GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אתי אלוני: מי שיש לו – יש לו, ומי שאין לו – אין לו.
אתי אלוני: ואני חושבת שאנחנו כמדינה מתקדמת, מדינה שרוצה ורואה ברצף, באורך היום, משמעות שהיא לא רק מ- ש.ג.
אתי אלוני: בית-הפר החוצה או פנימה, אלא רצף שלם שגם החוגים יש להם מימד חינוכי וגם תנועות הנוער יש להם מימד ערכי חינוכי וגם קבוצות המנהיגות וגם הספורט וגם התרבות, אני חושבת שכל המכלול הזה ביחד, אם לא נגדיר אותו ונתקצב אותו בצורה פורמאלית, בפורמאלי של הבלתי פורמאלי, לדעתי לא יקרה פה כלום.
אתי אלוני: ואני רוצה לומר שיש הרבה מאוד רשויות מקומיות ואתה אמרת את זה בדבריך בפתיחה ואני מודה לך על זה, שמשקיעות רק כי יש להן או רק כי הן מבינות שזה חשוב.
אתי אלוני: ואני חושבת שאנחנו כחברה לא יכולים לחיות רק על-פי מי שנראה לו או לא נראה לו.
אתי אלוני: אם זה בסדר היום החברתי, ציבורי, לאומי שלנו, זה חשוב שזה יהיה שם.
אתי אלוני: ואני רוצה פה לומר על עבודה טובה של משרד החינוך יחד אתנו לקידום חוק הנוער, ששם את זה ב- Front priority, בפורמאלי ואמר – זה לא יותר לגחמתו של ראש עיר נבחר או לא נבחר, הטיפול בנוער.
אתי אלוני: זה ב- Priority, זה נמצא ב- Front line.
אתי אלוני: ושם אנחנו.
אתי אלוני: ושמו תפקיד סטאטוטורי, לא עוד הוא מחליט אם בא לו להשקיע בזה או לא.
זבולון אורלב: ייכנס לתוקפו ב- 2013, מנהל יחידת נוער.
אתי אלוני: אמת, שבמקומות מסוימים, ההחלה היא תוך שלוש שנים.
זבולון אורלב: צריך להסתיים.
אתי אלוני: נכון, אבל ההחלה שלו יכולה להיות מיידית במקומות שעומדים בקריטריונים.
זבולון אורלב: זה חשוב מאוד.
אתי אלוני: בזה אני מבקשת לסיים.
זבולון אורלב: זה השיג את חוק תנועות הנוער.
אתי אלוני: נכון, נכון.
קריאה: עוד נחזור אליו.
זבולון אורלב: יצחק קדמן, מנכ"ל המועצה הלאומית לשלום הילד, בבקשה.
זבולון אורלב: ואחריו יתכונן, מועצת התלמידים ונוער, תתכוננו.
יצחק קדמן: אני רוצה קודם כל לנצל את ההזדמנות לברך את המנכ"לית הנכנסת של משרד החינוך, לאחל לה הרבה בהצלחה.
יצחק קדמן: אני רוצה להזכיר לך שכשטייס עושה את טיסת הסולו הראשונה שלו, כשהוא יורד מהמטוס, חברים שלו שופכים עליו דלי עם מים קרים.
יצחק קדמן: אז אני לא, והדברים שאני אומר, אני לא מתכוון לעשות את הטקס הזה שמקובל אצל טייסים.
יצחק קדמן: אבל בכל-זאת, אני רוצה קצת לשפוך מים קרים.
יצחק קדמן: שמענו פה הרבה מאוד דברים שנאמרו ואם היה נוחת פה חייזר, הוא היה אומר – יש פה יותר פעילויות לבני נוער מאשר בני נוער.
יצחק קדמן: התמונה הזאת היא תמונה לא נכונה.
יצחק קדמן: אני מעריך את כל מה שנעשה בכל משרד, אבל אני מפנה אתכם לדו"ח מבקר המדינה מלפני שנה.
יצחק קדמן: דו"ח מבקר המדינה הוא דו"ח קשה מאוד בנושא הזה.
יצחק קדמן: ואומר מבקר המדינה נכון, יש קשר בין עלייה בשיעור התנהגויות סיכון, לבין היעדר מסגרות פנאי להפעלת בני נוער לאחר שעות הלימודים.
יצחק קדמן: הדברים האלה הם נכונים ובלי שהגברת מהמשרד לביטחון פנים תקפוץ, אני אומר שלדעתי, כל התקציבים להפעלת בני נוער היו צריכים לבוא מהמשרד לביטחון פנים זה אמצעי המניעה הטוב ביותר למנוע התנהגויות מסוכנות בקרב ילדים.
יצחק קדמן: לא רק של ילדים שנמצאים בתוכנית הלאומית ומוגדרים כילדים בסיכון, אלא של כלל הילדים בישראל.
יצחק קדמן: היום, בכנסת, מתקיימת בוועדה אחרת, ועדת המדע, מתקיים דיון על הסכנות לבני נוער מהפייסבוק וקריאת הביניים שלי לא היתה מקרית קודם, מפני שחלק גדול מבני הנוער בישראל, תרבות הפנאי שלהם נעה בין הפייסבוק לקניון.
יצחק קדמן: אנחנו לא יכולים לאסור עליהם להשתמש בפייסבוק, וזה גם לא נכון, גם לא ללכת לקניון.
