GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכל רפפורט: מספר הילדים שיש להם פסיכוזה וסכיזופרניה וזכאים לקבל את התרופות האלו עד גיל שמונה עשרה הוא יחסית נמוך.
מיכל רפפורט: אנחנו נותנים תרופות לבעיות התנהגות, בכל הפניות אתם רואים את זה, והסל לא מכסה את זה.
חוה פרידמן: שתי אמירות קצרות.
חוה פרידמן: צריך להרחיב את היריעה, מה שנמצא כאן לגבי ילדים מאושפזים ופוסט אשפוזיים, מצמצם את ההסתכלות על קבוצה אקוטית.
חוה פרידמן: אני רוצה להתייחס לרצף של צרכי בריאות נפש ולמה שבין הפרעות רגשיות לבין הפרעות נפשיות, כי הן הההגדרות שכל משרד משתמש בהן אחרת ביחס למענים.
חוה פרידמן: הילדים האלה זקוקים לשירותים ויש פה קבוצה הרבה יותר רחבה.
חוה פרידמן: לפני חמש עשרה או עשרים שנה התפיסה של בריאות הנפש בעולם המערבי היתה שילדים, למשל, לא סובלים מדכאון, ואילו היום ארגון הבריאות הבינלאמי מסמן דכאון כאפידמיה שאפשר לראות אותה גם בקרב ילדים.
חוה פרידמן: הוזכר כאן היעד המספרי, שגם בעקבות הרפורמה, היעד המספרי של טיפול בילדים על ידי בריאות נפש יעבור מן המציאות של 0.85% מן הילדים ל-2%, זה נמוך מאחוז הילדים שיודעים שהם סובלים מדכאון ואני לא מדברת על כל הפרעות הקשב האחרות.
חוה פרידמן: צריך להסתכל על זה כאל משהו אקוטי.
חוה פרידמן: סדר הגודל של הילדים שמדובר בהם הוא הרבה יותר רחב, כתוצאה מחסר משאבים ואפס מענים בבריאות נפש, הילדים שמגיעים לאשפוז – כשאתה מסתכל על זה באופן קצת יותר עקבי ומניעתי, הילדים שמגיעים למצבים של אישפוז והמענים שניתנים פוסט האשפוז ודאי מחריפים - - -
זבולון אורלב: שאלת תם.
זבולון אורלב: אם רק רק 0.85% מקבלים ונמצאים במסגרות אז יש אחוז 1.25% שלא מקבלים!?
חוה פרידמן: זה היעד שנקבע.
חוה פרידמן: היום זה יותר.
חוה פרידמן: הילדים האלה קיימים רק שהם לא מקבלים טיפול ראוי.
זבולון אורלב: הבנתי משהו לא נכון.
זבולון אורלב: כלומר, הם לא נמצאים ברווחה, לא בבריאות אלא אצלךְ.
חוה פרידמן: נכון.
זבולון אורלב: מה אתם עושים אתם?
חוה פרידמן: באחוז הזה יש שתי קבוצות שנמצאות אצלנו.
חוה פרידמן: חלק אחד שבו אנחנו מטפלים בעצמנו וחלק אחר שלגביו אנחנו תלויים בשירותי בריאות נפש, כי כשילד זקוק לטיפול של פסיכולוג קליני או של פסיכיאטר החלופה שלו היא לא טיפול על ידי פסיכולוג חינוכי, זה בדיוק רצף המענים.
זבולון אורלב: אבל הוא ב 1.25%, הוא לא יגיע.
חוה פרידמן: אתן דוגמה.
חוה פרידמן: דווקא מן התחום של - - -
זבולון אורלב: בעצם אנחנו מטאטאים אותם מתחת לשטיח.
חוה פרידמן: יש משהו שחשוב להבין.
חוה פרידמן: אסביר על אובדנות.
חוה פרידמן: ילדים שעושים נסיון להתאבד או שמראים סיכון אובדני מיידי, מגיעים לעתים לבריאות נפש ומטופלים.
חוה פרידמן: האחוז הגבוה יותר של ילדים עם איומי התאבדות או סיכוי לאובדנות עתיד לחכות חודשים רבים לטיפול בבריאות הנפש, בחלקם, בחלק מן הסקטור מטפלים בשירות החינוכי וחלק לא מטופל היום.
זבולון אורלב: חברים, השעה עשרה לאחת.
זבולון אורלב: מבקש מאד לקצר.
רובי פלאח: שלום לכולם.
רובי פלאח: אני רוצה להגיד שני דברים כלליים.
רובי פלאח: בסוף שנה שעברה יצא מכרז פוסט אשפוזי, שלמען הגילוי הנאות התמודדנו בו ולא הצלחנו, מתוך אחד עשר רק שני גופים עסקיים הצליחו לעבור את המכרז ושאר הגופים שהתמודדו לא זכו.
רובי פלאח: מתוך מאה שלושים תקנים שהיו במכרז - - -
זבולון אורלב: העמותות לא הצליחו והפרטיים, שגם צריכים להכניס מרכיב של רווח - הם כן הצליחו.
רובי פלאח: נכון, מתוך מאה שלושים תקנים שהיו במכרז - - -
דובר: מורידים את הרמה.
רובי פלאח: מתוך מאה ושלושים תקנים שהיו במכרז רק תשעים תקנים יצאו, זאת אומרת ארבעים תקנים שהיו במכרז לא יצאו לפועל.
