GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נטע ידיד: במקרים שיועצת בית הספר ובית הספר מאתר והקב"סית, בחורה חריגה כגון ש - - -
זבולון אורלב: כן, אבל עדיין אחרי כל הטיפול של מערכת החינוך, אם עדיין היא נושרת, שאלתי אם יש איזה שהוא הסדר מובנה לגבי דיווח לשירותי הרווחה.
נטע ידיד: לא כל אחת, כי חלקן מעבירים אותן לבתי ספר אחרים.
נטע ידיד: זה לא אומר שאי אפשר - - -
זבולון אורלב: לא, כי אם עברו לבתי ספר אחרים היא לא נושרת.
זבולון אורלב: אבל אם היא עברה לבית ספר אחר וגם משם היא נשרה ואחרי זה העבירו והעבירו והעבירו, ובסוף היא נשרה.
זבולון אורלב: כל עוד היא במערכת החינוך, זה בסדר.
זבולון אורלב: אז זו הייתה השאלה, התשובה הייתה שלא.
זבולון אורלב: כן, משפט אחד.
ציפי נחשון-גליק: הבעיה היא שהרבה פעמים הן רשומות בבית הספר, הן לא מבקרות 3-4 חודשים, פעם בחודש הן מבקרות ומערכת החינוך לא מנשירה אותן והן לא יכולות להשתלב בתכנית הילה - - -
זבולון אורלב: אנחנו קוראים לזה נשירה סמויה, נכון.
ציפי נחשון-גליק: אבל הנשירה הסמויה, זה מה שמונע מלעשות את העבודה המקדימה יותר.
אורלי לוי אבקסיס: אבל מערכת החינוך ממשיכה לקבל עליה תקצוב ולכן שווה לה לא לדווח עליה.
נטע ידיד: אני חושבת שצריך להזמין את הפיקוח של העיר בשביל שיסביר בדיוק מה קורה.
אורלי לוי אבקסיס: רגע, אבל אני חייבת לומר כמה דברים.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא הנושא הראשוני.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים פה על העיר לוד, אני נתקלתי וגם זה היה במליאה לגבי מה שקורה בדרום הארץ.
אורלי לוי אבקסיס: בצפת יש אנחנו נתקלנו בכמה מקרים כאלה.
זבולון אורלב: יש לי הצעה, תעשי רגע הפסקה.
זבולון אורלב: הואיל ואת חברת הוועדה, אני מפקיד בידייך את המשך הישיבה, את תאריכי אותה ותסיימי בשתיים עשרה וחצי.
זבולון אורלב: זה מקובל עליך?
זבולון אורלב: אז אני אגיד לך רק מה עד עכשיו ראיתי, והיא תמשיך לקיים את הישיבה עד השעה 12:30.
זבולון אורלב: התמונה המצטיירת היא תמונה מאד קשה של נערות בסיכון, למעלה מ-200 נערות ידועות, וכנראה עוד כמות לא מבוטלת של נערות לא ידועות, אני מדבר על העיר לוד, שבתוכן יש גם נערות שזקוקות להשמה במעונות נעולים והן בהמתנה חודשים ארוכים וכנראה, לפי הדיווח, עוד ייקח עוד כמה חודשים עד שהן יהיו.
זבולון אורלב: והתמונה היא תמונה של פשוט הזנחה.
זבולון אורלב: כלומר, לו ההורים היו עושים את זה יכול להיות שהיו עושים להם משפט, אבל המדינה עושה את זה.
זבולון אורלב: היא פשוט מזניחה את אותן בנות ולא נותנת לאותן בנות את אותו סיוע שנדרש, וגם בטיפול הקהילתי, מספר התקנים שקיימים מול מספר הבנות, הוא בלתי אפשרי.
זבולון אורלב: זה עובדת סוציאלית מול כ-70 נערות, שזו מסגרת לא ראויה.
זבולון אורלב: וגם כנראה התיאום עם מערכת החינוך טעון בהחלט שיפור.
זבולון אורלב: מספר המקומות במעונות לא מספיק, יש למעלה מ-150 בנות ידועות שממתינות ועליהן שוב, כנראה עוד כמות לא מבוטלת שכפי שאמר ד"ר קדמן, שכבר הלשכות לשירותים חברתיים כבר לא פונים, כי יודעים שאין מקום.
זבולון אורלב: דיווחנו על כך שיש חוק משותף של חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס ושלי, שהיה צריך להסדיר את העניין הזה של מקומות, שלצערנו האוצר הכריז עליו כתקציבי, ונעשה מאמץ להעביר.
זבולון אורלב: אני חושב שאחת המסקנות החשובות זה מעבר לכל הבעיות של מדינת ישראל.
זבולון אורלב: לוד היא בוודאי מוקד מאד בעייתי, ואני חושב שאחד הסיכומים שאני מבקש להכניס בסיכום זה שהוועדה תובעת תגבור המערכת הטיפולית, גם הקהילתית וגם החוץ ביתית, שקשורה לעיר לוד, כי הרקע החברתי של לוד והמצב בעיר לוד, מחייב שיהיה טיפול נקודתי.
זבולון אורלב: אני הייתי אגב בממשלה כשראש הממשלה שרון הכריז על לוד כטיפול נקודתי.
זבולון אורלב: נדמה לי שיש עוד החלטות ממשלה שמדברות על טיפול נקודתי.