יצחק קדמן: השאלה היא אם אנחנו מציעים להם משהו כתחליף.
יצחק קדמן: בגדול, התשובה היא לא.
יצחק קדמן: תבדקו כמה מגרשי ספורט מוארים מצוידים, עומדים לרשות בני הנוער במדינת ישראל.
יצחק קדמן: אפילו בבתי-הספר, גברתי המנכ"לית, ואני אומר את זה גם לאנשי משרד הספורט, ראיתי במסמך של מרכז המחקר שעושה עבודה מצוינת כל פעם מחדש גם במסמך שהוא הגיש היום, שב- 70% מבתי-הספר אין אולמות ספורט תקניים שעומדים לרשות התלמידים.
יצחק קדמן: אז אפשר לדבר גבוהה גבוהה על ספורט ואפשר לדבר על פיילוט פה ופיילוט שם, אבל השאלה היא איזה אלטרנטיבה אנחנו מציגים לבני הנוער.
יצחק קדמן: אמרה לי פעם מי שהיתה קצינת הנוער הראשית של משטרת ישראל משפט שאני מציע שנחרוט על לוח ליבנו.
יצחק קדמן: היא אמרה כך – הפטנט הוא מאוד פשוט.
יצחק קדמן: אם לא נעסיק אותם, הם יעסיקו אותנו.
יצחק קדמן: וזה נותן את הכל בקליפת אגוז.
יצחק קדמן: אם אנחנו לא ניתן לבני הנוער ולילדים את הכלים ואת האפשרויות, ואגב, אני מדבר לא רק על השאלה מה נמצא או מה לא.
יצחק קדמן: בדו"ח מבקר המדינה, מוזכרים עוד כמה דברים מעבר לקיפוח של אוכלוסיות של עולים חדשים והמגזר הערבי ועוד, מוזכר שם, וסליחה שאני אומר את זה, אני לא מתכוון להעליב אף אחד.
יצחק קדמן: הדלות של הדברים שכן פועלים.
יצחק קדמן: אם אנחנו רוצים להתחרות על ליבם של בני הנוער, צריך להציע להם פעילות אטרקטיבית.
יצחק קדמן: מוזכר בדו"ח מבקר המדינה הרמה הנמוכה של אלה שמעבירים באותם מקומות שיש תוכניות תרבות ופנאי.
יצחק קדמן: מוזכר חוסר ההתאמה לתפקיד, מוזכר דלות, מה שאנחנו נותנים להם.
יצחק קדמן: אני שמעתי פה על מילה שאני פשוט אלרגי אליה, אני לא יכול לסבול אותה, וזאת המילה פיילוט.
יצחק קדמן: אנחנו הפכנו להיות מדינה שנקראת פיילוט-לנד.
יצחק קדמן: כל הזמן עושים אצלנו פיילוטים.
יצחק קדמן: תפסיקו כבר עם הפיילוטים.
יצחק קדמן: משך עשרות שנים, היו בישראל בתי תלמיד ובתי נוער, לא קראו לזה פיילוט.
יצחק קדמן: הם נעלמו.
יצחק קדמן: אני קראתי, באמת שוב, בלי לפגוע באף אחד, קראתי שעומדים או שהתחילו כבר לעשות פיילוט חדש, אתם יודעים של מה?
יצחק קדמן: של עובדי חבורות רחוב.
יצחק קדמן: פיילוט חדש.
יצחק קדמן: ריבונו של עולם, 30, 40 שנה, היו לנו עובדי חבורות רחוב שהתעסקו עם נוער מנותק וזה היה התפקיד שלהם, הם היו בכל רשות מקומית, עד שמישהו החליט שלא צריך יותר וביטלו את זה.
יצחק קדמן: אז עכשיו מקימים פיילוט של עובדי חבורות רחוב בכמה יישובים.
יצחק קדמן: אנחנו הולכים אחורה ואחר-כך מכריזים על כל פעילות שהיתה בתשתית שלנו, כפעילות של פיילוט.
יצחק קדמן: אנחנו מוכרחים לחזור ולראות, להבין, זה בדיוק כמו טיפות חבל.
יצחק קדמן: ואני מושפע גם מישיבה שהייתי הבוקר, בוועדת העבודה והרווחה.
יצחק קדמן: איך הקטנו את התמותה של תינוקות במדינת ישראל?
יצחק קדמן: איך מנענו מחלות מדבקות?
יצחק קדמן: על-ידי זה שהקמנו רשת מפוארת שיש מי שרוצה להפיל אותה עכשיו, רשת מפוארת של טיפות חלב שעסקה במניעה.
יצחק קדמן: כשיש טיפת חלב, כשיש חיסונים, שיש חינוך לבריאות, אז יש פחות תמותת תינוקות, זה מוכח, זה עובד.
יצחק קדמן: זה זול.
יצחק קדמן: אותו דבר אנחנו צריכים לעשות גם בנושא תרבות הפנאי.
יצחק קדמן: מילה אחרונה, אני לא יכול להתאפק, להזכיר את זה.
יצחק קדמן: מבקר המדינה בדו"ח שלו, ציין למשל את הדלות של השירותים בעיריית ירושלים.
יצחק קדמן: עיריית ירושלים היא עירייה לא קלה ולא פשוטה, עם אוכלוסיות מצוקה גדולות והוא טוען שבתשובתה של עיריית ירושלים למשרד מבקר המדינה צוין כי הסיוע השנתי שהעירייה קיבלה ממשרד החינוך לצורך הקניית חינוך לערכים לבני נוער, מגיע ל- 30 אגורות לילד לשנה.