רובי פלאח: לגבי הנושא של הציבור הדתי - - -
זבולון אורלב: דליה לב שדה מסמנת בראשה שאתה צודק.
רובי פלאח: זה המכסימום שאפשר.
דליה לב שדה: צודק.
דליה לב שדה: נכון.
רובי פלאח: לגבי הפתרון לציבור הדתי לאומי, כמי שמתעסקים רק עם נערות מן הציבור הדתי לאומי, אנחנו המסגרת היחידה הטיפולית שמתאימה לנערות פוסט אשפוזיות, גם המסגרת של "פנינה" היא עם הנהלה חרדית וגישה חרדית, לא מכיר מסגרת פוסט אשפוזית לציבור הדתי.
דליה לב שדה: הלוואי יכולנו לתת בלי מכרז כי היא מסגרת טובה ויכולה לתת מענה, אם היינו מצליחים להכניס תעריף טרום אשפוזי לנערות - - -
זבולון אורלב: האם מותר לתת שיעור ב' בשרות המדינה?
זבולון אורלב: שיעור א' הוא שצריך לתת פתרונות ולא רק להעלות בעיות ושיעור ב', צריך להבין, אני, שהייתי איש מקצוע, נלחמתי בכל הכח בסוגיית המכרזים, יש כאן מספר חוקים שלי שאני נאבק עליהם ולמה?
זבולון אורלב: מכרז פירושו של דבר שהנמוך והבינוני יקבל והטוב לא יקבל.
זבולון אורלב: חד וחלק.
זבולון אורלב: מכרז זה קריאה לבינוניות ולרדידות ולשטחיות.
זבולון אורלב: אדגים על מוסד חינוכי.
זבולון אורלב: יש מכרז, אם את תעסיקי מורה, עם m.a.
זבולון אורלב: בשיא הוותק, עם מכסימום גמולי השתלמות, הוא יעלה לצורך הענין 250,000 שקל בשנה אבל אם תקחי בעל b.a.
זבולון אורלב: שעכשיו יצא, בלי השתלמויות ודומיהן, הוא יעלה חצי מחיר.
זבולון אורלב: אז לכן, המוסד הפרטי, לצורך הרווח, לוקח את העובד עם המינימום הנדרש עם מינימום שנות הוותק, ולעומת זה, העמותה, שרואה בזה שליחות ציבורית לוקחת את הטוב ביותר, את האיכותי ביותר אז היא מפסידה במכרז.
זבולון אורלב: זה המכרז והמכרז אגב, לא צריך להיקבע על פי המחיר.
דליה לב שדה: אבל אדוני יושב הראש, אתה 'מגלגל' עלינו כעובדי מדינה את השאלה מה תפקידנו ואני מגלגלת חזרה את הכדור - -
זבולון אורלב: לא, לא, לא, דליה, דעי לך שגם חוק הוא פשרה, גם חוק הוא פשרה, הרי אין אדם שיכול להעביר לבד הצעת חוק, צריך להסתדר עם מפלגות שונות, עם דעות שונות, גם חוק הוא פשרה ואגב, יש חוק מכרזים שלי בסוגיית החינוך כדי להוציא, ואגב, מאז שהנחנו את החוק והבאנו אותו בפני ועדת שרים, האוצר נזהר שלא להפריט שום דבר בתחום החינוך.
זבולון אורלב: כל בקשה של משרד החינוך היום מתקבלת.
זבולון אורלב: יכול להיות שגם בתחום הרווחה צריך לעשות את זה.
זבולון אורלב: את יודעת שכשהייתי במשרד נלחמתי בכל הכח נגד המכרזים האלה אבל המחוקק לא יעשה אם אנשי המקצוע לא צועקים, הם אומרים: שמע, הכל תקין - - -
דליה לב שדה: העמותה של הפנימיות מנהלת לובי נרחב נגד המכרז והם לא בדיוק מצליחים.
דליה לב שדה: בינתיים הכל הולך למכרז.
זבולון אורלב: אז צריך להיאבק בחורמה נגד הדבר הזה.
זבולון אורלב: בסוף יוצא אבסורד לפיו אלה שהם למטרות רווח זוכים הרי אין כאן אידיאלוגיה ושליחות ציבורית ואילו העמותות שהן השליחות הציבורית, נוצרת בעיה עם הדבר הזה.
זבולון אורלב: על כל פנים, ברכת 'ישר כח!' לאולפנה שעושה את העבודה.
זבולון אורלב: אני לא נענה להצבעות רק לפי הרשימות.
יצחק וקנין: בקצרה.
יצחק וקנין: לגבי התרופות, הדבר הוא שערורייה, אני נאלץ לשקול לפעמים - - -
יצחק וקנין: אני רוצה להוסיף שיש לפעמים שיקולים לקבל ילד לאשפוז פסיכיאטרי בפנימיה, כשאתה צריך ישר להוציא עבור מנת תרופות של איזון תרופתי עוד שש מאות שקל, או עוד שבע מאות שקל, כשהוא קיבל את זה בבית החולים ולא קיבל את זה בפנימיה.
זבולון אורלב: אבל קופת חולים מטפלת בו.
יצחק וקנין: קופת חולים לא מטפלת.
חוה פרידמן: לא מכירים בו, זו הבעיה.