זבולון אורלב: אני חושב שגם בסוגיה של נערות במצוקה, צריך להיות טיפול נקודתי, וזאת תהיה תביעתנו, שאני מציע שגם תוך שלושה חודשים שר הרווחה יודיע לוועדה אם יש איזה שהם אמצעים שהוא יכול לנקוט כדי לתת מענה.
זבולון אורלב: המשך הדיון עם חברת הכנסת לוי-אבקסיס, אני הולך לוועדת חוקה להעביר חוק שלי.
זבולון אורלב: כל טוב.
אורלי לוי אבקסיס: טוב, אנחנו נמשיך באמת את הדיון כמו שהבטיח יושב הראש.
אורלי לוי אבקסיס: אותי מעניין נושא ספציפי אחד.
אורלי לוי אבקסיס: אני זוכרת שלפני מספר חודשים חבר הכנסת אברהם מיכאלי העלה את הסוגיה הזו במסגרת שאילתה לשר הרווחה במליאה.
אורלי לוי אבקסיס: יותר מכך, אני הוספתי לכך שאלה ובמסגרת אותה תשובה של שר הרווחה לא היה לו בדיוק מושג לגבי גודל התופעה, והוא הצהיר שהוא ישמח לשתף פעולה עם כל פרויקטים שאמורים יהיו לתת מענים בנושא הזה, גם באיתור וגם בטיפול.
ענבר יחזקאלי בליליוס: יש שני אפיקים שקורים.
ענבר יחזקאלי בליליוס: מצד אחד בעניין של המסגרות הנעולות, שזה אולי באמת המצב הכי כואב, שבאמת אי אפשר להיות אדישים אליו, לא היית קודם, אבל באמת הסיפור של המשפחה פה קרע את הלב.
ענבר יחזקאלי בליליוס: זה נשמע כמו משהו שלא יכול לקרות במדינת ישראל וזה קורה.
ענבר יחזקאלי בליליוס: וכמו הסיפור שלהם, של שתי הבנות, יש סיפורים של בנות אחרות, רק בלוד יש עוד שש נערות - - -
אורלי לוי אבקסיס: אמר שר הרווחה – אם יש חמישה מקרים אז החוק יהיה בתמיכת משרד הרווחה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים פה על - - -
ענבר יחזקאלי בליליוס: שוב, זה לא השאלה של מכסות, כי אנחנו מדברים פה על - - -
יצחק קדמן: פה אין בעיה של מכסות, יש בעיה של מקומות.
יצחק קדמן: שני דברים, אחד על השני.
אורלי לוי אבקסיס: כן, אבל אני אגיד לך למה הבעיה היא, זה שני דברים שבסופו של דבר הם מציגים את אותה בעיה, כי אם אנחנו מדברים פה גם על המקומות המעטים שיש, יש מחסור בכוח אדם שאמור לתת את הטיפול מסביב, לכן זה מחסור בפועל, איך שלא נסתכל על זה.
ענבר יחזקאלי בליליוס: יש החלטה במשרד הרווחה, גם כשאין תקציב לזה, אין עניין של מכסות.
ענבר יחזקאלי בליליוס: לא משנה אם ילד מבקש, אם רשות מקומית אומרת – אני צריכה להוציא את הילד הזה מהבית - - -
אורלי לוי אבקסיס: כן, אבל זה פיקטיבי, כי ישנה תעודה, אבל הוא לא יכול לעשות איתה כלום.
ענבר יחזקאלי בליליוס: אין לי ויכוח על הצעת החוק, אבל הדיון עכשיו, באמת על המקומות הנעולים, גם אם היו, יש מכסות.
ענבר יחזקאלי בליליוס: הנה, אמרה כאן הנציגה של הרשות המקומית, של העירייה, היא אמרה יש מכסה, אבל אין מקום בתוך המעון הנעול, וזאת בעיה אמיתית.
אורלי לוי אבקסיס: אבל את מבינה שזה לא עוזר לנו אם יש מכסות, אבל בסופו של דבר אי אפשר לממש אותן.
אורלי לוי אבקסיס: זה כמו קבוצת הדיור הציבורי, אבל אין דירות.
אורלי לוי אבקסיס: בסופו של דבר התוצאה היא אותו תוצאה שהילד הזה או הילדה הזו נשארים ללא טיפול.
ענבר יחזקאלי בליליוס: אז חשוב להבין איזה צעדים ננקטו.
ענבר יחזקאלי בליליוס: בחודשים האחרונים, ננקטים כבר הרבה שנים, זאת אומרת זה לא משהו ששר הרווחה הנוכחי הוא הראשון שנתקל בו, אבל באמת אני חושבת שאולי טלי יוגב תוכל לפרט מה נעשה בחודשים האחרונים.
ענבר יחזקאלי בליליוס: ואנחנו גם בנוסף למה שנעשה, השר רוצה לעשות סיור ממש בתקופה הקרובה, יחד עם הנציגים של האוצר, בצופיה, כדי לראות בעיניים את המצב הזה ולהבין את המצוקה האמיתית שיש שם גם במקומות, גם של הילדות שנמצאות שם ולא יכולות להיות בשום מקום אחר.
ענבר יחזקאלי בליליוס: אז אולי טלי תוסיף.
אביבה: אבל אני רוצה להגיד משהו.
אורלי לוי אבקסיס: רגע, אנחנו נפנה לטלי, אבל קודם כל חשוב באמת לשמוע.
