GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זבולון אורלב: הורים אחראים צריכים לקרוא היטב את ההוראות והם לא יכולים להיות פטורים מזה, יש להם אחריות כלפי הילדים שלהם והם צריכים לדעת מה הילדים שלהם קונים.
יצחק קדמן: אבל תן לו כלים.
יצחק קדמן: כשאתה שם פתק להורה על צעצוע שהוא במובהק לבן חודש, שזה מתאים רק לגיל 3, אז מה הוא יקנה לבן חודש?
יצחק קדמן: תיכף אני אראה לך דוגמאות כאלה.
זבולון אורלב: ליאור, תעשה עסקים טובים.
ליאור ישראלי-מנהל החנות: תודה רבה לכם, בהצלחה.
זבולון אורלב: פורים שמח.
זבולון אורלב: חברים, אני מתכבד בזאת לפתוח את ישיבת הועדה לזכויות הילד של הכנסת.
זבולון אורלב: הישיבה הזאת, מובן מאליו שאנחנו לא נוכל לאפשר לכל מי שרוצה לומר את דברו, לקבל את רשות הדיבור, כי אנחנו מרובים, ברוך השם, במשתתפים רבים, ומצד שני – קצבו לנו זמן קצר מאד והנושא הוא מאד חשוב, וכן יש לנו אורחים שהיינו רוצים מאד לשמוע את דבריהם.
זבולון אורלב: יחד עם זאת, נשתדל כמובן לאפשר, ככל האפשר, שמי שרוצה להשתתף שיוכל להשתתף.
זבולון אורלב: הנושא שלנו הוא נושא שאני כמעט בטוח שהוא פעם ראשונה עולה לסדר היום בועדה בכנסת והוא המקרה מוות פתאומי ובלתי מוסבר של תינוקות עד גיל שנה, כפי שהוא מכונה, בשפה שקראתי לה: לשון מכובסת, מוות בעריסה, שמגדיר מוות פתאומי לא צפוי.
זבולון אורלב: מתברר שמונח שאנחנו כולנו מכירים אותו, לפחות הדור שלי, שאנחנו כבר דור הסבים והסבתות, מאחורי המונח הזה מסתתרים גם דברים שונים ממה שאנחנו חשבנו ואולי הבלתי נודע הוא יותר מאשר הנודע.
זבולון אורלב: הובא לתשומת לבי שמכון "חרוב", שתיכף יאמר את דברו, בדק את הנושא הזה.
זבולון אורלב: הדגישו לי והקפידו שאני לא אומר שנעשה מחקר, אלא אספו נתונים, או אספו מידע ואנחנו נעלה את הסוגיה הזאת לסדר היום הלאומי, מפני שאנחנו רואים את תפקידנו שבכל נושא שבו אנחנו סבורים שתינוקות מתים לא כמכת גורל, אלא אולי בגלל מידי אדם, חובתנו לברר וחובתנו לבדוק את הדבר הזה עד תומו כי אנחנו כחברה חייבים לעשות כל דבר אפשרי להגן על חייהם ושלומם של ילדים וזה שמדובר שהמוות הזה קורה בביתם ותחת הוריהם של ילדים, לא מקנה חסינות מפני בדיקה של הנושא כי לצערנו רוב הפגיעות בילדים מתרחשות דווקא במקום שאנחנו סבורים שהוא הבטוח ביותר עבור ילדים.
זבולון אורלב: אני מדבר על פגיעות מכל הסוגים ומכל המינים ולכן גם הנושא הזה אנחנו מוציאים אותו מן האפלה, מוציאים אותו מהמגירה ושמים אותו על השולחן ואנחנו נדבר עליו ונישיר מבט וגם אם הדברים לפעמים גם לא נעימים, חשוב מאד שהם ייאמרו כדי שהנושא הזה בהחלט ייבדק.
זבולון אורלב: אני מודה למכון "חרוב" על העבודה שנעשתה.
זבולון אורלב: סדר הדברים יהיה כזה: יהיו לנו ארבעה פותחים: 1 – ד"ר יורם בן יהודה, שהוא פותח את הדיון מטעם הכנס והוא יושב לימיני.
זבולון אורלב: ד"ר ענבר הרטמן, שהיא חיברה את המאמר על מוות בעריסה של מכון "חרוב", יושבת בקצה השולחן.
זבולון אורלב: ד"ר ענת שץ, שיושבת לשמאלי, היא רופאה בבית החולים, במרכז הרפואי שערי צדק בירושלים, יושבת ראש עמותת עתיד לחקר מקרי המוות הפתאומי של תינוקות, וכמובן ככנס של המועצה לשלום הילד, אי אפשר שלא ייאמר, ייאמרו דברים גם על ידי נציגי התלמידים והנוער בישראל, אז דוד הורוביץ שיושב כאן איתנו, תלמיד כיתה י' ממקיף א' בבאר שבע.
זבולון אורלב: אנחנו נפתח בד"ר יורם בן יהודה.
זבולון אורלב: בבקשה ד"ר יורם בן יהודה.
יורם בן יהודה: תודה רבה לכבוד היושב ראש.
יורם בן יהודה: אני אתן לענבר להגיד את עיקר הדברים, ד"ר הרטמן, בעקבות המאמר שהיא כתבה, אבל כמה דברים שאני חייב לומר וחייב לציין: אתמול מת תינוק אצל מטפלת.
