GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שלמה מולה: את יכולה להגיד לנו באיזה מדינות?
רות הלפרין קידרי: בשוודיה כבר נסוגו מכך, בניו-זילנד בחנו – ונסוגו.
רות הלפרין קידרי: באנגליה – שינו את החוק ב-1989 וכעת חשבו לקדם חזקה של משמורת משפטית משותפת, וועדה ממלכתית שמסרה את המלצותיה רק בנובמבר האחרון, מדברת על כך שאין שום מקום לשנות את החוק ואין שום מקום לקבוע חזקה של העדפה של משמורת משפטית משותפת.
רות הלפרין קידרי: באוסטרליה כאמור החוק השתנה ולא קבע חזקה מפורשת, אלא קבע שיש להעדיף אפשרות של משמורת פיזית משותפת, והמחקרים שאת התמצית שלהם אנחנו הבאנו פה וחילקנו את זה בפני כל הנוכחים והנוכחות כאן.
רות הלפרין קידרי: המחקרים מעידים על כך שכאשר המשמורת המשותפת נקבעת בצו בית משפט ולא בהסכמה בין שני ההורים – זהו ההסדר הגרוע ביותר מבחינת רווחת הילדים.
רות הלפרין קידרי: ואני חושבת שאין בינינו מחלוקת שרווחת הילדים וההשפעה על התפתחות הילדים היא בעצם הגורם שחייב להכריע פה את הכף.
רות הלפרין קידרי: ויש לנו פה ניסיון בין לאומי מצטבר - גם משפטי וגם פסיכולוגי-התפתחותי – שאומר לנו באמת מה התוצאות.
רות הלפרין קידרי: ואם התוצאות הן כאלה שמשמורת משותפת בכפייה, וכל אפשרות שקובעת בחוק שצריך להעדיף משמורת משותפת, אם הניסיון מראה שזה רע לילדים וזה פוגע בילדים, אז אסור לנו ללכת בכיוון הזה.
רות הלפרין קידרי: אני רוצה רק לחדד קודם כל עוד נקודה אחת שהועלתה כאן מקודם, שפשוט אי אפשר להשאיר אותה ככה על השולחן.
רות הלפרין קידרי: הנתונים בדבר התאבדויות הם לא רק מופרכים.
רות הלפרין קידרי: אני יכולה לקחת פה 10 דקות ולהראות ---
קריאה: האו"ם קבע.
קריאה: האו"ם קבע שכן.
רות הלפרין קידרי: ולהראות מדוע ואני לא אקח את ה-10 דקות האלה, אבל הם נובעים מטעות מביכה.
זבולון אורלב: לא, לא, בקושי יש לך 10 שניות.
רות הלפרין קידרי: הנתונים שהציגו בפנינו על 200 גברים גרושים שמתאבדים בשנה הם נובעים מטעות מביכה של אי הבנת הנקרא של הטבלאות הסטטיסטיות של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
קריאה: האו"ם טעה?
זבולון אורלב: אתה רוצה להיקרא לסדר?
זבולון אורלב: אתה מת לצאת?
זבולון אורלב: היא הפריעה לך?
רות הלפרין קידרי: הם לוקחים שיעורים של 1 ל-100,000 איש, ורואים אותם כמספרים מוחלטים.
רות הלפרין קידרי: זה ילד בכיתה ה' יודע שזאת טעות ואסור לעשות את זה.
רות הלפרין קידרי: הנתונים הרשמיים של שמופיעים פה במכתב שדפנה ---
זבולון אורלב: תדלגי.
רות הלפרין קידרי: מראים שיש 35 כנראה בממוצע, 35 גברים גרושים שמתאבדים בשנה ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא מספיק, תגידי, זה לא מספיק?
רות הלפרין קידרי: יש קרוב ל-30 נשים גרושות שמתאבדות בשנה ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה לא מספיק?
זבולון אורלב: פרופסור קידרי, זה ממש לא לעניין.
זבולון אורלב: אני מתפלא עלייך.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זה בסדר, רק 35, זה לא כזה הרבה, את צודקת.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תמשיכו להתאבד.
זבולון אורלב: ממש בזבזת את זמנך, חבל.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה זה 35 גברים?
רות הלפרין קידרי: אני עוזבת את הנתונים ---
אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, לא, לא מקלים ראש.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה אם זה ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מקלים ראש, זה הכל שקר והפחדה ורמייה כל הדברים שנאמרים פה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ומי שרוצה לדבר אחרת – סותמים לו את הפה.
ציפי חוטובלי: אני קוראת אותך לסדר פעם שנייה, חברת הכנסת שמאלוב ברקוביץ.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את יכולה לקרוא לי ישר שלוש פעמים.
רות הלפרין קידרי: מכל הניסיון שהצטבר בעולם, חשוב לנו לקחת את המסקנות, את השורות התחתונות, שהמהלכים המשפטיים שנעשו במדינות אחרות, חושבים עליהם כעת מחדש.
רות הלפרין קידרי: יש מסקנה משותפת שחלק ניכר מהם נכשל ---
רות הלפרין קידרי: ובישראל כאשר המצב המשפטי אצלנו מלכתחילה מועד לניצול לרעה של זעזוע משפטי כזה ---
זבולון אורלב: פרופסור קידרי, אין לך יתרון על הגברים.
