם בסלולר אגב.
ניצן חן: אין שום סיבה שתכנית דרמה שחברת הכבלים השקיעה מאות אלפי דולרים ואגב, היא עושה תכניות יוצאות מהכלל, אם זה "תמרות עשן" ואם זה "הבורר", ואם זה "חסמבה".
ניצן חן: אין שום סיבה שאם אני צורך את זה בסלולר לא יהיה לי את הסימון הזה למעלה, קטגוריה לגילאים.
ניצן חן: אגב, במאמר מוסגר אני אומר שאנחנו המלצנו בפני השר והוא אמור לאמץ את המסקנות, להוסיף קטגוריה רביעית לסימון וסיווג, ולהוסיף גם תארים גרפיים של תכניות שיש בהם אלימות מילולית כזאת או אחרת, או תזונה לא נכונה, או עידוד לאלכוהול, כך שהחוק לסימון וסיווג משדרים בעיני זה כן כלי מאד חשוב, במיוחד אחרי הרפורמה שאנחנו עכשיו עושים.
ניצן חן: ירצו ההורים ישתמשו, לא ירצו – לא ישתמשו.
ניצן חן: אבל העובדה, להסיר את האחריות ולהגיד שזה לא שייך לחברת הכבלים ושהאתר יעשה, או לא יעשה.
ניצן חן: אפשר להגיד את זה כמו שאתם עושים התקשרות חוזית איתם וקובעים איתם מהם הפרמטרים, באיזה פרק לשדר באתר, ואתם מסירים את זה באתר אחרי שבוע ושמים פרק אחר כטיזר כפרומו, כך גם אתם יכולים להנחות אותם, בין בהתקשרות חוזית, או בין בעל פה, איזה סימון אתם ממליצים להם לעשות ובא לציון גואל.
ניצן חן: תודה.
זבולון אורלב: אם אני הבנתי ממך נכון, קודם כל אתה תומך שפיקוח ובקרה לגבי תכנים מזיקים שקיימים בטלביזיה צריכים להיות גם באינטרנט, אתה אומר את זה באופן חד משמעי ואני מודה לך על כך.
זבולון אורלב: אבל אתה גם אומר, אם אני מבין ממך נכון, שהאחריות לכך צריכה להיות באמת על הטלביזיה.
זבולון אורלב: כלומר, הואיל והיא יצרה את התכנים, אם היא מעבירה את התכנים, בדרך כלשהי, למקום אחר, היא צריכה לוודא שמה שהיה חל עליה, יחול גם על הגוף, על המדיה המשדרת.
ניצן חן: אמת.
ניצן חן: בחידוד אחד: בכפוף לכך שהתכנים באמת מופקים ומיוצרים על זה.
ניצן חן: אנחנו לא מדברים על תכניות דרמה או תעודה שמיוצרות ומופקות לאתר עצמו.
ניצן חן: זה סיפור אחר.
ניצן חן: אבל אם זה תכנים שחברת הכבלים או הלוויין עשתה והאתר הוא מדיה משלים, אין שום סיבה שחברת הכבלים - - -
זבולון אורלב: הרי האינטרנט פתוח הרי לכל העולם.
זבולון אורלב: זה סוגיה אחרת, אבל מתוך הנחה שבאופן טבעי השידורים הישראלים הם יותר ידידותיים למשתמשים, אז בדרך כלל אנשים, קודם כל, נוטים לספק את סקרנותם בשפה העברית.
זבולון אורלב: יש לי עוד שאלה בשולי הדברים.
זבולון אורלב: הזכרת את ה – VOD.
זבולון אורלב: הכללים שֶחלים על סרטים ומחזות חלים גם על ה – VOD?
ניצן חן: בהוט – כן.
ניצן חן: ביס – בדרך, כי יס פשוט משתמשת ב – VOD שלה באמצעות הרשת הפתוחה.
ניצן חן: החוק כרגע לא חל על ה – VOD של יס.
ניצן חן: אבל אנחנו עובדים על זה.
זבולון אורלב: הוא חל על הוט?
ניצן חן: הוא חל על הוט.
זבולון אורלב: איך החוק יכול לחול רק על הוט ולא,
ניצן חן: עו"ד אריה, אתה רוצה?
