GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זבולון אורלב: התפקיד של זה לא להגיד רק מה הבעיות, או מה ההבחנה, אלא גם איך מתמודדים עם זה?
ליזה רובין: אנחנו עובדים על זה.
זבולון אורלב: עובדים על זה.
ליזה רובין: כן.
זבולון אורלב: כשהייתי יושב ראש ועדת ביקורת המדינה והיינו מביאים את משרד הביטחון לדעת מה הביצוע, אז היו אומרים: הועדה הוקמה, המהלך הותנע.
זבולון אורלב: בכל זאת, אנחנו - - -
ליזה רובין: גם כן עובד בתחומים אחרים בכדי למנוע מוות פתאומי.
ליזה רובין: אנחנו בכל גורמי הסיכון שד"ר שץ הצהירה אנחנו פועלים בכדי לעבוד על גורמי הסיכון.
ליזה רובין: ואכן לפי הנתונים שלנו יש ירידה במקרים הללו.
זבולון אורלב: יש לי שאלה אליך: היא הראתה בשקף שבעולם ההסברה והפנמה של טיפול בגרמי הסיכון הפחיתו בין 50 ל – 70 אחוזים, או משהו כזה, ממקרי המוות בעריסה.
זבולון אורלב: ובישראל זה לא עובד.
זבולון אורלב: אז היא כתבה לי עכשיו: "לשאלתך למה אין ירידה בארץ?
זבולון אורלב: כי לא הפנימו ולא מקיימים את הטיפול בגורמי הסיכון.
זבולון אורלב: עדיין משכיבים על הגב רק 33 אחוזים, והשאר על הבטן, או צד, למרות כל המסרים".
זבולון אורלב: אני חולק עליה.
זבולון אורלב: ההורים בישראל לא מטומטמים יותר מההורים בחוץ לארץ.
זבולון אורלב: הם לא מטומטמים.
זבולון אורלב: אם אומרים להם – הם מבינים לא פחות מההורים בחוץ לארץ.
זבולון אורלב: אולי לא אומרים מספיק.
זבולון אורלב: אולי לא מסבירים מספיק.
אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת להגיד לך משהו, כשילדתי את בתי הבכורה, וזה לא היה לפני כל כך הרבה זמן, היתה את ההוראה להשכיב על הגב.
אורלי לוי אבקסיס: יותר מזה, היו מוכרים וממליצים על המשולשים האלה שאמורים להחזיק את התינוק על הצד.
אורלי לוי אבקסיס: זה נורא מבלבל.
אורלי לוי אבקסיס: אז עכשיו חוזרים בחזרה למה שההורים שלנו אמרו קודם: על הגב.
אורלי לוי אבקסיס: יש כאלה שבכלל, אני חושבת שיש פה מסרים סותרים וצריך שיהיה קו אחד מנחה ויחליטו אחת ולתמיד מה כדאי.
זבולון אורלב: את אומרת מה שאני אומר.
זבולון אורלב: כלומר, הנתונים האלה מלמדים, אני אומר לך, נקודת המוצא שלי שכושר ההבנה וכושר ההצלחה של ההורים בישראל הוא לא פחוּת מכושר ההבנה של כל אומות העולם.
זבולון אורלב: אם עדיין אצלנו רק 33 אחוזים משכיבים על הגב, משהו כנראה לקוי בהסברה.
ליזה רובין: חבר הכנסת אורלב, אני מכירה סקרים אחרים ואנחנו מתחילים עוד אחד עכשיו.
ליזה רובין: לגבי שכיבה על הגב הנתונים מראים שדווקא הוא הרבה יותר גבוה, ושרוב התינוקות שוכבים על הגב.
ליזה רובין: אני יכולה לחתום לך שהם מקבלים את ההדרכה הזאת הן ביציאה, בשחרור מבית החולים לאחר הלידה והן בטיפת חלב על ידי אחיות טיפות חלב.
זבולון אורלב: תיראי, קודם כל אני מקבל שאת חושבת שהנתונים הם אחרים.
ליזה רובין: יש לי פרסומים על זה.
זבולון אורלב: אנחנו נעשה דבר כזה, מאד פשוט, כמו שאתם יודעים, מרכז המידע והמחקר של הכנסת, שמיוצג כאן גם על ידי מריה רבינוביץ', שהיא עוזרת המחקר של הועדה, וגם על ידי ראש הצוות, שרון סופר, באו גם כן מירושלים לשמוע גם את הדיון, ואנחנו בדרך כלל בסוף דיון נבקש מהם גם כן להשלים את הנתונים.
זבולון אורלב: אי אפשר שתהיה מחלוקת לגבי הנתונים האלה.
זבולון אורלב: ואותנו, לכנסת, יש מרכז מידע עצמאי, בלתי תלוי, והוא יבדוק את הסוגיה הזאת באמת, כי הנתונים כאן לא מסתדרים.
זבולון אורלב: אותו דבר גם לגבי מה שביקשנו מהמשטרה לדעת כמה מומשו לתיקים, ועם הפרקליטות.
זבולון אורלב: השיחה שלי גם עם ערן, כשראיתי, היא הראתה לי את הטבלה, אבל נחדד אותה יותר.
זבולון אורלב: נתונים צריכים להיות מוסכמים.