יצחק קדמן: ככה לא בונים חומה.
זבולון אורלב: מועצת התלמידים.
דין זהר: אני מנתניה, מועצת תלמידים והנוער הארצית.
דין זהר: אני תלמיד בכיתה י"ב בבית-הספר אלדד.
דין זהר: אנחנו נשתדל לא לחזור על הדברים שנאמרו, באמת נאמרו פה, בין אם עובדות ובין אם הצעות שהן נכונות וחלקן גם קשות.
דין זהר: דבר ראשון, אנחנו מברכים על הכינוס הזה.
דין זהר: הכינוס הזה מראה שבאמת כל השיח כלפי חינוך בלתי פורמאלי, חינוך שהוא ערכי, חינוך שהוא מעבר לשעות הלימוד, הוא משהו שתפש את השיח הציבורי ואת השיח של מקבלי ההחלטות וזה חשוב שזה יהיה כך ואסור שזה ייפסק פה.
דין זהר: לגבי העניין הכספי, אנחנו שמחים לשמוע מהמנכ"לית שבאמת נעשים דברים בנושא וזהו, ובאמת חשוב, אנחנו רוצים לראות את זה בשטח.
דין זהר: דבר אחד שמפריע לנו זה עניין של שוויון הזדמנויות.
דין זהר: היום אנחנו נמצאים במצב שלרשויות המקומיות יש מקום מאוד משמעותי בהחלטה מה ייכנס ומה לא ייכנס.
דין זהר: מה יהיה ומה לא יהיה.
דין זהר: איפה הם יכניסו תקציב ואיפה לא.
דין זהר: מה שגורם למצב שיש רשויות שיש בהן חינוך ערכי וחינוך בלתי פורמאלי שאפשר להתגאות בו מפה עד להודעה חדשה, וכאלו שאין להם בכלל כלום ואתה, אדוני היושב-ראש, שמעת ואתה בטוח מכיר את המקרים האלו ואני חושב שזה המקום של הוועדה באמת לעשות צעד בנושא הזה.
דין זהר: והצעד, לפי דעתנו, אחד הצעדים באמת המשמעותיים, זה באמת עניין החקיקה, עניין התקנות.
דין זהר: ראינו את זה כבר בחוק הרשויות המקומיות שבאמת צובר תאוצה ומשפיע על כל התהליך הזה של חינוך בלתי פורמאלי ואני חושב שאין סיבה שאם יש חוק שמדבר על החינוך הפורמאלי, לא יהיה חוק שמדבר על החינוך הבלתי פורמאלי וייצור רצף חינוכי שאנחנו במועצת התלמידים והנוער הארצית מאוד מאמינים בו.
דין זהר: חינוך שהוא משמונה בבוקר, עד שמונה בערב וכן, גם אחרי.
דין זהר: וחשוב להדגיש את זה.
דין זהר: עוד דבר אחד שגל יציין, שעלה במועצה, בבקשה.
גל פליישמן: אני ממועצת התלמידים והנוער הארצית, אני מגבעתיים, תלמיד בשמעון בן צבי.
גל פליישמן: דיברה קודם חברת הכנסת אורלי לוי ונחשפנו לזה קודם בשאלות שהפנית כלפי הנוער, זה העניין של ביקור במוזיאונים או בהופעות, בהצגות, לאחר שעות הלימודים.
גל פליישמן: עולה באמת שבני הנוער לא נחשפים לזה, לא מבקרים במוסדות תרבות מספיק, מחוץ לשעות הלימודים.
גל פליישמן: הונחה בעבר הצעת חוק שהיא נקראת חוק אזרח צעיר, שמטרתה בעצם לתת הנחה של 50% לאוכלוסיית בני הנוער, אם זה על מופעי תרבות או מוזיאונים וגם לתחבורה ציבורית.
גל פליישמן: כשאנחנו במועצת התלמידים הארצית דנו עליה הרבה והגענו למסקנה שאם באמת יהיה הדבר הזה, אז בני נוער גם מהמרכז וגם מהפריפריה, שיש להם פחות, יגיעו למופעי תרבות ויותר למוזיאונים, מה שלא קורה כל-כך עכשיו.
דין זהר: דבר נוסף רק זה לגבי הפעילויות.
דין זהר: יש בהרבה מאוד ערים פעילויות התנדבות, פעילויות של, אם זה בוגרים, אם זה מי שמכיר את תנועת תרבות שפועלת היום בארץ מתוך התנדבות.
יוסי לוי: זה תנועה של חבר'ה, זה גרעיני אמנויות שבזמנו עבדו בכל מיני מקומות והם יצרו לעצמם היום גוף משלהם, גם לשנת שירות וגם לצבא, גם כתנועת בוגרים.
דין זהר: וזו רק דוגמה פשוט לפרויקט שבאמת העשייה ההתנדבותית, בני הנוער לא צריכים לשלם, לא צריכים לעשות כלום, פשוט להגיע ולחוות משהו יותר ערכי, משהו אחר, בחינוך הבלתי פורמאלי והדבר היחידי שהם צריכים זה תמיכה כספית מהרשות או בכלל, וגם זה לא נותנים להם וחבל שהדבר הזה, הדבר הבסיסי הזה של כאלה שרוצים לעזור, לא תהיה להם את האפשרות הזאת.