זבולון אורלב: נראה לי שמיכל היתה מרוצה מהשאלה שלי.
מיכל ריבלין: אכן כן.
מיכל ריבלין: אני יכולה גם לענות.
מיכל ריבלין: אני רוצה להתייחס לדברים של ניצן, כי אני לא רוצה שאני אצא מפה עם אי בהירות לגבי מה שניתם ליישם ומה לא.
מיכל ריבלין: אז אם אפשר, אני רק רוצה להתייחס למה שנאמר כאן.
זבולון אורלב: בקצרה מאד.
מיכל ריבלין: בקצרה אני שוב אגיד.
זבולון אורלב: שוב נזכיר שאת מייצגת את הוט.
מיכל ריבלין: התכנים שאנחנו, קודם כל, להוט אין אתר, כך שהיא לא מפעילה בפועל אתר.
מיכל ריבלין: אני יודעת שנורא, מאחר ואין, למרות לנגד עינינו קמות פלטפורמות רב ערוציות בכל מיני דרכים: באינטרנט, סוללר וכו'.
מיכל ריבלין: עדיין הרגולציה שנוח להכיל היא כמובן על החברות הותיקות והקיימות, שהם חברות טלביזיה מסורתיות, כלומר הוט ויס וזה בסדר.
מיכל ריבלין: מה שאני אומרת זה פשוט כפי שאני, כפלטפורמה רב ערוצית, אחראית להעלות את הסימונים על התכנים שמשודרים אצלי, ככה פלטפורמה אחרת שמשדרת האחריות צריכה להיות אצלה.
מיכל ריבלין: אני רק רוצה להגיד, צריך להבין את הקטע הטכני, כי לדעתי זה מכשול פה.
מיכל ריבלין: אנחנו כפלטפורמה, התכנים שלנו לא מגיעים עם תביעה של הסיווג והסימון.
מיכל ריבלין: הסימון של התכנים עולה באמצעות ה – EPG שלנו.
מיכל ריבלין: עולה דרך המוקד, מוקד השידורים ולכן כשערוץ מסוים אצלי, שהוא לא בבעלותי, דואג לסווג את התוכן, אני מעלה את הסימון לפי הסיווג שהוא ציין.
מיכל ריבלין: כך אם אני מעבירה תכנים לפלטפורמה אחרת, האחריות לסמן בהתאם לסיווג שנתתי הוא שלה, הוא לא יכול להיות אחרת.
זבולון אורלב: יש מחלוקת ראשונים בעניין.
ניצן חן: אין שום בעיה, אגב, אנחנו נוכל לסמן עבורכם גם בטלביזיה וגם באינטרנט.
ניצן חן: אם את רוצה שהמדינה תקבע את הסימון, מן הסתם היא גם תחמיר יותר בכללי הסיווג.
מיכל ריבלין: איך זה הגיע מהדברים שאמרתי לזה שהמדינה תיקח - - -
ניצן חן: את אומרת שקשה לך.
מיכל ריבלין: לא, אני אומרת שלא נכון להתייחס, אני יודעת שגם הדיון שאנחנו מנהלים עכשיו הוא הרי על תכנים שהם טיפה בים התכנים.
מיכל ריבלין: אני הייתי רוצה לחשוב שהתכנים שלי מגיעים רק למקומות שאני שולחת אותם.
מיכל ריבלין: המציאות בשטח היא שמרבית התכנים שלי הם מופיעים באתרים פיראטיים.
זבולון אורלב: זה תירוץ טוב.
מיכל ריבלין: אבל זה לא ברמת התירוץ.
מיכל ריבלין: ברמת הפרקטיקה אני יכולה להעביר את כל המידע.
מיכל ריבלין: מי שצריך לסמן הוא הפלטפורמה המשדרת, כפי שאני כפלטפורמה משדרת - - -
זבולון אורלב: את אומרת: הפלטפורמה המשדרת והוא אומר: הפלטפורמה שמעבירה את החומר.
זבולון אורלב: איפה זה עומד בחקיקה?
זבולון אורלב: אתה שומע את הדיון, ד"ר פרץ סגל, שהוא הרפרנט שלנו להגנה על ילדים במשרד המשפטים.