זבולון אורלב: גם לגבר ולאישה שאנחנו מבקשים להפסיק – אז מפסיקים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, לא את פרופסור קידרי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה פתאום, חס וחלילה.
ציפי חוטובלי: אנחנו נעביר את רשות הדיבור לחבר הכנסת שלמה מולה.
זבולון אורלב: חבר הכנסת שלמה מולה, בבקשה.
שלמה מולה: תודה רבה אדוני יושב הראש, גברתי יושבת הראש.
שלמה מולה: אני רוצה לומר לכם שקודם כל לאור הדברים, גם מה שאנחנו שומעים גם מה שאנחנו שמענו מפרופסור שניט, אנחנו צריכים לדחות את המסקנות של פרופסור שניט, חד וחלק.
שלמה מולה: לא צריך לקדם שום חקיקה, אין צורך בזה.
שלמה מולה: אני חושב ש---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: דרך אגב, זו יושבת הראש שאתה מצדד בה הקימה את הוועדה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מעניין מה אומרת ציפי לבני על הנושא הזה.
זבולון אורלב: יוליה.
שלמה מולה: תשאלי אותה.
שלמה מולה: אני אתן לך את הטלפון.
זבולון אורלב: יוליה, יוליה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא, אתה נשלחת לדבר בשמה.
זבולון אורלב: אולי תעשו דיון סיעתי באמת בקדימה, תקבעו עמדה סיעה.
ציפי חוטובלי: אין סיעה כבר.
ציפי חוטובלי: נגמר.
אורלי לוי אבקסיס: סליחה, בואו נשאר בתחום שלנו, נו.
שלמה מולה: אני חושב שהפרק של חזקת הגיל הרך צריך להידחות.
שלמה מולה: אני חושב שהשופטת אמרה את הדבר הנכון ביותר.
שלמה מולה: זה נכון ---
זבולון אורלב: כוונתך לשופטת סביונה רוטלוי?
שלמה מולה: כן, כן, סביונה, כן.
שלמה מולה: אני חושב שהסיטואציה שבה אנחנו נמצאים, הרי התהליכים החברתיים שבהם אנחנו נמצאים מחייבים אותנו לעשות את המהפכות בצורה מבוקרת, בצורה נכונה, בצורה שלא מזיקה לילדים.
שלמה מולה: אני אומר לכם, אני חוזר בא ואומר, בראש ובראשונה אנחנו כמחוקקים צריכים לשים את הנושא של טובת הילדים לנגד עינינו.
שלמה מולה: זה לא מעניין אותי מי הצעקן פה, מי צועק, מי חבר הכנסת שבעד, מי נגד.
שלמה מולה: זה לא מעניין.
שלמה מולה: מה שחשוב זה לראות את טובת הילד.
שלמה מולה: בשביל זה אנחנו באנו לכאן, כדי לשרת את טובת הילדים.
שלמה מולה: ואני חושב שזה נכון שיש זכות טבעית להורים, גם לאבא, גם לילדים.
שלמה מולה: הזכות הטבעית הזאת גוברת אבל כשמדובר בסופו של דבר על טובתו של הילד ואיך שהילד, מה נוח לו, מה טוב לו לילד.
שלמה מולה: יש דבר אחד שאני מסכים, זה לא קשור לכאן, אבל אני מסכים עם מה שחברת הכנסת סולודקין העלתה.
שלמה מולה: זה נכון שיש ילדים שמוצאים מבתים נורמטיביים בטעות, או שאולי באבחנה לא נכונה.
שלמה מולה: אבל זה לא המקום לקיים על זה דיון.
שלמה מולה: יש ילדים ש ---
אורלי לוי אבקסיס: יש ילדים שעוברים התעללות בבית ולא מוציאים אותם בזמן.
שלמה מולה: אמרתי, נכון, גם זה.
אורלי לוי אבקסיס: שזה קטסטרופה בפני עצמה.
שלמה מולה: נכון, גם וגם.
שלמה מולה: אם יש טעויות כאלה, אם יש ילדים שמוצאים באמת ממשפחות נורמטיביות באבחנה לא נכונה – אנחנו צריכים לתת את הדעת, זה נכון.
שלמה מולה: אבל אני חושב שמה שקורה עם הוועדה הזאת, קודם כל לא יודע למה כל כך הרבה שנים לקח לוועדה הזאת זמן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי הייתה אחריות, חשבו על זה ---
זבולון אורלב: חברת הכנסת ברקוביץ ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ולא נתנו לו לצאת, כי ארגוני נשים לא נתנו ---
שלמה מולה: יוליה, אני חייב להסכים איתך כל הזמן?
שלמה מולה: לא חייב.
זבולון אורלב: יוליה, זה לא יכול להיות הדבר הזה.
זבולון אורלב: תאפשרו לקיים דיון.
שלמה מולה: לכן אני חושב שגם אם יש הורים, נציגי גברים, ארגוני גברים, אני לא יודע ---
קריאה: אבות.
שלמה מולה: אבות.
