GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זבולון אורלב: ההורה יש לו כתובת אחת והיא מנהל מחלקת החינוך ברשות המקומית.
זבולון אורלב: ואם הרשות המקומית היא קטנה אז שיפנה למנהל המחוז.
כרמל אבנד: ואם הוא מתלונן על הרשות המקומית הוא צריך כתובת במשרד החינוך - - -
זבולון אורלב: רשמתי לי.
זבולון אורלב: אני בטוח שגם יגאל רשם את הבעיה וגם הוא יתייחס אליה, שתהיה איזו מסגרת שמטפלת בתלונות חוץ ממבקר המדינה.
זבולון אורלב: מה עמדתך לגבי ההפרדה בין המעסיקים של הנהגים והמלווים?
זבולון אורלב: הרי לכאורה יש כאן ענין, שניהם מועסקים אצל אותה חברה קבלנית אז איש אחד ישמור על השני.
זבולון אורלב: יש פה לכאורה ניגוד עניינים.
זבולון אורלב: אני מניח שאם המלווה רואה שמשהו לא בסדר עם הנהג יש להניח שלא יהיה לו ענין לדווח כי הוא מסכן גם את מטה לחמו וכן להיפך.
סמי עטר: אדוני יושב הראש, לדעתי –ואני גם מיישם אותה אצלי ברשות, המלווה היא עובדת הרשות.
סמי עטר: השכר מכובד כי יש גם זמן ביטול, צריך להחזיר אותה הביתה ולאסוף אותה מן הבית, היא עובדת הרשות וזה פותר לי המון בעיות כי כמו שאתה מציין, אם זה דברי נזיפה לפעמים ואם זה ענין של אמירות לא חינוכיות של נהג - אתה פותר אותן ברגע שהיא עובדת דרך הרשות.
סמי עטר: אני לא בעד הפרטה.
איתי חוטר: לאור הפתיחה של ידידי מר צרפתי, לא תיכננתי להתייחס לסוגיות הכספיות, לאור העובדה שנאמר לנו פה שעומדים לשבת אתנו ולבצע תיאום לגבי הסוגיות אבל רק רקע על הנושא, בקצרה.
איתי חוטר: כל נושא ההסעות, מבחינת השלטון המקומי, הוא נושא תקציבי כבד מאד, עלויות כספיות גבוהות מאד, גם אורי התייחס לנושא הזה בצד של משרד החינוך.
איתי חוטר: בתקציב של משרד החינוך משתקף אותו יחס –אם לא יחס גבוה יותר, גם בתקציבים של הרשויות המקומיות.
איתי חוטר: הגידול שהוא דיבר עליו בתקציבים של המשרד החינוך הוא גידול טבעי עקב גידול בזכאויות, אין פה תקציב תוספתי וכל מה שמעבר ממומן למעשה על ידי הרשויות המקומיות.
איתי חוטר: אני רוצה לומר שבכל נושא ההסעות בכלל היו סיכומים קודמים גם עם משרד החינוך ועם אגף תקציבים, לממן התייקרויות רק בשנים 2009 ו-2011, של 150 מליון שקל, הכסף הזה לא הועבר לרשויות המקומיות ולאור העובדה שאני סמוך ובטוח, למרות העובדה שלראשונה אני נתקל בדוח היום ואני בטוח שהמלצותיו, יש גם להן עלות כלכלית, יש צורך לפתור אחורנית את המשא הכבד הזה ואת הנטל שיש על הרשויות המקומיות ולהגדיל תקציבים לפני שמדברים על המלצות שיש בהן נטל נוסף שיכביד על הרשויות בענין הזה.
דוד נפתלי: בעבר הייתי גם מנהל מחלקת חינוך, כעת סגן גיזבר ואני מכיר את הנושא הזה של הסעות.
דוד נפתלי: קודם כל קוריוז, לגבי הנושא של זמן ההסעות, היו לי הורים שפעם כשהם רצו אז הם אמרו שהבעיה עם ההסעה שהיא ארוכה מאד ופעם אחרת כשהם מצאו בית ספר יותר רחוק שהם רצו אותו אז פתאום הם אמרו: אתה יודע, ההסעה מרגיעה את הילד וזה טוב לו.
דוד נפתלי: וההורה אם הוא רוצה בית ספר אז פתאום הכל בסדר.
דוד נפתלי: צריך לקחת את זה בחשבון.
דוד נפתלי: לפני חמש עשרה שנים הייתי מנהל מחלקת חינוך ופעלתי כבר אז הרבה מאד לנושא של איגום ושילוב הסעות בין רשויות, עשייתי את זה עם מועצות איזוריות וזה היה חסכון מאד משמעותי.
דוד נפתלי: באיזשהו מקום נכון להיום ושמתי לב שהיתה נקודה שעלתה פה והיא ענין חשוב: תקציב ההסעות הופך להיות כמו שאמר אורי, מאד מאד משמעותי.
דוד נפתלי: העוגה היא אותה עוגה ובסוף בסוף ברגע שהתקציב של ההסעות יעלה מי שיסבול מזה הוא אותה משפחה, שיש בה ילד אחד של החינוך המיוחד ושלשה ילדים רגילים אז הוא מפסיד מן העוגה כי יקחו מן העוגה את התקציב של הסייעות או דברים כאלה.