פרץ סגל: מנקודת מבט זו אני שומע את הדברים ולא מנקודת המבט של הרגולציה של דיני התקשורת, שזה באגף אחר אצלנו, כי החשיבה שמנחה אותנו זה לראות איך אנחנו - - -
זבולון אורלב: הגנה על ילדים.
פרץ סגל: מטמיעים את העקרונות החל בהורים, מערכת החינוך ומעלה ולאו דווקא איפה שהפנס מואר, קרי, האינטרנט והטלביזיה.
פרץ סגל: זה נקודת המבט שלנו לשמוע את הדברים ולראות אחר כך איך אנחנו יכולים, כמי שעוסקים בחקיקה שנוגעת לילדים וליחסי הורים וילדים, להביא לידי ביטוי את הצורך של הורים להיות שותפים מלאים בעניין הזה, להביא להבנה שלהם, וכמובן גם הילדים עצמם שיזהירו את עצמם.
פרץ סגל: לכן אנחנו יותר כמאזינים כדי לחשוב אחר כך על הדברים מה אנחנו יכולים לעשות.
זבולון אורלב: שמע, לכן הדיון מתקיים בועדה לזכויות הילד.
זבולון אורלב: הוא יכול היה להתקיים, במידה כזו או אחרת, גם בועדת הכלכלה שמופקדת על רגולציה של ערוצי השידור.
זבולון אורלב: היא יכלה להתקיים בועדת החינוך, שהמילה: שידור מופיעה בתקנון הכנסת כאחראית על השידורים.
זבולון אורלב: היא יכלה להתקיים בועדת המדע, כי המדע עוסק בסוגית האינטרנט.
זבולון אורלב: היא יכלה להתקיים בכמה מקומות.
זבולון אורלב: הנקודת מבט שלנו כרגע היא בסוגיה של הגנה על ילדים.
זבולון אורלב: גב' מצגר, רק ממש לכבודך, ממש מקצר.
זבולון אורלב: הסוגיה שלנו היא שידורי הטלביזיה בערוצי האינטרנט, כשכל הרגולציה הקיימת והפיקוח והבקרה שקיימים על ערוצי הטלביזיה, גם לגבי שעות שידור, סימון, סיווג, בעצם מתברר שהאינטרנט הוא שטח הפקר.
זבולון אורלב: כלומר, אותו שידור שהיה ברשות השנייה, בין בערוץ 10, בין בערוץ 2, בין בזכיין זה, בין זכיין אחר, כשזה עובר, כולל גם לאינטרנט של אותו זכיין, פתאום שמה זה שטח הפקר.
זבולון אורלב: שם עושים מה שרוצים.
אילת מצגר: קודם כל אני באמת מתנצלת על האיחור ותודה שאתה נותן לי את ההזדמנות לדבר.
אילת מצגר: התפיסה היא ששידורי האינטרנט, השידורים שהזכיין מבצע באתר האינטרנט שלו אינם קשורים בעצם לפעילות שלו בטלביזיה.
אילת מצגר: זו גם המדיניות של משרד התקשורת.
אילת מצגר: הפעילות באתר האינטרנט היא פעילות נפרדת שהיא לא קשורה למעשה לפעילות בערוץ 2 ו – 10.
אילת מצגר: יחד עם זאת, גם אנחנו ערים לרגישות שצריכה להיות בסוגיה הזו - - -
זבולון אורלב: משרד התקשורת פה, כן?
ניצן חן: אנחנו חלק ממשרד התקשורת, מועצת הכבלים.
זבולון אורלב: לא, לא, לא, אתה מועצה על פי חוק.
זבולון אורלב: זה ממש לא יאומן.
אילת מצגר: יחד עם זאת אנחנו ערים ומאד - - -
זבולון אורלב: יש הרגשה של שטח הפקר כזה.
זבולון אורלב: זה תחושה, משרד החינוך פה בא בנבחרת רצינית.
זבולון אורלב: זה פשוט תחושה ממש, אני אומר, של שטח הפקר כזה.
אילת מצגר: ואין היום הסדרה, במדינת ישראל, על התוכן שמשודר באתרי האינטרנט.