שלמה מולה: אני חושב, יש לי יסוד להניח שאם היו באים ואומרים לכם – אל תשלמו מזונות ולכן כל השאלה לא תהיה, תאמין לי הייתם שמחים.
שלמה מולה: אני אומר לכם הייתם שמחים.
קריאה: בורות.
קריאה: מה שאתה אומר זה בורות.
קריאה: זה בורות מה שאתה אומר.
שלמה מולה: בסדר, בורות.
שלמה מולה: אתה רוצה ללמד אותי מה זה בורות?
קריאה: תקרא את המסקנות, אחרי זה תביע דעה.
קריאה: ישבה ועדה שש שנים ואתה פוסל אותה במחי יד.
ציפי חוטובלי: סליחה, הדיון הזה לא יימשך.
ציפי חוטובלי: אף אחד כאן לא ידבר.
ציפי חוטובלי: אף אחד.
שלמה מולה: עכשיו אני ---
ציפי חוטובלי: לא, רגע חבר הכנסת מולה, עד שלא תהיה כאן דממה אתה לא תמשיך.
שלמה מולה: לכן אני חושב ---
ציפי חוטובלי: רגע, רגע, כולל את אדוני יושב הראש.
ציפי חוטובלי: אני רוצה לשמוע כאן שקט.
שלמה מולה: כמו שיש חובה לכלכל את הילדים, ששני ההורים צריכים לכלכל את הילדים, לשלם מזונות, זה נכון גם צריך לראות את טובת הילד.
שלמה מולה: חברים, אני רוצה לשאול – מה, ילד שהוא בן 9 חודשים ומישהו חושב שצריך להוציא אותו מחזקת אימו וכן הלאה?
שלמה מולה: בסופו של דבר אם האמא הזאת לא מתפקדת, בשביל זה יש בית משפט.
שלמה מולה: בשביל זה יש תהליכים משפטיים.
קריאה: לא, אתה טועה.
שלמה מולה: אם היא לא מתפקדת ויש תסקירים, יש אנשי מקצוע שקובעים, זה נכון, צריך להוציא את הילד.
שלמה מולה: אבל אני חוזר ובא ואומר, לא יכול להיות שהמשחק הזה דרך הילדים, כיפופי ידיים כדי לפגוע באישה, אז אני אשתמש בילדים.
שלמה מולה: אני חושב שהמשחק הזה, אנחנו כחברי כנסת, לא יכולים לתת את כלי המשחק הזה להוציא אותו החוצה.
שלמה מולה: ולכן אני בעד שתהליכים חברתיים יקרו, אבל בצורה מבוקרת, בצורה אחראית, שקודם כל שכל אחד מאיתנו צריך לראות את טובת הילדים.
ציפי חוטובלי: תודה רבה חבר הכנסת שלמה מולה.
ציפי חוטובלי: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור ל, נציג הורים ושווים.
ציפי חוטובלי: בבקשה, בקצרה.
אלי דניאל: נציג הקואליציה למען הילדים והמשפחה.
אלי דניאל: כבוד יושבי הראש, אני אשתדל, באמת שאני אשתדל.
זבולון אורלב: אתה תצליח, כי אנחנו נפסיק אותך אם לא תצליח.
אלי דניאל: כדאי לכם להקשיב, באמת.
ציפי חוטובלי: בבקשה, כן.
ציפי חוטובלי: אם אפשר רק לעניין.
אלי דניאל: כן, כן, כמובן לעניין.
אלי דניאל: ראשית אני רוצה להתחיל אם אפשר להגיד לאורלי לוי, פרחים זאת לא אלימות, גם אם דוקטור אומרת את זה.
אלי דניאל: אולי זה מראה על חשש פה ממצב פסיכוטי ---
אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, לא, אל תיכנס למקום הזה.
זבולון אורלב: אתה מבין מה אתה עושה עם הזמן שלך?
אורלי לוי אבקסיס: אתם מציפים את אתרי האינטרנט, אתם מאיימים על אנשים, אתם נמצאים מתחת לפקידות סעד לבית, אומרים אנחנו יודעים איפה הילדים שלכם לומדים.
אורלי לוי אבקסיס: זו אלימות.
אלי דניאל: את יכולה להוכיח?
אלי דניאל: אני רוצה לענות, אני ברשותך ---
אורלי לוי אבקסיס: זו הטרדה.
אורלי לוי אבקסיס: חלק מכם, אני לא יודעת מי מכם אשמים, אתם מאיימים על כל מי שלא חושב כמותכם.
אורלי לוי אבקסיס: אני עשיתי עליכם תחקיר ---
זבולון אורלב: הוא עשה את זה.
זבולון אורלב: אני לא אפסיק אותה.
זבולון אורלב: זה הזמן שלו עכשיו.
אורלי לוי אבקסיס: אני ראיתי בדיוק איך אתם מתנהגים ואנשים מ פ ח ד י ם מכם.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא מפחדת מכם, אתם יכולים לעשות את זה בצור היפה, לשלוח פרחים כביכול או פרחים וירטואליים.
אורלי לוי אבקסיס: אתם לא תאיימו על החברה פה, כי מי שעומד לנג עינינו זה בטח לא אתם, זה אותם ילדים.