דוד נפתלי: מה שאני חושב שצריך לעשות על מנת לפתור את הבעיה הזו שהולכת וגדלה, כל הגידול בתקציב של ההסעות, זה תקציב שברור לנו שאף אחד לא נהנה ממנו הוא סתם שריפת דלק, תשתיות, כל ההסעות האלה, מבחינת הילד, התקציב הזה - - -
זבולון אורלב: בלי התקציב הזה הוא לא יגיע לבית הספר.
דוד נפתלי: אבל צריך לצמצם את העלויות.
דוד נפתלי: מה שצריך לצמצם, מה שפחות התקציב הזה של ההסעות.
דוד נפתלי: מה שאני מציע הוא שני דברים.
דוד נפתלי: אל"ף להקים וועדה שתבדוק אפשרות לשלב הסעות.
אבנר עורקבי: הוא אמר את זה.
דוד נפתלי: זה הכיוון.
דוד נפתלי: שמעתי את זה גם היום.
דוד נפתלי: דבר שני, אפשר בכספים שמוציאים על הסעות לבנות מוסדות.
דוד נפתלי: אלו שתי הנקודות שאני שמח ששמחתי בוועדה.
אביבית ברקאי אהרונוביץ: אני חייבת לציין שגם אנחנו ראינו לראשונה את ההמלצות במסמך של המ.מ.מ.
אביבית ברקאי אהרונוביץ: לפני כן לא ראינו את ההמלצות הללו וצר לי מאד שאחרי שנתיים כאשר פניתי לוועדה עוד בתחילת הדרך, אחרי חצי שנה ואחר כך חצי שנה נוספת - אלו ההמלצות וישנם חסרים רבים כל כך כדי ליישם את זה.
אביבית ברקאי אהרונוביץ: כאשר אני – ואולי אני פסימית אבל אני לא רואה שבשנת הלימודים הבאה זה ייצא לדרך בצורה נאותה ופניות לא יגיעו אלינו בדיוק באותם נושאים.
אביבית ברקאי אהרונוביץ: אגב, אם יתחיל פיילוט זה רק ירחיק את היישום בכלל הארץ.
אביבית ברקאי אהרונוביץ: בוודאי כשמדובר בבעיות רוחב פניות מגיעות מכל הארץ וההמלצות הן מורכבות כל כך ולא יתנו מענה לכל הבעיות של כלל הילדים בכל הארץ.
אביבית ברקאי אהרונוביץ: זה לגבי הצעת אדוני בענין הפיילוט.
אביבית ברקאי אהרונוביץ: לגבי ההמלצות בקצרה, אתייחס להמלצות שכתובות בדוח.
אביבית ברקאי אהרונוביץ: הגבלת משך הנסיעה לשעה וחצי משעת האיסוף של הילד הראשון, גם אם לטעמי הגבלה למשך שעה וחצי היא בוודאי הגבלה לא ראויה ולא סבירה, זה לא פותר לחלוטין את הבעיה שהעלינו וכתבנו עליה לוועדת צרפתי, והדוגמה הזו הועלתה כאן על שולחן הוועדה, כאשר ילדים מגיעים באיחור לבית הספר או לחילופין מגיעים מוקדם מדי כאשר שערי בית הספר נעולים, או שנלקחים לפני תום שעות הלימודים כדי להתאחד עם איזושהי הסעה שאוספת ילדים נוספים, אז אי אפשר בצורה כל כך שרירותית להגדיר משך זמן נסיעה בלי לתת איזשהם סייגים, שהילד יגיע בזמן לבית הספר, שלא ילקח לפני תום יום הלימודים וכיוצא באלה בעיות שעולות.
אביבית ברקאי אהרונוביץ: לגבי הפרדה בין פעוטות לילדים כמובן שהיא מבורכת אבל שוב, כמו שהזכיר נציג השלטון המקומי, זה לא נותן מענה לצורך בהפרדה בין ילדים עם צרכים שונים.
אביבית ברקאי אהרונוביץ: לגבי המלווים טוב וראוי שתינתן הכשרה גם למלווים וגם לנהגים.
אביבית ברקאי אהרונוביץ: עדיין צריכה להיות הגדרת תפקיד למלווה.
אביבית ברקאי אהרונוביץ: והעלינו את זה גם בוועדה ב-9 בפברואר 2010 וגם במכתבנו - - -
זבולון אורלב: בפנינו או בפני ועדת צרפתי?
אביבית ברקאי אהרונוביץ: גם בפני ועדת צרפתי וגם בוועדה שהיתה, בוועדת חינוך גם העלינו את הענין הזה, כאשר אין הגדרת תפקיד למלווה, מלווה לא יודע אם הוא צריך ללוות את הילד ואם הילד כשעוצרים לו ליד איזשהו מבנה כאשר הגן או בית הספר רחוק יותר מן המקום שבו הוא הורד והמלווה חושב שזה לא מתפקידו ללוות את הילד לבית הספר ואז הוא צריך ללכת לבד – זוהי בעיה ושוב, זו בעיה אחת מני רבות שבגינה צריכים להגדיר מהו תפקיד המלווה וזה בהחלט משהו שצריכים לקחת בחשבון במהלך ההכשרה.
