GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זבולון אורלב: יש ליועצת המשפטית שלנו נוסח חלופי, תיכף אנחנו נטפל בסוגיה הזאת.
נירה לאמעי-רכלבסקי: להוסיף עוד רובד לעניין הזה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: מכיוון שאנחנו חייבים קודם כל ליידע את ההורה המשמורן לצורך העניין, שבכלל הוגשה בקשה לקבלת מידע.
נירה לאמעי-רכלבסקי: הרבה פעמים אין לו מושג שהוא צריך בכלל לשלוח, שיש עניין על הפרק.
זבולון אורלב: נחזור לעניין הזה.
זבולון אורלב: רועי קרת מהביטוח הלאומי, בבקשה.
רועי קרת: בביטוח לאומי, דיברנו על זה גם עם היועצת המשפטית של הוועדה, בכל הגמלאות הזכאי הוא ההורה, הילד הוא לא כלי לזכויות וחובות.
רועי קרת: יש הרבה מאוד גמלאות, רוב הגמלאות, שבהן משתלם משהו בעד הילד, שהתנאי היחידי לגבי הילד הוא קיימות.
רועי קרת: הילד קיים, ההורה מקבלת עוד תוספת לקצבה של עצמו או בקצבת הילדים מקבל גמלה בעד הילד, אבל הילד רק צריך להיות קיים, אין פה מידע שהוא באמת חשוב בצורה קריטית להורה האחר, בשביל לדעת מה הן אורחות חייו של הילד, איך הוא חי, משום שזה לא מידע רפואי על הילד.
רועי קרת: יש מעט מאוד גמלאות, תיכף נדבר עליהן, שבהן יש באמת מידע רפואי על הילד, על זה אין מחלוקת שחשוב למסור לשני ההורים, אבל ברוב הגמלאות מדובר רק על כסף.
רועי קרת: מה כן יש כאן?
רועי קרת: יש כאן המון גילוי מידע להורה האחר על ההורה המשמורן, על האמא.
רועי קרת: מר רוה תבע אותנו בבית המשפט, היה לנו ויכוח על השאלה הזאת---
מאיר שטרית: והפסדתם בבית משפט.
רועי קרת: הפסדנו, משום שבית המשפט אמר---
מאיר שטרית: אז אתם רוצים לעשות את זה עכשיו באמצעות חקיקה?
רועי קרת: בית המשפט אמרנו לנו 'זה החוק'.
רועי קרת: רבותיי, אנחנו היינו כאן לפני שהחוק הזה תוקן בפעם הקודמת ועכשיו הוא מתוקן שוב ומגדיל את החובה.
רועי קרת: אנחנו אמרנו, יש פה את הזכות של האבא לקבל מידע, אין עליה מחלוקת ויש פה גם עניין של פרטיות של האם.
רועי קרת: כשאנחנו, למשל, מה שהעלה מר גיא רוה, מוסרים מידע על קצבת ילדים, אז יש חשיבות שהאבא יידע שבאמת משתלמים 170 שקלים, מצד שני, ואנחנו אמרנו את זה במשפט, יש את העניין שכשאנחנו שולחים, מתי אנחנו שולחים הודעהל אמא?
רועי קרת: כשחל שינוי במצב המשפחתי שמשפיע על הגמלה, שזה לא הילד, זה או שהיא התחתנה עם מישהו אחר, או שהיא התגרשה ממישהו אחר, או שנולדו ילדים אחרים, כי הרכב הילדים במשפחה עשוי להשפיע על הגמלה, או שמצבה הכלכלי השתנה, אם היא הפכה להיות זכאית להבטחת הכנסה זה משפיע על הגמלה, או אם מספר החשבון שלה השתנה.
רועי קרת: בעצם כל הדברים האלה הם מידע על האמא ואנחנו אמרנו את זה בבית המשפט, אמרנו לבית המשפט, אתם צריכים ל...
רועי קרת: המחוקק קבע שאתם צריכים למסור את המידע והוא בוודאי לא התכוון שתשלחו דף ריק, תשנו את התוצאה של מה שצריכים לשלוח, כל פעם שאנחנו מוציאים פוליסה לאמא על קצבת ילדים אנחנו צריכים לשלוח דף ריק לאבא כי כל המידע הוא מידע על האמא.
רועי קרת: אנחנו אמרנו שיש סוגי גמלאות שלגביהן אין חולק שצריך להישלח מידע, בילד נכה, בניידות---
זבולון אורלב: מה קבע בית המשפט?
רועי קרת: בית המשפט לא קיבל את הטענה.
רועי קרת: בית המשפט קרא את החוק ואמר שזה לא מה שכתוב.
רועי קרת: אנחנו המצאנו את פסק הדין והוא אמר ש'זה לא מה שכתוב בחוק ו---
זבולון אורלב: אם אתם רוצים לשנות את החוק, תגישו---
רועי קרת: מאוד שאתם דואגים לאמא, אבל לאבא תשלמו 3,000 שקל', וזה מה ששילמנו, כי הפרתם את הוראת החוק'.
רועי קרת: אני אומר ואני מקבל את מה שבית המשפט קבע, אני חושב שבית המשפט לא צדק, אנחנו הגשנו בקשת רשות ערעור, אבל זאת רק בקשה, כיוון שמדובר בהליך שעליו אין ערעור בזכות, אני לא בטוח שנקבל את הרשות, עוד לא קיבלנו אותה.