יצחק וקנין: לא מטפלת.
יצחק וקנין: אקצר.
יצחק וקנין: במסגרת השירות לילד אנחנו, העמותה לקידום הפנימיות הטיפוליות והשיקומיות, אנחנו גם מייצגים כאלף ילדים שיצאו מאשפוז פסיכיאטרי או חלופת אשפוז דרך השירות לילד ולנוער.
יצחק וקנין: אני אומר כאן בגלוי, אם יש ציפיה, שאפשר יהיה להבא, להוציא ילדים מבתי חולים פסיכיאטריים ולהעביר אותם לפנימיות, בתנאים האלה שקיימים בפנימיות לגבי כח אדם, הכשרתו, שכרו, תנאים בפנימיות אז זה דבר בלתי אפשרי וזה לא יהיה, גם אם יהיו מכרזים כאלה או יהיו מכרזים אחרים.
יצחק וקנין: בנוסף לזה, קיימת בעיה קשה מאד בנושא של מסגרות לימודיות לילדי פנימיות בכלל, העברתי לך מסמך בנושא עם פנייה לשר החינוך זאת אומרת, בקונסטלציה הנוכחית שקיימת, ללא ספק, כיוון שלא מגישים גם את הילדים האלה, הם יישארו הרבה זמן בבתי חולים פסיכיאטריים ואי אפשר יהיה לקלוט אותם בפנימיות אם אין תנאים בפנימיות כדי לקלוט אותם.
יצחק וקנין: תודה רבה.
חנן מוניץ: אנסה לא לחזור על דברים שנאמרו.
חנן מוניץ: אבל הרבה מן הדיון על "רפורמה שתהיה ותפתור את כל הבעיות" הוא מובן לא נכון כי אם יהיה חסר כסף אז זה יהיה אותו הדבר.
חנן מוניץ: הרפורמה נכונה יותר לארגון שירותים אבל אנחנו הרבה הרבה לפני זה.
חנן מוניץ: אנחנו בבעיה של עצם השירות.
חנן מוניץ: אני למשל מאד הצטערתי לשמוע שמושקע הרבה כסף בבנייה של מחלקה ילדים ונוער באברבנאל.
חנן מוניץ: ולמה?
חנן מוניץ: כי לדעתי זה ממש לעשות את הפסיכיאטריה של שנות ה-60 וה-70.
חנן מוניץ: הפסיאטריה המוזיאונית אומרת שאותה מחלקה צריכה לקום בבית חולים כללי וכעת להוציא את כל הכסף הזה, ללכת לפתור בעיות בתפיסות שהן מיושנות זה ממש בזבוז משאב חשוב.
חנן מוניץ: זה היה צריך להיות קשור למחלקה פדיאטרית במקום שיש בית חולים לילדים, שם המיקום של האשפוזים הפסיכיאטריים והגיע הזמן 'לשנות את התקליט' ולהפסיק לתת 'פתרונות של פעם'.
חנן מוניץ: לגבי תרופות, אם בודקים את סל התרופות - ונניח שמדובר על האנטי פסיכוטי בעולם, בערך 92% מן התרופות הקיימות מכסות את הרגלי רישום התרופות, ואדם שתירשם לו תרופה מסל התרופות לא צריכה להיות לו בעיה לקבל את זה מן הקופה.
חנן מוניץ: מתי יש בעיה?
חנן מוניץ: במעט מאד אחוזים שהתרופה שרשומה עבורם לא בסל ולמה היא לא בסל?
חנן מוניץ: בגלל שועדת הסל קבעה שהיא לא בסדר עדיפות גבוה ובדרך כלל יש אלטרנטיבה.
חנן מוניץ: מאד נדיר למצוא שדווקא התרופה הזו מכל התרופות היא המתאימה, הבעיה כמובן שבתי החולים לא תמיד רואים עצמם קשורים לסל בגלל שהסל הוא לרוב אמבולטורי ואז נוצר הנתק שקיים שהוא לא תמיד מוצדק ובמקרים יוצאי דופן מן הראוי לפנות לוועדת חריגים.
יצחק קדמן: אלה לא מקרים יוצאי דופן ולא חריגים, זה חלק עצום מן הילדים ואתה מאשים את בתי החולים שנותנים תרופות שלא צריך לתת.
יצחק קדמן: לא יכול להיות שילד – ואדוני יודע את זה, אתה פסיכיאטר מאד ותיק, לא יכול להיות שילד שקיבל משך תרופה ארוכה תרופה מסוימת עכשיו בגלל טעמים כספיים יפסיקו לו את התרופה, האם אתה יודע מה זה יגרום לילד?
יצחק וקנין: אני מדבר על הסל, אני לא מדבר על החלק הזה.
אברהם מיכאלי: קודם כל אני מניח שאני היחיד שמייצג פה את המיגזר הערבי.
אברהם מיכאלי: לענין עצמו, במיקור חוץ ההסכמים לא מאפשרים במיקור החוץ הזה, לתתת את השירותים המינימליים - - -
זבולון אורלב: ממשרד הבריאות?
אברהם מיכאלי: כן, זו עמותה שמקבלת את הכספים ממשרד הבריאות, היום במרפאה מטופלים אלף ילדים עם שבעה תקנים - - -
זבולון אורלב: ומה התקן האמיתי צריך להיות?