יורם בן יהודה: הסיבה לכאורה זה שהתינוק נחנק מאוכל.
יורם בן יהודה: אני מוכרח להגיד שקשה לי לקבל את הסיבה הזו.
יורם בן יהודה: לאיזה עומק נבדק העניין?
יורם בן יהודה: מה עשו עם התינוק?
יורם בן יהודה: האם הוא כבר נקבר?
יורם בן יהודה: למה זה חשוב בעצם?
יורם בן יהודה: אז הוא מת כבר, אי אפשר להציל אותו יותר.
יורם בן יהודה: על זה אני רוצה לדבר.
יורם בן יהודה: בשנת 2010 נולדו בישראל 166,255 תינוקות חיים.
יורם בן יהודה: באותה שנה מתו 615 תינוקות.
יורם בן יהודה: 23 אחוז מאותם מקרי מוות היו מקרים חיצוניים או לא ידועים.
יורם בן יהודה: עכשיו, אנחנו יודעים שבמהלך השנים האחרונות הצלחנו להקטין את תופעת מקרי המוות של תינוקות, בעיקר אותם מקרי מוות ברי מניעה.
יורם בן יהודה: זה התחיל כבר ב – 1989.
יורם בן יהודה: המקרים יורדים בצורה תדירה משנה לשנה, פרט לסוג אחד של מקרה מוות של תינוקות – מקרה רצח.
יורם בן יהודה: כמות מקרי הרצח בתינוקות לא יורדת.
יורם בן יהודה: עכשיו, בארץ אנחנו לא יודעים כמה תינוקות נרצחים.
יורם בן יהודה: אנחנו עוד לא יודעים הרבה דברים בנושא הזה של תמותת תינוקות, אבל בארצות הברית מדברים על זה שרצח הוא גורם התמותה הרביעי בשכיחותו בילדים מתחת לגיל 4 שנים, ורוב הילדים שמתים מהתעללות, או מהזנחה מתים בגיל הצעיר משנתיים.
יורם בן יהודה: אנחנו יודעים שרוב הילדים מתים מגיל צעיר משנה אפילו, רק שבגיל פחות משנה יש נטייה למערכת אכן לקרוא למוות פתאומי של ילד: מוות בעריסה.
יורם בן יהודה: אותי זה מקומם.
יורם בן יהודה: מוות בעריסה אי אפשר לאבחן בארץ.
יורם בן יהודה: נקודה.
יורם בן יהודה: פשוט אי אפשר לאבחן בארץ.
יורם בן יהודה: אבחון של מוות בעריסה נעשה אך ורק לאחר שלילת כל גורם אחר לסיבת מוות וזה לא יכול להיעשות בלא בדיקה מקיפה.
יורם בן יהודה: מה הם סיבות למקרי מוות מגורמים חיצוניים, או לא ידועים?
יורם בן יהודה: הסיבות בכל זאת, מוות בעריסה הוא גורם קיים.
יורם בן יהודה: אנחנו יודעים שתינוקות מתים ממוות בעריסה, אבל אנחנו גם יודעים שאחרי בדיקה יסודית 1 עד 5 אחוז מאותם מקרים שנקבעו מראש כמוות בעריסה היו בעצם מקרי רצח.
יורם בן יהודה: זה רק חלק מהמקרים, כי למשל כששמים כרית על פניו של תינוק, אי אפשר להבדיל ממקרה המוות הזה בין רצח לבין מוות בעריסה.
יורם בן יהודה: כשמטלטלים תינוק זה כבר סיפור אחר.
יורם בן יהודה: אז מוות עדיין נחשבת כסיבת המוות השכיחה ביותר בתינוקות עד גיל שנה.
יורם בן יהודה: דרך אגב, יש כאלה שטוענים שמעל לגיל 7 חודשים זה כבר לא מוות בעריסה וחייב בדיקה יסודית יותר.
יורם בן יהודה: סיבה שניה – התעללות או הזנחה, כולל רצח של תינוקות על צורותיו השונים, מה שנקרא באנגלית ... סיבה נוספת זה תאונות בית וחצר, זה נדיר יותר בתינוקות מתחת לגיל שנה, אבל עדיין קיים.
יורם בן יהודה: מחלות זיהומיות – זה דבר שחייבים לקחת בחשבון, וכמובן מחלות תורשתיות.
יורם בן יהודה: לא לשכוח גם את האחר, את אותו דבר שאנחנו לא יכולים להגדיר אותו, שזה גורמים סביבתיים וגורמי תזונה.
יורם בן יהודה: ראו את מקרה רמדיה.
יורם בן יהודה: תינוקות מתו ואנשים לא ידעו למה הם מתו עד שהתברר, כאשר אספו מספר מסוים של מקרים, שמדובר בבעיה בתזונה.
יורם בן יהודה: כלומר, יש לנו גורמים רבים למוות פתאומי של תינוקות והגורמים האלה הם לא גורמים טריוויאליים שאנחנו יכולים לגלות אותם על סמך בדיקה חיצונית, ברוב המקרים.
יורם בן יהודה: מרבית מקרי המוות בתינוקות לא נבדקים בצורה יסודית.
יורם בן יהודה: למה חשוב לנו בעצם לגלות מה סיבת המוות?