רועי קרת: בית המשפט קבע, 'זה מה שכתוב בחוק, תבצעו'.
זבולון אורלב: למה אתה מספר לנו את כל הסיפור?
רועי קרת: אני פונה לבית המחוקקים ואומר שאם זאת היתה הכוונה, שגם כשזה רק כסף, אין שום דבר שחושף מידע על הילד, על הגידול שלו---
מאיר שטרית: מה הסוד, בכסף?
מאיר שטרית: מה הסוד?
רועי קרת: אין סוד, מה גובה קצבת הילדים, כל אחד יכול לפתוח באינטרנט, אבל אם אני מגלה למר גיא רוה שקצבת הילדים של הילד שלו עלתה מ-170 ל-230, מבחינתו לגבי גידול הילד זה לא מאוד חשוב, אבל מה הוא יודע?
רועי קרת: הוא יודע שאשתו עכשיו התחילה לקבל גם הבטחת הכנסה, משום שזה המצב שבו גמלת הילדים גדלה.
רועי קרת: זה פוגע בפרטיות של האמא, לא בילד.
רועי קרת: עכשיו האמא תתבע אותנו.
רועי קרת: אני רואה כבר את המצב שבו אני---
זבולון אורלב: אתה מבקש מאיתנו שאנחנו נצנזר מידע לאחד ההורים שלא גר עם הילד בגלל שלדעתך זה לא רלוונטי?
זבולון אורלב: לדעתי זה רלוונטי מאוד לצד השני לדעת שהקצבה עלתה מ-170 ל-230.
רועי קרת: אני אומר שבאיזון---
זבולון אורלב: באיזון בין מה למה?
רועי קרת: אני אומר, שכל מה שהכנסת תחליט, אנחנו נקבל, אבל אני אומר שבאיזון בין הפרטיות של האמא לבין...
רועי קרת: הרי התכלית של החוק הזה---
זבולון אורלב: אתה יודע מה, אין לי---
רועי קרת: אדוני, מלה.
רועי קרת: התכלית של החוק היתה באמת שיתוף של האבא בגידול של הילד.
רועי קרת: אני יכול להבין איך זה קשור כשמדובר על ילד שנבדק לגמלת ילד נכה ונמצא שיש לו נכות, אני יכול להבין, אבל כשמדובר על גובה קצבת הילדים, אם זה 170 או 230 שקל, פה לדעתי החשיבות של גילוי המידע הזה על הילד לעומת החשיבות של הפרטיות של האמא---
מאיר שטרית: רועי, אני קראתי את המכתב שלך בעיון ואני מסתכל בסעיף 4 ואני יכול להגיד לך שזה פשוט מפליא.
מאיר שטרית: אתה כותב בסעיף 4, שאתם מתנגדים כמובן שיעבירו מידע של הביטוח הלאומי, אתם לא רוצים להעביר, למרות בית משפט---
רועי קרת: לא כל מידע, אדוני.
מאיר שטרית: ואתה אומר, בפרט בעניינם של גמלאות אלה, אבל אתה כותב בסוף סעיף 4, דומה שהרצון בגילוי המידע נוגע בראש ובראשונה לסכסוך הכספי שבין בני הזוג ולאו דווקא לרצון להיות מעורב בגידול הילד.
מאיר שטרית: איך אתה יכול לקבוע את זה?
מאיר שטרית: אתה יודע את זה?
רועי קרת: אדוני, כשהוויכוח הוא על השאלה האם הילד שלי מקבל 170 או 200 שקל, אני לא רואה איפה זה קריטי לגידול הילד לדעת אם הוא... וזה לא הוא שמקבל, זה האמא מקבלת.
רועי קרת: אם היא מקבלת 170---
זבולון אורלב: זה לא האמא מקבלת, זה הילד מקבל.
רועי קרת: זה לא, אדוני.
רועי קרת: האמא מקבלת, הילד הוא לא כלי לזכויות וחובות בביטוח לאומי, זה משולם לחשבון של האמא.
רועי קרת: רוב הפוליסות יוצאות, אגב, אדוני, אתה יודע מתי?
רועי קרת: כשהאמא משנה את מספר החשבון.
רועי קרת: מספר חשבון הבנק שלה.
רועי קרת: זה המידע שאני צריך להעביר להורה האחר?
רועי קרת: מה מספר החשבון הבנק של האמא?
זבולון אורלב: רועי, יש לי גם ככה צרות עם החוק הזה, כמו שאתה רואה.
זבולון אורלב: אני לא רוצה להיכנס לסוגיה שאתה אומר.
זבולון אורלב: אתה יודע שלממשלה יש גם זכות להגיש הצעת חוק ממשלתית.
זבולון אורלב: אם אתם רוצים לטפל בזה בהצעת חוק ממשלתית, תטפלו בזה, מה עוד שאתם גם נמצאים כרגע בהליכי ערעור, שנראה לי שאני לא בטוח שזה נכון כרגע מבחינת ועדה בתהליך ערעור להיכנס בסוגיה הזאת.
זבולון אורלב: אני אומר שוב, אם יתר הדברים פה יסתדרו, אני מוכן לקיים על זה דיון.
זבולון אורלב: אני לא יודע אם זה במסגרת החוק הזה או תגישו הצעת חוק ממשלתית.