אביבית ברקאי אהרונוביץ: לגבי נושא נוסף שהעלינו, הסעות של קבלני משנה, העלינו את זה שוב, גם בוועדה וגם בוועדת צרפתי, ישנם מקרים שהגיעו אלינו בהם קבלנים שזוכים במכרז של ההסעות, מאחר והם לא מצליחים לעמוד במסגרת התקציב שהם הציעו לרשות המקומית הם מפנים את זה לקבלני משנה ואז ישנן כל מיני הסעות פיראטיות עם נהגים שלא כשירים להסיע, ברכבים לא בטיחותיים שמסיעים ילדים, וההסעות רחוקות מאד מלהיות בטיחותיות - - -
אבנר עורקבי: ללא מלווים.
אביבית ברקאי אהרונוביץ: ללא מלווים זו בעיה נוספת.
אביבית ברקאי אהרונוביץ: בעיה נוספת שהתרענו עליה וביקשנו וכאן היא עלתה וחוזרת עם כל הנציגים שדיברו כאן היא באמת היעדר גוף מפקח, היעדר גוף שניתן יהיה להפנות אליו את התלונות, ישנו 'פינג פונג', הורים שבאמת במצוקה פונים לרשות המקומית ומפנים אותם למשרד החינוך, פונים למשרד החינוך מפנים אותם בחזרה לרשות המקומית, חייבים באמת לשים קץ ל'פינג פונג' הזה כי בתווֶך נמצאים הילדים וההורים שהם במצוקה והם נותרים ללא מענה.
אביבית ברקאי אהרונוביץ: אלה באמת שוב, הערות כמידגם של הערות שלא ניתנה להן התייחסות בהמלצות הללו, ואני מקווה שההמלצות יהיו רחבות יותר, שבמהרה יינתן מענה גם למקור התקציבי, גם לאחריות ושוב, דברים שלא - - -
זבולון אורלב: אמן כן יהי רצון.
זבולון אורלב: תודה רבה אביבית.
אביבית ברקאי אהרונוביץ: תודה לךָ.
אבנר עורקבי: קודם כל אני יושב ראש פורום הארגונים של הנכים, אני גם יושב ראש ארגון "אהב"ה", אנחנו מטפלים בעיקר בצרכים של ילדים נכים ואנחנו מטפלים בנושאים האלה, אני מקבל פניות 2006-2009.
אבנר עורקבי: מ- 2009 פניות מכל רחבי הארץ, התמקדנו גם באיזושהי רשות מקומית מסויימת שקוראים לה אלעד, ישבנו עם ראש העיר, סיכמנו אתו סיכומים והגענו אתו להסכמים – 'נאדא', שום דבר לא עובד, אין להם תקציב, כלומר, יש פה ריב בין המשרדים עצמם, שלא מתקצבים, לא משרד החינוך, לא השלטון המקומי, כל אחד אומר: זה לא אני, זה לא אני, ומי שנותר בעצם במצב מאד קשה זה ההורה עם הילד, מה גם שנותנים להם הסעות לא בטיחותיות, לא בטיחותיות, יש לנו פה הורים, יש לי פה הורה, אבא לילדה, שהוא רוצה לדבר, להביע את הכאב שלו, איך מתעללים בו ברשות המקומית הספציפית הזאת, אני לא יודע, אנחנו לא מוצאים פתרונות לנושאים האלה.
אבנר עורקבי: אני גם מציף את הנושא של טענות כלפי ההסעות עצמן, יש טענות כלפי ההסעות עצמן, אני מצדיק אותן מצד אחד, למה?
אבנר עורקבי: הוא צריך לבוא, להביא סכום מסוים שמגדירים לו, כלומר, אתה צריך להסיע במאה שקל, יותר מזה אתה לא יכול להסיע, הוא צריך בשביל זה להביא רכב מיוחד, רכב מיוחד עולה הרבה כסף, כבודו, רכב מיוחד לנכים מוגבלים עם ריסונים עולה הרבה כסף ומה שמציעים להם זה ממש פרוטות לכן צריך מבחינת התקציב להגדיל אותו, אורי היה פה והלך, ונעלם, לא יודע לאן נעלם - - -
זבולון אורלב: הוא הלך לוועדת החינוך.
אבנר עורקבי: אבל הוא צריך גם לתקצב את הנושא הזה, - - -
זבולון אורלב: קיבל רשות.
אבנר עורקבי: צריך לתקצב את הנושא של ההסעות.
אבנר עורקבי: חייבים לתקצב את הנושא של ההסעות, להגדיל את התקציב, על מנת שילדים יוכלו לנוסע בבטחה, רק כך.
זבולון אורלב: כמו שנאמר, יש כאן את נתנאל קטיעי, אני מבין שאתה אב לילדה נכה?
נתנאל קטיעי: אני נציג הורים בעירית אלעד, ויש לי ילדה בת עשרים ואחת, היום בת עשרים ואחת וחצי.
נתנאל קטיעי: רציתי לספר על מקרה קטן שבתי היתה עדה לו אבל הרשות לא הסכימה עם הדיווח של הבת שלי, בהסעה של הבת שלי מוסע ילד לא רואה ולצערי אני יכול להגדיר אותו כגוש בשר.