יורם בן יהודה: עוד פעם, התינוק כבר מת, אז למה זה חשוב?
יורם בן יהודה: אני מוכרח להגיד שלא תאוות הנקם, ולא עניין הענישה עומדים בראש מעייני כשאני בא בדרישה מהמערכת לבדוק את סיבת המוות של תינוקות.
יורם בן יהודה: אני מחלק את סיבת המוות, או את בדיקת סיבת המוות ל – 3 סיבות:
יורם בן יהודה: פיקוח נפש – שזו הסיבה החשובה ביותר.
יורם בן יהודה: סיבה נוספת – זה סיבות משפחתיות.
יורם בן יהודה: סיבה נוספת – הם סיבות אפידמיולוגיות, שגם להם יש חשיבות לאורך זמן, אבל אני לא אכנס להם כרגע.
יורם בן יהודה: מה אני כולל בפיקוח נפש: התעללות והזנחה הם ללא ספק נושא של פיקוח נפש, כי מי שהתעלל עד מוות בתינוק אחד, סיכון סביר מאד שתינוקות אחרים, או ילדים אחרים באותה משפחה ואפילו האמא, או האבא, בן הזוג, יהיו בסכנה.
יורם בן יהודה: לכן יש חשיבות מאד גדולה לזהות האם זה מה שקרה.
יורם בן יהודה: הזנחה – אותו דבר.
יורם בן יהודה: מי שהזניח ילד אחד ואנחנו לא מטפלים ולא מלמדים אותו איך לטפל נכון בילד, או איך לטפל נכון בילדים, כי הרבה פעמים הזנחה נובעת מחוסר ידע, מחוסר מוּדעות ולא תמיד מרשעות או חוסר רצון.
יורם בן יהודה: אם אנחנו לא דואגים למשאבים ואנחנו לא דואגים ללמד את ההורים, אז ילדים אחרים עלולים למות.
יורם בן יהודה: דוגמה טובה שיש לי למקרה כזה זה תינוק שהגיע אלי מת, תינוק בן 3 חודשים, לפני די הרבה שנים, הגיע אלי ללא רוח חיים, כאשר הוא הושאר במיטתו בקומה השנייה של הבית בשעה 11:00 בלילה, וכשהלכו לבדוק מה מצבו ב – 1:00 בצהרים, אני מדגיש, 1:00 בצהרים, הוא נמצא ללא רוח חיים.
יורם בן יהודה: הוא הגיע אלי באבחנה של מוות בעריסה.
יורם בן יהודה: זה לא מוות בעריסה.
יורם בן יהודה: חד משמעית לא מוות בעריסה מקרה כזה.
יורם בן יהודה: לא נבדק המקרה.
יורם בן יהודה: לא שהם לא הגיעו לאבו כביר.
יורם בן יהודה: הם הגיעו לאבו כביר, אבל ההורים סירבו לנתיחה ולא היתה פניה לבית המשפט לדרוש נתיחה, ולא מצאו את סיבת המוות, התינוק נקבר באותו יום.
יורם בן יהודה: האמא בהיריון.
יורם בן יהודה: במקרה הזה לא, אבל במקרים אחרים האמא בהיריון.
יורם בן יהודה: חשוב לנו לדעת מה יקרה לילדים האחרים.
יורם בן יהודה: זה תמיד חשוב.
יורם בן יהודה: מחלות זיהומיות – גם הם בקטע של פיקוח נפש, כי אם תינוק, מעבר לגיל הילוד נפטר ממחלה זיהומית, ילדים אחרים בסביבה עלולים להיות בסכנה, ולכן חייבים לגלות את זה.
יורם בן יהודה: חייבים לזהות את זה.
יורם בן יהודה: הדבר נכון לגבי חיידק המנינגוקוק שגורם למוות, צריך לדעת לתת אנטיביוטיקה לכל הסביבה הקרובה של הילד, ולגבי חיידקים אחרים, או תופעות זיהומיות אחרות.
יורם בן יהודה: גורמים תזונתיים וסביבתיים – אם יש גורמים סביבתיים שגורמים לתמותה של תינוקות, אז אם אנחנו לא מגלים אותם, תינוקות אחרים ייפגעו ואולי אפילו ימותו.
יורם בן יהודה: אותו דבר גם לגורמים תזונתיים.
יורם בן יהודה: אני חוזר עוד פעם: הדוגמה של רמדיה – דוגמה שמצלצלת לכולנו כמוכרת, אבל יש גם דוגמאות אחרות ונושאים אחרים.
יורם בן יהודה: פיקוח נפש הוא הסיבה העיקרית לזה שאני רוצה, ולמעשה בא בבקשה, שנמצא את הדרכים הנכונות לבדוק מה סיבת המוות הפתאומי של תינוק.
יורם בן יהודה: לגבי כל תינוק ותינוק שמת מסיבה לא מוסברת.
יורם בן יהודה: יש את הסיבות המשפחתיות, כל מיני מחלות גנטיות למיניהן שאנחנו יכולים לגלות בבדיקה של הילד.
יורם בן יהודה: זה חשוב למשפחה לפעמים.
יורם בן יהודה: זה יכול להיות חשוב גם לסביבה, אבל פה זה כבר נתון לרצונם של ההורים האם הם רוצים לדעת אם הילד נפטר מבעיה של מחלה תורשתית או לא.