זבולון אורלב: יש גורם אחד מבחינתנו, שהוא מספק את הנתונים האלה.
זבולון אורלב: יעל ארבלי, אחות מחוזית מחוז אשקלון במשרד הבריאות.
זבולון אורלב: יש לך מה להוסיף על הבוסית שלך?
יעל ארבלי: כן, יש לי הרבה מה להוסיף.
זבולון אורלב: מעט.
זבולון אורלב: מעט המחזיק את המרובה.
יעל ארבלי: אני רוצה לחלק את זה לתפקידים המיניסטריאליים ולתפקידים השירותיים של לשכות הבריאות.
יעל ארבלי: אז קודם כל, כשמגיעה אלינו הודעת פטירה ואמורים לאשר את הקבורה, במיידית נעשה תחקיר לנסות לאסוף את כל המידע האפשרי בכלים שיש לנו.
יעל ארבלי: אם ישתפרו הכלים זה יהיה הרבה יותר טוב, אבל בכלים הקיימים כיום, במסגרת החוקים שקיימים כיום - - -
זבולון אורלב: חסרים לך כלים?
יעקב אדרי: מה שהוזכר פה היום ככלים יותר מדויקים.
יעקב אדרי: כולל לקיחת נתונים בריאותיים מקופות החולים, מהרופא המטפל, כזה או אחר, שיתוף פעולה עם המשטרה על מנת להחליט.
יעקב אדרי: בשיתוף פעולה עם המשטרה לגבי ההחלטה אם יש פה מקום לדון באפשרות של אלימות או משהו שהוא לא נראה סביר על פניו, בשיתוף פעולה עם הרווחה, וכו', כל מה שרק ניתן לעשות כדי באמת לבודד את הנתונים.
יעקב אדרי: על כל מקרה פטירה, גם אם הוא מגיע אלינו מאוחר יותר והוא נעשה במקומות אחרים, יש תחקיר שמשתתפות בו אחיות בריאות הציבור, כולל ביקורי בית, ביקור, אם יש צורך, גם במעונות יום שקורה בהם משהו, במטרה למנוע, באמת, דברים הבאים שיקרו.
יעקב אדרי: אפשר לתגבר את זה ולעשות את זה יותר.
יעקב אדרי: להרחיב את זה, זה תלוי בהקצבת זמן שניתנת לאחיות.
יעקב אדרי: לגבי החלק השירותי וההדרכה של הורים – נעשה המון, עוד במהלך ההיריון.
יעקב אדרי: בתוך הקורסים להכנה ללידה נכלל שיעור שעוסק בנושא הזה של טיפול בילדים, בבכי, והתמודדות עם בכי והשכבה, וכו'.
יעקב אדרי: נעשה הרבה.
יעקב אדרי: אנחנו נוסעים לסבתות, למטפלות במעונות יום, למי שרק ניתן להגיע אליו, מכיוון שאנחנו מכירים גם את המטריה – זמן ילד היום במסגרות שהייה הוא יותר מזמן ילד אצל ההורים שלו.
יעקב אדרי: אנחנו משתדלים להגיע אל כולם, עם כל המסרים האלה של הדברים.
יעקב אדרי: לטעמי, הנושא של רצח עלה פה בהדגשה יותר מידי גדולה.
יעקב אדרי: מתוך האלימינציה של מקרים שמגיעים אלינו עם הבחנה של מוות בעריסה, מבודדים הרבה מאד כמקרים אחרים ולא לכיוון של רצח, הם מזעריים.
יעקב אדרי: לגבי ההערה של מניעת מחלות זיהומיות – אני לא רוצה להביא את זה פה לויכוח, אבל זה עלה בתגובות רבות.
יעקב אדרי: לדעתי, אנחנו קצת מושפעים מאירועים שקורים ורצים איתם הלאה.
יעקב אדרי: לא שאני אומרת שזה לא קיים.
יעקב אדרי: יש לנו גם מערכת שמנסה לאתר אלימות במשפחה, למנוע אלימות במשפחה, ולהביא לחבירה עם גורמים מטפלים בנושאים האלה.
יעקב אדרי: לגבי הנושא של מחלות זיהומיות – מתוך מקרים של תמותה וכו', אנחנו כל כך ערים לזה שאני באופן אישי ביום כיפור חילקתי טיפול מונע לאוכלוסייה חרדית שלא שיתפה פעולה, אני חיללתי את יום כיפור כדי שיגיע הטיפול לילדים ורצתי בשבת תחת גשם ומטר של קסאמים לחלק טיפול מונע.
זבולון אורלב: חנה סלוצקי, משרד הרווחה, עובדת סוציאלית ראשית לחוק הנוער.
חנה סלוצקי: אני רוצה להעיר שתי הערות: א' – אני חושבת שצריך למסד הרבה יותר את הקשר בין אחיות תחנות אם וילד בכל הנושא של הדרכה בכל המסגרות של משרד הרווחה.
חנה סלוצקי: כשאני יושבת כאן ומונה עשרות ומאות של משפחתונים, מעונות יום רב תכליתיים בבתים, אנחנו נאלצנו, כפקידת סעד, נאלצתי לסגור משפחתון פרטי השבוע הזה בעיר אחת, לא רחוק מהאזור הזה, משום שבמשפחתון הזה המטפלת ניערה את התינוק והוא הגיע לבית חולים, וכו'.