זבולון אורלב: כרגע אני מזיז את הדבר הזה הצדה, ברשותך, הוא לא במסגרת הצעת החוק.
נירה לאמעי-רכלבסקי: ברור שאתם ממילא מוחקים את הפרטים שפוגעים בפרטיות של האמא, כי יש---
רועי קרת: לא, גברתי, לא נשאר שום דבר, זה ממש לא ברור.
רועי קרת: זה מה שאמרנו בבית משפט השלום ו---
זבולון אורלב: אחת הסיבות שהחוק הזה לא נגמר זה בגללך, כי אתה כל הזמן מדבר.
זבולון אורלב: אני מציע שתהיה קצת יותר מאופק ויותר מרוסן, אם אתה רוצה שהחוק יעבור.
זבולון אורלב: אם אתה רוצה בכל זאת לדבר, אני לא אמנע ממך.
זבולון אורלב: אתה רוצה לדבר, אין בעיה, יש לך עד 10 לדבר, ואנחנו נסיים את הדיון אז.
גיא רוה: מה שחשוב בחוק הזה, שהוא יעבור בצורה---
מאיר שטרית: עם כל הכבוד---
זבולון אורלב: אני לא אמנע מאף אחד לדבר.
מאיר שטרית: בסדר, אבל אתה לא יכול ל---
זבולון אורלב: אני לא אמנע, אז תגיד לו אתה.
זבולון אורלב: אולי יש לך השפעה עליו.
זבולון אורלב: לי אין השפעה עליו.
מאיר שטרית: אז אל תדבר.
מאיר שטרית: בבקשה, אולי נגיע להצבעה.
גיא רוה: הצעת החוק הזאת, המטרה שלה---
זבולון אורלב: אי אפשר להצביע, עוד לא קראנו אותו.
מאיר שטרית: אז בוא נקרה.
מאיר שטרית: מר רוה, אולי תעזוב את הדיבור, זה לא יעזור, אתה סתם מדבר.
מאיר שטרית: זה לא יעזור, אז תעזוב את זה.
מאיר שטרית: נגיע להצבעה.
זבולון אורלב: בבקשה, יש לך רשות דיבור.
זבולון אורלב: דבר.
גיא רוה: המטרה הראשונית של הצעת החוק הזאת, כמו שיושב ראש הוועדה הצהיר מהתחלה, זה ששני ההורים יהיו שותפים ל---
מאיר שטרית: אתה חוזר על דברים שאמרנו, רוה.
זבולון אורלב: אני מבקש שתדבר.
גיא רוה: אתה לא מקשיב.
זבולון אורלב: אני לא חייב להקשיב.
מאיר שטרית: הוא לא חייב להקשיב, תעזוב את זה.
זבולון אורלב: לך יש זכות לדבר, אתה אל תהיה שוטר שלי אם אני מקשיב או לא מקשיב.
גיא רוה: המטרה של הצעת החוק, כמו שיושב ראש הוועדה כבר הסביר, זה ששני ההורים יהיו שותפים, משרדי הממשלה השונים, כל אחד בדרך שלו, מנסה להתחמק מהנושא.
גיא רוה: ביטוח לאומי לא מוכן להפריד את המידע שהוא שולח לאמא ולאבא, משרד הרווחה מנסה לתרץ את זה בתירוצים אחרים.
גיא רוה: החוק צריך להיות, בשורה התחתונה, וגם אם זה ייקח עוד ישיבה זה בסדר, ששני ההורים יקבלו את כל המידע מכל הגופים בצורה אוטומטית.
גיא רוה: זו צריכה להיות בררת המחדל.
גיא רוה: זה שדנים על זה בכלל, זה מה שמוזר פה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אבל זה לא מובן מאליו.
זבולון אורלב: טוב, גברתי, מי את?
בלה רדונסקי: ממשרד החינוך, הלשכה המשפטית.
בלה רדונסקי: אני רוצה להעיר, ברשותך, שלוש הערות לנושא של---
זבולון אורלב: יש לך הערות לגבי החוק כמו שהוא קיים, בנוסח---
בלה רדונסקי: בסיפא של סעיף 1(ב).
בלה רדונסקי: לגבי השאלה של ההכנסה שלנו לתוספת, של מוסדות החינוך.
בלה רדונסקי: קודם כל, הערה כללית, לפני שאני ניגשת---
זבולון אורלב: איפה התוספת?
זבולון אורלב: את ראית את התוספת שהכנסנו---
נירה לאמעי-רכלבסקי: היא מופיעה ב---
זבולון אורלב: אנחנו לא משנים כרגע את התוספת.
בלה רדונסקי: לא, אבל גם הנוסח שכתוב כאן, בנפרד מהמידע שנמסר להורה האחר, ימסור את המידע גם להורה המבקש לכתובת שציין בבקשתו.
בלה רדונסקי: אז קודם כל, רק באמירה כללית, להתחבר לכמה דברים שנאמרו כאן, אני לא בטוחה שזה נכון שתמיד מדינה תיקח אחריות במקום ההורה.
בלה רדונסקי: זו רק אמירה כללית והאחריות כיום היא באמת אחריות הורית, גם לרישום של תלמידים וגם בנשיאת הנטל.