יורם בן יהודה: אני עוד פעם רוצה להדגיש שאני לא מדבר על נקמה.
יורם בן יהודה: אני לא מדבר על ענישה במקרים האלה, אלא אני מדבר על פיקוח נפש.
יורם בן יהודה: יכול להיות שאם אנשים יפנימו את זה, בעיקר אותם אנשים שמתנגדים לבדיקה עקבית וטובה של תינוקות שנפטרו כתוצאה ממוות פתאומי, יכול להיות שחלק מההתנגדות תוסר ואנחנו נוכל באמת להגיע למן מצב שנוכל לבדוק בצורה טובה יותר והולמת סיבות למוות של תינוקות.
יורם בן יהודה: יתכן שיש צורך בהקמה של ועדה של אנשי מקצוע מתאימים בשילוב עם נציגי ציבור ונציגי דתות, שישבו בועדה כזו ויקבעו בפגישות אד הוק האם המקרה הזה דורש נתיחה, או שבדיקות פחות פולשניות יכולות להספיק, אבל חייבים לבצע בדיקות.
יורם בן יהודה: מגיע אלי תינוק מת לבית החולים, הדברים שאני רוצה לעשות זה בדיקות רנטגן, זה C.T., זה בדיקות דם, זה ביופסיות שאפשר לעשות, זה תרביות שצריך לקחת ממקומות שונים.
יורם בן יהודה: התינוק מת.
יורם בן יהודה: באופן חוקי אסור לי לעשות את הדברים האלה.
יורם בן יהודה: צריך לשנות את המצב הזה, חייבים לעשות את הבדיקות האלה.
יורם בן יהודה: בדיקה אופטימאלית לאחר מוות פתאומי של תינוק צריכה לשים דגש גם על טיפול ורגישות במשפחה עצמה.
יורם בן יהודה: חשוב למשפחה הרבה פעמים כן לדעת מה קרה, בעיקר אם הם לא הגורמים למוות.
יורם בן יהודה: חשוב מאד גם שיתוף פעולה בין ארגונים שונים.
יורם בן יהודה: הבדיקה של מוות פתאומי של תינוקות לא יכולה להיות שייכת לארגון אחד, למשרד ממשלתי אחד, או לגוף אחד.
יורם בן יהודה: זה צריך להיות בדיקה רב מקצועית ורב ארגונית.
יורם בן יהודה: למשל, במקרה של מוות פתאומי של תינוק במקום מסוים, צריך לשלוח צוות לאותו מקום לראות את מקום האירוע.
יורם בן יהודה: הדבר נעשה בהרבה מאד מקומות בעולם.
יורם בן יהודה: במדינת ישראל באופן רוטיני זה לא נעשה, אלא אם כן יש סימנים חיצוניים לחבלה על הילד, או שיש חשד מאד, מאד, מאד גבוה שהיה פה איזה שהוא, שהיתה איזה שהיא פגיעה מכוונת.
יורם בן יהודה: בדרך כלל זה לא קורה.
יורם בן יהודה: אותו תינוק שהגיע אלי אחרי ש – 13 שעות אף בן אדם לא ראה אותו, לא נשלח צוות מז"פ – מחלקת זיהוי פלילי, ולא נשלח אף אדם מקצועי לדירה, למקום האירוע.
יורם בן יהודה: הדבר נכון בהרבה מאד מקומות.
יורם בן יהודה: עכשיו, מי צריך להישלח בעצם?
יורם בן יהודה: באופן עקרוני, לדעתי, ועוד פעם, פה אני מציב את דעתי, אבל היא מבוססת גם על הספרות, צריך לשלוח אנשי מז"פ, אנשים של המעבדה הפלילית של המשטרה, ביחד עם רופא ילדים מנוסה, כדי לקבוע אם הממצאים מתאימים לאיזה שהיא בעיה כלשהי, הן בנושא של הזנחה, והן בנושא של התעללות או פגיעה מכוונת.
יורם בן יהודה: אפילו המז"פ לא נשלח, שלא לדבר על זה שרופא לא נשלח לשם.
יורם בן יהודה: הדבר לא קיים, כאמור, בארץ.
יורם בן יהודה: בארצות מערביות, כמו ארצות הברית , בריטניה, ארצות סקנדינביה, מתבצעת נתיחה שלאחר מוות על ידי פתולוג מומחה לניתוחים לאחר המוות בתינוקות וילדים.
יורם בן יהודה: זה לא כל פתולוג שעוסק במקצוע, ברפואה המשפטית, אלא אנשים שעברו התמחות מיוחדת לתחום הזה.
יורם בן יהודה: בארץ אין לנו את האנשים האלה.
יורם בן יהודה: יש לנו צוות אחד, הצוות של המכון לרפואה משפטית, שהוא מאד מקצועי בתחום שלו, אבל הוא לא, אין אף אדם שם שעשה התמחות מיוחדת בבדיקה של תינוקות וילדים, ויש הבדל.
יורם בן יהודה: את זה אני אומר לא מידע אישי שלי, אלא משיחות עם פתולוגים ורופאים משפטיים לילדים בארצות שונות בעולם.