חנה סלוצקי: כלומר, האם זה תפקידי?
חנה סלוצקי: אני לא יודעת?
חנה סלוצקי: אבל אין ספק שיש פה קשר שחייבים להדק אותו הרבה יותר.
חנה סלוצקי: אנחנו, העובדים הסוציאליים, לא יודעים בפיקוח שלנו, איך אנחנו צריכים לראות אם הילד שוכב על הבטן או על הגב, אנחנו לא יודעים.
חנה סלוצקי: אני חושבת שזה התפקיד של האחיות ושל משרד הבריאות.
יעל ארבלי: יש לנו פעילות משותפת - - -
חנה סלוצקי: היא לא מספיקה.
חנה סלוצקי: יש שיתופי פעולה, צריך למסד את זה הרבה יותר.
חנה סלוצקי: העובדה שלקראת המושב הזה, היושב ראש, חולקו חומרים ואנחנו העברנו אותם מיד לכל המסגרות שלנו.
חנה סלוצקי: היו בתוך המסגרות שלנו אנשי מקצוע שמטפלים בילדים האלה, בילודים, ולא הכירו את כל החומר הזה.
חנה סלוצקי: האמינו לי, אם נעשה סקר בין כל הזוגות הצעירים יש הרבה אנשים שלא מכירים ולא יודעים.
חנה סלוצקי: זאת נקודה אחת.
חנה סלוצקי: הנקודה השנייה ברשותך, נאמר כאן על ידי ד"ר ענת שץ שאנחנו חייבים לבדוק את הילדים האחרים, ואת הילודים האחרים שנולדים לאותם הורים שכן היו מצבים שהם לא נפתרו, אלא הם בכל זאת נשארו.
חנה סלוצקי: האמינו לי, קשה מאד לבוא לבית משפט לנוער ולנסות לשכנע את בתי המשפט שההורים האלה חייבים להיות בהשגחה, או אפילו לפעמים להוציא את הילדים מהבית.
חנה סלוצקי: אותם תינוקות שכבר נפגעו ושלא מתו, אבל הם נשארו באיזה שהם פגיעות.
חנה סלוצקי: אני חושבת שאם היה איזה נייר עמדה, כמו בזמנו שאנחנו לגבי סינדרום גמילה מסם, אם היה איזה נייר עמדה שהיה יכול לסייע לנו בבית המשפט, כי אם לא הצלחנו להוכיח מי מההורים פגע, ושהילד לא נפגע על ידי ההורים, מאד קשה לנו להכיר בקטינים האלה קטינים נזקקים ולהציע דרכי טיפול.
חנה סלוצקי: מה עוד שמדובר בהרבה מצבים במשפחות נורמטיביות, מה שאנחנו קוראים, תודה.
זבולון אורלב: תודה על ההערות החשובות.
זבולון אורלב: משפטי סיכום לד"ר הרטמן, בבקשה.
ענבר הרטמן: רציתי להבהיר שוב, גם ד"ר בן יהודה וגם אני, אנחנו רופאי ילדים שמחויבים כל חיינו לדאוג לילדים.
ענבר הרטמן: יחד עם זאת גם להורים שלהם.
ענבר הרטמן: באמת כל מקרה כזה מטופל בעדינות יתרה.
ענבר הרטמן: אנחנו לא רומזים כאן שכל ההורים צריך להתייחס אליהם כאל רוצחים.
ענבר הרטמן: לפעמים המקרה הוא הפוך.
ענבר הרטמן: על מנת, קודם כל אני משתתפת בדברים שנאמרו, שאם זה יעוגן בחוק נוכל גם להגיד להורים: החקירה נעשית כאן לא כי אתם ספציפית חשודים כרוצחים, אלא כי אנחנו רוצים להגיע לתשובה הסופית של מה שנעשה.
ענבר הרטמן: אנחנו לא מתייחסים לכל ההורים כרוצחים אלא רוצים לדעת מה קרה.
זבולון אורלב: משפט אחרון לד"ר שץ.
ענת שץ: אני חושבת שרק לא עלתה כאן נקודה שאני רוצה להזכיר אותה: לקרוא באיזה שהיא צורה, דרך הועדה, או דרך הארגונים האחרים ו לעודד, או לעגן את זה באיזה שהוא נוהל שכל הורה וכל מטפל בתינוק יעבור קורס של החייאת תינוקות ויקבל הדרכה נאותה טרם הטיפול בתינוק.
זבולון אורלב: משפט אחרון לד"ר בן יהודה.
יורם בן יהודה: אני רוצה להדגיש שני דברים: דבר אחד – לא הדגשנו את נושא הרצח, אלא דיברנו על נושא של פיקוח נפש.
יורם בן יהודה: החשיבות הגדולה של בדיקה שלאחר מוות זה נושא פיקוח נפש של הילדים האחרים ושל הקהילה כולה.
יורם בן יהודה: זה הדבר החשוב.
יורם בן יהודה: דבר נוסף שאני רוצה בכל זאת להעלות פה – כיוון שאנחנו עוסקים גם בניעור תינוקות אני רוצה להזכיר שהמועצה לשלום הילד החלה לפני שנתיים בתכנית מניעה לגבי הדרכת הורים ואנשי מערכת הבריאות וגננות בנושא של ניעור תינוקות ואיך להתייחס.