נתנאל קטיעי: מכיוון שאין ריסון לא היה מתאים כי החברה טענה שהעגלה לא מתאימה להתקן ריסון כי היא ביקשה שהעגלה תהיה מותאמת להתקן ריסון ולא התקן ריסון שיהיה מותאם לעגלה, הוא נפל באוטו ורק הבת שלי דיווחה על זה.
נתנאל קטיעי: אנחנו העברנו את זה הלאה ומזל, ברוך השם, שלא היה לו איזה נזק גופני, אבל הוא נפל באוטו ואחר כך הוא הרגיש לא טוב יום יומיים, וברוך השם לא קרה כלום.
נתנאל קטיעי: דיווחנו על זה לעיריה, העיריה שללה מכל וכל שהיה המקרה הזה, "נפל איזה מכשיר באוטו", "לא נפל הילד" וכשאנחנו מבקשים את הפיקוח ההדוק אז דוחים אותנו על הסף.
נתנאל קטיעי: גם כשברוך השם, הועדה כאן, אני קראתי את הפרוטוקולים, ישנם דברים מאד חתוכים אבל הם מוצאים כל מיני סוגי פרשנויות כדי להצדיק את עצמם ואנחנו רואים שהדברים שנאמרים הם מאד מאד קולעים אבל לא מספיק מוגדרים, ואשמח מאד שזה יהיה מוגדר כדי שלא יפרשנו את זה.
זבולון אורלב: נעשה כמיטב יכולתנו, תודה רבה לך מר קטיעי.
נתנאל קטיעי: תודה רבה.
זבולון אורלב: כפי שראיתי נכנס מר אבי קמינסקי, שהוא ראש האיגוד של מנהלי מחלקות חינוך ברשויות המקומיות.
זבולון אורלב: תוך כדי הדברים שדיבר סמי עטר ציינתי שידוע לי ממשרד החינוך, כך גם אמר מר דודו לוי, שטיוטה של ההמלצות הועברה לאיגוד לצורך תגובה והאיגוד פשוט התעלם ולא הגיב.
זבולון אורלב: סמי עטר אמר שהוא לא יודע מזה.
אבי קמינסקי: נכון, גם אני לא.
אבי קמינסקי: אני רוצה לציין שאיגוד מנהלי אגפי חינוך עובד בצורה מאד מסודרת עם מינהל הפיתוח ממשרד החינוך - - -
זבולון אורלב: הואיל ונכנס יגאל צרפתי אז רק כדי שתדע, יגאל, הטחתי בפניו את הענין והוא אומר שגם הוא לא יודע שנשלחה אליו טיוטה של ההמלצות.
אבי קמינסקי: אני מרגיש לא מוטח.
אבי קמינסקי: אני רוצה עוד פעם לציין, אחד - - -
יגאל צרפתי: זה מן המייל שלך.
יגאל צרפתי: יש לנו מייל מחודש יוּני.
אבי קמינסקי: מדובר על המסמך שלנו ועל זה אני מדבר.
אבי קמינסקי: רגע, משפט אחד.
אבי קמינסקי: אחד, אנחנו עובדים בצורה מסודרת ומוסדרת עם מינהל הפיתוח עם כל הנושאים שמינהל פיתוח הוא הגוף המרכזי שאתו עובדות הרשויות המקומיות אם זה בינוי, אם זה הסעות, אם זה ליווי ואם זה הצטיידות.
אבי קמינסקי: זה אחד, חשוב לציין את זה.
אבי קמינסקי: אני לפי מיטב זכרוני, ואני לא זוכר שקיבלתי מייל עם טיוטת הדוח וייתכן וכן אבל אני זוכר עוד משהו אחד, שאם אני לא מקבל תגובה מחבר הכנסת זבולון אור לב כשאני שולח לו מכתב – וזה לא קורה, אז אני נותן לו גם תזכורת, אני מוציא תזכורת ואני בודק את זה.
אבי קמינסקי: אני לא זוכר שראיתי ויכול להיות שכן, יכול להיות שזו תקלה - - -
זבולון אורלב: אני מכיר את הדוברים אז אני מאמין לשניהם.
אבי קמינסקי: אם היה אז הייתי מעביר את זה מיד לסמי ולרעיה כי אנחנו - - -
זבולון אורלב: אחד בא לרב, היה לו דין ודברים עם חברו, שהרב יפסוק, וטען את כל טענותיו.
זבולון אורלב: הרב אמר לו: אתה צודק.
זבולון אורלב: אחר כך בא השני וגם טען את טענותיו ואמר לו הרב:
זבולון אורלב: גם אתה צודק ואז שניהם יצאו.
זבולון אורלב: אמרה לו הרבנית: איך אתה אומר, ההוא צודק וההוא צודק?
זבולון אורלב: אמר: גם את צודקת.
אבי קמינסקי: אני ראיתי את הדוח שקיבלנו ושאלו אם יש לי תגובות על הנייר פעם נוספת.
אבי קמינסקי: אני לא ראיתי את הדוח של ועדת צרפתי.
אבי קמינסקי: בסדר.
אבי קמינסקי: אני אומר את זה ממקום טוב.
אבי קמינסקי: ונקי.
זבולון אורלב: תשלחו מחדש והפעם חזקה שתהיה תגובה.