אורלי לוי אבקסיס: את אמא לנערה - - -
אביבה: אני לא האימא, אני הדודה.
אביבה: אני שומעת עכשיו יהיה וייבנה וייתן ותקציבים וזה וזה, כשאני יודעת שבינתיים, תכלס - - -
אורלי לוי אבקסיס: מה קורה עם הילדה בינתיים.
אביבה: בדיוק.
אורלי לוי אבקסיס: איפה היא?
אביבה: הילדה היום נמצאת בידיים של איזה שהוא בחור שהוא בכלל תושב רמאללה.
אביבה: הילדה מוכה, כולה סימנים כחולים, היא לבושה כמו ערבייה וכל פעם שאני מדברת איתה דרך טלפון, הוא שם אותה על רמקול לשמוע מה אני מדברת ולהזהיר אותה מה מותר להגיד ומה לא.
אביבה: לדעתי היא במצוקה גדולה שהיא לא יכולה להגיד לי.
אביבה: אסור לה לצאת לרחוב היום.
אביבה: היא לא יכולה לצאת לשום מקום, היא פשוט נעולה ואין מי שיעשה כלום.
אביבה: ומה שאני שומעת פה, הילדה עכשיו במאי תהיה בת 17, זאת אומרת עד שכל זה ייבנה ויעבירו תקציבים, ויהיה וייעשה וזה, הילדה שלנו פשוט הלכה לאיבוד.
אביבה: זה הכל.
אביבה: היא תגיע לגיל 18 - - -
אורלי לוי אבקסיס: למה, הייתה לה מכסה קודם שפשוט לא מומשה?
אביבה: לא, אין מקום.
אביבה: אנחנו כבר שומעים שנה שלמה כמעט – אין מקום.
אביבה: אז מתי כן יהיה מקום?
אביבה: כשהיא תגיע לגיל 18 יגידו – אה, טוב, עכשיו היא בת 18, אין לנו שום דבר, אנחנו לא יכולים לעשות שום דבר.
אביבה: אז מבחינתנו, כל הדברים האלה פה זה טוב ויפה לגבי הנוער, העתיד של הילדים שלנו, שהכל יהיה בסדר - - -
אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת לומר משהו למען הסדר הטוב.
אורלי לוי אבקסיס: הזעקות האלה נשמעות לפחות מהרגע שאני נכנסתי לכנסת.
אורלי לוי אבקסיס: המצב הזה, ויעיד על כך קדמן, הוא קודם והוא לא משהו שנוצר היום.
אורלי לוי אבקסיס: זה שנים, כל כך הרבה שנים, אבל אנחנו שמנו את זה גם כן על השולחן, לפחות כשאני נכנסתי והתוודעתי לבעייתיות הזו, וכבר אז הובטח לנו על ידי השר בוז'י הרצוג, שבתוך כמה חודשים.
אורלי לוי אבקסיס: אני מאמינה שבאמת הפעם אולי יהיו תוצאות יותר מהירות ויותר טובות.
אורלי לוי אבקסיס: אבל אנחנו לא נפסיק ואנחנו לא נוריד את זה מסדר היום.
אהרון אטיאס: סליחה רגע, איך המשטרה, שיודעת שהנערה כלואה והיא חוטפת מכות, אני הייתי נוכח אצלם בבית כשהוא אומר לסבתא, באתי בדיוק אחר כך – הוא אומר לה "אם היא לא יורדת אני שם לה פנסים בפנים".
אהרון אטיאס: הם מורידים אותה, שולחים אותה למולך.
אורלי לוי אבקסיס: מי מוריד אותה?
אהרון אטיאס: המשפחה, אין להם ברירה, כי הוא אומר - - -
אורלי לוי אבקסיס: לא מזמינים משטרה באותו זמן כשהוא מאיים?
אהרון אטיאס: המשטרה לא עוזרת.
אורלי לוי אבקסיס: רגע, שנייה, מה קורה כשמגיע אליכם דיווח כזה?
הילה חן: למוקד 100?
הילה חן: כשקוראים למשטרה, בוודאי שהמשטרה מגיעה.
אביבה: המשטרה מגיעה, אבל בגלל שהנערה לא מתלוננת, כי היא פשוט אוהבת את הבחור, אז לא עושים עם זה שום דבר.
אביבה: זה בדיוק.
הילה חן: אנחנו דיברנו קודם וציינתי, זה קצת יותר מורכב.
אורלי לוי אבקסיס: רגע, אבל היא יודעת שישנו את הסעיף בסדר הדין הפלילי שאומר שלא חייבת להיות תלונה?
הילה חן: בוודאי.
אורלי לוי אבקסיס: רגע, אם נודע למשטרה שישנה איזו שהיא עבירה, או שיש לה חשד סביר להניח ש - - -
הילה חן: עבירה, חובה לפתוח בחקירה, בוודאי.
אורלי לוי אבקסיס: אוקי, אתם פותחים בחקירה במקרים האלה או שאתם מחכים באופן פאסיבי שיגיעו?
הילה חן: אנחנו פותחים בחקירה באופן מידי.
הילה חן: אני ציינתי קודם גם את הדוגמאות שהועלו גם לגבי תיק אחר של נעדרת - - -
אורלי לוי אבקסיס: גם כשהנערה לא מתלוננת אתם פותחים בחקירה?