קריאה: אל תענה.
אורלי לוי אבקסיס: אם היינו חושבים שהילדים נוח להם וטוב להם להיות איתכם, הייתי שואלת אתכם שאלה אישית, אבל אני לא רוצה לפגוע בכם ולא רוצה להטריד כאן איש.
קריאה: את פוגעת בעצמך כפי שאת מתנהגת.
אורלי לוי אבקסיס: כן, אתה תפגע בי בטח?
זבולון אורלב: אני קורא אותך לסדר, נדמה לי שאתה בפעם ראשונה.
זבולון אורלב: זה כל הזמן שלו.
אורלי לוי אבקסיס: הגיעו אלי עדויות מיותר מדי אנשים שברגע שהעיזו להגיד את דעתם שלא התיישבה עם דעתכם, הם מרגישים מאוימים ונרדפים.
אורלי לוי אבקסיס: מספיק לעשות גוגל על מי שלא חשב כמותכם בוועדה ולראות מה עשיתם לו.
זבולון אורלב: תודה רבה חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס, תודה רבה.
אורלי לוי אבקסיס: חוצפנים.
אלי דניאל: לענות לה או שאין צורך?
קריאה: לא, אל תענה.
זבולון אורלב: אתה יכול לענות לה, יש לך חופש דיבור.
זבולון אורלב: היו לך חמש דקות, שתי דקות ---
אלי דניאל: אני אענה לה, ברשותכם.
אלי דניאל: אתם רוצים לראות מה ארגוני הנשים עושים היום לאבות ואני בתוכם?
אלי דניאל: מחפשים חומר, אתם רוצים לראות?
זבולון אורלב: תמשיך האלה להתווכח.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תן לו לדבר.
זבולון אורלב: אחרי זה חברת הכנסת יוליה שמאלוב תגיד שלא מחלקים נכון את הזמן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: נכון, באמת לא מחלקים נכון.
זבולון אורלב: אתם פשוט משתמשים בזמן שלכם לא לעניין.
זבולון אורלב: מבזבזים את הזמן שלכם.
אלי דניאל: אוקי, הועלתה פה שאלה קודם.
אלי דניאל: אני לא יודע מי שאל את השאלה, אני לא זוכר באמת, לגבי איפה יגור הילד.
אלי דניאל: איפה יגור הילד.
אלי דניאל: אני יכול לתת לכם את הפסיקה של השופט פיליפ מרקוס, כנ"ל של יורם שקד פסיקה מלפני כחודש.
אלי דניאל: ההורים עוזבים את הבית בתורות, הילדים נשארים איפה שהם רגילים, מה שהם מכירים וההורים עושים שבוע שבוע.
אלי דניאל: ניתן למצוא פתרונות, העיקר לדאוג לילדים.
אלי דניאל: אני בעבר אמרתי ואני חוזר – צריך להוציא את הילדים מהמשוואה של הגירושין.
אלי דניאל: ברגע שהילדים מקבלים איזה שהוא מעמד של כוח, לא משנה לי, שום אני חוזר, שלא תבינו אותי לא נכון.
אלי דניאל: אני לא בעד האבות, לא בעד האמהות.
אלי דניאל: צד אחד מקבל כוח בשעת מלחמה – הוא ישתמש בזה.
אלי דניאל: הוא ישתמש בזה.
אלי דניאל: צריך להוציא את הילדים מהמשוואה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אורלי, זה המצב, את לא מכירה, זה המצב.
אלי דניאל: לגבי מה שאתה אמרת, לגבי הילד, אמרת 9 חודשים צריך להישאר עם האמא, אני שואל שאלה פשוטה – מה קורה אם האמא הולכת?
אלי דניאל: תאונת דרכים, פיגוע, או שנייה ---
קריאה: זה לא מקבל תיאור רציני שאמא הולכת.
אלי דניאל: ברשותך, או בהסכמה.
אלי דניאל: יש סיבה למה אני משתמש בשפה כזאת.
אלי דניאל: או בהסכמה, מה עושים בהסכמה?
אלי דניאל: אם האמא מסכימה למשמורת משותפת והיא אומרת – אני מוכנה שהאבא יגדל את הילד בגיל חצי שנה, במשך חצי מהזמן.
אלי דניאל: אז זה בסדר?
אלי דניאל: זה נורמאלי?
אלי דניאל: האם יתכן שאז האבא כשיר לגדל את הילד?
אורלי לוי אבקסיס: כנראה.
אלי דניאל: אז זאת אומרת שצריך את ההסכם של האמא.
אלי דניאל: שימו לב, הכוח עדיין נשאר אצל האם.
אלי דניאל: צריך את ההסכמה של האמא שהיא תחליט אם האבא טוב או לא.
אורלי לוי אבקסיס: ואם היא אומרת אני לא מסוגלת והוא מסוגל יותר ממני, זה לא בסדר?
אלי דניאל: זה לא משנה כי קרוב לוודאי שהילד ייצא ---
קריאה: לא, כי עורך הדין ---
אלי דניאל: עם כל הכבוד, שנינו מכירים את המצב.
זבולון אורלב: אדוני, אדוני, אני קורא אותך לסדר.