יורם בן יהודה: צריך להקים צוות רב מקצועי, שחייב לקום עוד באותו יום שבו התינוק מת, והצוות הזה, לא רק רב מקצועי, אלא גם רב ארגוני, צריך לכלול הן את אנשי הרווחה גם לטיפול במשפחה, את אנשי המשטרה, את אנשי המקצוע מתחום הבריאות, רופאי ילדים, רופא רפואה משפטית, אם צריך, שצריכים להיות חשופים לכל החומר הרפואי וההיסטוריה, כולל דיווחים מהרווחה על המשפחה, כדי לנתח בצורה הטובה ביותר כיצד לטפל בילד.
יורם בן יהודה: למה אנחנו צריכים את הצוות הזה?
יורם בן יהודה: הצוות הזה נועד כדי לספק תמיכה, קודם כל, למשפחה המתאבלת.
יורם בן יהודה: תמיכה וידע.
יורם בן יהודה: בנוסף – לחקור את נסיבות המוות ולזהות גורמים ברי מניעה, או עדות להתעללות והזנחה, כלומר לרצח.
יורם בן יהודה: לאסוף ולהשוות מידע על דפוסים של סיבות מוות פתאומי זהות לנושא הזה.
יורם בן יהודה: שוב, ראה נושא רמדיה, ולגרום לפעמים לשינוי בפרקטיקה שלנו כרופאים, בפרקטיקה של טיפות חלב, על מנת לשנות ולהקטין מקרי תמותה של ילדים.
יורם בן יהודה: הדברים האלה כבר נעשים.
יורם בן יהודה: אצלנו, למרות פיקוח נפש, אין עדיין נוהל קבוע, ותינוקות וילדים נפגעים מזה.
יורם בן יהודה: לאור חשיבות קיום של נוהל כזה ולאור המורכבות התרבותית בארצנו, ייתכן שיש צורך לקבוע נוהל כזה בחוק, והנוהל הזה חייב לכלול הן את הרכב הצוות וקיום צוות רב מקצועי, והן את דרכי הבדיקה והבירור.
יורם בן יהודה: אני חושב שועדת הכנסת לזכויות הילד יכולה, ולדעתי גם צריכה להיות אחראית על קידום של חוק כזה.
יורם בן יהודה: תודה רבה.
זבולון אורלב: תודה רבה לד"ר יורם בן יהודה.
זבולון אורלב: אני ממש מודה לך שלא עטפת באיזה נייר צלופן, ולא עיגלת פינות, אלא אמרת דברים כדרבנות, חדים וברורים מאד שמשמעותם שהיום תינוקות מתים תחת הסיבה הכתובה, לכאורה, של מוות בעריסה, כשאנחנו היום יודעים בוודאות שיש תינוקות שלא זאת סיבת המוות, ואנחנו רוצים לבדוק את הנושא הזה כדי למנוע, בעצם, מקרי מוות נוספים של תינוקות.
זבולון אורלב: הדברים כאן, אני חושב, מאד ברורים ומאד חדים.
זבולון אורלב: אני מעביר את רשות הדיבור לד"ר ענבר הרטמן.
זבולון אורלב: כאמור, היא מחברת המאמר על מוות בעריסה במכון חרוב.
ענבר הרטמן: שלום.
ענבר הרטמן: בוקר טוב.
ענבר הרטמן: אני רוצה לפתוח ולומר שזה באמת, אתמול מישהו אמר את זה באחד הפאנלים שצפיתי בהם, זה באמת בשבילי כבוד לשבת פה עם ד"ר בן יהודה, שהוא המנטור שלי בתחום הזה ולדבר אחריו.
ענבר הרטמן: בעצם.
ענבר הרטמן: המאמר שנכתב סקר באמת מקומות אחרים בעולם ששם, כמו שד"ר בן יהודה ציין, כן מקובל לעשות את מה שצריך לעשות על פי הספרות, ברפואת ילדים, וכתינוק מוכרז כנפטר ממוות בעריסה זה חייב להתבסס על דברים שצוינו כאן: א' – שהוא תינוק בריא.
ענבר הרטמן: שהוא היה בריא בחודש האחרון.
ענבר הרטמן: דבר שני – נשלח צוות משטרה לאזור, לזירת האירוע וחקר את הזירה ובנוסף, נשללו כל הסיבות האחרות גם על ידי תשאול של המשפחה, בדיקה גופנית לחפש סימני חבלה, ונתיחה שלאחר המוות.
ענבר הרטמן: בלי זה בכלל, לפי הספרות הרפואית, כרופאת ילדים אני אומרת את זה, לא ניתן לקבוע מוות בעריסה ובאמת זה מאד מאד חשוב גם כדי לגלות מחלות אחרות: כמו מחלת ההתעללות והרצח באותה משפחה שיכולות לפגוע בילדים האלה ולהביא למותם.
ענבר הרטמן: אחת התסמונות הרפואיות שיכולות לגרום להסתמנות של מוות בעריסה, אבל בעצם מדובר ברצח, זה תסמונת התינוק המנוער, shaking baby syndrome, שהרבה פעמים על פני הגוף החיצוני של הילד, אם אנחנו מסתפקים במה שלרוב קורה היום בחדר המיון כשמגיעה גופת תינוק, בתשאול והסתכלות, אנחנו לא נמצא דבר, משום שההורה שטלטל, ברוב המקרים לא יודה בכך, ועל פני גופו של הילד לא יהיו סימני חבלה חיצוניים.