אברהם מיכאלי: אין תקן.
אברהם מיכאלי: זה המצב.
אברהם מיכאלי: יש לנו אלף תיקים פתוחים ושבעה תקנים, לא ניתן לממן יותר תקנים - - -
דליה לב שדה: האם אין תקינה של פסיכיאטרים לטייפול בקהילה?
אברהם מיכאלי: פסיכולוגים, עובדים סוציאליים וקליניים וכד'.
אברהם מיכאלי: לפי המחיר שמשרד הבריאות משלם על כל מטופל לא ניתן שיהיו יותר תקנים מבלי שהמקום הזה יפשוט את הרגל.
אברהם מיכאלי: הפסיכיאטריה של ילדים - - -
זבולון אורלב: האם הטיפול אינו ראוי?
אברהם מיכאלי: הטיפול הוא של תחנת רכבת ויש פה - - -
זבולון אורלב: הילדים לא מקבלים את הטיפול הראוי שהיה צריך להיות.
אביתק מיכאליס: נכון.
אביתק מיכאליס: ויש תור המתנה של ארבע מאות ילדים שחלקם מחכים שנתיים.
אביתק מיכאליס: זה המצב.
אביתק מיכאליס: יש שלושה פסיכיאטרים מומחים לילדים במיגזר הערבי.
אביתק מיכאליס: זה הכל.
אביתק מיכאליס: עוד דבר אחד, לגבי מערכת החינוך והרווחה, באום אל פאחם יש בית ספר פרטי לילדים עם הפרעות פסיכיאטריות, אין עליו שום פיקוח, זה פשוט שערוריה מה שנעשה שם, אני מבקש שתרשמו.
אביתק מיכאליס: מבחינת הרווחה, גם מסגרות פוסט אשפוזיות לאוכלוסיה הערבית, שם זה עוד יותר גרוע.
דוברת: למה גרוע?
דוברת: יצא מכרז.
דוברת: יש לנו פנימיה של חמישים - - -
הודיה יהב: ב"מניפה" יש כאלף ילדים שנשרו מבתי הספר כתוצאה ממצב נפשי ורגשי קשה ולכן החלטנו להקים מרכז טיפולי תומך בקהילה לבנות עם הפרעות נפשיות.
הודיה יהב: כרגע כיום אין סל שיקום לנערות עם הפרעות נפשיות, לא קיים דבר כזה, עד כמה שאנחנו רוצים לטפל ולעזור לנערה שבנוסף למצבה נפלטת מן המסגרת, היא לא תוכל אלא אם כן - - -
זבולון אורלב: כמעט אין שירותים בקהילה לילדים ובני נוער הלוקים בהפרעות נפשיות.
הודיה יהב: כעמותה שרוצה להפעיל כזה דבר אם אין סל שיקום היא לא תוכל להפעיל כזה דבר.
זבולון אורלב: זו עוד זוית אחת למה שנאמר כאן.
איגור ברש: אני קודם אגיב לגברת חנה שטרום, הרפורמה היא לא הפרטה, העברה לקופות, הקופות הן לא גוף פרטי אלא ציבורי ואני מסכים לגמרי עם פרופ' מוניץ שבלי הזרמת כספים הרפורמה לא תהיה יעילה.
איגור ברש: לגבי אברבנאל, כל עוד המחלקה קיימת ואף אחד לא החליט לבטל אותה היא צריכה להיות בבנין טוב לכן אנחנו החלטנו לשפץ אותו.
איגור ברש: באופן עקרוני הרחבת מספר המיטות הפסיכיאטריות כרוכה בפתיחת הסכם בריאות הסל, אם יהיו מיטות נוספות אז אני חושב שזה יהיה בבתי חולים כללים כמו שבשנה שעברה פתחנו חטיבה לקטינים הסובלים מהפרעות אכילה ב"סורוקה", היא כוללת מיטות אישפוז טיפוליות ומרפאה בבית חולים כללי, זה הכיוון הנכון והראוי.
גבי קונפינו: אקצר.
גבי קונפינו: שמעתי את משרד החינוך, שמעתי את משרד הבריאות ואת הרווחה, אני מאד מבוהל ממה שאני שומע פה היום כי הילדים שלנו נופלים בין הכסאות כל הזמן.
גבי קונפינו: ילד בפנימיה שלי שיוצא לאשפוז בבית חולים פסיכיאטריי וצריך לחזור לפנימיה אז אנחנו כפנימיה לוקחים אחריות ואומרים שכשהוא גומר את האשפוז הפנימיה מחכה לו, אנחנו שם בשבילו, מבקרים אותו ונמצאים שם בשבילו.
גבי קונפינו: מה שקורה ברגע שהוא משתחרר מאשפוז באחת נפסקים כל השירותים, הוא חוזר לפנימיה שיקומית בלי תרופות והפנימיה צריכה לשלם את זה מכספה.
גבי קונפינו: הפנימיות של משרד הרווחה בנושא של החזר עבור תרופות נענות בחלקן ולא בכל המקומות.