בלה רדונסקי: מערכת החינוך באופן ספציפי יש לה היום מענה חינוכי מאוד גדול ונרחב ואנחנו מנחים את השטח לשלוח כל מידע, גם הנחיה מפורשת בחוזר מנהל כללי וגם בהתנהלות, לזוג ההורים, אבל לחייב את מוסדות החינוך באופן אוטומטי יכול לגרום לשלושה דברים, שעליהם אני רוצה להתמקד.
בלה רדונסקי: אחד, יש היום 4,363 מוסדות חינוך, שזה לא כולל גני ילדים, כש-60% מתוכם הם רשמיים, 40% הם בעצם תאגידים פרטיים שלפי חוק הפיקוח קיבלו רישיון.
בלה רדונסקי: בתי הספר לא מסונפים למרשם האוכלוסין, נראה שיש כאן איזה שהוא משהו שהוא בלתי אפשרי ברמת יכולת תפקוד של מנהל מוסד חינוך וכמות מוסדות החינוך במדינת ישראל להתנהל, שלא לדבר על העובדה שמנהל מוסד חינוך יותר ויותר עסוק בפרוצדורה במקום בפדגוגיה.
בלה רדונסקי: זה ממש בעצם יכשיל, זה כמו יעמיד את מנהל המוסד החינוכי במצב שבו הוא עלול לעבור על החוק אם הוא יצטרך פעם בחודש לקבל ולבקש עדכון כתובות.
בלה רדונסקי: זאת הסיבה שאנחנו לא חושבים ש---
זבולון אורלב: אבל המוסד לא מקבל ממשרד הפנים באופן אוטומטי---
בלה רדונסקי: הוא לא מקבל, נכון, אבל זאת---
זבולון אורלב: אז סעיף 1(ב) לפי הבנתי, אם אני מבין נכון, תגידו לי מבחינה משפטית כרגע, סעיף 1(ב) לא חל על מוסד חינוכי.
זבולון אורלב: הוא חל על משרד החינוך, הוא לא חל על מוסד חינוכי.
בלה רדונסקי: הוא לא חל, אבל כתוב כאן 'גוף המנוי בתוספת לחוק זה ואינו מנוי---
נירה לאמעי-רכלבסקי: לגבי זה שצריך להגיש בקשה, זה חוק הכשרות.
נירה לאמעי-רכלבסקי: הרי יש לנו שני מנגנונים, יש את חוק הכשרות ש---
זבולון אורלב: את מתנגדת לכך שאם הורה יגיש בקשה למוסד---
בלה רדונסקי: לא, בשום פנים ואופן---
זבולון אורלב: נחזור לתחילת שיחתנו, מה ההערה שלך לגבי סעיף 1(ב)?
זבולון אורלב: לא הבנתי, אני מתקשה להבין מה ההערה שלך.
בלה רדונסקי: ההערה שלי היתה לגבי ההכנסה שלנו לתוספת שמתקשרת.
זבולון אורלב: בתוספת אני לא מכניס שום דבר.
נירה לאמעי-רכלבסקי: היא מדברת על התוספת לחוק.
נירה לאמעי-רכלבסקי: .., מה שאמרנו שנדון בו עכשיו, הם מתנגדים לזה.
בלה רדונסקי: על התוספת לחוק עדכון כתובת, מה שהיה בדיון בפעם שעברה, שהדילמה שעלתה שביקשת מאיתנו התייחסות.
זבולון אורלב: אבל לפי הנוסח שעבר בקריאה הראשונה---
בלה רדונסקי: בסדר, אבל היתה לך פנייה אלינו.
זבולון אורלב: עם הנוסח שיש לכם בקריאה הראשונה, שעכשיו קראנו, עם זה אין לכם---
בלה רדונסקי: זה בסדר.
זבולון אורלב: אתם מתנגדים שתהיה אחריות אוטומטית של מוסד חינוכי לשלוח הודעה.
בלה רדונסקי: נכון.
זבולון אורלב: אני מבין שגם מבחינה טכנית זה לא יכול להיות, כי משרד הפנים לא שולח למוסד חינוך לאותם 4,000---
בלה רדונסקי: 4,363 מוסדות חינוך, כש-40% מהם הם בכלל תאגידים פרטיים.
זבולון אורלב: זה פחות מטריד אותי.
בלה רדונסקי: אני הערתי את זה כי בפעם שעברה, בסוף הדיון, ביקשת מאיתנו הבהרה לגבי המידע הזה.
זבולון אורלב: אוקי, זה מידע חשוב, אבל הם לא נמצאים כרגע פה.
פרץ סגל: לעניין סעיף קטן (ג), ההצעה שלי זה שבמקום שהמצב יהיה שאותו הורה שמבקש להודיע על הגבלת החירות, הוא צריך יהיה לנקוט בצעדים שכאשר ההורה שביקש את המידע על כך, תישלח הודעה להורה האחר כדי שהוא יוכל להגיב לפני מעשה ולא לאחר מעשה.
זבולון אורלב: היא תיקנה את זה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: יש לנו תיקון לסעיף (ב).
זבולון אורלב: אם אני מבין נכון, ככה,שתמונת המצב היא כרגע שמשרד הפנים, משרד הרווחה, מ שרד החינוך ומשרד המשפטים רוצים להשאיר את 1(ב) בנוסחו הקיים ומתנגדים שהעדכון יהיה אוטומטי.
זבולון אורלב: אני הבנתי נכון ממשרד---
פרץ סגל: אני רק אוסיף מלה אחת ברשות אדוני, שכל המרשמים הם תמיד לפי בקשת אדם ולא באופן אוטומטי.