אילת מצגר: עכשיו, צריך להגיד כמה דברים: קודם כל גם בעולם הסוגיה הזו מהווה אתגר מאד גדול, וסליחה אם אני חוזרת על דברים שנאמרו, כי אני לא יודעת מה נאמר על ידי קודמי, אבל הסוגיה הזו נמצאת בדיון מאד עירני על ידי רוב הרגולטורים בעולם כולו.
אילת מצגר: זה נמצא בפתחיהם של הרגולטורים ושל הגורמים הממשלתיים, של מועצות ההורים, של הצופים, של כולם.
אילת מצגר: איך בעצם מנהלים סוג של רגולציה על האינטרנט.
אילת מצגר: זה ברור שזה לא יכול להיות שטח הפקר, אבל זה גם ברור שהרגולציה לא יכולה להיות אותו סוג של הסדרה שקיים על ערוצי טלביזיה, שם באמת אפשר לצפות בכל התכנים ולדעת מה אתה משדר לציבור, כי באינטרנט כל אחד בעצם בוחר את מה שהוא רואה.
אילת מצגר: יש יותר ויותר נטייה לחשוב שתוכן שמשודר, לא משנה איפה הוא משודר, הוא תוכן שצריך להסדיר אותו, גם אם הוא באתר אינטרנט וגם אם הוא בטלביזיה.
אילת מצגר: לצורך העניין, אם תכנית משודרת בערוץ 2 והיא מסווגת לגילאי 14 ומעלה, אז גם באינטרנט צריך לסווג אותה לגילאי 14 ומעלה, כדי שמי שצורך את התוכן הזה יידע מה יש לרגולטור להגיד על זה.
זבולון אורלב: מי צריך לסמן לפי דעתך?
אילת מצגר: אז לכן אני חושבת שהדרך הנכונה להסדיר את הסוגיה הזו זה הסדרה שתהיה משותפת לכל הגורמים שמסדירים היום את הערוצים המשדרים.
אילת מצגר: גם את ערוצים 2 ו – 10 וגם את ערוצי הכבלים והלוויין, כי צריכה להיות פה תפישה כוללת של הסדרה שחלה על כל התכנים שמועברים באינטרנט.
זבולון אורלב: מה צריכה להיות ההסדרה הכוללת?
אילת מצגר: תראה, אני לא אשים פה, אניח הצעה מפורטת על השולחן.
זבולון אורלב: לא, המתווה, העיקרון?
אילת מצגר: המתווה צריך להיות שכן, הוא צריך לתת התייחסות לסוג התוכן שמשודר, כדי שמי שצורך אותו יידע שהוא מוגבל לגיל זה או אחר.
אילת מצגר: כן, יכול להיות שאפילו צריך להגביל את השעות שהתוכן הזה ניתן לצריכה.
אילת מצגר: אם בערוץ 2 הכללים קובעים שתכנית שמותרת לגילאי 14 ומעלה מותרת לשידור אחרי השעה 10:00.
אילת מצגר: באינטרנט אפשר לראות - - -
זבולון אורלב: שהוא מעביר את זה לאתר שלו הוא צריך לומר לאתר שלו: אתה תשדר את זה תחת אותן מגבלות רק - - -
אילת מצגר: יש אפשרות כזו, אני לא אומרת שזה דבר שהוא לגמרי אפשרי.
אילת מצגר: צריך גם ללמוד את המודלים הקיימים ואני אומרת שוב, גם במדינות אחרות בעולם הנושא הזה טרם הוסדר.
אילת מצגר: יש הרבה הצעות, יש הרבה תיאוריות, אבל עדיין לא ביצעו את זה הלכה למעשה, מכיוון שגם מבחינה אופרטיבית זה מאד קשה ליישום.
אילת מצגר: אני אגיד עוד דבר אחד, למרות שהתכנים שמועברים באינטרנט לכאורה אינם קשורים למה שמשודר בערוצי הברודקאסט, אותנו לפעמים זה מטריד.