גבי קונפינו: הילדים האלה, ומשרד החינוך אומרים כאן את הדברים שהם עושים אבל, ברגע שהם עוזבים אני נדרש כל שני וחמישי לבוא ולקחת ילד מבית הספר כי בית הספר לא מתמודד עם הילדים האלה, אז עם כל הכבוד ליועצות ולמורות ולשאר, הילדים שלנו, שמעתי את האב בתחילה, אני רואה עשרות ילדים כאלה ומבחינתי כל סלי השילוב וכל הדיבורים על הילדים שלנו הם לעג לרש, לעג לרש וצריכה להיות מהפיכה בנושא הזה.
זבולון אורלב: חברים, ראו, כמו שאמרתי אני לא בחזקת "עולה חדש" בכנסת, הגשתי שאילתא על ענין החניה, זה בשולי הדברים לאור ההערה של מ', הגשתי שאילתא ישירה לשר הבריאות "קיבלתי תלונות של בני משפחות לילדים מתחת לגיל שמונה המאושפזים בבית החולים איתנים, על חניה סמוכה לבית החולים.
זבולון אורלב: כדברי המתלוננים מדובר במפגע בטיחותי חמור המאלץ את המבקרים לחנות בשולי דרך בינעירונית צרה תוך סיכון ממשי לחייהם ולחיי המשתמשים האחרים בדרך.
זבולון אורלב: כמו כן נמסר לי שמהנדסת המועצה האזורית מטה יהודה דרשה מבית החולים להסדיר את הנושא בתכנית סטטוטורית על מנת להסיר את המפגע הבטיחותי וברצוני לשאול האם השר מודע למפגע הבטיחותי, ואם כן מה או מתי בדעת השר לפעול כל מנת להסדיר את החניה לבית החולים?".
זבולון אורלב: שאלתי ב-28 בנובמבר וקיבלתי מענה ב- 26 בדצמבר, זה לוח זמנים קצר בכנסת, "לכבוד מכובדי הנעלה וכד', 1.
זבולון אורלב: משרד הבריאות יודע על המפגע הבטיחותי שנגרם בכביש 395 מול הכניסה לבית החולים איתנים בו ממוקמת מחלקת הילדים.
זבולון אורלב: משרד הבריאות מטפל בנושא מול החברה לאומית לדרכים מזה מספר שנים.
זבולון אורלב: על אף הסיכונים הפוטנציאליים בקטע כביש 1 בכניסה אל מחלקת הילדים בצומת הזה למרבה המזל לא אירעו תאונות.
זבולון אורלב: על פי מדיניות החברה הלאומית לדרכים ניתנה עדיפות לטיפול בצמתים על פי מספר התאונות בהם לכן המקום המדובר הוא בעדיפות נמוכה.
רעיה לוי גודמן: אני חייבת להגיד משהו בענין, כדי שלא נצא בדכאון, כתושבת שמטה יהודה יצא פרסום בשבוע שעבר, לא קשור לתפקידי במערכת אלא כתושבת מטה יהודה, יצא פרסום בעתון של המועצה שנתקבלה החלטה להתחיל לטפל בכביש מיידית.
זבולון אורלב: " בשנה האחרונה התקיימו פגישות עם משרד התחבורה והחברה הלאומית לדרכים ובעקבות זאת סוכם לתכנן את הצומת כך שלא יהיו חניות על הכביש.
זבולון אורלב: הנושא קיבל עדיפות לתכנון וביצוע.
זבולון אורלב: במקביל מינהל התכנון -במימון משרד הבריאות, פרסם בימים אלה מכרז להקמת בית ספר מיוחד בבית החולים ובמסגרתו יבוצעו עבודות פיתוח הכוללות פתרון חניה בתוך בית החולים.
זבולון אורלב: אלו ימנעו את הסיכון שקיים היום.
זבולון אורלב: ניתן להעריך בתוך שטח בית הספר יהיו מוכנות בתוך כשנה וחצי".
דובר: דֻווחתי מבית החולים שכן היו תאונות וכדאי לבדוק את זה.
זבולון אורלב: דליה, כשיש תרומה ובעקבותיה משופץ מקום בַּקָשתי שמוטי ואת תיזמו דיון כדי לראות האם יש דרך להתגבר על זה כי זה יהיה אבסורד, והלוא אחרי שערוץ 2 יעשה כתבה על זה אז זה יסתדר, אז אני מציע לנסות למצוא פתרון – שאני חושב שאני יודע אותו אבל אני לא רוצה לומר אותו – אבל יש מספיק פתרונות.
זבולון אורלב: יש גם פטור ממכרז.
זבולון אורלב: אחת הסיבות לפטור ממכרז היא matching מעל 50%.
דליה לב שדה: אבל כאן מדובר באחזקה.
דליה לב שדה: בסדר, אנחנו - - -
זבולון אורלב: אני יודע מה אני הייתי עושה.
זבולון אורלב: אני הייתי יושב בלשכת שר האוצר ולא זז ממנה.
זבולון אורלב: עשיתי את זה כשהייתי שר הרווחה, כשצריך להכות על השולחן אז להכות.
זבולון אורלב: אם יש קטינות שאין להן פתרונות ופה ניתן להציע פתרונות ופה יש השקעה גדולה, תחליטו באמות המידה המקצועיות ואני מבקש את זה, זו לא החלטת סיכום אלא החלטה שתיכנס אל הפרוטוקול, שאני מבקש את הדבר הזה ואם אפשר, עדכנו אותי בעוד חודש ימים לגבי מה שקורה עם זה, כי זה עלול להתפתח לסקנדל ציבורי שצריך לעשות אותו.