זבולון אורלב: את מתנגדת למה שאמרתי?
אודליה אדרי: לא, אני מתייחסת לסעיף 3 להצעת החוק.
זבולון אורלב: עוד לא הגענו לסעיף 3.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אני רוצה לתקן את סעיף קטן (ג) לגבי מה שהעיר עכשיו דר' פרץ סגל.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אנחנו נדברנו בעניין הזה לפני הישיבה וגם אני חושבת שיש מקום לשלוח הודעה בכתב לצורך העניין להורה המשמורן, על כך שבכלל הוגשה בקשה לקבלת מידע, כדי שיידע הוא אם אכן יש איזה שהיא מניעה או בעיה, כמו הגבלת אפוטרופסות או שלילתה להגיב.
נירה לאמעי-רכלבסקי: כי בסעיף (ג) אנחנו אומרים שלא יישלח מידע במידה שיש הגבלה או שלילה, ולכן נראה לי הגיוני שלפחות ניידע את ההורה שאמור להודיע לבית המשפט.
נירה לאמעי-רכלבסקי: נאמרה כאן הערה לגבי צווי הגנה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אני מסכימה, אני חושבת שלסעיף (ג), שעכשיו יהפוך להיות (ד), הרעיון הוא שאנחנו נוסיף סעיף קטן (ב) ונאמר בערך שעם קבלת הודעה בכתב, כאמור בסעיף (א) או קבלת הבקשה דרך שינוי כתובת נוספת, כאמור בסעיף 2א רבתי לחוק שינוי כתובת, ישלח הגוף המנוי בתוספת הודעה על קבלת בקשה כאמור, כאמור לקבל מידע, לכתובתו הרשומה של הקטין או להורהו האחר של הקטין.
זבולון אורלב: זה מתואם עם משרדי הממשלה?
נירה לאמעי-רכלבסקי: כן, זה כבר עניין של ניסוח.
נירה לאמעי-רכלבסקי: ואז סעיף (ג) הקטן כאן יהפוך להיות (ד), לא יישלח ולא יימסר מידע לפי סעיף קטן (ב) אם המציא הורה או גורם אחר לגוף המנוי בתוספת החלטת בית משפט---
נירה לאמעי-רכלבסקי: ואני רוצה להוסיף כאן צו הגנה'.
זבולון אורלב: הנהלת בתי המשפט נמצאים פה?
זבולון אורלב: הוזמנו?
פרץ סגל: אני לצורך העניין מייצג.
נירה לאמעי-רכלבסקי: כי עולה איזה שהיא שאלה, דר' סגל, אם אכן להטיל על בתי המשפט, לפחות בשלילה של אפוטרופסות, או במתן צו הגנה, את ה---
פרץ סגל: לבתי המשפט אין את המידע הזה.
פרץ סגל: פסק דין של השופט איננו מועבר למזכירות לצורך הודעות כאלה ואחרות, לכן אין להם כל מנגנון להיערך לשלוח הודעות על פי הדבר הזה.
פרץ סגל: זה לא מהדברים שבתי המשפט עושים.
פרץ סגל: בתי משפט נותנים פסקי דין לאנשים---
זבולון אורלב: קיבלתי, תודה רבה.
אודליה אדרי: להעיר לעניין, כמו שאמרתי, העובדה שהחלטות בענייני אפוטרופסות יסתובבו בתיקי מרשם, אני הערתי על זה בעבר ואני רוצה לחזור על ההערה שלי, תיקי מרשם, לצערנו, למרות ההגבלה בחוק, מסתובבים בהמון המון פורומים, גופים מקבלים תיקי מרשם בשלב כזה או אחר, עורכי דין, נושים וזה וזה, ולכן לנו יש בעיה עם זה שבתיק מרשם יהיה עיגון להחלטות על שלילה או הגבלת אפוטרופסות.
זבולון אורלב: כן, משרד הרווחה?
אילת ששון: אני רוצה להשיב לעניין של הנושא של צווי ההגנה.
אילת ששון: אני אחזור על דברים שאמרתי, סליחה ש---
זבולון אורלב: את מתנגדת לתוספת של צווי הגנה?
אילת ששון: כן, אבל אני רוצה להסביר למה.
זבולון אורלב: אני חושב שאתם הסברתם.
אילת ששון: אנחנו הסברנו ובישיבה הקודמת גם נחה דעתו של היושב ראש שאנחנו צודקים.
זבולון אורלב: לכן אני לא מבין למה את מעוררת את זה.
אילת ששון: לא, כי היועצת המשפטית עכשיו רוצה להכניס את זה ולכן אני רוצה להסביר למה אנחנו לא חושבים שנכון להכניס את הנושא של צו הגנה.
אילת ששון: קודם כל אני אגיד שמיעוטם של צווי הגנה מוצאים להגנתם של קטינים.
אילת ששון: כמובן אני לא באה לומר שאנחנו לא חושבים שצריך להגן גם על האמהות שמוציאות צווי הגנה, שדרך הקטין לא ייחשף מקום הימצאם, במידה והן עוברות למקלט לנשים מוכות.
אילת ששון: מה שאנחנו באנו ואמרנו זה שצווי הגנה הם צווים קצרי טווח, בית המשפט יכול לתת צו הגנה לשלושה חודשים, הוא יכול להאריך אותו אחר כך לשישה חודשים והוא יכול להאריך אותו במקסימום לשנה.