זבולון אורלב: חברים אנחנו מתקרבים אל הסוף.
נעה ביתן: ממש בתמציתיות.
נעה ביתן: אני רוצה להעלות פה סוגיה, זו פעם ראשונה שאני נתקלת בהמלצות של הוועדה ואני רואה שהן לא התייחסו לליווי לילדים עם פיגור שכלי קל בכלל.
נעה ביתן: כלומר, במסגרת ההמלצות הם שוקלים להוסיף ליווי לחרשים ולעוורים וזה נושא שכן העלינו בפני הועדה, שמדובר ב 2,400 ילדים - - -
זבולון אורלב: לא אחזור על כל השאלות, אתם צריכים לרשום את השאלות שעולות כאן.
ולרי זילכה: הערה קצרה.
ולרי זילכה: הנושא של הפיקוח עלה כאן שוב ושוב.
ולרי זילכה: לאור ההערה של האדון מן השלטון המקומי לגבי ענין התקציבים, לגבי הצפי, שהם הולכים לשבת עם הנציגים של ועדת צרפתי ועם האוצר, אני מבקשת שיישבו גם עם נציגי הרווחה כי הנושא של הפיקוח מאד רלבנטי גם להסדרה של ההסעה של הפעוטות מאפס עד שלש, ואם הם כבר יושבים להקצות לזה תקציבים או לדון בזה אז אני מבקשת שידונו גם בפיקוח על הפעוטות.
זבולון אורלב: לא כל כך הבנתי.
זבולון אורלב: אלה משרדי ממשלה שונים, אלו שתי מערכות שונות.
ולרי זילכה: אבל בסופו של דבר הטענה של השלטון המקומי שאין להם כסף לפיקוח, וכמו שאדוני אמר, ממילא הסעות יוצאות מאותה רשות - - -
זבולון אורלב: את מדברת על פיקוח שאם הם כבר יושבים אז שישבו כבר, - - -
ולרי זילכה: נכון.
ולרי זילכה: אם הרשות המקומית באה ודורשת כסף על מנת להסדיר את נושא הפיקוח וממילא צריך אדם שיפקח ברשות המקומית אז שיסדירו את זה גם עבור ההסעות של הרווחה ולא ינהלו את הדיון הזה אחר כך מחדש.
זיו מגור: במסגרת ההתייחסויות אני רק רוצה להדגיש שילדים שזכאים לשילוב במוסדות החינוך הרגילים לא מקבלים בפועל את ההסעות האלו ולא את הליווי כמגיע להם על פי הדין.
זבולון אורלב: לא זה מה שנאמר כאן.
זבולון אורלב: נאמר שאין אבחנה היכן לומד הילד, האבחנה היחידה היא מה הלקות שלו.
זבולון אורלב: אם זו לקות - - -
זהר פילבר: דיברו על הליווי.
זבולון אורלב: גם ענין הליווי, הליווי מוגדר בחוק.
זבולון אורלב: לא חשוב איפה הילד לומד, כך הבנתי, ויש תנועת ראש חיובית מאשרת את מה שאני אומר ממר דודו הלוי, מנהל אגף ההסעות במשרד החינוך ואם, כבר למישהו אמרתי, יש תלונות ספציפיות עכשיו, ולא מדבר על האשמות כלליות, הואיל ומשרד החינוך מאשר, שהבנתי אותו נכון, אם למישהו יש טענות ספציפיות, אמרתי שאני מוכן לשמש צינור לבדיקת תלונות אבל במסגרת השאלות – שעליהן אאפשר עכשיו למשרד החינוך להשיב, יש שתי סוגיות, מעבר לשאלות שאחרים שאלו, סוגיה אחת היא באמת למי הורים פונים?
זבולון אורלב: למי הורים פונים?
זבולון אורלב: צריכים להסדיר את השאלה הזו, למי הורים פונים?
זבולון אורלב: דבר שני הוא איך הורים יודעים מהן זכויותיהם?
זבולון אורלב: יכול להיות שזה דרך האגף לחינוך מיוחד שצריך להפיץ להורים, אני לא יודע, צריך תשובות לדברים האלה, איך הורים יודעים את זכויותיהם.
זבולון אורלב: הדבר השלישי הוא סוגיית הפיקוח, פיקוח פירושו בסופו של דבר אכיפה, מי עושה את הפיקוח, היה פה דיון לפני מספר ימים, השבוע קיימנו דיון בסוגיית הפיקוח על המזון אז שמענו שמשרד החינוך – לא לרוחי אבל שכר חברה חיצונית שהיא תפקח על המזון ואמרתי שזה לא לרוחי, אביבית, אל תסתכלי עליי כך בעיניים זועמות, אני לא נותן לזה לגיטימציה, והשאלה אם יש פיקוח על ההסעות כשברור שאי אפשר לפקח על כל קו, אבל יש מידגם, לא יודע, באיזושהי דרך צריך פיקוח על הנעשה בתחום ההסעות, כל יום, לא יודע מה, יש שלושה אנשים במדינת ישראל שכל יום בודקים חמישה קווים, מאתיים ימי עבודה, אלף בדיקות, אז עצם זה שיש פיקוח וחברות הסעות יודעות שיש פיקוח על הענין הזה, אני לא יודע, אני שואל פה גם את אנשי משרד התחבורה, האם משרד התחבורה, הרי הוא הוציא את התקנות, גם הוא צריך לפקח שהתקנות שהוא קבע, מיושמות.