אלי דניאל: אני רוצה לשאול אותך שאלה, יש מצב מאד אבסורדי לדעתי במדינת ישראל.
אלי דניאל: יש המון אבות שמגדלים ילדים מאישה שנייה, או מגדלים ילדים של הגרושה, ילד בן שנה, חצי שנה, ולא נותנים להם לראות את הילדים מהאישה הראשונה.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא בסדר.
אלי דניאל: מונעים.
אלי דניאל: אבל את לא יכולה, ברגע שיש, את לא יכולה ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל זה מה שקורה.
אורלי לוי אבקסיס: סליחה, אתה מביא שוטר ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אורלי, אבל מה את עושה עם זה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: תגידי זה לא בסדר, איך את מטפלת בזה?
אלי דניאל: סליחה, חברת הכנסת, סליחה.
אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, לא.
אורלי לוי אבקסיס: אם יש לך הסדרי ראייה והאישה לא מקיימת אותם ----
אלי דניאל: אז פניתי למפכ"ל.
אלי דניאל: פניתי ליועץ המשפטי, פניתי לכולם – אמרו לי לא ניתן לעשות דבר.
אלי דניאל: האם את רוצה אני אביא לך את המכתב?
אלי דניאל: מעל 35 הפרות.
אלי דניאל: פניתי עם זה ישירות למפכ"ל שלנו יוחנן דנינו ---
אורלי לוי אבקסיס: ממקום אישי אני יודעת, שלא תעז להגיד ולסלף דברים ---
זבולון אורלב: יש לך לצערי רק עוד 10 שניות, פשוט בזבזת את כל הזמן שלך.
קריאה: אל תענה לה.
אלי דניאל: זאת השיטה?
זבולון אורלב: זאת השיטה שלך.
אלי דניאל: זאת לא השיטה שלי.
זבולון אורלב: אתה נהגת לא בחכמה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ומה תגידי על המכתבים של הילדים שאני מקבלת?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: גם זה לא בסדר אורלי?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לא גברים, הילדים.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: מה עם זה?
אלי דניאל: אני רוצה באמת משהו קטן.
אלי דניאל: מה קורה עם הקהילה ההומו-לסבית לדוגמא.
אלי דניאל: שני אבות שרוצים לאמץ ילד.
אלי דניאל: לפי התיאוריה המקובלת פה – אסור להם, הם לא יכולים לעשות את זה.
אורלי לוי אבקסיס: אף אחד לא אמר ---
אלי דניאל: אף אחד לא אמר, אבל זה יהיה.
אלי דניאל: לסיכום ---
ציפי חוטובלי: אני מעדיפה שאת תדברי במסגרת רשות דיבור.
אלי דניאל: אני יכול לסכם בבקשה את דבריי, רק סיכום.
זבולון אורלב: דקה אחת, כן..
אלי דניאל: כיוון שאיך שזה לא מצטייר, אף על פי שהנתונים מוכיחים שאמהות מתעללות בילדים פי שניים וחצי, וחברתי פה אמרה את זה במפורש, זה מכיוון שברוב המקרים הילדים בחזקת האם.
אלי דניאל: לא אני אמרתי את זה, יש לי את זה כתוב.
אלי דניאל: בגלל שהכל זה כסף, בגלל שאתם טוענים לקדם את מעמד האישה, גם אם זה בא על חשבון הילדים, אני רוצה רק ליידע את כולם שאנחנו הצטרפנו לבג"ץ של ארגון אמונה, כדי למנות דיינות, לא רק דיינים 50% ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: ...
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני אתן לך ---
זבולון אורלב: אי אפשר ככה, אני באמת אוציא אותך החוצה.
אלי דניאל: אני יכול לסיים בבקשה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אורלי מדברת ואתה לא מוציא אותה החוצה, למה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי היא בקואליציה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: סתם, סתם.
זבולון אורלב: אי אפשר ככה, יוליה באמת.
זבולון אורלב: אי אפשר לנהל ככה דיון.
זבולון אורלב: אנחנו לא מסוגלים להקשיב איש לרעהו גם אם אנחנו לא מסכימים?
זבולון אורלב: מה קורה?
זבולון אורלב: תמשיך.
אלי דניאל: בגדול, פנינו בבקשה להצטרף לבג"ץ של ארגון אמונה, כדי להוריד את המכשול הזה שנשים משתמשות בו המון פעמים, על כך לגבי הגט.
אלי דניאל: אנחנו לא רוצים, באמת שאנחנו לא רוצים שיהיה איזה שהוא קלף מיקוח לטובת מי מהצדדים.
ציפי חוטובלי: לכן, מה אתה מציע?
קריאה: לבטל את בתי הדין.
אלי דניאל: זה קל.
אלי דניאל: קודם כל לבטל באמת אם אפשר, או לפחות 50% כמו שהגשתי בבג"ץ שיהיו דיינות, כדי שיהיה איזה שהוא איזון.
ציפי חוטובלי: לא, אבל זה לא הנושא של הדיון.
אלי דניאל: עכשיו, לגבי הילדים ---
זבולון אורלב: לא, לא, סליחה.
זבולון אורלב: נתתי לך עוד דקה.