ענבר הרטמן: יהיו סימנים בבדיקת הרשתית של העין, וסימנים בהדמיה, כמו שנאמר, גם את זה יש לעגן בחוק, מה מותר לעשות לאחר המוות כדי לבדוק את הילדים האלה.
ענבר הרטמן: היות ובאמת עיקר הדברים שבשלם חשוב לנו להכניס לחוק את הנושא הזה של נתיחות שלאחר המוות, ובירור הנושא של רצח שמסתווה כמוות בעריסה, היות שרוב הדברים האלה באמת נאמרו על ידי יורם, אני רוצה לספר לכם סיפור שקרה בבית החולים שלי, באסף הרופא, עת הגיע אבא צעיר ומרשים מעיר גדולה בארץ, כמו שאני נוהגת להרצות לסטודנטים ולהסביר להם שהוא דווקא לא היה חרדי, והוא לא היה ערבי, כמו שלפעמים חושבים שזה שכיח רק באוכלוסיות מסוימות, הוא היה צבר, הוא היה עובד בחברת תעופה גדולה ואשתו עבדה בהייטק.
ענבר הרטמן: הם הביאו את התינוק שלהם בן החודשיים, הוא לא היה מת, אני מספרת עליו, האבא סיפר, אני מזכירה לכם שגיל חודשיים זה גיל של חופשת לידה, עוד אין מטפלת בתמונה, עוד אין מעון, זאת אומרת, היה ברור שהם המטפלים, ואכן האבא סיפר שהם באו מיד, מיד למיון בגלל שהילד בכה במשך 10 דקות רצוף, האמא באותה שעה היתה באמבטיה, הוא הודה שזה פעם ראשונה שהוא נשאר לבד עם הילד, זה הילד הראשון שלהם, ואז הוא מספר שכשהוא החזיק אותו לפתע הילד איבד את כוח הגוף שלו, את הטונוס, ואת ההכרה שלו בידיים שלו.
ענבר הרטמן: הילד עבר בדיקת עיניים, מסיבות רפואיות דווקא, לצערי,
ענבר הרטמן: לא מחשד ראשוני שמדובר בתסמונת הזאת, ונמצאו שם מאות דימומים בכל אחת מהעיניים שלו, מהרשתיות, דבר שמכוון מאד לתסמונת התינוק המנוער, זה יכול להופיע במחלות אחרות של קרישת הדם ומחלות מטבוליות מסוימות, והדברים האלה נבדקו ולא נמצאו אצל הילד, ובשל כך הוא הובהל ל – C.T.
ענבר הרטמן: ראש ונמצאו גם דימומים נרחבים ישנים וחדשים בתוך הגולגולת שלו, שגם קשורים באופן ישיר לטלטול תינוקות, אלא אם ידוע שהילד נפל מגובה רב, או היה מעורב בתאונת דרכים, מה שההורים לא סיפרו.
ענבר הרטמן: למעשה הם אמרו שלא ידוע להם על כל חבלה שקרתה לילד.
ענבר הרטמן: במקרה הזה כמובן שנקראתי לבדוק את הילד ולשוחח עם ההורים, ובאותו הרגע, אחרי שדיברתי איתם, ושוב וידאתי אם יש סיכוי שהילד נחבל באיזה שהוא אופן, הם סיפרו שלא ואמרתי להם, ככה אני תמיד עושה כדי לגייס אותם, כאילו, להיות בצד שלנו, היות והם מיד ייתקלו בשוטר, כי כמובן על פי חוק אני מחויבת לדווח על כך, שזה מה שאני עומדת לעשות היות ולילד יש דימומים רציניים בעיניים ובמוח, ואני בטוחה שהם כמוני ירצו לדעת מה קרה לתינוק.
ענבר הרטמן: ההורים שתקו, הנהנו בראשם וככה היה.
ענבר הרטמן: מאוחר יותר אני נכנסת למחלקה לטיפול נמרץ, אני שומעת צעקות מהחדר של מנהל היחידה שלנו.
ענבר הרטמן: אני הבנתי מיד שמדובר במקרה של התינוק, נחלצתי לעזרתו.
ענבר הרטמן: אני רואה את שתי הסבתות, האמהות של ההורים הללו צועקות על מנהל היחידה: זה לא בסדר.
ענבר הרטמן: אתה לא מכיר אותנו, יש לנו קשרים במשטרה.
ענבר הרטמן: אתה לא יודע מי אנחנו, מי הילדים שלנו.
ענבר הרטמן: אז כמובן שניסיתי להרגיע אותם בנעימותי.
ענבר הרטמן: לאחר מכן הדפסתי להם מהאינטרנט את חוק חובת הדיווח, שלא מדובר פה באיזה נקמה או מקרה מיוחד.
ענבר הרטמן: כל מקרה כזה חייב להיות מדווח.
ענבר הרטמן: זה לא עזר.
ענבר הרטמן: הם גם הגיעו עם למנהל בית החולים מאוחר יותר.
ענבר הרטמן: בסופו של דבר אחת הסבתות אמרה לי: אני אשה חולת לב, בגללך אני עכשיו אסע לעזריאלי ואני אקפוץ משם ואתאבד.
ענבר הרטמן: הכל בגללך.
ענבר הרטמן: אמרתי לה: עד כאן.