זבולון אורלב: שמים רכב דרך, כמו בכניסה אל הערים יש שלט 'סע ימינה ועבור בדיקה', השאלה אם יש פיקוח.
זבולון אורלב: יודעים גם מי החברות, אפשר ללכת אל החברות ולראות את הרכבים שלהן, האם הם תקינים, לא תקינים, האם עומדים בתקנים, האם יש בהם את כל ההתקנים המיוחדים - -
זהר פילבר: הצעה בענין הפיקוח שהיא מאד יעילה לדעתנו, אנחנו מנהלות איזשהו מערך פיקוח של מסגרת החינוך שלנו על ההסעות, זאת אומרת שמי שעבר אצלנו קורס בנושא הסעת ילדים ומכיר את הכללים, הוא חלק מן הצוות הפרה-רפואי או החינוכי בבית הספר, הוא בודק מה קורה עם הסעות בסוף היום ובתחילת היום.
זהר פילבר: אנחנו ממילא הצענו שבכל מוסד חינוך מיוחד יהיה ממונה הסעות שיוכשר לענין הזה ויוכל, גם המוסד החינוכי יוכל להשתמש בפיקוח - - -
זבולון אורלב: כמה כסף זה עולה - מה שאת אומרת עכשיו?
זהר פילבר: ההכשרה היא - - -
זבולון אורלב: כהמ כסף כדי שמורה יהיה ממונה על הנושא?
זבולון אורלב: האם יש לך מושג?
זבולון אורלב: אני מציע שתבדקי.
זבולון אורלב: כשמציעים הצעה צריך לבדוק אותה, לגבי כל ההיתכנויות שלה.
זבולון אורלב: אני לא יודע, יש המון רעיונות נכונים.
זהר פילבר: אנחנו עושים את זה במסגרת - - -
זבולון אורלב: אולי נשכור אדם מיוחד שיהיה בכל בית ספר, צריכים - - -
זהר פילבר: זה לא אדם מיוחד, אנחנו מציעים שזה יהיה במסגרת התפקיד של כמה - - -
זבולון אורלב: אני מציע לתת לרשויות המבצעות שהן יציעו את ההצעות, תפקידנו הוא לפקח עליהן.
זבולון אורלב: התביעה שלנו היא שיהיה פיקוח ולפקח על הפיקוח, אם הוא יעיל או לא יעיל, איך יעשו את הפיקוח זה לממשלה, מי שיש לו רעיונות יכול להציע לה, זה בסדר גמור.
מוטי אלמוג: חברת "דן".
מוטי אלמוג: קצין בטיחות.
מוטי אלמוג: אם אתם רוצים לשמוע משקפיים של חברת "דן" ההסעה מה קורה.
זבולון אורלב: אבל למה ברגע האחרון?
זבולון אורלב: האם איחרת את האוטובוס?
מוטי אלמוג: אם יורשה לי, באופן מהיר.
מוטי אלמוג: כולם דיברו כאן על הבעיות בעצם נהג הקצה, שהוא מסיע את הילדים, הוא מתמודד עם הבעיות שדיברנו עליהן, מעבר לתיקצוב ולפיקוח שני דברים: אנחנו, את הנהגים שלנו, המנכ"ל שיושב כאן, נעביר דרך אחד המוסדות שמעבירים הדרכה לנהגים, דרך אלי"ן, הנהגים שלנו יעברו הדרכה אצלכם, מציע שכל נהג בישראל שמסיע ילדים יקבל רשיון הנהיגה שלו היתר להסעת ילדים בעקבות קורס שהוא עבר במשך שמונה שעות.
מוטי אלמוג: לעשות שני דברים וזה ללא תקציב - - -
אבנר עורקבי: לילדים עם מוגבלויות.
מוטי אלמוג: ילדים רגילים.
מוטי אלמוג: מה שאנחנו רוצים ומה שכדאי לעשות, הוא לחייב דרך משרד התחבורה לקבל היתר להסעת ילדים עם מוגבלויות או שבקורסים הרגילים, במקום שמונה השעות שהם מקבלים יקבלו שתים עשרה או שש עשרה שעות, שכל נהג להסעת ילדים יהיה גם מוסמך להסיע ילדים מוגבלים.
מוטי אלמוג: יש הרבה מאד בעיות לנהגים שרובם פילנתרופים ועושים מלאכתם נאמנה, אוהבי אדם, אבל, ההתמודדות הזאת, ובעיקר כשאין מלווים, מקשה מאד על הנהגים והנהיגה הופכת להיות לא בטיחותית, כמו שאנחנו מבינים ורצוי שנהגים יעברו את ההכשרה הזאת, אנחנו כבר מרימים את הכפפה ונעביר את הנהגים שלנו.
זבולון אורלב: לא ידעתי שאתם גם מסיעים הסעות.
מוטי אלמוג: כן, אנחנו מסיעים.
מוטי אלמוג: יש לנו עשרה רכבים בטיחותיים, שאנחנו מסיעים ילדים נכים במסגרת חברת ההסעות שלנו.