זבולון אורלב: תשמע, אני מצטער נורא שאתם באים לדיונים, לא מכינים את עצמכם כרואי, לא ממוקדים, לא מסבירים, מבזבזים את הזמן על ויכוחי סרק לא לעניין, וברגע שמגיע העניין – נגמר הזמן.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: כי הוא לא פרופסור.
קריאה: .... ....
זבולון אורלב: סליחה גברתי, אני אוציא אותך החוצה.
זבולון אורלב: חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס, בבקשה.
אורלי לוי אבקסיס: ראשית, אני מתנצלת על סערת הרגשות שלי.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר מוצגים דברים גם מסולפים בחלק מן המקרים, כמו עם עניין ההתאבדויות וכדומה, שלא עושים בדיקה לעומת הנורמאל, אז יכולים לקבל רושם מוטעה.
אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת להגיד כמה דברים.
אורלי לוי אבקסיס: אחד, יכול להיות שיש פה תחושה מסוימת שצריך לשנות מציאות מסוימת.
אורלי לוי אבקסיס: גם עם שיטת הבחירות היה את הניסיון הזה, על מנת למנוע סחטנות, שכל פעם אמרו שרוצים להרכיב ממשלה אז יש סחטנות של סיעות כאלו ואחרות, בואו ניצור מנגנון חדש כדי למנוע את הסחטנות הזו, יצרו את הבחירה הישירה לרשות ממשלה – מפלגות בנפרד.
אורלי לוי אבקסיס: מה זה עשה?
אורלי לוי אבקסיס: המציאות הביאה לכך שהייתה סחטנות לפני וסחטנות אחרי הבחירות.
אורלי לוי אבקסיס: לפני – אם אתה רוצה שאני אתמוך בך לראשות ממשלה, אחר כך, כשאתה רוצה להרכיב את הקואליציה.
אורלי לוי אבקסיס: פה יש ניסיון מאד מאד דומה.
אורלי לוי אבקסיס: אותם נשים תצטרכנה לבחור תחת הלחץ הזה.
אורלי לוי אבקסיס: תצטרכנה להסכים כדי, כי אם זה לא יהיה, חזקת הגיל הרך, היא תצטרך, על מנת לשמור את הילדים לידה, בהסכם הגירושין לוותר על רכוש, לוותר על זכויות.
אורלי לוי אבקסיס: מיד לאחר מכן, כאשר היא תדון על עניינים של מזונות וכדומה, גם אז היא תיפגע.
אורלי לוי אבקסיס: ולמה היא תיפגע?
אורלי לוי אבקסיס: היא תיפגע כי יהיו פה שני דברים ושני צעדים.
אורלי לוי אבקסיס: אחד, אם ישנה משמורת משותפת בצורה גורפת או בצורה כזאת שמבטלת את המשמורת שלה – אין טעם במזונות.
אורלי לוי אבקסיס: יבוא אותו הורה ובצדק יגיד – חברה', אנחנו מתחלקים בנטל של הילד, העלות הכלכלית שלי בדיוק כמו שלה.
אורלי לוי אבקסיס: אז נכון, צדק חבר הכנסת מולה כשאמר הנושא פה הוא כספי – תורידו את המסך מעליכם.
אורלי לוי אבקסיס: היא לא תזכה במזונות.
אורלי לוי אבקסיס: מעבר לכך, ואף אחד לא שם את ליבו על כך, יש את העניין של ההטבות הסוציאליות, שהיום אמהות זוכות להן ולאן הן מופנות, הן מופנות לילדים.
קריאה: זה מה שחשוב לך ---
אורלי לוי אבקסיס: אתם אל תענו לי עוד הפעם.
אורלי לוי אבקסיס: נגמר הזמן שלכם.
קריאה: לנו אין כסף לגדל את הילדים שלנו?
זבולון אורלב: אתה באמת רוצה לצאת?
אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו נמצאים במצב שבו אימהות חד הוריות מקבלות הן מהשלטון המקומי והן ממשרד הרווחה ---
זבולון אורלב: אדוני, תצא החוצה בבקשה.
אורלי לוי אבקסיס: הטבות מסוימות, אם זה בהשתתפות ---
זבולון אורלב: אתה באמת רוצה שנה לא להיכנס לכנסת.
ציפי חוטובלי: אני חושב אגב שכדאי ליישם את זה.
אורלי לוי אבקסיס: אם זה בהשתתפות כל מיני פטורים ממיסים כאלה ואחרים, השתתפות בשכר לימוד לילד בגיל הרך, השתתפות בדמי לימודים וכדומה בצורה כזו או אחרת, ואפשר למנות פה אלף ואחד דברים, מארנונה ועד לעזרה אחרת.
אורלי לוי אבקסיס: אתם תתלשו את הזכויות האלו מהפה של הילדים שלכם, כי זה יפנה הכנסה שתשרת את אותם ילדים.
אורלי לוי אבקסיס: אבל פה תגידו לא, ביחד עם זה אנחנו בשם הילדים או בשם החזקה המשותפת, בצורה כזו או אחרת, הפקידות הסוציאליות ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אבל אורלי, זה קורה היום בדיוק בכיוון השני.