זבולון אורלב: תגידו, הבעיה שבני נוער לא הולכים לפעילויות של תרבות הפנאי היא בעיה כספית או בעיה של חוסר תרבות?
דין זהר: היא גם בעיה כספית, כי בני הנוער, באמת, אמנם כן, חסרה התרבות, כמו שאתה אומר, אבל לבני הנוער, אנחנו אוכלוסייה דלת אמצעים.
דין זהר: רובנו לא עובד וגם אם כן, אין לנו הרבה כסף והכסף שכן יש לנו, בדרך-כלל מעדיפים להשקיע אותו בדברים אחרים.
דין זהר: ואם תהיה, לפי מה שאנחנו בדקנו, ראינו שאם תהיה כן איזו שהיא הקלה, אז בני הנוער דווקא יותר יגיעו וכן ירצו להיחשף ולראות.
דין זהר: ברגע שיגיעו וייראו שכן טוב להם וכן מקבלים איזה שהוא ערך תרבותי, לפי דעתנו, כן ימשיכו ויבואו.
זבולון אורלב: מה אחוז התלמידים בכיתה שלך שהולכים לתנועות נוער?
דין זהר: לתנועות נוער, בכיתה שלי?
דין זהר: אני יכול להגיד לך בגבעתיים, בערך 60% מבני הנוער, נמצאים בתנועת נוער.
זבולון אורלב: ואצלכם-?
גל פליישמן: גם, בערך 50% - 60%.
גל פליישמן: לגבי השאלה שלך, אני ישבתי עם אחת מהמורות אצלי בבית-הספר ובאמת העלינו את השאלה הזאת, מה הבעיה מבחינת התרבות, אצל בני הנוער והגענו באמת לסוג של מסקנה שהיום בני נוער רואים חשיבות מאוד גבוהה בכל מה שקשור לציונים ולבגרויות ולא באשמתם, זה מה שמלמדים אותם.
זבולון אורלב: זה המסר שהם מקבלים.
גל פליישמן: זה המסר שהם מקבלים ואני אתן את הדוגמה הכי טובה, שהיה לנו סיור בכנסת, יש תלמידים שהם תלמידים מצוינים מבחינה התנהגותית, מבחינה חברתית, הכל, העדיפו ללכת הביתה וללמוד לקראת מבחן שהיה להם יום אחרי זה, מאשר לבוא לפעילות כזאת או כל פעילות אחרת.
גל פליישמן: שוב, לא בגלל, אני בטוח שזה מעניין אותם, פשוט הם רואים חשיבות לעבור את המבחן הזה, כי זה מה שהמערכת מראה להם.
זבולון אורלב: יש עכשיו ארבע בנות מהרטמן שרוצות לדבר, אז מי שמדברת, תשב פה ליד השולחן, כדי שהיא תיקלט בפרוטוקול.
זבולון אורלב: ליאל עזרא, בקצרה, בבקשה.
ליאל עזרא: אני בכיתה י"א.
זבולון אורלב: מה את עושה חמש יחידות?
ליאל עזרא: היסטוריה ומשפטים.
זבולון אורלב: ותורה שבעל-פה?
ליאל עזרא: וגמרא.
ליאל עזרא: אני מדריכה בתנועת נוער בבני עקיבא ואני חושבת שעיקר התקציב שהמדינה צריכה לתת כדי לפתח את הנוער זה לתנועות הנוער.
ליאל עזרא: בגלל שבני נוער בעצם יודעים מה מעניין בני נוער אחרים.
ליאל עזרא: אנשים מבוגרים, לרוב, לא כל-כך, אולי כן, לרוב לא כל-כך מבינים מה מעניין בני נוער.
ליאל עזרא: אני חושבת שבני נוער הם יכולים לתת, זה נותן, תנועת נוער נותנת גם למדריך וגם לחניכים וגם לשכונה.
זבולון אורלב: לא הבנתי, בגלל דמי החבר, אז ילדים לא נרשמים?
ליאל עזרא: יש לשלם דמי חברות ולטיולים ולפעילויות, עולה הרבה כסף.
ליאל עזרא: אני יודעת שחניכים שלי, קשה להם לבוא, יש חודש ארגון, יש, אנחנו עושים דברים מאוד גדולים, קשה להם לבוא.
זבולון אורלב: שבת ארגון?
ליאל עזרא: שבת ארגון, בשבת הקרובה.
זבולון אורלב: אני כבר יודע איך קוראים לשבט החדש.
ליאל עזרא: גם אני יודעת.
ליאל עזרא: הם לא יכולים לבוא, לא נעים להם להגיע, כי אין להם כסף לשלם.
ליאל עזרא: אין להם מאיפה.
ליאל עזרא: להורים אין תקציב ואני חושבת שנוער, יש לו יוזמות גדולות.
ליאל עזרא: נוער חושב בגדול – אני רוצה לעשות ככה וככה, אני רוצה להרים פה דברים, להרים שם דברים, ואין לו כסף.
ליאל עזרא: אין לו מאיפה.
ליאל עזרא: אין לו תקציב.
ליאל עזרא: המדינה לא מטפלת בזה, אין מי שישלם.
ליאל עזרא: לבני נוער יש יוזמה, אני יודעת שאנחנו אישית, כשיש לנו יוזמה שהיא קצת עולה כסף, אנחנו צריכים ללכת ולמכור עוגות ברחוב, כדי שיהיה לנו כסף לעשות דברים.