יורם בן יהודה: התכנית אומצה עכשיו על ידי , סוף סוף, בעקבות מקרה התאומים.
יורם בן יהודה: כלומר, זכינו שגם דבר רע שקרה יוביל לדבר טוב.
יורם בן יהודה: אבל בכלל נושא של מניעה זה הדבר החשוב ביותר, וכאשר בודקים מקרה מוות של תינוק אנחנו עוסקים במניעה של המקרים הבאים, לכן זה חשוב.
יורם בן יהודה: תודה.
זבולון אורלב: לפני סיכום, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, בבקשה.
אורלי לוי אבקסיס: אני רציתי להשלים לרגע, אם יאופשר לי, דברים שאמרה גב' חנה סלוצקי, ואני חושבת ששורש הבעיה פה הוא השיתוף במידע.
אורלי לוי אבקסיס: כי מה שקורה, למשל, בתוך מערכת הבריאות – ישנה מערכת של שיתוף במידע אך היא לא יוצאת החוצה, ולכן מקרים לא מגיעים לפתחי משרד הרווחה והם לא יכולים להתחיל בתהליך של איתור.
אורלי לוי אבקסיס: קודם כל, בוא נאתר, גם אם אנחנו חושבים שאותו ילד עובר התעללות בבית.
אורלי לוי אבקסיס: אם זה לא יוצא מהעניין של למשרד הרווחה אנחנו לא יכולים לצפות מהם להבין ולהתחיל לטפל או לעקוב באופן שוטף.
אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שאנחנו נגלה שזה באמת מקרה.
אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת להדגיש גם את הנושא, ולחזור לנושא של ההסברה והחינוך הנכון, כי גם אנחנו כהורים מבולבלים וככל שהמסרים יהיו אחידים אנחנו גם נצליח למנוע מקרים.
אורלי לוי אבקסיס: צריך לזכור ואני ראיתי, אני לא בטוחה שאמרת את זה, אבל הקשבתי, אבל כן כתבת את זה, ראיתי, על הנושא של הקורסים של החייאה.
אורלי לוי אבקסיס: גם לגבי מטפלות להכריח שידעו להגיש עזרה ראשונה, אך בהחלט להציע להורים, אפילו במסגרת ההדרכה בבית החולים לפני שמשחררים את הילד, לפחות עזרה ראשונה בסיסית, תוך כדי הפניה לאן והיכן אפשר להמשיך עם זה, זה יכול להציל חיים, כי הרגעים הראשונים הם הקריטיים.
זבולון אורלב: אני קודם כל רוצה לסכם את ישיבת הועדה, שכפי שאמרתי במהלכה, באמת חשפנו, או נחשפה היום סוגיה שאני חושב שעדיין לא עלתה לסדר היום הציבורי והיא שמקרה מוות פתאומי ובלתי מוסבר של תינוקות עד גיל שנה בישראל, או נתחיל אחרת, שיש מקרה מוות פתאומי ובלתי מוסבר של תינוקות עד גיל שנה בישראל שמתויגים בטעות כמוות בעריסה ובעצם יש, כנראה, סיבה או סיבות אחרות לאותם מקרי מוות.
זבולון אורלב: כשבעצם הנורמה המקובלת היום, המצב החוקי המקובל כיום, התרבות הרפואית המקובלת כיום בעצם נמנעת מלרדת לשורשי הבעיה והתרבות הזאת היא, כנראה, נהוגה גם ביתר המערכות כמו מערכת משטרת ישראל ומערכת הפרקליטות מעצם העובדה שאף על פי שמוסכם שיש מקרה מוות פתאומי ובלתי מוסבר של תינוק עד גיל שנה שברור שאחוז מסוים הוא לא מוות בעריסה, לא הוגשו, או לא ידוע על הגשת כתבי אישום והרשעות בתחום הזה.
זבולון אורלב: ברור שידיעה כזאת שעלתה כאן על ידי מומחים ולא נסתרה, היא מחייבת התייחסות ומחייבת טיפול על ידי רשויות המדינה, כל אחד בתפקידו ואני חושב שמן הראוי לקרוא לשר הבריאות, או במקרה הזה זה סגן שר הבריאות, להקים צוות ממשלתי שיטפל בכל נקודות התורפה שהועלו כאן במהלך הדיון, בין אם העמדת כלים נוספים למערכות הבריאות והמשטרה והפרקליטות כדי לרדת לחקר אמיתי יותר של סיבות המוות, ובין אם מדובר בהפעלה יעילה יותר של מערכות הסברה להורים, כולל גם כן הסוגיה הזאת של קורס החייאה שהעירה ד"ר שץ, אני חושב בצדק מוחלט.
זבולון אורלב: צריך לומר שבכל מה שקשור בעניין של המטפלות – אני מאד מקווה שבתוך זמן קצר, על פי גם ועדת טרכטנברג, גם על פי החלטת הממשלה, נוכל להשלים את חוק הפיקוח על המעונות ועל הגנים.
זבולון אורלב: בעקבות הדיון הזה אני בטוח שחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס ואני נדע לחדד יותר את הסוגיה של הדרכת המטפלות, כל אלה שקשורים בילדים, בין אם במשפחתונים, או בין אם במעונות ובגנים הפרטיים, כדי לטפל בסוגיה הזאת של סוגיית החייאה.