ענבר הרטמן: אם משהו ישפיע עלי, זאת אומרת, מה שצריך להשפיע עלי זה שבגלל שסבתא של ילד איימה עלי שהיא תתאבד אני לא אדווח עליו, ובפעם הבאה הוא יגיע מת למיון, זה מה שמשפיע עלי יותר, הדיון הזה הסתיים.
ענבר הרטמן: אני פועלת לפי חוק, והמשכתי הלאה.
ענבר הרטמן: המקרה הזה, על אף שנעשו כל הבדיקות האחרות, ועל אף שלא היה שום הסבר לתופעות בילד, התיק הזה נסגר בפרקליטות, בגלל שההורים לא הודו בחקירה ששום דבר קרה.
ענבר הרטמן: היות ואני בוגרת הקורס של מכון חרוב לרופאי ילדים בנושא התעללות והזנחת ילדים, נוצר בינינו קשר בין כל הרופאים, הנציגים מבתי החולים.
ענבר הרטמן: שנה וחצי מאוחר יותר מתקשרת אלי ד"ר שוורץ משניידר, ומספרת, שואלת אותי אם אני זוכרת את המשפחה המדוברת?
ענבר הרטמן: אמרתי לה שקשה לשכוח אותם, והיא מספרת לי שעל אף שהם עדיין גרים בסביבת בית החולים שלי, הם פנו לבית חולים אחר, עם תינוק מספר 2.
ענבר הרטמן: הילד בן חצי שנה הגיע עם שברים דו צדדיים בגולגולת, דימומים כמו שהיו לאחיו ודימומים ברשתית ואפילו האבא אמר עוד פעם כל הסיפור הזה כמו שעשו לי באסף הרופא עכשיו.
ענבר הרטמן: אבל כמובן שמיד הדבר נחקר שוב.
ענבר הרטמן: שוב האבא היה איתם לבד.
ענבר הרטמן: הפעם הוא אמר שהפעוט ששוחרר אז מאסף הרופא זרק צעצוע על אחיו, וככה הופיעו החבלות.
ענבר הרטמן: אני כמובן שוחחתי באופן אישי עם המשטרה ועם הפרקליטות כדי לנסות לוודא שהפעם לא ייסגר התיק, והוא באמת עדיין פתוח.
ענבר הרטמן: אני חייבת לציין, אני מספרת את המקרה הזה כי זה כן קשור למוות של תינוקות היות ורבע עד שליש מהמקרים של shaking baby syndrome נגמרים במוות של הילד, כמו שראינו לאחרונה בחדשות, מה שלכאורה קרה במה שראינו בחדשות, וזה חשוב, בשביל להמחיש כמה זה, אם זה קרה פעם אחת – זה יקרה עוד פעם וכמה אם זה קורה פעמיים במשפחה אז זה לא כמו שהאבא הזה ניסה להגיד: מדובר באיזה שהיא מחלה שעוד לא גילו, ועוד פעם יטרטרו אותנו, כמו שעשו עם התינוק הראשון.
ענבר הרטמן: אם למשל התינוק הראשון היה מגיע מת ולא היתה מבוצעת נתיחה, ולא היו יודעים איך הוא מת, אז לא היה אפשר לדעת בתינוק הזה, זה לא היה משכנע הרבה יותר.
ענבר הרטמן: זה נורא חשוב.
ענבר הרטמן: הם מגיעים ואומרים: הילד נפל לי.
ענבר הרטמן: אבל חשוב לזכור שבאמת, כמו שד"ר בן יהודה ציין, מוות של תינוקות בגיל עד שנה הרבה יותר שכיח מהיפגעות.
ענבר הרטמן: זאת אומרת, יותר שכיח שזה מהיפגעות לא תאונתית, מהתעללות מאשר מתאונות.
ענבר הרטמן: אם אומרים שהילד נחנק, אז צריכים להיות סימנים לזה בנתיחה, ואת כל הדברים האלה צריך לברר.
ענבר הרטמן: זה אחריות שלנו כרופאים, כאנשים שעל פי חוק צריכים לדאוג לקטינים חסרי ישע בארץ, ואסור לתת לזה לחמוק מבין הידיים היות והתכנסנו כאן כולנו.
זבולון אורלב: תודה רבה לד"ר הרטמן.
זבולון אורלב: עכשיו אני אעביר את רשות הדיבור לד"ר ענת שץ, שהיא רופאה במרכז הרפואי שערי צדק בירושלים, יושבת ראש עמותת עתיד לחקר מניעת מקרי מוות פתאומי של תינוקות.
ענת שץ: שלום לכולם.
ענת שץ: ראשית תודה רבה למר זבולון אורלב על ההזמנה ואני חושבת שהנושא בהחלט הגיע למצב שהוא צריך להגיע, שדנים בו בועדת הכנסת החשובה הזאת.
ענת שץ: אני רוצה לדבר על תסמונת המוות הפתאומי של התינוק ועל מה שקורה בארץ, אז רק בקצרה לכל מי שיושב כאן.
ענת שץ: תסמונת המוות הפתאומי של התינוק, או מוות עריסה היא סיבת המוות העיקרית בין גיל חודש לגיל שנה גם היום.
ענת שץ: זאת אומרת, 99 אחוז מהמקרים קורים עד גיל חצי שנה ולכן כשנאמר כאן על ידי הדוברים הקודמים שזה נדיר בין גיל חצי שנה לשנה ואז החשד צריך להיות אחר, זה נכון כי רק אחוז אחד מהמקרים, לפי הסקירה העולמית קורים בגיל הזה.