הילה חן: בוודאי, ואנחנו חוקרים ועוצרים את החשוד לכאורה, כשעדיין אפילו אין לנו כלום, רק תלונה של בני הבית של אותה קטינה, של ההורים.
הילה חן: אנחנו עושים מאמצים באמת מעל ומעבר, אבל צריך להבין שאם בפועל אותה קטינה, כמו כל אישה אחרת שחושדים שהיא מוכה, אם אין עדים ואין סימנים והיא אומרת שלא היה מעולם כלום, כמו שהקטינות טוענות שמעולם אותו בן זוג לא קיים איתן יחסי מין, או מעולם הוא לא הרים עליהן יד, אז אנחנו חסרי אונים כי אין ראיות ואנחנו עובדים על פי דיני הראיות, כי אין לנו דרך אחרת.
אורלי לוי אבקסיס: טלי, רצינו לשמוע, תני לנו צפי, דד-ליין מתי כן יהיו מקומות, מה בתכניות, יפתחו?
טלי יוגב: אני אמרתי את זה קודם, אני אחזור על זה עוד פעם.
טלי יוגב: אנחנו בטווח של שמונה חודשים הקרובים תיפתח עוד קבוצה בצופיה.
טלי יוגב: זה ייתן מענה לעוד 50 נערות.
יצחק קדמן: רק ליישר את הקו עם מה שהיה קודם, זה לא תוספת.
אורלי לוי אבקסיס: אה, של השריפה?
טלי יוגב: לא שריפה, קריסה של המבנה.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא קשור לשריפה.
טלי יוגב: זה מה שיישר את הקו, כן.
טלי יוגב: כשאני אומרת שבטווח הארוך, אבל זה גם מה שאמרתי קודם, שנתחיל לראות את זה עוד שנתיים פלוס, אנחנו כן בתכנון וכבר בהליכי תכנון ובוועדות מחוזיות, לפתיחה של 5 קבוצות של נערות ונערים.
טלי יוגב: אבל עוד פעם, זה לא משהו שנראה אותו בטווח הקרוב.
אורלי לוי אבקסיס: תראי, אני שמעתי את התשובות האלה לפני שלוש שנים ממנכ"ל משרד הרווחה.
אורלי לוי אבקסיס: הוא אותו מנכ"ל, אם אינני טועה, ותסלחי לי על הסקפטיות שלי.
אורלי לוי אבקסיס: יש לי תחושה שבקדנציה הבאה אנחנו נשמע את אותן תשובות.
אורלי לוי אבקסיס: יש תכנית עם תחנות ביניים, עם הספק, עם מעקב איפה אנחנו עומדים ופנינו לאן, או שמה שהיה זה מה שיהיה, אלא אם כן, אולי בעזרת השם יתחלף מנכ"ל והשיטות תתחלפנה.
טלי יוגב: יש תכנית.
טלי יוגב: אני עוד פעם אומרת והעלינו את זה גם פה קודם.
טלי יוגב: אנחנו רצים עם תכניות שהן תכניות ברמת - - -
אורלי לוי אבקסיס: חדשות?
טלי יוגב: חדשות.
אורלי לוי אבקסיס: כי את חדשה, די חדשה בתפקיד הזה.
טלי יוגב: נכון.
טלי יוגב: חדשות, אבל אני אומרת את זה בצורה, אנחנו רצים על ריק.
טלי יוגב: כאילו אין לנו תקציבים לזה.
טלי יוגב: את התקציבים לצופיה השגנו, תקציבים לבינוי עתידי אין לנו, אבל אנחנו עוד בשלבים של לפני זה.
טלי יוגב: אנחנו בשלבים של ועדות לתכנון ובנייה.
טלי יוגב: אז כרגע אנחנו לא צריכים את הכסף, אבל אנחנו נצטרך אותו בעתיד, אבל אנחנו רצים עם זה.
טלי יוגב: כאילו, אני מעדיפה להיות עם תכניות מאושרות ביד, מאשר להגיע למצב שיגידו – יש לך את הכסף, ואז אני אתחיל את הליכי התכנון והבנייה.
אורלי לוי אבקסיס: בכמה כסף מדובר?
טלי יוגב: סדר גודל זה 50 מיליון.
טלי יוגב: זה סדר של 10 מיליון שקלים לבינוי של קבוצה אחת.
אורלי לוי אבקסיס: כשכמה יש בקבוצה אחת?
טלי יוגב: 12 בני נוער.
טלי יוגב: זה הבינוי, זה לא קשור להחזקה.
טלי יוגב: כאילו זה תקציב חד פעמי, מה שנקרא, לבינוי.
אורלי לוי אבקסיס: יש עוד מישהו שמעוניין לדבר?
אביבה: כן, אני רוצה להגיד שמבחינתי כרגע טחנתי מים.
אביבה: הגעתי לכאן ובסופו של דבר תכלס אין שום פתרון.
אורלי לוי אבקסיס: תראי, אני חושבת שאין מבקרת גדולה יותר, אולי חוץ מקדמן, ממני, של משרד הרווחה.
אורלי לוי אבקסיס: אבל ישנם דברים מסוימים שהחוק בעצם מצר את רגליהם של העוסקים במלאכה.