זבולון אורלב: אנחנו מדברים על אותם מסגרות מגילאי אפס עד גילאי 3 שנמצאים במסגרות האלה.
זבולון אורלב: אני רוצה להודות, אגב, הצוות הממשלתי, אני הולך לסעיף הראשון, צריך כמובן לכלול את , את משטרת ישראל, את משרד המשפטים, את הרווחה, את התמ"ת, שמופקד על המסגרות של אפס עד שלוש, אולי גם מערכת החינוך בהקשר כזה או בהקשר אחר, ואם יש רשויות נוספות צריך בהחלט גם להוסיף אותם.
זבולון אורלב: אנחנו גם נבקש מהלשכה המשפטית של הכנסת, בעקבות הדיון הזה אנחנו נקיים איתם דיון פנימי בכנסת.
זבולון אורלב: נבדוק את סוגיית החקיקה.
זבולון אורלב: האם גם הכנסת צריכה ליזום חקיקה כדי להעמיד את הכלים, כמובן בהידברות גם עם , כדי להעמיד את הכלים הראויים.
זבולון אורלב: אני רוצה להודות לכל אנשי המקצוע שפתחו את הדיון, ד"ר יורם בן יהודה, ד"ר ענבר הרטמן, ד"ר ענת שץ.
זבולון אורלב: גם לדוד הורוביץ תודה מיוחדת, וכל המשתתפים.
זבולון אורלב: להודות מאד למועצה לשלום הילד שמקיימת את הכנס הזה באופן מסורתי, כנס שתורם באופן משמעותי לשיפור האיכות של הטיפול בילדים בישראל.
זבולון אורלב: לכן אנחנו מאד מכבדים את הפעולה הזאת ומגיעים במיוחד מירושלים ועושים זאת ברצון.
זבולון אורלב: מגיע תודה והוקרה גם למועצה לשלום הילד.
זבולון אורלב: הכנסת מציינת היום את יום השלטון המקומי, לכן, וועדות הכנסת התבקשו לטפל בנושאים הקשורים בסוגיה זו ואנו נקיים שתי ישיבות בנושא.
זבולון אורלב: הישיבה הראשונה, תדון על בדיקה והערכת תפקוד של הוועדות בקידום מעמד הילד בעיריות, הוועדות האלה מחויבות לקום על פי חוק.
זבולון אורלב: ושמענו הערות שכנראה ברשויות מקומיות לא, במספר לא קטן, עדיין הוועדות לא קמו ובמקומות שקמו הן לא מתפקדות בצורה מסודרת.
זבולון אורלב: אנחנו רוצים להבין מה תמונת המצב ולמה זה קורה ומה ניתן לעשות.
זבולון אורלב: הישיבה השנייה, תדון על הטענה שעל אף שקיים חוק של פעוטות בסיכון, יש פעוטות בסיכון שלא מגיעים למעונות בגלל בעיות של תשלומים.
זבולון אורלב: לשני הדיונים האלה יש מסמכים של מרכז המחקר והמידע, אחת של אתי ואחת של מריה, תודה לכן על המסמכים.
זבולון אורלב: אנחנו גם מקדמים כאן בברכה את גברת ונסה סדלצקי?
זבולון אורלב: שלום welcome, שהיא האורחת של יוניצף ישראל, אשתדל לאפשר לה לומר את דברה במהלך אחד משני הדיונים.
זבולון אורלב: אני מציע, שאתי וייסבלאי תפתח בסקירה מאוד קצרה על ממצאי מרכז המחקר והמידע, ביחס לפעילות הוועדות לקידום מעמד הילד בעיריות.
אתי וייסבלאי: נאמר פה, שלפי פקודת העיריות, הוועדה לקידום מעמד הילד היא ועדת חובה בעיריות וועדת רשות במועצות מקומיות או במועצות אזוריות.
אתי וייסבלאי: בועדה יושבים לפי החוק, החוק קובע את הרכב הוועדה שיהיו חברים בה נציגים מהרבה מאוד גופים, שעוסקים בילדים ובני נוער ברשות כולל רווחה, חינוך, משטרה, נציגי ארגון המורים ומה שהכי חשוב מבחינתנו זה בעצם נציגים גם של בני הנוער, של תנועות הנוער ושל מועצת הנוער הישובית וזה מאפשר לבני הנוער, אני חושבת שזה אחד המקומות היחידים, אם לא המקום היחיד, שמאפשר לבני נוער להשמיע את הקול שלהם בהקשר, ברמה של, ברמה העירונית, ברמה הישובית ולהשתתף בהחלטות שנוגעות להם.
אתי וייסבלאי: זו הפעם השלישית שאנו בודקים, את קיומם ופעילותם של הוועדות לקידום מעמד הילד בעיריות.
אתי וייסבלאי: מהמידע שאספנו וגם מהמידע שנאסף ומצוי בידי מנהלת הוועדה רחל סעדה, ראינו שקיימות בערך חמישים וחמש ועדות לקידום מעמד הילד, מתוך שבעים וחמש עיריות.