אילת ששון: זה דבר אחד.
אילת ששון: לא על כל צו הגנה שיוצא רצים למשרד הפנים כדי למחוק את הכתובות או לשנות את הכתובות ודברים מהסוג הזה.
אילת ששון: במהות, במסגרת צו ההגנה, לבית המשפט יש סמכות לתת כל החלטה אחרת שנדרשת להגנת שלומו של בן משפחה.
אילת ששון: זאת אומרת אפילו אם זה לא נדרש להגנת אותו בן אדם שלגביו הוצא צו ההגנה---
זבולון אורלב: סליחה שאני קוטע אותך, את לא חוששת אבל שאם לא יהיה צו הגנה בתוך העניין תיפגע טובתו של הילד, שההורה השני יקבל מידע שהוא לא צריך לקבל?
אילת ששון: קודם כל בדרך כלל צווי הגנה לא משליכים בכלל על האפוטרופסות של ההורה.
אילת ששון: יכול להיות שמוצא צו להגנתה של אישה והקשר עם הילדים---
זבולון אורלב: זאת אומרת שאין קשר בין המידע לבין ה---
אילת ששון: לא, אני גם אומרת רק את המשפט הנוסף, שבמקרים שבהם כן יהיה את הצורך לעשות את זה, יש לבית המשפט סמכות במסגרת צו ההגנה---
נירה לאמעי-רכלבסקי: גם כשצו ההגנה הוא לקטין?
אילת ששון: לא, צו ההגנה הוא בדרך כלל, רוב צווי ההגנה הם לאמהות או לאבות.
סימונה שטיינמץ: במקרים הבודדים שהוא דורש, אפשר לעשות את זה תחת הצו של בית המשפט, למקרים הספציפיים.
זבולון אורלב: אני לא אקיים סמינריון בדבר הזה.
זבולון אורלב: אפשר לקיים סמינריון, פשוט לא יהיו חוקים.
זבולון אורלב: אנחנו דנו על זה, את נכנסת לדיון שלישי או רביעי בחוק הזה, אנחנו לא יכולים כל דיון להתחיל עוד פעם להעלות גרה, עוד הפעם ועוד הפעם ועוד הפעם, הנושא הזה נידון וכמו שאמרנו, הוא נידון, נתתי לך הזדמנות להעלות את זה, אנחנו לא נכניס את צווי ההגנה.
עדי רז: העליתי את זה רק היום.
זבולון אורלב: אנחנו לא נכניס את צווי ההגנה לחוק, אתם יכולים להציע לי להגיש הצעת חוק לתיקון הדבר הזה.
עדי רז: רק מדובר כאן כל הזמן על טובת הקטין ו---
זבולון אורלב: אבל אין לך רשות דיבור, תודה רבה.
זבולון אורלב: אני מעריך את ההערה שלך, אנחנו דנו בסוגיה הזאת וכבר השתכנענו שמבחינת טובת הילד וטובת העניין אין צורך, כשיש מנגנון משפטי שבעת הצורך ניתן להסדיר את הדבר הזה.
זבולון אורלב: זה התפקיד שלהם ויש להם את המנגנון להגן, אין צורך להכניס את הדבר הזה.
זבולון אורלב: ויש עוד דבר אחד, שאת החוק הזה קיבלנו על עצמנו לחוקק בהסכמה או בתיאום עם משרדי הממשלה, יש פה חזית של ארבעה משרדי ממשלה ולצערי דברייך לא שכנעו אותם---
עדי רז: רק אחד התנגד.
זבולון אורלב: גם משרד הרווחה.
זבולון אורלב: אני מעריך שגם יתר משרדי הממשלה, את פשוט לא היית בדיונים קודמים.
זבולון אורלב: נתתי לך הזדמנות לשכנע אותם, לצערי הם לא השתכנעו.
זבולון אורלב: אני, אגב, משוכנע מהנימוקים שלהם.
זבולון אורלב: רבותיי, אנחנו ירדנו מהעניין הזה, אני מבקש לקרוא את סעיף 2.
נירה לאמעי-רכלבסקי: (מקריאה): " תיקון חוק מרשם האוכלוסין.
נירה לאמעי-רכלבסקי: בחוק מרשם האוכלוסין, התשכ"ה-1965, בסעיף 2(א), אחרי פסקה (11א) יבוא: "(11ב) כתובת נוספת למשלוח דואר לקטין, לפי הוראות סעיף 2א לחוק עדכון כתובת, התשס"ה-2005".
זבולון אורלב: יש הערות ל-2? אין.
זבולון אורלב: סעיף 3.
נירה לאמעי-רכלבסקי: (מקריאה): "בחוק עדכון כתובת, התשס"ה-2005 – "(1) בסעיף 1, בהגדרה "עדכון כתובת" בסופה יבוא "או רישום כתובת נוספת למשלוח דואר לקטין או שינויו, לפי הוראות סעיף 2א; "(2) אחרי סעיף 2 יבוא: "כתובת נוספת למשלוח דואר לקטין.
נירה לאמעי-רכלבסקי: 2א.