ליאל עזרא: בעצם, זה דברים לקהילה.
זבולון אורלב: מה רע בזה?
ליאל עזרא: זה טוב, באיזה שהוא מובן, כדי שנשתתף, אבל לא כל התקציב צריך להגיע ממכירת עוגות.
ליאל עזרא: זה לא צריך לעבוד ככה.
זבולון אורלב: קדימה, בני עקיבא, למקום.
זבולון אורלב: בבקשה, יסמין, מאבו גוש.
יסמין: אני תלמידה בכיתה י'.
זבולון אורלב: את כבר יודעת באיזה מקצועות תיבחני בבגרות?
יסמין: לא.
זבולון אורלב: תיהני קצת.
יסמין: קודם כל, אני רוצה לדבר על המגזר הערבי.
יסמין: במגזר הערבי שלנו, יש פחות פעילות שמקיימים באזור שלנו.
יסמין: קודם כל, יש פחות חוגים, פעילויות לבני נוער, בהשוואה לבתי-הספר היהודים.
יסמין: לדוגמה, בבתי-הספר היהודים, מקיימים משלחת, הם מתוקצבים על-ידי הממשלה.
זבולון אורלב: את מדברת על פעילויות של בית-הספר או של המתנ"ס?
יסמין: גם בית-הספר וגם המתנ"ס.
זבולון אורלב: את חושבת שבמתנ"ס באבו גוש יש פחות חוגים מאשר במתנ"ס בכל מקום אחר בארץ?
יסמין: כן, כן.
יסמין: אז בקשר לזמן הפנוי, רוב הזמן הפנוי, בני נוער ערבים, יושבים מול הטלוויזיה, וגם מול המחשב.
יסמין: כי פשוט להורים אין את התקציב לקיים להם פעילויות כמו שצריך.
יסמין: וגם אני קוראת רוב הזמן בעיתונים וגם באינטרנט על פעילות שמקיימים תלמידים יהודים ואני רואה שזה חסר לנו בבתי-הספר ובמגזר שלנו.
זבולון אורלב: מה היית רוצה שיהיה באבו גוש?
זבולון אורלב: הנה, יושבת פה מנכ"לית משרד החינוך.
יסמין: פשוט אין לנו כל-כך פעילות שמקיימים כמו פעילות ספורט.
זבולון אורלב: מה היית רוצה?
יסמין: כמו, למשל, פעילות של ספורט.
יסמין: אין לנו משלחות כמו שעושים בבית-ספר יהודי.
יסמין: פעילויות תרבותיות.
זבולון אורלב: אכן, גם העבודה של מרכז המידע והמחקר של אתי שנמצאת כאן, באמת מצביע על זה שהזמינות והנגישות של פעילויות תרבות הפנאי במגזר הערבי, היא פחותה מאשר במגזר היהודי וגם פה יש פער באמת שצריך לצמצם אותו.
יסמין: אם אנחנו, בדפים שחילקתם אלינו היום, בעמ' 16, רואים את הפערים.
זבולון אורלב: זה מה שאמרתי עכשיו.
יסמין: כן.
זבולון אורלב: אז לכן יש דיונים כאלה, חושפים את זה ואולי דרך הדיון הזה יבוא איזה תיקון.
זבולון אורלב: תודה רבה, שתצליחי בלימודייך, יסמין.
זבולון אורלב: רחל קפויה, בבקשה.
רחל קפויה: אני גם מדריכה בבני עקיבא, בסניף לב העיר.
רחל קפויה: זה בבית-ספר לדוגמה, במקלט שם.
רחל קפויה: גם לב העיר הוא סניף די בפיתוח.
זבולון אורלב: את מדברת על הנחלאות?
רחל קפויה: כן.
רחל קפויה: הוא סניף שהוא די בפיתוח ואין לו הרבה כסף.
זבולון אורלב: נפתלי דרעי הוא המנכ"ל של מועצת תנועות הנוער, הוא מקשיב לך בתשומת לב ועל-ידו יושב יוסי לוי, שהוא ראש מינהל מינהל חברה ונוער שאחראי על תנועות הנוער במדינת ישראל, טוב שאתם מדברים, תכף הם יתייחסו לדברים האלה.
רחל קפויה: בעיקרון, ליאל אמרה מה שצריך להגיד, אני חושבת שצריך להשקיע בתנועות נוער כאלה בגלל שברגע שאתה משקיע במתנ"ס ויש לך שם, רוב האוכלוסייה שבאה לשם, זה סוציו אקונומי די נמוך.
רחל קפויה: אבל ברגע שאתה בא לתנועת נוער שאחד בא מפה ואחד בא מפה, יש גיוון, יש לי חניך שבא ממקום שהוא אזור טוב יותר, שהוא בית יותר טוב, אחד שהוא בא מבית שהוא לא טוב.
רחל קפויה: ברגע שאתה מחבר אותם, ברגע שאתה מביא להם מקום להיות ביחד, האחד פורח בגלל השני, האחד לומד בגלל השני והם פשוט כאילו סוג של ערבוב מאשר לשים את כולם באיזה מתנ"ס וכל אחד עם אותו רקע, אותו דבר ואין גיוון, אתה לא מעלה, אתה לא נותן להם לפרוח.