אתי וייסבלאי: כשניסינו לבדוק יותר לעומק, גם את הרכב הוועדה וגם את הפעילות שלה, ראינו שבחלק מהוועדות ההרכב חסר.
אתי וייסבלאי: כלומר, לא חברים בה כל הגורמים הרלוונטיים, כאשר הכי חשוב ומשמעותי זה שלא חברים בה בני נוער, דבר שמונע ממנה למלא את תפקידה בהקשר הזה.
אתי וייסבלאי: לעיתים קרובות, גם מורים וגם הורים.
אתי וייסבלאי: הוועדות פחות פעילות מאשר מה שנקבע בחוק.
אתי וייסבלאי: החוק קובע שועדת חובה בעירייה תתכנס ארבע פעמים בשנה לפחות וחלק גדול מהוועדות מתכנסות פחות מזה, חלקן לא התכנסו בכלל ב2011, שזה כמובן מעיד על כך, שאם הן לא התכנסו אז אין להן אפשרות להיות פעילות.
אתי וייסבלאי: דוח מבקר המדינה, שפורסם בשנת 2011, בדק את התפקוד של ועדות לקידום מעמד הילד בשלוש עיריות רמלה, חולון וקריית מלאכי בהקשר לתפקיד שלהם להגנה על קטינים נפגעי התעללות והזנחה, והוא מצא כי אין להם תפקיד משמעותי והעירה לעיריות על כך.
אתי וייסבלאי: אבל יש כמה וכמה ועדות שפנו אליהם - - -
זבולון אורלב: מי הן הוועדה והעירייה המצטיינות?
אתי וייסבלאי: אני לא מחלקת ציונים, אבל קיבלנו תגובות גם מאריאל גם מכפר סבא גם מלוד גם ממעלה אדומים, מרמת גן, שמעיד על זה שיש במקומות האלה ועדה פעילה, שבאמת, לפי התחושה של היושבים בה, היא תורמת מאוד לקידומם של ילדים ובני נוער ברשות ואנחנו מקווים שועדות אחרות ייקחו את הדוגמה הזאת.
זבולון אורלב: כפי שאמרתי, אנחנו מתכבדים, מאחר שאנחנו מקיימים את היום הזה לכבודה של המערכת של השלטון המקומי, אני חושב שהוועדות לקידום מעמד הילד בעיריות מבטאות את התפקיד החשוב שיש לשלטון המקומי בכל, הטיפול בילדים, בזכויותיהם, בשמירת האחריות שלהם.
זבולון אורלב: השלטון המקומי, מקיים בתוכו ועדות לנושאים שונים ובין יתר הנושאים זה, כמובן הוועדה לרווחה.
זבולון אורלב: אני, השר בוז'י הרצוג שינה את השם של המשרד 'רווחה ושירותים חברתיים' אז גם אתם ועדה לרווחה ושירותים חברתיים.
זבולון אורלב: נמצא איתנו מר חיים געש, ראש מועצה מקומית פרדס חנה כרכור.
זבולון אורלב: אני לא בטוח שאני האישיות הכי פופולארית שם, כי לפני כמה שנים התגלה, שבמשך חמישים שנה שכחו לעדכן שם את גובה הקנסות וראש המועצה רצה להטיל קנס, על תושב שהוציא גז מחוץ לחצר שלו והניח את זה ברחוב, אבל התברר שהקנס שהמועצה יכולה להטיל זה כמה לירות.
זבולון אורלב: חבריי במועצה המקומית, בעיקר נחמיה מנצור שקישר בינינו, ביקש ממני להיות היוזם של תיקון החוק, כדי שהקנסות בפרדס חנה יהיו מעודכנות.
זבולון אורלב: אכן, המהלך הזה הצליח.
זבולון אורלב: אני יודע שאני חביב של ראש המועצה המקומית, אבל אני לא בטוח שאני חביב התושבים.
חיים געש: אתה חביב התושבים.
זבולון אורלב: טוב, תודה.
חיים געש: אני רואה שבאותה הזדמנות, אתה תיקנת את כל חוק השלטון המקומי, בהתאם למאה העשרים ואחת.
זבולון אורלב: זה שלושה מנדטים והם מספיקים, יש לכם הזדמנות לתקן את זה בפעם הבאה.
חיים געש: בוקר טוב ותודה על ההזדמנות והכבוד לארח את השלטון המקומי.
חיים געש: אנו בעצם נציגי שבעה וחצי מליון תושבים, נציגות יותר אותנטית מהנציגות בבית הזה, בבחירה ישירה.
חיים געש: הסוגיה של הוועדה למעמד הילד היא מעניינת, משום שהיא מאירה את סוגית הוועדות בכלל, ברשויות המקומיות.
חיים געש: אם תשימו לב, יש פה דיכוטומיה.
חיים געש: זאת אומרת, העיריות הן כאילו ועדות חובה ואילו, המועצות המקומיות שגם אם הן גדולות בהיקף התושבים שלהם מעירייה, וזה יכול להיות, הן ועדות רשות.
נירה למאעי: יש הצעת חוק.
חיים געש: כן.
חיים געש: עד שיעבור חוק הרשויות המקומיות, כבר עברו עשר שנים.