זבולון אורלב: יוליה, יוליה, זה לא יכול להיות שתפריעו אחת לשנייה.
אורלי לוי אבקסיס: חברה', יש לי תחושה של דה ז'ה וו.
אורלי לוי אבקסיס: היינו בדיוק באולם הזה כשדנו במסקנות ועדת ניסן.
אורלי לוי אבקסיס: גם שם נדון העניין, ואני מדברת למי שלא יודע, על העלאת גיל הפנסיה לנשים והתוצאות גם היו נעמ"ת כנגד הרוב שם.
אורלי לוי אבקסיס: הייתה שם גם התפטרות בצורה של מחאה של ארגוני נשים, זה לא בדיוק עזר.
אורלי לוי אבקסיס: מה שכן עזר זה ועדות הכנסת, ועדת העבודה והרווחה, ואינני מזלזלת לא בוועדה של מעמד האישה והוועדה לזכיות הילד.
אורלי לוי אבקסיס: אני בטוחה שהם יעשו בדיוק את אותה עבודה כאן כדי להבטיח.
אורלי לוי אבקסיס: אתם מדברים על שוויון פורמאלי.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא במדינה ועדיין לא הגענו למצב אופטימאלי-אידיאלי.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים במקרים שבהם יש סכסוכים, במקרים שבהם הרבה פעמים לא שני הצדדים שקולים, תרתי משמע.
אורלי לוי אבקסיס: מבחינת זה שהם מאוזנים, שהם רואים את טובת הילד, הם בסערה נפשית מאד מאד קשה.
אורלי לוי אבקסיס: לפעמים גם החלום של המשפחה האידיאלית נגנז, ואחד מאשים את השני מסיבות כאלו ואחרות.
אורלי לוי אבקסיס: במצב נורמאלי אפשר היה להגיד, אבל החברה שלנו עוד לא מוכנה לזה.
אורלי לוי אבקסיס: בדיוק כמו בנושא של גיל הפנסיה.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר במציאות עדיין אין שוויון אמיתי ואם לא יהיה שוויון מהותי, זה יהיה כמו קליפת השום, כל עוד לא ניצוק לכך תוכן.
אורלי לוי אבקסיס: בואו נתחיל בחינוך, בואו נתחיל בהסברה.
אורלי לוי אבקסיס: בואו נעשה צעד-צעד עד שהחברה תהיה מספיק בשלה לשוויון אמיתי.
אורלי לוי אבקסיס: וזה חשוב לי מאד להגיד את זה.
אורלי לוי אבקסיס: דבר נוסף שאני שמעתי מהשופטת סביונה רוטלוי, שיש לי הערכה רבה אליה גם בנושאים אחרים שאני קוראת את הפסיקות שלך.
אורלי לוי אבקסיס: יש פה ניסיון עצום.
אורלי לוי אבקסיס: היא מדברת על כך שהיא נאבקת ונלחמת כדי שאבות ייקחו חלק יותר פעיל, פרט לעניין של המזונות.
אורלי לוי אבקסיס: לא כולם רוצים בכך, אני מבינה.
אורלי לוי אבקסיס: מסתבר שיש מחקרים בעולם שמראים, מחקרים פסיכולוגיים רגשיים על מצבו הנפשי של הילד בגיל הרך, למה אנחנו מתעלמים מכך?
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מגלים במחקרים משווים שמדינות בעולם שעשו את הצעד הזה, מתוך איזו שהיא מחשבה שאנחנו מקרבים את השוויון האמיתי, נכשלו רוצים לחזור אחורנית.
אורלי לוי אבקסיס: למה אנחנו לא לומדים מהניסיון שלהם?
אורלי לוי אבקסיס: מה, אנחנו עושים ניסוי בבני אדם?
אורלי לוי אבקסיס: נכשלו במקום אחד, אנחנו נותנים את הילדים שלנו לניסוי שני?
אורלי לוי אבקסיס: חברים, שלא יהיה ספק ותאמינו לי אני אם עובדת, בעלי הוא הורה מדהים.
אורלי לוי אבקסיס: ללא ההתגייסות שלו, אין לי משהו נגד גברים, בטח לא נגד אבות ---
קריאה: זה לא נראה ככה.
אורלי לוי אבקסיס: בלי התפקוד של בעלי כאבא כל כך מדהים, לא יכולתי לעשות חצי מהדברים שאני עושה.
אורלי לוי אבקסיס: ועדיין אני חושבת שהמקום הנורמאלי, ואם קורה משהו מי שמתגייס ---
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: את תקבלי ביקורת ---
אורלי לוי אבקסיס: תקשיבי, יש מנהל פרויקט שזה אני, 10 פעמים ביום טלפונים איפה, מה צריך לעשות ואיך לנהל את הדברים.
זבולון אורלב: אורלי, להתחיל לסיים.
אורלי לוי אבקסיס: אם זה לא היה ואני לא מתביישת להגיד, כנראה אנחנו עדיין שבויים באיזו שהיא קונספציה חברתית מושרשת של התקדמות בצורה כזו מסוימת, שאין בה הרבה התקדמות, שעדיין הנשים נאלצות לשאת במלוא הנטל.