אורלי לוי אבקסיס: אם זה מבחינת המשטרה ואומרים לך המשטרה, תשמעי – ברגע שלא משתפים פעולה עם החקירה, גם כאשר אנחנו פותחים באופן יזום ואין לנו תלונה, אבל כדי להוכיח משהו בבית המשפט אנחנו זקוקים לראיות, אנחנו זקוקים לעדויות ואין שיתוף פעולה מצד הקורבן, זאת אומרת אין קורבן, אנחנו לא יכולים להתקדם, הידיים שלהם קשורות.
אורלי לוי אבקסיס: יש דברים שבהם ניתן לדבר ולטפל ויש שלא.
אורלי לוי אבקסיס: מה שתלוי בתוך המסגרות ובתוך המוסדות או בתוך המשרדים בעצמם, את זה אנחנו יכולים לבוא ולטעון.
יצחק קדמן: הם ניסו להוציא צו הרחקה נגד אותו בגיר?
אביבה: אבל היא הולכת אליו, זאת הבעיה.
יצחק קדמן: לא, אבל צו הרחקה זה לא קשור ברצונה או לא ברצונה.
ענבר יחזקאלי בליליוס: זה מעניין, אפשר לחשוב על זה.
ענבר יחזקאלי בליליוס: זה לא משהו שניסו לעשות.
טלי יוגב: אבל מאיפה, מהבית שלו כשהיא הולכת אליו?
אורלי לוי אבקסיס: לא, ברדיוס שלה.
טלי יוגב: אבל היא הולכת אליו לבית שלו.
יצחק קדמן: זה לא משנה, אז הוא לא יכול להיות שם.
אורלי לוי אבקסיס: רגע, אנחנו לא הופכים את זה לדיון כזה.
אורלי לוי אבקסיס: סליחה, בואו ננסה להכניס עוד פעם סדר בדברים.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לפנות לנציגי המשטרה ולשאול באמת אם נעשה ניסיון כזה, או שאפילו לא חשבו על זה.
אבי דיכטר: אני אתן תשובה כללית ברמה הארצית לפחות.
אבי דיכטר: צו הגנה יכול להתבקש על ידי הקורבן, במסגרת החוק למניעת אלימות במשפחה, כשחבר וחברה נכנסים לתוך המסגרת של החוק הזה, או לחלופין על פי בקשה של אפוטרופוס של אותה נערה, או לחילופין, על פי צו חירום של פקיד סעד, שמבקש להוציא את אותה נערה מאותה מסגרת בעייתית שהיא נמצאת בה.
אבי דיכטר: מעבר לזה, המשטרה היא לא צד בעניין של לבקש צו הגנה, אנחנו יכולים לדרוש את ההגנה של אותה נערה, אך ורק עם הגשת כתב אישום כנגד אותו חשוד, במידה ויש לנו מספיק ראיות.
אבי דיכטר: כשאין לנו את מספיק הראיות האלה, יש את כל שאר הגורמים שמסביב שאמורים לעשות את זה.
אורלי לוי אבקסיס: רגע, אבל אם פקיד סעד מבקש צו הגנה - - -
יצחק קדמן: למה ההורים לא מבקשים?
אבי דיכטר: אם פקיד סעד או לחלופין ההורים, ובית המשפט מורה למשטרה לסייע בביצוע צו ההגנה הזה, משטרת ישראל תבצע את הצו, כמובן.
אורלי לוי אבקסיס: רגע, יש פה למשרד הרווחה אולי כלי כן להשתמש בו.
אורלי לוי אבקסיס: כן, ליאת.
ליאת קליין: צריך לבדוק את זה, אבל יש בעייתיות בהצעה הזאת, כי ככל שהיא מגיעה אליו והוא לא יוזם את הבעיה, היא זו שבעצם הצו מופנה אליה, ואז היא מסתכנת באיזו שהיא עבירה פלילית שהיא מפרה את הצו.
ענבר יחזקאלי בליליוס: אבל בגלל שהיא קטינה ויכול להיות שבהינתן שהיא קטינה ויש אפוטרופוס שמבקש והיא בסיכון ברגע שהיא מתקרבת - - -
יצחק קדמן: אני יודע שיש מקרים שפשוט השתמשו בכלי הזה.
יצחק קדמן: היה מקרה אחד שפניתי גם אליכם ועשו שימוש בכלי הזה.
אורלי לוי אבקסיס: שנייה, יש פה פקידת סעד, בואו נשאל.
ליאורה שרעבי: קודם כל יש כאן קצת בלבול עם צו חירום.
ליאורה שרעבי: צו חירום אני מוציאה כשיש לי לאן לקחת.
ליאורה שרעבי: אנחנו באותו רגע מבררים אם יש מקום לקחת, והוזכר כאן שהנערה - - -
אורלי לוי אבקסיס: אז אנחנו תמיד מגיעים לאותה נקודה, אין מקומות בתוך המסגרות.
ליאורה שרעבי: אנחנו מגיעים בדיוק לאותה נקודה.
יצחק קדמן: לא מדובר על צו חירום.
ליאורה שרעבי: לא, כי אבי הדי דיבר על צו חירום - - -
יצחק קדמן: מדובר על צו הגנה שמורה לאדם הבגיר הזה להתרחק מרחק של מ - - -
ציפי נחשון-גליק: נכון, זה יכול להיות טוב אם הוא מחזר אחריה, אבל כשהוא בתוך שכונה והיא נוסעת אליו, מאיפה נרחיק אותו?
ציפי נחשון-גליק: מהבית שלו?
אהרון אטיאס: אבל היא בתוך הבית, מה להרחיק אותו?