ענת שץ: מוות פתאומי של תינוק בריא מתחת לגיל שנה שנותר בלתי מוסבר גם לאחר בדיקה מדוקדקת שחייבת לכלול: נתיחה שלאחר המוות, חקירת זירת האירוע ולא רק באספקטים פליליים, אלא תנוחות ודברים נוספים, סקירה של ההיסטוריה הרפואית של התינוק.
ענת שץ: רק לאחר ששוללים כל סיבה שיכולה להסביר את המוות, דהיינו, הגדרה על דרך השלילה, אפשר לתייג מוות של תינוק כמוות בעריסה.
ענת שץ: מכיוון שזה קורה יותר בחצי השנה האחרונה, אתם יכולים לראות שהשיא הוא בין גיל 2 ל – 4 חודשים, ואחר כך זה הולך ופוחת.
ענת שץ: אנחנו גם יכולים לראות מהספרות העולמית את הטרנדים.
ענת שץ: יש נטייה לירידה, ואפילו ירידה דרסטית בתמותה של מוות בעריסה, תיראו את העקומה השנייה, בעולם המערבי, ויחד עם זה, אם תסתכלו על העקומה התחתונה יש התחלה של עלייה במוות פתאומי מוסבר.
ענת שץ: הסיבה למוות בעריסה איננה ידועה.
ענת שץ: לכן חשוב לי לציין כאן שאף אחד לא יכול להתיימר שהוא יכול לזהות מי יהיה קורבן עתידי וכי הוא יכול, אולי, למנוע את המוות.
ענת שץ: הלוואי, אבל עדיין לא.
ענת שץ: מה שכן ידוע, מסתמן כיוון להסבר, אבל אין הוכחה.
ענת שץ: הכיוון מצביע על בעיה סמויה במערכת העצבית בגזע המוח באזור שאחראי להתעוררות ולתגובה למצבים מאיימי חיים בזמן השינה, כשהבעיה באה לידי ביטוי רק בנסיבות מסוימות אשר יוצרות מצב מצוקה בזמן השינה בתינוק שהוא מלכתחילה פגיע, אבל באופן סמוי, אנחנו לא יודעים את זה.
ענת שץ: זאת היא תופעה ייחודית ברפואה.
ענת שץ: אנחנו לא יודעים מה הגורם, אבל מחקרים אפידמיולוגים מקיפים ברחבי העולם זיהו גורמי סיכון, גורמים שאנחנו קוראים להם modifiable, הם ניתנים לשינוי.
ענת שץ: בנוכחות אותם גורמים הסיכון להיארעות התופעה מאד גבוה מבחינה סטטיסטית, אבל בטיפול בהם, בשינוי שלהם, ניתן להפחית את התמותה באוכלוסייה.
ענת שץ: אז יש פה רשימה של גורמים, אני לא אעבור על כולם מפאת קוצר הזמן, אבל בעיקר אנחנו מדברים על תנוחת שינה על הבטן, עישון, חימום יתר, שינה על משטח רך ודברים נוספים.
ענת שץ: תנוחת השינה על הבטן היתה גורם הסיכון הראשון אשר זוהה כבר בשנות ה – 90' של המאה הקודמת בראשיתם וטיפול בגורם הזה בארצות המערב הביא לירידה דרסטית בתמותה, בין 50 עד 70 אחוז, ויש אומרים גם יותר.
ענת שץ: כלומר, בארצות שבהם הפנימו את ההמלצה להשכיב תינוקות על הגב בלבד לכל זמן שינה, הצלחנו להוריד את התמותה באוכלוסייה מהסיבה הזאת.
ענת שץ: תזכרו שוב, בשנה הראשונה זה גורם המוות מספר 1 בין גיל חודש לגיל שנה.
ענת שץ: בחודש הראשון – סיבות אחרות.
ענת שץ: מה קורה בארץ?
ענת שץ: למרות הירידה הדרסטית בשיעור מוות פתאומי בעולם המערבי ולמרות שיש ירידה דרסטית בתמותת תינוקות בישראל, כמו שתשמעו מ, השיעור של מוות פתאומי לא מוסבר בישראל, ואני בכוונה נוקטת במושג הזה: מוות פתאומי לא מוסבר, נותר ללא שינוי.
ענת שץ: כשאני בודקת את הנתונים של הלמ"ס – הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה - עד 2009 מ – 1997 אנחנו לוקחים את הרובריקה של מה שהם קוראים:
ענת שץ: מוות בעריסה ואף אחד לא יודע על בסיס מה הם נותנים את התיוג הזה, פלוס ה – unknown אנחנו מקבלים שהשכיחות היא סביבות 0.5 ל – 1,000 לידות חי ולא משתנה במשך אותן שנים, כשבעולם יש ירידה דרסטית.
ענת שץ: בארץ אנחנו לא יודעים כלל על איזה שיעור אנחנו מדברים, וכאן אמר את זה לפני גם ד"ר בן יהודה, יש רק אומדנים, שכן הדרישה לשלול כל סיבה שתסביר את המוות על ידי נתיחה שלאחר המוות, ועל ידי חקירה דקדקנית של זירת האירוע לא מתקיימים בארץ.