אילת מצגר: אני אתן דוגמה שלאחרונה יש את התכנית "האח הגדול" שמשודרת בערוץ 2, היא משודרת גם בערוץ 20 בכבלים ובלווין, אני, לצורך העניין, זה דומה במידה מסוימת לאינטרנט בכך שזה נצרך כל היום ואין את אותו סוג של הסדרה שיש בערוץ 2.
אילת מצגר: אנחנו הערנו לזכיין שגם התכנים שהוא משדר שם משקפים בצורה מסויימת את התכנים שהוא משדר בערוץ 2, למרות שזה לא אותם ערוצים, למרות שזו מדיה אחרת.
אילת מצגר: צריכה להיות ערנות בקרב הגורם המשדר שהדבר הזה משפיע גם - - -
זבולון אורלב: הבחינה המשפטית ככה: "האח הגדול" שמשודר בערוץ 2 חלים עליו כללים משפטיים מסוימים, אבל שהוא משדר את זה בערוץ 20 בהוט, הוא פטור מכל המגבלות.
אילת מצגר: הוא עובר לרגולטור אחר.
אילת מצגר: הוא מוסדר על ידי רגולטור של מועצת הכבלים והלוויין.
ניצן חן: את מרשה לי רגע שניה?
ניצן חן: אני רוצה רק להוסיף שני משפטים - - -
זבולון אורלב: איזה כללים חלים על ...
זבולון אורלב: משדר בערוץ 20?
ניצן חן: ראשית, הוא יכול, מכוח זה שהוא משדר בערוץ לכל המשפחה בפריים טיים חלים עליו כללים X.
ניצן חן: כשהוא בא אלי, זה ערוץ נישה בכבלים ובלוויין, חלק מהפרמטרים מחמירים יותר, וחלק מקלים יותר.
ניצן חן: למשל, עצם זה שהוא משדר 24 שעות ביממה מצריך את הזכיין, אצלי לפחות, לשדר ב – delay.
ניצן חן: יש לו מנגנון השהייה שהוא במשך כמעט דקה או דקה ורבע, כשזה מועבר אליך הביתה, אני מקווה שאליך הביתה לא, אבל לדעתי בגבעת מרדכי לא - - -
זבולון אורלב: אין סיכוי.
ניצן חן: זה לא מגיע עד גבעת מרדכי בירושלים.
ניצן חן: אבל מה שקורה זה, יש הרי 24 מצלמות שמה מכל זווית, ומצלמת רחף, מצלמת תקרה ורצפה, וכו'.
ניצן חן: הוא מחויב לשדר את זה ב – delay של דקה כדי שאם יש סיטואציות, כמו שהיה לנו בעונות הקודמות, כמו שכולם מכירים את ...
ניצן חן: נדמה לי שאפילו אצלך בועדה הזאת, או בועדה של החינוך, על ההתבטאויות של יורם זק, אז דברים מהסוג הזה יושב אדם רציני בקונטרול שהתפקיד שלו זה להסיט את הסצנה לדיאלוג אחר, חשוב ככל שיהיה, בבית הזה.
ניצן חן: זאת אומרת שבעובדה שזה משודר בערוץ נישה בכבלים זה לא אומר שזה סדום ועמורה, אלא זה אומר שיש כללים קצת יותר מקפידים בהיבט של המעבר לבתים.
ניצן חן: 2 – אילת מצגר שאני באמת מאד מעריך אותה ואוהב אותה מקצועית היא טועה בדבר אחד: הדירקטיבה האירופית כבר הכריעה.
ניצן חן: היא הכריעה בסוגיה וכל מדינה עכשיו מיישמת את זה בצורה אחרת.
זבולון אורלב: מה היא הכריעה?
ניצן חן: מה היא הכריעה?
ניצן חן: שתכנים טלביזיוניים, מה שהם קוראים: תכני חוזי, שהם תכנים אודיו – ויזואליים באינטרנט, מחייבים רגולציה.
ניצן חן: רגולציה בדיוק כמו בטלביזיה המסורתית הליניארית.
ניצן חן: זאת ההחלטה של הדירקטיבה האירופית.
ניצן חן: היא התקבלה בדצמבר 2009, היא מחייבת את כל מדינות האיחוד האירופי, וכל מדינה עכשיו, בהליך היישום שלה, עושה את זה בצורה אחרת.