אהרון אטיאס: היא בתוך הבית שלו.
אהרון אטיאס: אז הוא פותח לה את הדלת ומכניס אותה.
אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, אתה מדבר רק ברשות.
אורלי לוי אבקסיס: חברים, בואו ננסה לעשות פה סדר.
אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שבאיזה שהוא אופן, אם מערכת היחסים התלותית הזו יכולה לסכן את החופש אות את החירות של אותו בן זוג שאנחנו מטילים דופי בכוונות שלו, ברגע שיידע שהיא בעצמה, הרי היא נשלטת באיזה שהוא אופן, מפרה את אותו צו שיכול לסכן אותו, הוא כמובן יגיד לה לא לעשות זאת, כי הוא מסתכל והיא האינטרס שלה לא לסכן אותו.
יצחק קדמן: זה גם לא מתחיל ישר שהיא בבית שלו.
יצחק קדמן: שמענו את זה שהוא למטה, מחכה ואומר לה לרדת.
אורלי לוי אבקסיס: לכן זה כן יכול להיות פתרון.
קריאה: הוא יפסיק לבוא, אבל מהר מאד היא תלך אליו וכבר מה עדיף?
קריאה: שהיא תלך אליו לשכונה נידחת?
ליאורה שרעבי: בדיוק, כשאין שיתוף פעולה של הנערה הצו הזה לא יכול להיות.
אורלי לוי אבקסיס: אבל את שיתוף הפעולה של הנערה אנחנו קצת איחרנו להשיג.
אורלי לוי אבקסיס: שיתוף הפעולה של הנערה, ואנחנו לא מדברים פה על המקרה הספציפי, על טווח גילאים.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא מדברים על נערה שהיא בת 17, אנחנו מדברים גם על נערות שהן קטינות יותר.
אורלי לוי אבקסיס: צריך לזכור דבר מאד פשוט, כמובן שהמניעה היא התוצאה הטובה ביותר, כי אז אנחנו לא מגיעים למקומות האלה.
אורלי לוי אבקסיס: ברגע שהגענו לשם זה מעיד על כשל חברתי, כשל טיפולי, הן קהילתי והן במסגרות האחרות.
אורלי לוי אבקסיס: חוסר שיתוף הפעולה האמיתי בין המסגרת של מערכת החינוך למערכת הרווחה ואולי גם למשטרה, פוגם באופן אמיתי במה שקורה בחברה שלנו, בקרב הקטינים.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר אנחנו יודעים שבבתי הספר אין יועצות, רוב בתי הספר ללא יועצות, אלא אם כן תתקני אותי ותגידי לי שעכשיו - - -
נטע ידיד: בעיר לוד, למרבה ההפתעה, הפיקוח דרש וגרם לכך שלא יהיה בית ספר בלי יועצת ולא רק יועצת אחת, בחלק מבתי הספר יש שתי יועצות במשרה מלאה, מה שאין בהרבה ערים בארץ, כולל בתי ספר יסודיים.
נטע ידיד: ויש גם יועצת לגני ילדים בעיר לוד, כך שהעיר - - -
אורלי לוי אבקסיס: מתי זה התחיל?
נטע ידיד: זה כבר שנים.
נטע ידיד: ואני חייבת לומר, אני לא יודעת מה נאמר ומאיפה הידע.
נטע ידיד: יש בעיר לוד מנהג של בערך אחת לחודש יושבת ועדת פרט, וכל מידע שמגיע מבתי הספר לגבי ילדות בסיכון, מגיע לוועדת פרט.
נטע ידיד: ישנה כאן פקידת סעד שיושבת בוועדת הפרט הזו אחת לחודש, ומדברים שם ודואגים לכל מה שקשור בנערות.
נטע ידיד: אותה נערה שברחה מהבית היא כן תלמידת בית ספר.
נטע ידיד: בית הספר עשה ביקורי בית, זאת אומרת ניסה להחזיר את הנערה - - -
אורלי לוי אבקסיס: בטרם היא ברחה.
נטע ידיד: דיבר ושוחח עם הנערה, כבר בשנה שעברה היו הליכים עם אותה נערה.
נטע ידיד: הנערה הזאת חברה של אותו בחור ארבע שנים, היא לא חברה שלו חודשיים ויש בעייתיות שהיא מעבר ליכולת של מערכת החינוך.
נטע ידיד: אבל אני רוצה לומר שהעיר מטפלת.
נטע ידיד: לא רק זה.
נטע ידיד: מנהלת מחוז מרכז פתחה יוזמה ייחודית במחוז, כשהפיילוט הוא בלוד.
נטע ידיד: השנה נפתח אתר אינטרנט לבני נוער שהדגש שלו הוא לעסוק בנושא מיניות והוא אנונימי, כך שבעצם - - -
אורלי לוי אבקסיס: אבל אני אגיד לך מה, בנושא של אינטרנט אתה צריך את האקטיביות של אותו בן נוער להיכנס ולקחת חומרים וזה כבר אומר שהוא בשליטה מסוימת והוא מבין שמשהו לא בסדר.
אורלי לוי אבקסיס: לא אלה המקרים שמובאים בפנינו.
נטע ידיד: זה אתר של שאלות ותשובות.
נטע ידיד: זאת אומרת יש שם פורום של שאלות ותשובות, שבו אנחנו עוזרים לילדים.