זבולון אורלב: תודה רבה, רחל.
זבולון אורלב: אביטל גודמן, לא חייבי לחזור איש על דברי רעהו, רק אם את רוצה משהו להוסיף.
אביטל גודמן: כן, אני לא בשום תנועת נוער.
זבולון אורלב: את בהרטמן?
אביטל גודמן: כן.
זבולון אורלב: את לא בתנועת נוער?
אביטל גודמן: אני לא בתנועת נוער.
אביטל גודמן: שוק?
זבולון אורלב: הלם.
אביטל גודמן: אז למרות שזה יכול להיות מפתיע, לא כל בני הנוער מהמגזרים שנמצאים במגזר הסוציו אקונומי היותר גבוה, לעומת בעצם מה שדיברו עליו קודם, שזה המגזר שהוא נמצא בסיכון, הילדים שאין להם לאן ללכת בגלל שלהורים שלהם אין כסף, אבל הבעיה שאני רוצה לדבר עליה היא לא בעיה כלכלית, היא בעיה שבעצם, אין מה לעשות, בגלל שיש עומס מטורף מהבית-ספר, בגלל שיש לנו בגרויות, בגלל שיש לנו שיעורי בית, עבודות להגשה ונכון שיש את יום החמישי שלפעמים בערב אפשר לצאת, ולאנשים שאין להם מחר בבוקר מגמה, אפשר לצאת, אבל לאן?
אביטל גודמן: תלכו לעיר, מה אתם תראו שם?
אביטל גודמן: ילדים בני 13, 14, בגיל של אח שלי הקטן, שמסתובבים עם בקבוקי קולה וכולם יודעים שזה לא קולה, כולם יודעים שזה אלכוהול שמישהו גדול מהם קנה להם.
אביטל גודמן: מעשנים, בצורה מגעילה, וכולם יודעים שזה לא בריא.
אביטל גודמן: ואומרים להם את זה, אבל הם בגיל מרדני ובא להם, בגלל שהם יכולים ובגלל שאין להם משהו אחר לעשות, חוץ מלשבת בבית וסתם, לראות פייסבוק.
זבולון אורלב: איזה פעילות היית מציעה להם?
אביטל גודמן: נאמרו פה דברים על מתנ"סים, ותנועות נוער, אבל הם דברים שדורשים התמדה.
אביטל גודמן: הם דורשים סוג של מחויבות.
זבולון אורלב: אין מה לעשות אתם?
אביטל גודמן: אני לא אומרת שהילדים שאין להם מה לעשות הם חייבים עכשיו ללכת ולהירשם למקום שהם מחויבים אליו, שהם יצטרכו להגיע אליו כל שבוע.
אביטל גודמן: לא בא לי להגיע בשבוע הבא לאותו דבר, אני רוצה בשבוע הבא לעשות משהו אחר.
אביטל גודמן: יכול להיות שגם בשבוע הבא אני לא ארצה לצאת, כי יש לי מבחן גדול או בגרות ביום ראשון.
אביטל גודמן: יכול להיות שאני לא ארצה לצאת ואני רשומה בתנועת נוער ואני אהיה חייבת להגיע כי יש לי בנוסף לאחריות שיש לי גם מהבית-ספר, גם יש לי עוד אחריות לחניכים?
אביטל גודמן: יש אנשים שמסוגלים לעמוד בזה, אבל אני לא חלק מהם.
זבולון אורלב: תודה רבה, אביטל.
זבולון אורלב: שני יהושע, בבקשה.
יצחק קדמן: היא אמרה דברים נורא חכמים.
שני יהושע: דיברו כבר רחל וליאל על תנועות הנוער ורציתי לדבר על הצופים, אני אגיד את זה בקצרה.
שני יהושע: אני באמת חושבת שכמו שליאל אמרה, תנועות הנוער הם באמת מקום שיש הרבה הרבה יותר נהירה של ילדים ונוער למקום הזה.
שני יהושע: 300,000 ילדים בתנועות נוער בארץ, 60,000 בצופים וזה באמת מקום ממש טוב ללכת אליו.
שני יהושע: אני חושבת שיש בזה הרבה, סוג של הצלה ממקרים של אלימות ושימוש באלכוהול.
שני יהושע: גם בגלל שזה ממלא את הזמן וגם בפירוט שתנועת הצופים באמת יש לה אידיאולוגיות וערכים כמו זהות יהודית, שוויון, רב תרבותיות ומעורבות חברתית, שבאמת ממש ממש עוזרים לאנשים להתקדם ואני אישית מכירה הרבה אנשים שאני יודעת שאם הם לא היו מגיעים למקום הזה ולשבט שלי או לצופים, תנועות נוער באופן כללי, הם היו נמצאים היום במקום מאוד לא טוב, בין אם זה שימוש באלכוהול, או אלימות, מקרים אחרים.
שני יהושע: באמת, חבל לי שהתשלום שצריך לשלם מדי שנה גבוה בצורה לא לגיטימית.
שני יהושע: במקרה שלנו זה 650 שקל בשנה, לא כולל טיולים ופעילויות אחרות ובאמת יש חניכים שלא מגיעים מהסיבה הזאת, שזה הפסד גדול ואנחנו בניגוד לבני עקיבא גם בגלל שאנחנו תנועה א-מפלגתית, אין שום מימון משום מקום אחר וזה באמת חבל כי אני באמת מחכה לשנה שבה אני והאחים שלי והחניכים, שאני אישית מדריכה של חניכים עם צרכים מיוחדים, לא יצטרכו, אנשים שאין להם כסף, למלא טופס סבסודים שזה לא נעים בכלל למלא אותו וזה משפיל.