ניצן חן: יש קשיים.
ניצן חן: אני לא מתעלם מהקשיים, אבל להגיד שאנחנו בטרם הכרעה, אנחנו אחרי הכרעה, גם בעולם וגם בישראל.
ניצן חן: ההמלצות לשר, זה שהשר עוד לא יישם אותם זה סיפור אחר, אבל בעיני אין בכלל מחלוקת שזה מבחינת, אנחנו בועדה לשלום הילד, מבחינת הערך הציבורי, אין ממש מחלוקת אם זה דרך רשת, או דרך כבלים או לוויין או כל פלטפורמה אחרת.
ניצן חן: ההגנה צריכה להיות על התוכן, לא משנה פלטפורמה, ללא קשר לפלטפורמה, אבל בעניין הזה אנחנו יכולים להיות חלוקים.
אילת מצגר: לא, אני חושבת שזה מה שאמרתי.
אילת מצגר: אני מסכימה עם מה שאתה אומר.
אילת מצגר: מה שאני אומרת שהיישום של הדירקטיבה לדעתי הוא לא, הוא עדיין לא התחיל ויש עם זה הרבה בעיות, אבל כעיקרון בהחלט זה צריך להיות הכיוון ושוב אני אומרת, אני חושבת שהכיוון שבישראל צריך להיות: רגולציה אחידה בעניין הזה.
זבולון אורלב: דורון אבני מגוגל ישראל.
דורון אביטל: תודה רבה אדוני.
דורון אביטל: האמת אני מודה שאנחנו הגענו לדיון כשהמוקד, להבנתי, היה יותר על הנושא של הגנה על ילדים באינטרנט ופחות על, לא הבנו כל כך, האמת, מהכותרת מה הצד הטלביזיוני, ובהחלט אפשר להרחיב בעתיד, אבל פטור בלא כלום אי אפשר ואדוני יודע גם שהייתי מעורב בהליכי החקיקה שלפני 10 שנים, של חוק סיווג וסימון.
זבולון אורלב: לא מעורב, אלא גם מסייע.
דורון אביטל: אז אני רוצה לומר כמה מילים ואז לעבור לנושא שלשמו הגעתי.
זבולון אורלב: אני רק מזכיר לך, גם אז איזה ויכוחים היינו צריכים לנהל מול הגופים השונים ולפעמים גם מול משרד התקשורת, כדי להעביר את החוק הזה שיזמתי בדבר סימון וסיווג שירותים.
דורון אביטל: כן, בהחלט.
זבולון אורלב: אחרי זה גם על הפרומואים ועל כל, כל דבר היה כאן קשור במאבק גדול מאד.
זבולון אורלב: שמה כל גופי השידור הופיעו להגן על האינטרסים.
זבולון אורלב: ברגע שזה מגיע לחקיקה כולם מגיעים.
זבולון אורלב: למשל כל הלוביסטים מגיעים, כל בעלי ההון.
זבולון אורלב: אתה מקבל טלפונים.
זבולון אורלב: אין לי ספק שברגע שנניח את הצעת החוק, שאני חושב שהיא התוצאה של הדיון הזה, אני כבר רואה מה עומד לקרות.
דורון אביטל: אני רוצה להתחיל באמירה שהיא אולי מובנת מאליה, אבל חשוב להגיד את זה, שחשוב להגן על ילדים במרחב האינטרנטי.
דורון אביטל: נקודה.
דורון אביטל: עכשיו השאלה היא איך עושים את זה?
דורון אביטל: וכאן יש חשיבות, אני חושב, להבין את תכלית החקיקה.
דורון אביטל: כשאדוני חוקק את החוק בעניין שידורי הטלביזיה המחשבה היתה על הצפייה המשפחתית בטלביזיה בסלון, כאשר הרגולטור התבקש אחר כך, הרשות השנייה ומועצת הכבלים, לקבוע מגבלות על זמני השידור, מכיוון שבטלביזיה, שהיא טלביזיה ליניארית שמשדרת לא VOD, אחר כך זה גם הוחל על VOD אבל טלביזיה ליניארית יש חשיבות לזמני השידור, הרצף.