אורלי לוי אבקסיס: גם אם יוצאות החוצה לעבוד הן חוזרות הביתה, הן נושאות במטלות של הבית, הן עדיין ההורה שמתנהל מול הדברים ומול הילדים בצורה כזו או אחרת, וכשהן נדרשות להקריב – הן יהיו הראשונות שיקריבו.
אורלי לוי אבקסיס: בסופו של דבר, אם אנחנו נשנה את הגיל הרך, הן יהיו עדיין ההורה העיקרי והן יוותרו על כל הזכויות לא רק של המזונות, אלא על הזכויות הסוציאליות הנוספות שהמדינה רואה בהן צורך כדי להבטיח את הקיום המינימאלי של הילדים שלכם, חברים.
זבולון אורלב: חברת הכנסת, תודה רבה.
ציפי חוטובלי: אני מבקשת מעורכת הדין רחל דון-יחיא לדבר.
ציפי חוטובלי: את כאן כנציג שדולת הנשים.
רחל דון יחיא: כן, אוקי, תודה רבה.
רחל דון יחיא: אני לא אחזור על דברים שנאמרו, כולל דבריה המאלפים של השופטת לשעבר סביונה רוטלוי.
רחל דון יחיא: מה שאני רוצה לומר, להתחיל בזה שהמשפט תמיד הולך לאחר המציאות.
רחל דון יחיא: מה באמת גברים, ואני מאד מאד בעד זה שגברים ייקחו חלק גדול ומשמעותי בגידול הילדים שלהם.
רחל דון יחיא: זה שיהיה ברור.
רחל דון יחיא: אבל אנחנו רואים מה בני הזוג בוחרים לעשות כאשר יש להם את החירות לעשות את זה.
רחל דון יחיא: זאת אומרת כשהם לא מגיעים לבית משפט.
רחל דון יחיא: אני לא חושבת שיש חילוקי דעות.
רחל דון יחיא: כל המחקרים מראים, אני לא יודעת אם זה ף90% או 95% מהזוגות הלא גרושים, שחיים ביחד ושבהם צריך להחליט איך מחלקים את האחריות ההורית הזאת.
רחל דון יחיא: הנשים לוקחות את העול עליהן.
רחל דון יחיא: ואגב, אני רוצה להתייחס למה שפרופסור שניט אמר לגבי העניין שלא צריך חלוקת זמן שווה ושזה לא יהיה עניין טכני, קמעונאי.
רחל דון יחיא: יש מי שכשהילד חולה – קמה מהעבודה והולכת הבית.
רחל דון יחיא: יש מי שכשאומרים שהילד לא מרגיש טוב – היא בכלל לא הולכת לעבודה.
רחל דון יחיא: זה בהחלט משמעותי.
רחל דון יחיא: זה משפיע על היכולת שלה לפתח קריירה, על השכר שהיא תקבל, ואם זאת האישה – יש לזה משמעות אמיתית.
רחל דון יחיא: עכשיו, אני לא רוצה לדבר על מניפולציה מקיאוולית מאחורי הקלעים, אבל אין לי ספק שאם נוסיף להצעת החוק של ועדת שניט רק הוראה אחת שתאמר שבשום פנים ואופן, גם כאשר יש משמורת משותפת, לא ירד סכום המזונות.
רחל דון יחיא: רק את זה.
אורלי לוי אבקסיס: מעולה.
רחל דון יחיא: אם זה יהיה – אני מבטיחה לכם שכל הצעקות האלה – ייפסקו.
רחל דון יחיא: כי הכל בסוף מגיע לכסף.
רחל דון יחיא: למה?
רחל דון יחיא: אני לא מדברת על מקרה פרטי.
רחל דון יחיא: יש מקרה פרטי שאב יכול להיות מקופח, בין אם בגלל שאשתו לשעבר לא נותנת לו לראות את הילדים, שזה דבר מחפיר וצריך לפעול נגד זה.
רחל דון יחיא: או בין בגלל שפסקו נגדו.
רחל דון יחיא: המקרה הפרטי לא צריך להשפיע על הכלל.
רחל דון יחיא: צריך לטפל בעוולות הפרטיות בנפרד.
רחל דון יחיא: אבל הכל כאן מדובר לא על מי יחזיק את הילדים, מי יטפל בהם, מי יהיה המשמורן, מי יהיה באחריות הורית.
רחל דון יחיא: מדובר על כסף ---
רחל דון יחיא: וככה זו דעתי, שמדובר על כסף.
רחל דון יחיא: ואם זה לא נכון – אז שיוסיפו את הסעיף הזה להצעת החוק ונראה אם הכל יהיה בסדר.
אורלי לוי אבקסיס: נראה אם לא תתנגדו.
רחל דון יחיא: ואז לא יתנגדו.
רחל דון יחיא: היות וזה לא כך והכל מגיע לכסף, השאלה היא לא זאת.
רחל דון יחיא: מה שבסוף יקרה בפועל זה שהמצב הקיים במציאות, גם אם הוא לא אידיאלי.
רחל דון יחיא: היה אידיאלי שאבות ישתתפו לפני הגירושין בטיפול בילדים שלהם.