אורלי לוי אבקסיס: איפה אתם מפרסמים את האתר הזה?
נטע ידיד: בעיר לוד.
אורלי לוי אבקסיס: לא, בבתי הספר?
נטע ידיד: בבתי הספר, בוודאי, אבל הילדים פונים - - -
אורלי לוי אבקסיס: כמה כניסות יש לאתר?
נטע ידיד: אין לי מושג.
אורלי לוי אבקסיס: אין מידע.
אורלי לוי אבקסיס: היינו שמחים גם לגלות.
נטע ידיד: אני אפילו הבאתי איזו שהיא חוברת שהיא חובה בכל בתי הספר, חברות וזוגיות ללא אלימות, שהיא חובה.
אורלי לוי אבקסיס: ומלמדים אותה או שמחלקים אותה?
נטע ידיד: בוודאי.
נטע ידיד: לא, לא, זה ליועצת ולמורים, זה לא לתלמידים.
אורלי לוי אבקסיס: אה, זה ליועצת ולמורים.
נטע ידיד: שהם מעבירים את זה בכיתות.
אורלי לוי אבקסיס: כמה שעות יש להם?
נטע ידיד: יש פה 10 מפגשים בשיתוף הרווחה בכל כיתה.
ליאורה שרעבי: 20 שעות.
אורלי לוי אבקסיס: 20 שעות לכל כיתה במהלך שנה?
ליאורה שרעבי: כן, אבל ב-500 כיתות מתוך 3,500 בארץ.
נטע ידיד: לא, אבל יש עוד הרבה תכניות, אני מדברת על ה - - -
אורלי לוי אבקסיס: אז זהו, על התוכנית הספציפית הזו, כמה היא מקבלת דגש?
נטע ידיד: היא מקבלת 20 שעות.
אורלי לוי אבקסיס: התכנית הספציפית הזו מקבלת 20 שעות לכיתה אחת?
נטע ידיד: כן, כן.
אורלי לוי אבקסיס: אז זה יפה.
ליאורה שרעבי: אבל אמרתי, ב-500 כיתות בארץ מתוך 3,500.
אורלי לוי אבקסיס: נו בסדר, אבל זה אמור להיות, זה פיילוט שמתחילים אותו.
ליאורה שרעבי: לא, זה לא פיילוט, זה כבר 13 שנים.
נטע ידיד: זה קיים בלוד בכל התיכונים, יש בסך הכל 4 תיכונים בעיר לוד וזה קיים בכל התיכונים בעיר.
ליאורה שרעבי: הלוואי שזאת תהיה תכנית חובה בכל כיתה י', ואז אנחנו באמת נמנע הרבה מאד אלימות.
קריאה: כנראה שלא ראית את הסדנאות של מרכזי הסיוע.
אורלי לוי אבקסיס: כן, מרכזי הסיוע.
ציפי נחשון-גליק: או להכניס את הסדנאות של מרכזי הסיוע, שדרך אגב, אני מדבר גם אל סמאח וגם אל שאדי, מעל"ם.
ציפי נחשון-גליק: הסדנאות האלה לא חייבות להיעשות רק בתוך בתי הספר, הם יכולים להיעשות גם עם נערים ונערות בכל מסגרת ואנחנו עובדות בבתים חמים עם נערות בסיכון, ובבית עדי של על"ם ברחובות - - - -
אורלי לוי אבקסיס: במי זה תלוי?
ציפי נחשון-גליק: בתקציבים.
אורלי לוי אבקסיס: כמה עולה תכנית כזאת?
ליאורה שרעבי: בתקציבים והחלטה של מנהל בית ספר.
ליאורה שרעבי: היתרון של בית ספר, שאם את מחליטה שזה חובה בשכבת י', אז את מבטיחה ש-90% מילדי ישראל יעברו סדנה כזאת, אחת בחיים שלהם, ואז מורידים בצורה משמעותית את האלימות במדינת ישראל.
ציפי נחשון-גליק: הורים בגני ילדים היום מבקשים סדנאות של מרכזי הסיוע על איתור וזיהוי.
סמאח סלאימה אגבאריה: אבל סדנה על מיניות למשל, כשאין שלנו מקום בלוד, עשינו בבית הפתוח ברמלה.
סמאח סלאימה אגבאריה: הזמינו את הבנות מלוד לבית הפתוח.
סמאח סלאימה אגבאריה: אתמול היה אירוע סיום של סדנה על מיניות הנערה הערבייה ועשינו את זה ברמלה.
סמאח סלאימה אגבאריה: 12 נערות מלוד נפגשו אחת לשבוע ל-3 שעות, חודשים, ברמלה.
סמאח סלאימה אגבאריה: חברה, כאילו למה?
סמאח סלאימה אגבאריה: התכנית הזאת מאד יפה, שהיא מדברת אבל היא לא מיושמת בתיכונים הערביים.
אורלי לוי אבקסיס: היא לא מיושמת בתיכונים הערבים?
סמאח סלאימה אגבאריה: לא, לא.
סמאח סלאימה אגבאריה: ואין את החוברת הזאת בערבית, והיא לא מחולקת ליועצות הערביות.
נטע ידיד: היא עכשיו בתהליך של תרגום.
סמאח סלאימה אגבאריה: תרגום בלי התאמה, סליחה.
אורלי לוי אבקסיס: אז היא בתהליך, האמת אם יש מעקב כמה היא עוזרת.