מוטי אלמוג: חברת "דן" יש לה חברת הסעות, חברת תיירות, חברת אוטובוסים.
זבולון אורלב: קודם כל אני מודה לך שאיפשרתי לך לומר דברים כי אמרת דברים חשובים וחכמים.
זבולון אורלב: לא ידעתי אגב, שצריך לעבור קורס של שמונה שעות כדי להיות - - -
מוטי אלמוג: משנת 96' כל נהג שמסיע ילדים.
דוד גאליס: אני מנכ"ל חברת ההסעות של "דן", "משדן", היינו אתך בקשר בסוגיה אחרת - - -
זבולון אורלב: היה דיון על השאלה איך לא לשכוח ילדים ברכבים אז המציאו פטנט שאי אפשר יהיה להניע את האוטו ואולי גם לא לסגור אותו אלא אם כן ניגשים אל סוף האוטובוס לסובב איזה מפתח, כדי להכריח את הנהג ללכת עד הסוף ולחזור, כדי לוודא שאין אף אחד.
זבולון אורלב: ביום ראשון אני נוסע לשם עם צוות יחסי צבור וצלמים כדי להראות מה אפשר לעשות.
זבולון אורלב: אגב, פטנט זול ופשוט.
דוד גאליס: קראנו לו על שם החברה.
דוד גאליס: אנחנו המצאנו אותו ונקח את הקרדיט.
זבולון אורלב: זה דבר חשוב מאד.
זבולון אורלב: אתן לכם גיבוי ונבוא לשם.
דוד גאליס: הוזכרו פה קבלני משנה שהם לדעתי הבעיה האמיתי בענף כי הם מורידים את הרמה של הענף למטה.
דוד גאליס: אנחנו משתדלים ככלל בכל הנושא של ההסעות של החינוך המיוחד לשים נהגים קבועים, כאשר כל צוות העובדים הם עובדים שכירים שלנו ואין לנו קבלני משנה.
דוד גאליס: זאת אומרת, יש חברות שעובדות כמונו למשל, רק עם עובדים שהם עובדים שכירים אצלנו, אנחנו לא מחזיקים אנשים ולא מסיעים אנשים שהם קבלני משנה וזו אחת הבעיות של הענף, קבלני המשנה, לדעתי, ויש פה בעיות כספיות - - -
כרמל אבנד: אבל אתם לא מעסיקים את המלווים בהסעות.
דוד גאליס: לא, לא, הרשות, אני מדבר על הרשות.
זבולון אורלב: ההפרדה היא מאד עקרונית לפי דעתי.
זבולון אורלב: אני מבין שגם וועדת צרפתי נותנת דעתה על הענין של הפרדה בין המלווים.
זבולון אורלב: יש ניגוד עניינים.
דודו לוי: אני אתייחס למספר נקודות שהעלו פה, האחת, הוצאת ילדים מבית הספר לפני תום יום הלימודים.
דודו לוי: אנחנו אוסרים את זה באיסור חמור.
דודו לוי: כל מקרה שמובא לידיעתנו – והרבה פעמים אני עושה את זה בעצמי, מתקשר למנהלת בית הספר ומבהיר לה שלא יכולים לגנוב לילד אוטיסט שעה או אני לא יודע כמה ולהוציא אותו לפני הזמן בגלל שזה נוח לחברת ההסעה.
דודו לוי: "את בשום פנים ואופן לא נותנת להוציא את הילד דקה לפני סיום יום הלימודים.
דודו לוי: זה שזה לא מתאים לחברת ההסעה זו בעיה שלה".
דודו לוי: אם המנהלת נכנעת ללחצים אז אין לנו שליטה על זה.
זבולון אורלב: לא שליטה, תלונה.
זבולון אורלב: תלונה למנהלת המחוז למה מנהלת הוציאה - - -
דודו לוי: בדרך כלל, בכל המקרים שנתקלתי ודיברתי עם מנהלת בית הספר העניינים נפתרו.
זבולון אורלב: למנהלת בית ספר יש מנהלת מחוז.
דודו לוי: טענה שהועלתה פה על נושא של קבלני משנה, כתוב בפירוש בחוזה שאם חברת ההסעות שזכתה במכרז לוקחת קבלן משנה, ולפעמים זה הכרח המציאות, לא תמיד החברה יכולה לספק את כל כלי הרכב שהיא צריכה לתת והיא לוקחת קבלני משנה, אבל האחריות היא של חברת הסעות שזכתה במכרז.
דודו לוי: היא זו שחותמת על ההסכם, היא זו שמקבלת את הכסף מן הרשות המקומית והיא חייבת בעמידה בכל התנאים שכתובים בחוזה.
דודו לוי: שוב, אי עמידה בתנאים היא בדיוק כמו כשהקבלן הראשי שזכה במכרז לא עומד בתנאים.
דודו לוי: ליווי לפיגור קל, החוק הוא זה שקבע מי הילדים שזכאים לליווי.
דודו לוי: ילדים בעלי פיגור קל בדרך כלל הם לא כל כך בעייתיים ולכן המחוקק לא מצא לנכון להכליל אותם בין הילדים שזכאים לליווי.
זבולון אורלב: למה אתה אומר שהחוק לא כלל אותם?