זבולון אורלב: כולם מדברים על מחסור והנה פה יכול להיות שיש פתרון.
זבולון אורלב: לא שמעתי גם מתי יהיה המכרז למקומות הנוספים וכו'.
זבולון אורלב: חברים, אני רוצה לסכם ולומר שמן הדיון עולה תמונה קשה וחמורה ביותר המלמדת על כך שכ-60% מן הילדים, מן הקטינים הזקוקים לטיפול נפשי פסיכיאטרי לא זוכים לקבל אותו או לפחות לא בזמינות ראויה, בגלל מחסור במשאבים.
זבולון אורלב: גם אותם 40% שזוכים לטיפול מקבלים זאת במתקנים לא ראויים בתוך מחסור ובעיות של קבלת תרופות במסגרות שהן חוץ אשפוזיות.
זבולון אורלב: לדעת הועדה יש לגנות את הגישה של משרד האוצר הבולם את התפתחות שירותי הנפש בכלל אבל לקטינים בעיקר בגלל הויכוח המתנהל מזה כחמש עשרה שנה על מעמדם של שירותי בריאות הנפש ומחזיק את שירותי בריאות הנפש -ובין היתר גם של קטינים- כבני ערובה לביצוע הרפורמה.
זבולון אורלב: הועדה מצאה לנכון לציין שמשרד האוצר עשה כן לגבי שירותי הכבאות - עובדה שכנראה תרמה לאסון הכרמל.
זבולון אורלב: הועדה רשמה לפניה את הנתונים הקשים בדבר הירידה של-40% בשיעור המיטות לאלף נפש וכן רשמה לפניה את הבעיות בתיאום בין משרד הבריאות למשרד הרווחה ובין משרד הרווחה למשרד החינוך באשר לביצוע הלימודים לאותם ילדים שנמצאים במסגרות.
זבולון אורלב: נחשפו גם שתי בעיות שקשורות בחקיקה.
זבולון אורלב: האחת, ביטול הגימלה של הבטוח הלאומי בעת אישפוז והשניה, שחוק שיקום נכי נפש בקהילה אינו חל על קטינים.
זבולון אורלב: כמו גם למדה הועדה שלמעשה אין תקינה של טיפול פסיכולוגי נפשי בקהילה ושאין שירותי בריאות נפש קהילתיים.
זבולון אורלב: הועדה תקיים ישיבה סגורה ותזמן אליה את ארבעת המנכ"לים של משרדי הבריאות, הרווחה, החינוך והאוצר על מנת לגבש תכנית לאומית רב שלבית או רב שנתית כדי לתת פתרונות לבעיות החמורות והקשות שהועדה נחשפה אליהן.
זבולון אורלב: המנכ"לים יקבלו את עיקרי הבעיות שנחשפו ואני אומר כאן שנכניס במכתב אליהם את כל הסוגיות שעלו כאן.
זבולון אורלב: אי קיומם של שירותים קהילתיים של בריאות הנפש לילדים, ההיקפים, התנאים הפיזיים הירודים באשפוז, אשפוז שלא לצורך כי אין מספיק שירותים חוץ אשפוזיים, היעדר התיאום, רק 40% מן הילדים מקבלים טיפול, שיעור המיטות שפוחת והולך, בנוסף לכך הדברים המרכזיים שפורסמו כאן במסמך הטוב מאד של מרכז המחקר וכך אתן תמונה מתומצתת עבור המנכ"לים, לפני הפגישה, על מנת שיבינו מדוע עליהם להיפגש כולם.
זבולון אורלב: האם יש הערות לסיכום?
הורה: בדוח של מרכז המחקר ציינו שבטוח הלאומי חותכים או גוזלים את הגימלה, הם אומרים שזה לא ענין של חקיקה אלא של תקנה ופנייה לשר.
זבולון אורלב: גם תקנה זו חקיקה, חקיקה היא לאו דווקא חוק ראשי.
זבולון אורלב: יש חקיקה ראשית, יש תקנה, יש צו, יש מדרגות שונות.
זבולון אורלב: את זה נברר עם מנכ"ל האוצר ומנכ"ל הרווחה.
דובר: מה עם המאושפזים?
זבולון אורלב: אפעל במסגרת הכלים הפוליטיים והדברים יובאו לדיון עם ארבעת המנכ"לים, בלי ארבעת המנכ"לים הדברים לא ייפתרו.
זבולון אורלב: גם עם ארבעתם אני לא בטוח שהדברים יפתרו אבל זו התקווה שלי.
זבולון אורלב: מתוך הנסיון שיש לי בחיים הציבוריים.
יצחק קדמן: שתי הערות קצרות.
יצחק קדמן: הפגישה הזו, עד שיתאמו אותה, אני מציע שבמקביל תהיה פניה ללשכת שר הבריאות לפתור את נושא התרופות, זה נושא אקוטי, לא מדובר בסכומים גדולים.
זבולון אורלב: אני מקבל את הפניה הזו ואנחנו נוסיף:
זבולון אורלב: יו"ר הועדה יפנה בפנייה מיוחדת לסגן שר הבריאות על מנת למצוא פתרון למימון התרופות הניתנות במסגרות פוסט-אשפוזיות כפי שנמצא פתרון למימון התרופות האלו במהלך האשפוז.