ליאורה שרעבי: לא נכון, זה תרגום אחרי התאמה, למה את אומרת את זה?
סמאח סלאימה אגבאריה: אבל היא לא מיושמת.
ליאורה שרעבי: כמי שהובילה את התכנית הזו מלפני 13 שנים, זה מתורגם לערבית, זה מותאם גם לנוער - - -
אורלי לוי אבקסיס: זה קיים כבר?
ליאורה שרעבי: זה 13 שנים התכנית.
אורלי לוי אבקסיס: לא, בערבית זה מותאם?
ליאורה שרעבי: בוודאי, וזה מותאם ומתורגם.
סמאח סלאימה אגבאריה: רגע, את אומרת שזה מתורגם והיא אומרת שזה בתהליך תרגום.
אורלי לוי אבקסיס: חברה, יש פה לדעתי גם בתוך המערכת - - -
ליאורה שרעבי: אם את רוצה לעשות פריצת דרך, אני אומרת לך, במערכת החינוך שזו תהיה תכנית חובה.
נטע ידיד: היא תכנית חובה במערכת החינוך.
ליאורה שרעבי: היא לא תכנית חובה, היא בחירה של מנהלת בית הספר.
אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, רגע, רגע, אם היא נמצאת ב-500 בתי ספר מתוך כל בתי הספר היא לא תוכנית חובה.
ליאורה שרעבי: נכון.
ליאורה שרעבי: היא בחירה של מנהל.
אורלי לוי אבקסיס: מתמטיקה זו תוכנית חובה.
סמאח סלאימה אגבאריה: אבל שמישהו יסביר איך ציפי אומרת שהיא קיימת, אני לא ראיתי אותה בלוד, והיא אומרת שהיא בתרגום.
ליאורה שרעבי: אמרתי שאולי בלוד היא לא קיימת, אבל התכנית בערבית קיימת, וודאי.
אורלי לוי אבקסיס: תגידו, יש לי שאלה, לגבי מעורבות חברתית דווקא של חברים לקבוצה, חברים לכיתה.
אורלי לוי אבקסיס: לפעמים החברה יודעת ומגלה סממנים מסוימים ולפעמים אכפת לה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נותנים כלים לאותם ילדים שרואים את החברים שלהם בתחילת הדרך, למי לפנות, לקבל ייעוץ, להעביר תלונות?
אורלי לוי אבקסיס: כי הם לפעמים רואים את זה לפני האחרים וביכולת שלהם להפנות את הזרקור על אותו מקרה ספציפי, בטרם הוא יתפתח לקטסטרופה אחת גדולה.
ענבר יחזקאלי בליליוס: אז יש.
ענבר יחזקאלי בליליוס: אני יכולה להגיד שבמרכזי הסיוע, שזה משהו לא בכובע שאני נמצאת בו עכשיו, במרכזי הסיוע אחת הסדנאות הכי נפוצות שעושים זה באמת על המקום הזה של לחץ חברתי שיכול להוביל לאונס קבוצתי, יכול להוביל לדברים אחרים, ואיך באמת מתנגדים לקבוצה הפוגעת ומאתרים את הדברים.
ענבר יחזקאלי בליליוס: משתפים יועצת, משתפים מורה ומוציאים את הדברים החוצה.
ענבר יחזקאלי בליליוס: אבל זה מסוג הדברים שזה לא בחסות משרד החינוך.
ענבר יחזקאלי בליליוס: זאת אומרת הוולונטרי, אותו מנהל בית ספר, מנהלת בית ספר, שבוחרים לעשות את.
סמאח סלאימה אגבאריה: אם יש לו מודעות ויש לו כסף ויש לו זמן אז הוא יעשה.
ענבר יחזקאלי בליליוס: אבל זה מסוג הדברים שיכולים באמת לעשות מניעה אמיתית בשטח.
אורלי לוי אבקסיס: כן, את עוד לא דיברת.
לילי הלפרין: זה שילוב בעייתי כל העניין הזה בין עזרה להלשנה, אתם יודעים את זה.
לילי הלפרין: לא לקבל את זה כמובן מאליו.
לילי הלפרין: נורא קשה, אני עובדת עם קבוצות בני נוער ואנחנו רואים שאחד מהחברים נוטה להתנהגות סיכון, ואני עובדת איתם שהפתרון יבוא מהם, כי אנחנו יודעים שהפתרון מאיתנו הוא קצת בעייתי, ויש חוסר רצון לשתף פעולה, להיחשב כמלשין.
אורלי לוי אבקסיס: גם אם זה אנונימי?
לילי הלפרין: זה נורא נורא קשה.
לילי הלפרין: אני מקבלת את זה כמאפייני גיל ההתגברות, ולאו דווקא משהו ... וצריך לקחת את זה בחשבון.
אורלי לוי אבקסיס: אבל יש לי שאלה, גם כאשר זה אנונימי זה לא מוריד מאותו בן נוער?
לילי הלפרין: אנחנו גם עובדים על זה, כן, אנחנו מנסים לשנות את זה, באמת את המושגים הקלאסיים האלה בין עזרה להלשנה.
נטע ידיד: זה מה שהאתר דרך אגב נותן לנו.
לילי הלפרין: ודבר שני, לגבי התכניות חברות וזוגיות ללא אלימות, זה מעורר המון גיחוך, בקרב במיוחד עם אלה שאנחנו - - -