זבולון אורלב: אם אתה אומר שהם לא בעייתיים – על זה אני חולק עליך.
זבולון אורלב: צריך להבחין בין הצורך - - -
נעה ביתן: בכל זאת כן כללתם בהמלצות שלכם הרחבה.
זבולון אורלב: גבירתי!
דודו לוי: זה אחד הנושאים שעלו לדיון וזה לא במסגרת ההמלצות של הועדה.
דודו לוי: אחת הנקודות שעלתה במסגרת הדיונים היתה להרחיב את האוכלוסיה הזכאית לליווי ושוב, צריך להבין שבחוק המקורי, חוק ההסעה הבטיחותית לילדים ופעוטות עם מוגבלות, כשהוא נחקק ב- 94' כל הילדים בחינוך המיוחד היו זכאים לליווי.
דודו לוי: אבל ברור היה לכולם שזה לא מסתדר כספית ולכן הכנסת שינתה את הענין וקבעה בתקנות ששר החינוך חתם עליהן איזה ילדים זכאים ואיזה לא.
דודו לוי: פיקוח, אנחנו עושים את המכסימום שאנחנו יכולים לעשות בנושא הפיקוח, על ידי חברה חיצונית שזכתה במכרז, שמבצעת עבורנו ביקורות מדגמיות.
זבולון אורלב: האם זו חברת מאנט?
דודו לוי: זו חברת שנקראת סיסטם.
דודו לוי: החברה הזו עושה ביקורות, מדגמיות כמובן, ברוב המקרים אנחנו משתדלים להפנות אותה למקומות בעייתיים - - -
זבולון אורלב: כמה בשנה.
זבולון אורלב: כמה קווי הסעה יש?
זבולון אורלב: כמה קווי הסעה מאושרים?
זבולון אורלב: בחינוך המיוחד.
זבולון אורלב: שש מאות מליון, כמה קווי הסעה זה?
זבולון אורלב: אלף?
זבולון אורלב: יותר, נכון?
זבולון אורלב: חמשת אלפים?
דודו לוי: פחות אני חושב.
זבולון אורלב: נגיד שיש שלושת אלפים.
זבולון אורלב: איזה אחוז?
יגאל צרפתי: חמש מאות בדיקות בשנה.
זבולון אורלב: 13%, 14%, האם יש תוצאות?
דודו לוי: כן, החברה מעבירה לנו דוחות והדוח מועבר לידיעת הרשות המקומית שמתבקשת לפעול כדי לתקן את הליקויים שנמצאו בביקורות.
דודו לוי: בנוסף לזה, גם אנחנו במשרד, אנשי ההסעות במחוזות, ואנחנו, במטה בירושלים יוצאים מדי פעם - - -
זבולון אורלב: מה הליקוי או הגילוי החמור ביותר שהיה ומה היתה הסנקציה עליו?
כרמל אבנד: ואולי אפשר לשאול מה מותר לחברה הזאת לבדוק, לא כל דבר היא יכולה לבדוק.
דודו לוי: הם לא יכולים למשל לבקש מן הנהג את רשיון הנהיגה שלו, לבדוק אם הוא רשאי או לא רשאי להסיע ילדים, אבל הם בודקים האם יש חגורות בטיחות, האם הילדים חגורים, לפעמים יש חגורות בטיחות באוטו אבל הילדים לא חגורים.
זבולון אורלב: לא הבנתי, למה הוא לא יכול לדרוש את רשיון הרכב?
דודו לוי: הוא לא מוסמך, רק שוטר רשאי לדרוש ממך רשיון נהיגה.
דודו לוי: זה החוק במדינת ישראל, אם אתה עכשיו תבוא בתור מבקר לנהג ותגיד לו: אפשר לראות את רשיון הנהיגה שלך?
דודו לוי: אם הוא מוכן לתת בוודאי שהוא יתן אבל אם לא הוא יגיד לך: סליחה, אדוני, האם אתה שוטר?
זבולון אורלב: אבל להזדהות הוא חייב?
דודו לוי: לא.
כרמל אבנד: האם לאפשר בדיקה הוא חייב?
זבולון אורלב: יש לי רעיון, קודם כל, כדי להתגבר על בעיית ההזדהות תחייבו בחוזה שהוא חייב לשאת תג עם שם הנהג.
זבולון אורלב: אגב, כמו כל מונית שיש בה את השם של הנהג.
זבולון אורלב: הנהג שמסיע, נהג מונית יש לו תג, כלומר, אין בעיה לנוסע לברר.
דודו לוי: אבל אלו תקנות התעבורה שמחייבות חברות תחבורה ציבורית.
דודו לוי: יכול להיות שצריך לשנות חקיקה.
זבולון אורלב: ידידי ממשרד התחבורה.
נתן מלמד: מצטער שבענין הזה אני לא המומחה הגדול, ציינתי שאני בנושא של הרכב עצמו - - -
זבולון אורלב: טוב, אני רושם, "בדיקה לא כוללת הזדהות הנהג ורשיון הרכב.
זבולון אורלב: למעט הזדהות הנהג עם רשיון הרכב, האם הוא רשאי לבדוק כל דבר?
זבולון אורלב: מה הוא לא רשאי לבדוק?
כרמל אבנד: אם הרכב תקין הוא יכול לבדוק?