יצחק קדמן: הדבר השני שאני מציע הוא שהועדה תקח על עצמה לבקר במסגרות שהוזכרו פה.
חנה שטרום-כהן: בדוח של המ.מ.מ.
חנה שטרום-כהן: מצוין שמשרד הבריאות לא השתמש ברוב הכסף שהוא קיבל עבור הקהילה לטיפול בבריאות הנפש בשנים 2008-9 זאת אומרת שיש שם משאבים שלא מנוצלים.
חנה קמינר: יש בריאות נפש בגיל הרך וזה לא רשום בדוח הזה.
זבולון אורלב: בסדר, תודה רבה.
זבולון אורלב: שני דברים אחרונים מתווספים לסיכום.
זבולון אורלב: האחד, הועדה תבקר ביקור פתע, במסגרת אחת או יותר.
זבולון אורלב: ביקור פתע משמעו שאנחנו מודיעים בבוקר על ביקור שמתנהל באותו הבוקר.
זבולון אורלב: תודיע, אדוני, ללשכת השר שלך, ואם אתה מקבל הודעה אז תדע, בתי החולים לא יכולים להיות סגורים בפנינו ויהיה לפחות ביקור אחד, אני חושב שיהיו יותר.
זבולון אורלב: נקיים ישיבת מעקב בעוד כששה חודשים, ואני מניח שזה יהיה מספר חודשים אחרי הפגישה עם המנכ"לים.
זבולון אורלב: חברים, בוקר טוב, אנחנו מתכבדים לפתוח ישיבה מסורתית משותפת לוועדה לזכויות הילד ולוועדת העבודה והרווחה בה אנחנו מציגים את הממצאים העיקריים של שנתון המועצה הלאומית לשלום הילד לשנת 2011, שכותרתו "ילדים בישראל".
זבולון אורלב: הממצאים האלה מהווים מוקד לדיונים, לאפשרות הפיקוח של הכנסת על רשויות המדינה, מאפשרים לרשויות המדינה לעמוד מול הראי ולראות את הנתונים העובדתיים.
זבולון אורלב: אני לא אסתיר את דעתי שלמעשה המועצה לשלום הילד ראויה כאן לכל הוקרה כי היא לקחה משימה שהמדינה הייתה צריכה לעשות אותה.
זבולון אורלב: בעצם המדינה הייתה צריכה להוציא את השנתון הזה.
זבולון אורלב: אני מקווה שאם נוכל לקדם את חוק נציבות זכויות הילדים בישראל כרשות ממשלתית, אזי המועצה תהיה פטורה מהמשימה הזאת ותוכל לעסוק בביקורת על הנציבות, אם היא עושה את עבודתה כראוי.
זבולון אורלב: בכל מקרה אני חושב שהמועצה ראויה לכל הוקרה על כך שהיא לקחה על עצמה משימה לאומית חשובה מעין כמוה בהצגת הממצאים.
זבולון אורלב: היא עושה זאת בעקביות.
זבולון אורלב: יש לנו היום יתרון.
זבולון אורלב: הואיל שהשנתון מתפרסם כסדרו מידי שנה בשנה במהלך 20 השנים האחרונות, אזי יש לנו גם אפשרויות לזהות מגמות, לזהות כיוונים, האם אנחנו במהלכים חיובים, האם אנחנו במגמות שליליות.
זבולון אורלב: ריבוי הממצאים מאפשר לרשויות רבות מאוד בשירות המדינה להעמיד את הראי מול פניהן.
זבולון אורלב: בישיבה אחת של שעתיים אי אפשר למצות את כל הממצאים, לכן אני סומך על יושב-ראש המועצה, מנכ"ל המועצה, ד"ר יצחק קדמן, שימקד אותנו למה שהם רואים כעיקרי הממצאים בדוח הזה.
זבולון אורלב: בוודאי גם בישיבות נוספות אנחנו נעסוק בממצאים ספציפיים מול משרדים ספציפיים באותם דברים ראויים.
זבולון אורלב: באופן כללי אני אומר שמעיון בעיקרי הממצאים יש לי צער עמוק על כך שעדיין רשויות המדינה לא מקדישות את מלוא תשומת הלב לקדם את מעמדם של ילדים בישראל.
זבולון אורלב: עדיין אנחנו נמצאים במקום שראוי מאוד לשים לב לתיקונים, לקידומים.
זבולון אורלב: יש בעיה גדולה מאוד של אי אכיפת חוקים, בעיה גדולה מאוד של אי תיאום בין משרדי ממשלה ובעיה גדולה מאוד של מחסור בתקציבים.
זבולון אורלב: יש לנו כמה בעיות קשות מאוד.
זבולון אורלב: בוודאי שכל מי שירצה לקדם את מעמדם של ילדים בישראל, השנתון הזה ייתן לו הזדמנות מצוינת כדי לכוון את מעשיו באופן מושכל.
זבולון אורלב: אני מציע שד"ר קדמן ייקח על עצמו להציג את עיקרי הממצאים.
יצחק קדמן: אני אומר רק 3 משפטי פתיחה.
יצחק קדמן: אני אתן לעורכת השנתון להציג את המצגת ב-10 דקות.
יצחק קדמן: אני קודם כל רוצה להודות ליושב-ראש.
מגלי והבה: הוזמנו להצעות לסדר.