חיים געש: מלבד העובדה שהיא מתחלקת בין העיריות, בין המועצות המקומיות ובין המועצות האזוריות, היא מעירה סוגיות נוספות של הפעלת ועדות ברשויות המקומיות, כולן ועדות על בסיס וולונטרי, כי חברי מועצות הערים ומועצות מקומיות, אינם מקבלים שכר.
חיים געש: החוקים רבים ומחייבים הרכב רב של ועדות מסוגים שונים, חלק ועדות סטטוטוריות, ועדות חובה, חלק ועדות רשות.
חיים געש: יש מלחמה עזה על הצטרפות כחבר לועדה לפני התהליך הבחירה, אולם לאחר מכן זה נרגע.
חיים געש: שמעתי בפתיח שלפני הישיבה, התרשמויות של כמה אנשים שנרתמו לפעילות ציבורית והם מופתעים מזה, שאנשים רוצים להיות חברי ועדה, אבל, כשצריך לבוא לוועדה, הם לא תמיד מופיעים.
חיים געש: כשמעיינים בסקר הזה של מרכז המחקר והמידע של הכנסת, רואים שיש התפלגות נוספת, שבה אפשר לראות את עוצמת פעילות הוועדה החשובה הזאת.
חיים געש: בהמשך נדבר על ההיבטים שבה היא עוסקת, גם בהתייחס למצב הסוציו-אקונומי של הישוב.
חיים געש: אני חוזר שוב לשלטון וליחסי השלטון המרכזי והשלטון המקומי, כי החזקות מתחזקות והחלשות נחלשות, אז כשהרשות חזקה יותר היא יכולה להיות ערנית יותר ולקיים בצורה מלאה יותר את מה שהתכוון המחוקק וככל שהיא חלשה יותר, יש פה, נדמה לי, שבמגזר הערבי הכמות קטנה יותר של הוועדות הפעילות, נכון?
אתי וייסבלאי: אחת הבעיות של רוב המגזר הערבי, באמת רוב רשויות המועצה הם לא - - -
חיים געש: אבל בעיריות זה פחות פעיל.
חיים געש: נושא ילדים ונוער, מטופל ברשויות המקומיות הוא מטופל בועדות חובה אחרות, דובר פה על מועצות תלמידים.
חיים געש: מועצות תלמידים ברוב הרשויות שאני מכיר, אין לי פה מחקר, אבל רוב, אני יכול להגיד מהרשות שלי, שמועצת התלמידים מאוד פעילה.
חיים געש: היא פעילה והייתה פעילה גם לפני החוק, כי יש מערכת חינוך מאוד חיה ותוססת עם ועדת חינוך שהיא חיה ותוססת וסוגיה של הקטינים בסיכון מטופלת בכלל במקום אחר, בנושא הרווחה.
חיים געש: והיא עם רמת פיקוח אחרת.
חיים געש: זאת אומרת, יש פה ועדה שקיבלה תחום מאוד הטרוגני.
זבולון אורלב: ועדת חינוך היא ועדת חובה, נכון?
חיים געש: ועדת חובה.
זבולון אורלב: יש ועדת רווחה?
חיים געש: ועדת רווחה ברשויות, היא ועדת רשות.
זבולון אורלב: ועדת חינוך היא חובה רק בעיריות?
רומן פרס: חובה רק בעיריות, לא חובה במועצות מקומיות.
הדרה רוזנבלום: ועדת זכויות הילד זה רק בעיריות, חינוך הוא בכל המקומות.
זבולון אורלב: לא, הוא אומר שועדת חינוך היא חובה רק בעיריות לא ברשויות המקומיות.
רומן פרס: לפני שלוש שנים שהיינו מועצה מקומית- - -
זבולון אורלב: נמצאת פה יועצתנו המשפטית והיא תבדוק את הנושא.
חיים געש: הנושאים של הילדים ברמות שונות של תנועות הנוער, הן מטופלות בתחום ועדת החינוך או בפעילות הלא פורמאלית.
חיים געש: כל רשות עם הזרוע הביצועית שלה ורק לאחרונה עברה פה חקיקה שמחייבת לנהל מחלקת נוער, שיהיה בתוך העירייה ולא במתנ"ס.
חיים געש: הוועדה הזו, כשהוקמה, כשהחוק חוקק בשנת 2000 נראה לי, כנראה היה מול עיני המחוקק איזושהי סיטואציה שיצרה את הצורך ויכול להיות שמחייב בחינה מחדש.
חיים געש: אמרתי, ולו רק כדי לא לעשות את ההפרדה זו בין עירייה, מועצה מקומית, מועצה אזורית, כי יש.
חיים געש: המועצה המקומית שלי, מספר התושבים יותר גדול מחלק גדול מהעיריות.
חיים געש: אני עם שלושים וחמישה אלף תושבים.
זבולון אורלב: אתה עדיין מועצה מקומית?
חיים געש: כן, טוב לי עם זה.
זבולון אורלב: טוב לך?
חיים געש: זה חסר משמעות כמעט לחלוטין, אבל זה לא הדיון, זה דיון אחר.
זבולון אורלב: במשכורת.
חיים געש: לא.
חיים געש: כל השלטון המקומי מנוהל על פי מצב סוציו אקונומי ומספר תושבים.
חיים געש: ילד בעיר לא מקבל יותר מילד בכפר וקשיש בכפר לא מקבל פחות מקשיש בעיר.