שני יהושע: זה לא משהו שטוב להתמודד אתו, אלא שהמחיר מההתחלה יהיה מחיר לגיטימי ושתהיה לנו תמיכה מהמדינה.
זבולון אורלב: עכשיו המבוגרים.
זבולון אורלב: בבקשה, בתמציתיות.
יוסי לוי: באמת, אני רוצה להגיד לכם, צריך להיות גם אופטימיים.
יוסי לוי: אני הרבה הרבה שנים נמצא בארץ הלא זרועה הזאת, אני כל חיי עסקתי במערכת החוץ בית-ספרית, בכל מיני תפקידים ואני רוצה להגיד לכם שהיום, ההזדמנויות של כולנו הן הרבה יותר ריאליות, היכולת היום להגיע למקומות במערכת החינוך הלא פורמאלי, היא הרבה יותר סבירה ונכונה.
יוסי לוי: יש הרבה דברים מה לעשות, ראינו פה.
יוסי לוי: הלכה אתי, אבל נמצא פה זיו.
יוסי לוי: אני רואה, ראש רשות מקומית היום, אני אפילו אציין את שמו, למרות שלא שאלתי אותו, כמו אלי ברדה, ממגדל העמק, שיודע לנתב נכון את כל המערכות שמגיעות אליו מכל המשרדים, אולי אנחנו לא במשרדים לא יודעים קצת לתאם, אבל אליו מגיע בסוף הכל.
יוסי לוי: והוא יודע לחבר את העיר ללא אלימות ביחד עם צהלה ויודע לחבר את קידום נוער ביחד עם מחויבות אישית, והוא יודע להוביל את זה נכון בשולחן עבודה נכון ואני באמת אומר לכם, אין דומה ראש עיר כזה, אמרה מקודם דין במילים אחרות את זה, אין דומה ראש עיר כזה לאחרים.
יוסי לוי: ואני חושב שגם אצלו נמצא רוב הכוח, הוא בעצם הרמזור, המסוף שאליו מתרכזים כל הדברים האלה ושם זה בהחלט ייתכן.
יוסי לוי: יש היום לא מעט תקציבים.
יוסי לוי: דיברו פה הרבה על כסף, אפשר לגמור את זה בכסף, להגיד אין כסף, אין פעילות.
יוסי לוי: יש הרבה, לא מעט כסף היום, שלא היה פעם.
יוסי לוי: זה מה שאני רוצה להגיד, שלא היה פעם.
יוסי לוי: יש הרבה אפשרויות, ועם זה צריך לדעת את הניצול הנכון.
יוסי לוי: הדבר השני שאני רוצה להגיד, אני לא אענה לקדמן, הוא לא פה.
יוסי לוי: אז אני אתייחס לנקודה השלישית.
יוסי לוי: הזכירה קודם המנכ"לית, גם את התגבור של תנועות הנוער, דיברו פה הרבה על תנועות הנוער.
יוסי לוי: תפישתי האישית בכל אופן שתנועת הנוער זה לא תרבות פנאי.
יוסי לוי: תרבות פנאי היא תרבות, כמו שאמרה קודם הילדה האחרונה, אני רוצה ללכת לחוג היום אני הולכת, מחר אני לא הולכת, זה מאוד וולונטארי.
יוסי לוי: בתנועת נוער כמו בדברים אחרים, שלארגונים יש איזה דפוס של מחויבות אישית של הילד לתנועה ואני חושב, בגלל זה גם שורדים בו ונמצאים בו הרבה חניכים.
יוסי לוי: המשרד מכיר בזה מאוד, אמרה המנכ"לית, אנחנו נמצאים היום במקום אחר לגמרי בבסיס התקציב של התנועות, אחרי זה נפתלי יכול להגיד על זה עוד כמה מילים, אין את התוצאות, המספרים שקיבלתם עכשיו, של 300,000 הם מספרים שכמעט גדלו ב- 40% או 50% מהאומדן האחרון ומילה לכל אלה שדיברו על תשלומי חניכים, אמרו את זה לא מעט.
יוסי לוי: דווקא בתנועות הנוער, שזה בעצם ארגון החינוך הלא פורמאלי, הכי גדול היום במדינה.
יוסי לוי: שני דברים אנחנו עושים עם הנושא הזה.
יוסי לוי: אחד, בכסף שהתווסף עכשיו, ב- 20 מיליון שהתווספו ב- 2012, אנחנו הולכים להעביר את מרבית הכסף לצד המוניציפאלי, לא לצד של המרכזים, אלא לצד העירוני, לסבסוד חניכים עד למדד טיפוח אישי של חניכים שיוכלו לבוא ודבר שני, שמענו את זה גם בוועדה אחרת, לפני שבוע, אנחנו הולכים לנקוט עמדה, מה שהמשרד לא נקט היום, לגבי תשלומי הורים, זה לא היה עד היום.
יוסי לוי: אנחנו חושבים שזה דבר שהוא יהיה נכון וראוי ואני חושב שגם עם הנושאים האלו יבואו פתרונות טובים ואחרים.
יוסי לוי: אני אסתפק בזה, בינתיים, מפני שהזמן קצר.