נירה לאמעי-רכלבסקי: (א) הורהו של קטין אשר מענו הרשום במרשם האוכלוסין אינו המען הרשום של ידו הקטין, רשאי לבקש מפקיד הרישום לרשום את מענו הרשום במרשם האוכלוסין או את כתובתו למשלוח דואר לפי סעיף 2, בכתובת נוספת למשלוח דואר לקטין.
נירה לאמעי-רכלבסקי: "(ב) הוגשה בקשה כאמור בסעיף קטן (א), ירשום פקיד הרישום כתובת נוספת למשלוח דואר לקטין, בכפוף להוראות סעיף 18(ג) לחוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות, התשכ"ב-1962.
נירה לאמעי-רכלבסקי: "(ג) נרשמה כתובת נוספת למשלוח דואר לקטין לפי סעיף זה, יהיה משלוח דואר על ידי רשות להורה בעניין ילדו הקטין למען הרשום של הקטין או לכתובתו למשלוח דואר הרשומה במרשם האוכלוסין וכן לכתובת הנוספת כאמור.
נירה לאמעי-רכלבסקי: ; "(3) בסעיף 4, בסופו יבוא "לעניין זה, "כתובת למשלוח דואר" – לרבות כתובת נוספת למשלוח דואר לקטין כאמור בסעיף 2א".
זבולון אורלב: יש הערות לגבי סעיף 3?
גיא רוה: הנושא פה של סעיף 3(2א) הוא מה שדיברנו קודם.
גיא רוה: דיברנו מקודם, וזה מה שכבודו וחבר הכנסת שטרית הסבירו במליאת הכנסת, שאין שום סיבה ביורוקרטית שאנשים יבואו למרשם האוכלוסין, למשרד הפנים, ויירשמו.
גיא רוה: למשרד הפנים כבר יש את הנתונים האלה.
גיא רוה: אז את הסעיף הזה צריך כמובן לשנות.
גיא רוה: אם אנחנו משאירים בסעיף הקודם, מה ש עדיין לא הבנתי, שיש רק חמישה גופים ולא כל גוף כמו שאנחנו ביקשנו, אז לסעיף הזה בחוק של מרשם האוכלוסין צריך להוסיף עכשיו עוד כמה גופים, כי כרגע יש פה רק ארבעה גופים ששניים בכלל לא קשורים להורים.
זבולון אורלב: הערתך ברורה.
זבולון אורלב: אודליה.
אודליה אדרי: אנחנו עומדים על זה שזה יהיה תלוי בבקשה של ההורה וזה לא יהיה אוטומטי, ורק כשהורה מבקש, הכתובת שלו תירשם.
זבולון אורלב: אנחנו קיימנו דיון קרוב לשעה בסוגיה הזאת, גם היום בנוסף לכל הדיונים הקודמים ואני אומר שאני לא שלם עם העמדה של משרדי הממשלה, אבל זאת העמדה של ארבעת משרדי הממשלה וכיוון שקיבלנו על עצמנו לעשות בתיאום, אני לא יכול להגיד שאני חולק עליהם עקרונית, כי חבר הכנסת שטרית יגיש הסתייגות, הבעיה הזאת תעבור למליאה ונראה במליאה.
זבולון אורלב: אני אצטרך אז להחליט מה אני עושה אם ההסתייגות שלך מתקבלת, אם אני מושך את החוק או לא מושך.
זבולון אורלב: טוב, נדבר על זה.
זבולון אורלב: הקואליציה תצטרך להתגייס ותחליט מה ה---
גיא רוה: אם כך אפשר להוסיף את הגופים שדיברנו?
זבולון אורלב: ידידי היקר, אני נתתי לך את רשות הדיבור, נתתי לך---
גיא רוה: לא, אבל זה רשום בהצעת החוק.
זבולון אורלב: אין לך עכשיו רשות דיבור, אני אקרא אותך לסדר פעם שנייה.
גיא רוה: רשום פה משרד החינוך.
פרץ סגל: אני רק רוצה לוודא שאותה הסתייגות של עניין של היידוע של ההורה השני תיכנס ב---
נירה לאמעי-רכלבסקי: לא, זו לא הסתייגות, זה תיקון לנוסח.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אנחנו נצביע על זה כפי שאני הקראתי.
נירה לאמעי-רכלבסקי: זה מתייחס גם לחוק עדכון כתובת, אל תדאגו, מבחינת הניסוח זה---
פרץ סגל: בסדר, זה מה שרק רציתי לוודא.
פרץ סגל: עכשיו, כדי להניח את דעתו בכל זאת של היושב ראש, אני אומר שכל הרישומים במשרד הפנים, כולם הם לפי בקשת אדם.
פרץ סגל: פה ההצעה השנייה היא לבוא ולומר, נעשה חריג לכלל, רישום אוטומטי.
פרץ סגל: זה לא מה שמקובל היום מבחינת הרישום.
פרץ סגל: מה שאני אומר, גם פרטים הרבה יותר חשובים, כמו ההורות עצמה, נרשמת לפי בקשה.
מאיר שטרית: פרץ, זו טענה שלא מקובלת, אני אגיד לך למה, כי אתה מחייב את האזרח להוציא תעודת זהות.
פרץ סגל: רק תעודת זהות, אבל לעדכן אותה אם הוא אבא של הילד, לא.
מאיר שטרית: I rest my case.