דורון אביטל: אתה רוצה להגן על ילדים בהקשר הזה.
דורון אביטל: העולם האינטרנטי הוא שונה לחלוטין.
דורון אביטל: בעולם האינטרנטי ילד יושב בחדר שלו עם מחשב נייד, עם הטאבלט, עם הטלפון הנייד.
דורון אביטל: הוא חשוף לתכנים מכל העולם ולכן לא בכדי ואם אדוני ירצה, בעתיד נוכל גם לבדוק ולהביא נתונים יותר מדויקים, אבל למיטב ידיעתי אין שום מדינה בעולם שהסדירה תכנים אינטרנטיים בהיבט של סיווג וסימון, לא כל שכן בהיבט של הגבלה על שעות.
דורון אביטל: יתר על כן, מועצת הכבלים והלוויין יחד עם משרד התקשורת, אותו דו"ח שסיכמו לאדוני, ההמלצה שלו היתה כזו שכיום, ואין חולק על כך, ונמצא כאן גם ניצן חן והוא יאשר זאת, כיום אין תכנים, לפי השידורים הקיימים, אין תכנים בוויינט, במאקו, בנענע 10 שעל פי שיטת הדו"ח צריכים להיות מוסדרים, ולא בכדי.
דורון אביטל: זה נושא לדיון הרבה יותר ארוך, אני לא רוצה לקחת מזמן הועדה, אבל זה נקודה שחשוב מאד לזכור אותה.
דורון אביטל: לכן אם רוצים להגן על ילדים הדרך הנכונה להגן על ילדים, למשל אנחנו נוהגים בשיטה הזאת, זה לספק מנגנוני סינון, והיום יש גם לחיפוש בגוגל וגם ליוטיוב מנגנוני סינון שמאפשרים לסנן תכנים מסוימים.
דורון אביטל: סיווג וסימון - - -
נירה לאמעי: בסעיף 4(א) לחוק התקשורת.
דורון אביטל: לא, בלי שום, זה השכרה עצמית בלי שום נושא של חקיקה, לכן סיווג וסימון בעולם האינטרנטי, אני חושב שצריך להבין את זה, זה משהו שונה לחלוטין מהעולם הטלביזיוני ואני מתחיל בתכליות, כי אני חושב שנקודת המוצא של הדיון הזה: צריך להגן על ילדים, יש כאן הסכמה מקיר לקיר.
דורון אביטל: בהקשר הזה מה שביקשנו את רשות הועדה להציג זה פרויקט שעשינו שבא להדגיש את הנושא הזה של הגנה על ילדים אבל דווקא מהצד של הילדים: איך אפשר להעצים ילדים ולבוא ולראות בילדים במקום הבעיה, לראות בהם את הפתרון, ולבוא ולחנך את הילדים לגלישה בטוחה, ולבקש מילדים בהמשך להעביר את המסרים האלה לבני נוער אחרים.
דורון אביטל: לפני חצי שנה יצאנו בפרויקט, אדוני היה בהשקה של הפרויקט הזה, בצוותא עם איגוד האינטרנט.
זבולון אורלב: בגני התערוכה?
דורון אביטל: נכון.
דורון אביטל: בצוותא עם איגוד האינטרנט הישראלי ועם ער"ן, שני גופים מאד משמעותיים בתחום, שלמעשה אסף 200 בני נוער מרחבי הארץ, העביר להם תכנים של גלישה בטוחה ואחר כך, באופן חדשני, זה לא היה עד עכשיו, שלחנו אותם חזרה לבית הספר, לתנועה, לקהילה שבה הם חיים ואמרנו להם: תייצרו מוּדעות לגלישה בטוחה.
דורון אביטל: התוצאות היו מדהימות, רק לראות מה בני נוער מסוגלים.
דורון אביטל: בסופו של דבר, אם אוספים את כל האנשים שאותם בני נוער נגעו בהם, אנחנו מגיעים לסדר גודל של 20,000 איש ברחבי הארץ בחצי שנה האחרונה.
דורון אביטל: אני חושב שזה אך מתאים שפרויקט שבני הנוער בעצם יצרו אותו יוצג על ידי בני הנוער, ולכן ביקשתי את רשות הועדה להציג סרטון של 3 דקות.