יוסי לוי: בבקשה.
זבולון אורלב: נפתלי דרעי, מנכ"ל מועצת תנועות הנוער.
נפתלי דרעי: ראשית, היושב-ראש, אני רוצה להודות לך על הדיון הזה, החשוב, שאתה מקיים בנושא תרבות הפנאי של הצעירים ובני הנוער ולהצטרף לאיחולים לגב' שטאובר, מנכ"לית המשרד, והרבה הצלחה בתפקיד.
נפתלי דרעי: אני לא אחזור על דברים שנאמרו.
נפתלי דרעי: אני אומר שמאז ימי זבולון המר כשר החינוך באמצע שנות ה- 90, כשהוא קיבל החלטה אסטרטגית להכפיל את תקציב תנועות הנוער, בשלוש שנים.
זבולון אורלב: אתה זוכר מי היה המנכ"ל שלו?
נפתלי דרעי: כן.
נפתלי דרעי: שהיא היתה החלטה היסטורית מבחינת תנועת הנוער.
נפתלי דרעי: אנחנו זוכרים אותה.
נפתלי דרעי: עד השנים האחרונות, עברנו תקופה של יובש, של יובש ושל יחסים לא טובים עם המשרד ועם כל הגורמים האחרים.
נפתלי דרעי: לשמחתי, אנחנו נמצאים בשבע השנים הטובות.
נפתלי דרעי: שר החינוך בהחלט שם את תנועות הנוער בקדמת הבמה ואנחנו חשים את זה גם בנושא התקציב וגם ביחס של משרד החינוך ומשרדים נוספים ובהחלט אנחנו מברכים על זה.
נפתלי דרעי: אנחנו הצגנו לשר החינוך בפגישה שהיתה הקיץ, את ההתפתחות בשנים האחרונות של הגידול בפעילות תנועות הנוער ולשמחתי יש גידול בפעילות הקיץ של כ- 30%.
נפתלי דרעי: הדברים האלה הם תוצאה ישירה של הסיוע התקציבי שתנועות הנוער מקבלות וההחלטה בטרכטנברג להגדיל את תקציב תנועות הנוער בעוד 20 מיליון היא נגזרת מהנתונים האלה, על-מנת להמשיך ולהרחיב את פעילות תנועות הנוער ולצרף כמה שיותר חניכים חדשים.
נפתלי דרעי: הדגש, כמו שנאמר קודם, יהיה בשנים הקרובות לפריפריה.
נפתלי דרעי: ב- 2010 השר קיבל החלטה להפנות חלק מהמשאבים בתוך תקנת תנועות הנוער לפריפריה ואנחנו ראינו בשנתיים האחרונות גידול של פתיחת סניפים חדשים בפריפריה, על חשבון יישובים במרכז והמגמה הזאת, לדעתי, תמשיך ואנחנו נראה בשנים הקרובות יותר ויותר פתיחה של סניפים חדשים בפריפריה והצטרפות של ילדים גם אם אין להם משאבים, לפעילות תנועות הנוער כי הסבסוד יהיה על-פי מדד אישי וזה יאפשר לתנועות הנוער לצרף באמת חניכים שאין בידם לשלם עבור הפעילות.
זבולון אורלב: יהיה מבחן הכנסה לצורך קביעת התשלום?
נפתלי דרעי: כל ילד על-פי הנתונים האישיים שלו.
נפתלי דרעי: קיים במשרד היכולת לזהות אם על-פי איזה מדד הוא נמצא ומזה ייגזר הסבסוד שיינתן.
יוסי לוי: יש מדד הטיפול האישי שלו, מדד שטראוס.
נפתלי דרעי: שטראוס.
נפתלי דרעי: אבל יחד עם הדברים הטובים שאני אומר, אני רוצה להעלות נקודה שהיא כואבת ושמענו קודם את החברה מבני עקיבא שדיברה על כך שהם פועלים במקלט של בית-הספר.
נפתלי דרעי: נושא המבנים בתנועות הנוער הוא עדיין רעה חולה.
יוסי לוי: נסגר סניף של בני עקיבא באשקלון.
זבולון אורלב: מה??
יוסי לוי: מה שאתה שומע.
יוסי לוי: בגלל חוסר מקום.
יוסי לוי: אי-רצון של הרשויות המקומיות להמשיך לתת להם לפעול בתוך בית-הספר והם פעלו ברחוב במשך שלושה חודשים ואתמול הם אמרו עד כאן והם החליטו לסגור את זה.
יוסי לוי: אנחנו מטפלים בזה, זה הגיע אלינו אתמול.
זבולון אורלב: מאוד מוזר שאף אחד לא אמר לי, לא שמעתי.
נפתלי דרעי: הנושא של מבנים בתנועות הנוער הוא בעיה שצריך לתת עליה את הדעת.
נפתלי דרעי: ניסינו עם המרכז לשלטון מקומי דרך מפעל הפיס, פעם מפעל הפיס הקצה לתנועות הנוער הקצאה מיוחדת של בניית סניפים חדשים, לצערי הם הפסיקו את זה והיום שיטת התקצוב שלהם היא אחרת.
נפתלי דרעי: צריך לתת על זה את הדעת, איך מוציאים את תנועות הנוער מהרחובות ומכניסים אותם לסניפים במבנים שראויים בשנים האלה לפעילות של ילדים ובני נוער.
נפתלי דרעי: משפט לסיום.