חיים געש: יש, זה בעיקר הכבוד של אשת ראש העיר, אבל אשתי אמרה, שהיא לא זוכרת שהיא עמדה לבחירה, אז זה לא חשוב.
חיים געש: מאחר וחוק הוא חוק, אנחנו נגביר את ההסברה במרכז השלטון המקומי, כולל הפצה של הדיווח של המחקר שלכם.
חיים געש: נעיר את תשומת לב הרשויות, שזה חוק כמו כל חוק אחר וצריך לקיים אותו.
חיים געש: במקביל, אני חושב שפה צריך לעשות חשיבה מחדש על המבנה של החוק ולראות, הוא מאוד הטרוגני בפעילויות שלו, הוא נוגע בפעילות של ועדות אחרות, שחוקקו על פי חקיקה אחרת.
זבולון אורלב: לפי דעתך, צריך לחדד יותר את התפקידים?
חיים געש: נכון, כן.
זבולון אורלב: שלא תהיה חפיפה?
זבולון אורלב: טוב, נטפל תיכף בדבר הזה.
זבולון אורלב: נמצאת איתנו גם גבריאלה בר זכאי, יושבת ראש הוועדה למעמד הילד במעלה אדומים.
גבריאלה בר זכאי: תודה.
זבולון אורלב: את חברת מועצת העיר?
גבריאלה בר זכאי: אני סגנית ממלאת מקום.
זבולון אורלב: את גם מחזיקה את תיק הרווחה, עם חברנו אוריאל גנץ?
גבריאלה בר זכאי: החזקתי עד השנה, השנה העברתי לאוריאל.
זבולון אורלב: ספרי לנו על הוועדה, על פעילותה, על נחיצותה.
זבולון אורלב: האם באמת יש חפיפה בינה לבין ועדות אחרות.
גבריאלה בר זכאי: אני באמת רוצה להתייחס לדברים שאתי אמרה.
גבריאלה בר זכאי: היא עשתה עבודה יפה מאוד על הסקירה הארצית, אבל באמת - - -
זבולון אורלב: זה "הפינלה" שלה.
זבולון אורלב: אתי עברה לועדת החינוך.
זבולון אורלב: היא התקדמה מוועדה לא קבועה לוועדה קבועה.
זבולון אורלב: אני הראשון שצריך לומר, שזה עלייה בקודש.
אתי וייסבלאי: אני לא חושבת שזו התקדמות.
אתי וייסבלאי: היום, הוועדה הזאת יותר חשובה מועדת חינוך, היא עושה עבודה יותר טובה.
זבולון אורלב: אם תציעי לי להחליף, אני חושב שאני אשמח וזה הסימן הכי טוב.
גבריאלה בר זכאי: לגבי הוועדה לקידום זכויות הילד.
גבריאלה בר זכאי: ברשויות המקומיות, יש תחלופה וצריך לטפל בנושא הזה של חפיפה, על ידי העברת הדברים לרשויות המקומיות.
גבריאלה בר זכאי: כי מבחינה וולונטרית יש לנו ועדות נוער.
גבריאלה בר זכאי: ובועדת הנוער באמת נמצאים נציגי תנועות הנוער ונציגי מועצת הנוער וכו' כך שיש בהחלט דברים שהם חופפים, ואני חושבת שההנחיה לאחד את הדברים היא חשובה ונכונה.
גבריאלה בר זכאי: במעלה אדומים קיימת הוועדה הזאת כבר כמה שנים טובות ובאמת עושה עבודת קודש בנושא הזה, אבל ישנם מספר דברים שיש בעייתיות בטיפול בהם ואני חושבת שכדאי למקד אותם.
גבריאלה בר זכאי: גם כאן מצוין, שהוועדה צריכה לעסוק בבחינת השירותים הארגוניים וכל הנושא של שירותים למען ילדים ובני נוער ובמיוחד מעקב אחרי גני ילדים והגיל הרך.
חיים געש: הפרטיים.
גבריאלה בר זכאי: לא רק.
גבריאלה בר זכאי: נושא מעונות היום, למשל.
גבריאלה בר זכאי: אין מספיק דחיפה.
גבריאלה בר זכאי: אני יודעת שזה שייך לתמ"ת ואני חושבת שמכאן צריכה לבוא קריאה לתמ"ת לענות לצרכים של ישובים לבניית מעונות יום.
גבריאלה בר זכאי: מה שקורה היום, שלפחות במעלה אדומים, שזאת עיר מאוד צעירה ויש בה הרבה מאוד ילדים בגיל הרך, אין לנו מקומות.
גבריאלה בר זכאי: עבור למעלה מחמישים אחוז מהילדים, לא מוצאים מענה בתוך הישוב, כי אין להם מספיק מעונות יום והתמ"ת לא מספיק להכין צוותים כדי לפתח את זה, כך שנוצרת בעיה מאוד חריפה.
גבריאלה בר זכאי: אני יודעת היום, שעבור נשים העובדות מחוץ לבית, אין מענה בעניין מציאת מסגרת לילדים שלהן.
גבריאלה בר זכאי: הן פנו לכנסת ואני חושבת שאם מכאן, מהוועדה הזו, תצא קריאה הן לתמ"ת והן למקומות אחרים, נוכל למצוא פתרון לבעיה שהיא די פעוטה.