זבולון אורלב: דר' פרץ, כאיש שומר תורה ומצוות, אני יודע שרק מה שהצטווינו במעמד הר סיני, על כל פרטיה ודקדוקיה, הוא שריר וקיים לעד ולנצח נצחים, ואותם דברים לא ניתנים לשינוי, אבל מעשה חקיקה של בני אדם הוא לא קדוש והוא ניתן לשינוי ולכן להגיד, תשמע, בכל הבקשות זה כך, זה נורא לא מרשים אותי.
זבולון אורלב: אותי מרשים כרגע שמקיימים דיון מה טובת הילד, אז מקיימים את הדיון הזה.
זבולון אורלב: להגיד לך שאני בטוח בעמדתו של מאיר שטרית שצריך להיות אוטומטי?
זבולון אורלב: לא, אני לא כל כך משוכנע.
זבולון אורלב: להגיד לך שאני משוכנע בעמדתך?
זבולון אורלב: אני גם לא כל כך משוכנע בדבר הזה, יש צדדים לכאן ולכאן, הדברים לא פשוטים, אבל כרגע נעביר את החוק במסגרת ההסכמות שיש בינינו ואני רוצה להצביע על הצעת החוק, כפי ש---
עדי רז: לפני ההצבעה, אני ממש מבקשת את רשותך לומר---
זבולון אורלב: רק בגלל שזה מרכז ריקמן, את מנצלת את טוב לבי, אני מאפשר.
עדי רז: אני פשוט חייבת לענות למשרד הרווחה על עניין צווי ההגנה, כי כבר היום עומדת הצעת חוק להארכת תוקף של צו הגנה.
עדי רז: זאת אומרת אמנם שמענו כאן על שלושה חודשים, שישה חודשים או שנה, נכון, אבל כבר היום עומדת---
אילת ששון: זה היה חלק קטן מהתשובה שלי.
עדי רז: נכון, ועדיין אני סבורה שעלול להיגרם באמת נזק בלתי הפיך לקטין.
זבולון אורלב: עורכת דין רז, אני אגיע איתך להבנה, שאם תשכנעי את הלשכה המשפטית של משרד הרווחה לכלול בהצעת החוק הזאת גם את צווי ההגנה.
זבולון אורלב: .. תראי, פה ייקח בערך שבוע ימים עד שהחוק יונח, אני מניח, על שולחן הכנסת, תוך שבוע ימים, יש לי רשות להחזיר את החוק לדיון במידה שיש הסכמה, אם תגיעו להסכמה על צווי ההגנה אני אחזיר את החוק לדיון, אני אבקש רוויזיה ואני אחזיר את החוק לדיון ונכלול גם את ההסכמה הזאת בדבר צווי ההגנה.
זבולון אורלב: זה הוגן?
מאיר שטרית: היושב ראש, אני מבקש לומר בהערה לגבי הסעיף הזה.
מאיר שטרית: אנחנו פה השארנו נושא אחד לדיון, זה הוספת משרד החינוך, מוסדות החינוך בתוספת לחוק עדכון כתובות.
מאיר שטרית: אני כן רוצה להוסיף את זה ואני מבקש לרשום הסתייגות גם על זה.
זבולון אורלב: אוקי, אז יהיו לך שתי הסתייגויות.
זבולון אורלב: בעניין הזה, מאיר, אני מוכרח להגיד לך, כמי שהיה המנהל הכללי של משרד החינוך והתרבות, ולא רק זאת, קרוב ל-20 שנה עובד המשרד, מכיר את המערכת לפני ולפנים, שזו בקשה בלתי אפשרית מבחינה מעשית, כי אני לא רואה במערכת של משרד החינוך איך המידע מגיע אליהם באופן אוטומטי וזה ניתן לביצוע בתוך בית הספר.
זבולון אורלב: אני לא רואה את המנגנון שניתן ל---
מאיר שטרית: דרך הרשות המקומית.
זבולון אורלב: אתה יודע מה, אם תשכנע אותי ואני אשכנע...
זבולון אורלב: אנשי המשרד מאוד מוטרדים מהסיפור הזה---
מאיר שטרית: אני לא רואה שום סיבה שיהיו מוטרדים, אני חושב ש---
זבולון אורלב: לא, פה מדובר רק בעניינים מעשיים.
זבולון אורלב: אולי פעם, עוד חמש שנים, לא יודע, כשהכול יהיה אולי ממוחשב---
מאיר שטרית: עכשיו לא ממוחשב משרד החינוך?
זבולון אורלב: לא עד כדי כך.
זבולון אורלב: אין גם מנגנון בתוך בית הספר ש...
זבולון אורלב: אני לא רואה את הדבר הזה, להטיל את העומס הזה.
זבולון אורלב: צריכים לסמוך פה על הנחיות מנכ"ל המשרד שהן תובעות מהנהלת בית הספר, מהמחנכים, לשתף את שני ההורים, אבל לא הייתי קובע כאן חובה חקוקה בדבר שאני כמעט בטוח שמערכת החינוך לא יכולה לעמוד בדרישה הזאת.
זבולון אורלב: רבותיי, אני מעלה את החוק להצבעה כפי שהוקרא על ידי עורכת דין נירה לאמעי, בתוספת התיקונים שנעשו וההסכמות שהושגו.
זבולון אורלב: מי בעד החוק?
זבולון אורלב: הצבעה בעד הצעת החוק - רוב ההצעה אושרה אני קובע שהחוק אושר פה אחד.
זבולון אורלב: רשומות שתי הסתייגויות.