זבולון אורלב: הרשות נתונה.
זבולון אורלב: [הצגת מצגת של בני נוער על הפרויקט]
זבולון אורלב: אני חושב שבאמת הפרויקט הזה ראוי לשבח ותדע לך שעל פי פקודת העיריות, העיריות התבקשו בכל עירייה להקים ועדה עירונית לקידום מעמד הילד.
זבולון אורלב: אני מייעץ לכם, אומנם הם לא הוקמו בכל הרשויות, גם כן דרך הפיקוח של הועדה התברר, אבל באותם רשויות שזה קיים ותיכנס לאינטרנט המרכז למידע ומחקר של הכנסת עשה עבודה בסוגיה הזאת לקראת הדיון, נדמה לי ששם יש רשימה של רשויות שבהם יש את הועדות למעמד הילד.
זבולון אורלב: כדאי לכם לעניין כי זה, העירה לי מנהלת הועדה, רחל סעדה, שזה פרויקט שיכול להיות שהם, מאד מעניין לועדה לקידום, ועדה עירונית לקידום מעמד הילד ששיתוף של ההורים והתלמידים שיוכלו לעסוק בדבר הזה.
זבולון אורלב: הנה, זה המעבר הנכון למשרד החינוך.
זבולון אורלב: מעבר לכל הרגולציות שכפי שאתם רואים מתברר שיש כנראה כמה שטחי הפקר עדיין, כלומר, הטכנולוגיה מקדימה את החקיקה.
זבולון אורלב: אנחנו רואים את זה לאורך כל הדרך.
זבולון אורלב: אגב, בסוגיה חוקים שהציעה המועצה לשלום הילד, הגנה על ילדים.
זבולון אורלב: היה עוד איזה חוק שלי שאסר על הצעות מיניות לקטינים ולא היה צריך התנגדות של הקטין כדי שזה תהיה עבירה, אלא עצם ההצעה היא בעצמה הופכת להיות עבירה, ולא נדבר פה כמה יכולת אכיפה יש לממשלת ישראל על הסוגיה הזאת.
זבולון אורלב: יש, נדמה לי, 14 חוקרים סך הכל, או משהו כזה.
קריאה: פחות.
זבולון אורלב: פחות.
זבולון אורלב: כי זה לא הנושא היום, הסוגיה.
זבולון אורלב: אבל דווקא מפני שהטכנולוגיה כנראה מקדימה את החקיקה, ואתם רואים הוקמה כאן ועדה, 2009, אנחנו 2012.
זבולון אורלב: משרד התקשורת לא רק שהוא לא בועדה, הוא גם לא מכין הצעות חוק, כנראה שמה זה לא דחוף, ובינתיים משהו מתרחש עם הילדים ואני חושב שהחלק הלא פחות חשוב זה באמת הסוגיה החינוכית, ההתייחסות החינוכית של מערכת החינוך, כדי להיזהר וכדי להגן על עצמה.
רוני דיין: אנחנו, כל הצוות פה ביחד הכנו את עצמנו לדיון.
רוני דיין: אני אתחיל בזה שמכיוון שבאמת המערכות הטכנולוגיות, כמו שנאמר פה, וגם שמעתי את הגופים השונים שמפעילים את הטכנולוגיות השונות מוגבלים ביכולות שלהם, אנחנו כן מפעילים איזה שהם אמצעים טכנולוגיים לצורך סינון וכדומה, וזה חלק מהחינוך שאנחנו גם מקנים אותו, אבל הבסיס, העיקרון הבסיסי שאותו אנחנו מובילים הוא בעצם מוּדעות והעצמה של הילדים לדעת איך לקחת את השליטה לידיים שלהם, ולתמוך, קודם כל, בעצמם, וכמובן בחברים, בעמיתים שלהם.
רוני דיין: לצורך זה אנחנו מפעילים תהליכים מאד מורכבים של הסברה וחינוך, לכן גם בתוקף התפקיד אנחנו ממוקדים יותר בהסברה ובחינוך ששם זה הבסיס לכל הפעולות הרחבות שאנחנו עושים ביחידות השונות.