זבולון אורלב: אני מתנצל בפניך, לא ידעתי שמדובר כאן בהצעות לסדר.
זבולון אורלב: כנראה שזה על הנייר.
זבולון אורלב: אורלי עדיין לא הגיעה, היא מנהלת את ועדת העבודה והרווחה.
זבולון אורלב: אתה צודק במאת האחוזים.
זבולון אורלב: מכיוון שהישיבה הזאת היא ישיבה מסורתית שתוכננה, אז היא גם הגיעה אל הישיבה של מליאת הכנסת בעקבות הצעות שחברי כנסת העלו במליאה והעבירו לדיון בוועדה.
זבולון אורלב: אנחנו נאפשר לחבר הכנסת מגלי והבה, שהיה אחד מחברי הכנסת שדאגו להעלות את הנושא במליאה – אני מודה לו על כך – לפתוח את הישיבה.
מגלי והבה: אדוני היושב-ראש, חבריי שנמצאים כאן.
מגלי והבה: אני מצטרף לברכות לד"ר קדמן ולכל מי שעמל על כך.
מגלי והבה: אני שמח שהכרתי אותך לפני שנבחרתי לכנסת.
מגלי והבה: אני כבר פה שנים רבות ואני עדיין רואה אותך.
מגלי והבה: אני מקווה שהרבה יתמידו בפעילות החשובה שאתה עושה בכל הנושא הזה של ילדים בישראל.
מגלי והבה: כשאחת העוזרות שלך נתנה לי את הספר אמרתי שאם לפי המשקל הזה צריך לשלם, אז מדינת ישראל צריכה לשלם באמת הרבה.
מגלי והבה: לדיון הזה בנושא הילדים התייחסנו בדיון במליאת הכנסת.
מגלי והבה: התייחסנו לנושא של הילדים שנמצאים במצבי סיכון על סמך הדוח הזה.
מגלי והבה: שמעתי גם את היושב-ראש.
מגלי והבה: צריך להודות לו על ההתמדה בטיפול בסוגיות האלו.
מגלי והבה: היושב-ראש דיבר על רשויות מדינת ישראל.
מגלי והבה: אני רוצה להצטמצם ולהתחיל בראש הממשלה ובאלה שאחראים על יישום ההחלטות השונות בכל הנושאים החברתיים, בעיקר בנושא של הילדים.
מגלי והבה: המספרים מהדוח שלכם מפחידים.
מגלי והבה: הכרתי ראש ממשלה שלא יכול היה לישון בשקט כי הוא ידע מה יש לו במדינתו.
מגלי והבה: יש כנראה ראשי ממשלות שישנים טוב.
מגלי והבה: כשאני רואה את הנתונים.
מגלי והבה: .
מגלי והבה: המספר שאנחנו דנים בו הוא 2.5 מיליון ילדים, מתוכם 35% מתחת לקו העוני.
מגלי והבה: היום כל ילד שלישי בישראל הוא ילד עני.
מגלי והבה: כשאני מדבר על ילד עני זה לא שהאבא והאימא לא עובדים, אלא שגם האבא וגם האימא עובדים ולא מסיימים את החודש.
מגלי והבה: אם הילד צריך לקום לבית הספר ואין לו מה לקחת לבית הספר, אז זה העוני בעצמו.
מגלי והבה: 889 אלף ילדים עניים בישראל.
מגלי והבה: זה הדוח שלכם, זו התורה ששמתם.
מגלי והבה: זה דבר מדהים.
מגלי והבה: כשאני שומע את אלה שמנסים להתרברב על כלכלה יציבה וממשלה יציבה אני לא יודע מה הם סחים, אני לא יודע אם הם רואים מה קורה במשפחות העוני.
מגלי והבה: אנחנו מדברים על מיליון 722 אלף משפחות עניות במדינת ישראל.
מגלי והבה: אני רוצה לגלות לכם סוד ידוע.
מגלי והבה: אני חבר ועדת הכספים.
מגלי והבה: מי שטוען שבמדינת ישראל יש בעיה של כסף טועה ומטעה.
מגלי והבה: במדינת ישראל יש בעיה של סדר עדיפויות.
מגלי והבה: בסוף השנה כולם באים אלינו ממשרדי הממשלה השונים בדחילו ורחימו, כדי שנעביר להם תקציבים ממקום למקום כי הם לא הספיקו להשתמש, האוצר לא אפשר להם.
מגלי והבה: אם אני אומר לכם ש-750 מיליון ₪ לא נוצלו מתקציבי הממשלה, זה אומר דרשני.
מגלי והבה: כשאני מדבר אני לא מבדיל בין ילד יהודי לילד ערבי.
מגלי והבה: כשאני רואה עוני אני לא מבדיל ביניהם.
דב חנין: אבל הנתונים במגזר הערבי הרבה יותר קשים.
דב חנין: תציין את זה.
מגלי והבה: גדלתי במשפחה של 10 נפשות.
מגלי והבה: במשפחה יש 5 קצינים, 4 אחיות.
מגלי והבה: כולנו גדלנו והלכנו לבית ספר.
מגלי והבה: אף פעם לא הלכנו לבית בלי שאכלנו בבוקר או בלי שהייתה לנו צידה לדרך.
מגלי והבה: איך רוצים היום לגדל אנשים שיצליחו בחברה אם אין להם את הדברים הבסיסיים האלה?