GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דלית שטרואבר: נושא נוסף שהוא מאוד מאוד משמעותי זה הנושא שבאמצעות מינהל חברה ונוער, יש מענים לתלמידים שנשרו ממערכת החינוך ולומדים במסגרות הלה.
דלית שטרואבר: האוכלוסיות האלה מתוקצבות על-ידי מינהל חברה ונוער כך שהם יוכלו לקחת חלק בכל הפעילויות החברתיות שמונגשות לתלמידים שלומדים במערכת הבית-ספרית הרגילה בסבסוד מלא.
דלית שטרואבר: למשל, נעלה לירושלים שתקצבנו אותו באופן מקיף, האוטובוסים של האוכלוסיות האלה מתוקצבות באופן מלא על-ידי מינהל חברה ונוער.
דלית שטרואבר: תוספת משמעותית נוספת היא שבשנה שעברה, ביוזמת שר החינוך, התקבל בכנסת חוק שמחייב מנהל משרה, של מנהל יחידת נוער, בכל אחת מהרשויות, שהמשרד משתתף בשכרו, וכמובן חובה למועצת תלמידים רשותית באמצעות חוק זה וגם כאן הסבסוד הוא דיפרנציאלי, לפי חוזקה של הרשות המקומית.
דלית שטרואבר: אנחנו תומכים לפי אשכול הלמ"ס.
דלית שטרואבר: הנושא המאוד מאוד ערכי וחשוב של הנוער בוחר בדרך כערך, שסביבו פועלים שולחנות עגולים, הוא מתקצב גם כן עשרה מיליון ש"ח לכלל היישובים, על-פי אשכולות למ"ס, כדי לתת תמיכה להגדלת הנגישות.
דלית שטרואבר: כנ"ל גם לעיר מתנדבת נוער, שיש תקציבים מועדפים לערים שנמצאות באשכולות הנמוכים של הלמ"ס.
דלית שטרואבר: בהקשר של עידוד מנהיגות צעירה קהילתית, גם כאן, המשאבים שעומדים לרשות מינהל חברה ונוער מחולקים כך שאם ילד רוצה לקחת חלק בפעילות הקיץ בקורסי ההדרכה, כל ילד שאינו, ידו אינה משגת, מסובסד כלכלית כך שהוא יוכל לקחת חלק בסמינר הזה, והמצוקה הכלכלית לא תהיה חסם.
דלית שטרואבר: בנוסף לכך, אני רוצה לציין גם פעילויות שנעשות באמצעות אגף שחר שכל כולו כמובן בא כדי להגדיל את הנגישות לאוכלוסיות שהן אוכלוסיות חלשות יותר בחברה.
דלית שטרואבר: אני רוצה לומר שהשנה, באמצעות התוכנית, תוכנית שמידט, נפתחו 75 מרכזים חדשים שכבר פועלים, אמנם בדו"ח של התוכנית מדובר על רישום של 84 מרכזים יישוביים לנוער, אבל אנחנו יכולים להגיד בביטחון ש- 75 מרכזים כבר פועלים, שהם נותנים מענה לימודי, רגשי וחברתי, לכל קשת בני הנוער ביישוב.
דלית שטרואבר: בנוסף, 67 מרכזי למידה שכונתיים, על-פי מודל של תוכניות רווחה ושיקום שפועלים בערים שונות ומועדוניות משפחתיות שמתוקצבות גם כן כדי לתת הנגשה, עד השעה שבע בערב, לאוכלוסיות רחבות.
אורלי לוי אבקסיס: זה בשיתוף עם משרד הרווחה?
דלית שטרואבר: בשיתוף עם משרד הרווחה, כמובן, זה תוכנית שמידט, היא תוכנית משותפת, שהיא תוכנית, ועדה בין משרדית שזאת העוצמה והחוזק שלה, כמו שאתם יודעים, בחלק מהמקומות מובל על-ידי הרווחה, בחלק על-ידי החינוך.
דלית שטרואבר: כפי שאתם רואים, זה בהחלט מדיניות מוצהרת של שר החינוך שלנו, שאומר אותה מעל כל במה, שהוא נותן תעדוף לאוכלוסיות פריפריה, רואים את זה גם בתוכנית התקשוב ובכל פעולה ופעולה ובאמת הנושא נמצא בראש מעינינו, ליצור הנגשה לאוכלוסיות מוחלשות, לכלל הפעילויות של משרד החינוך.
דלית שטרואבר: נמצאים כאן גם אנשי מקצוע של המשרד שיוכלו לענות, כמובן, על שאלות, ולתת יותר פרטים.
זבולון אורלב: בבקשה, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.
אורלי לוי אבקסיס: שמעתי בקשב רב את דבריה של המנכ"לית החדשה של משרד החינוך ואני גם מאחלת לך בהצלחה בתפקיד ובאמת, זה העלה לי איזה שהוא חיוך פנימי, גם ראו את זה חיצוני, אבל אני באמת מצפה לראות את זה בשטח, באמת, כי כאשר אני מסתובבת, ואני מסתובבת לא מעט, אני חייבת להודות וגם במסמך הזה, ואחד הנתונים פה הוא שדווקא בקרב בני הנוער, מהמצב הסוציו אקונומי הנמוך וילדים בסיכון, אינם יכולים לקחת חלק בחוגים שהם, בואו נגיד ככה, חוגים שיש אתם גם העצמה אישית, אבל גם איזה שהוא אופק למצוינות.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר אנחנו מדברים על חוגי ספורט, אנחנו יודעים שרוב המתנ"סים משתמשים היום במה שנבנה בעבר כמקומות לפעילות מסובסדת אמיתית לעומק.
אורלי לוי אבקסיס: כשאני הייתי ילדה, כמעט ולא היו, ואני באתי מבית שאן, אז היה את שיקום השכונות החברתי, כמעט ולא היה ילד בחתך רוחבי, שלא לקח חלק בפעילויות הללו.
אורלי לוי אבקסיס: הטניס צמח והיו שם כישרונות מאוד גדולים.
אורלי לוי אבקסיס: אבל ההתעסקות הזו באמת בחוגים של אחר-הצהריים, בכל החינוך הבלתי פורמאלי, גם מנע מאותם ילדים לשבת על הברזלים ולהוות איזה שהוא טרף קל לכל אותם משחרים לדור חדש לעבריינות.
אורלי לוי אבקסיס: באמת, ככל שהילדים היו עסוקים בתרבות שהיא מסובסדת, אין מה לעשות, אנחנו נמצאים גם עם הדו"ח החדש של מצב העוני וגם כאשר אנחנו רואים שישנם, גם אם אנחנו, מצב הילדים משתפר, זה ממש בפסיקי נורא קטנים.
אורלי לוי אבקסיס: בשורה התחתונה, גם כאשר שני ההורים עובדים, זה לא פוטר אותם מלהיכנס למתחת לקו העוני, מה שאומר שמצמצמים במותרות.
אורלי לוי אבקסיס: מותרות זה חוגים.
אורלי לוי אבקסיס: זה חינוך בלתי פורמאלי, אין מה לעשות.
אורלי לוי אבקסיס: כשאתה עושה את החלוקה התקציבית, אז כמובן שזה הדברים הראשונים שחותכים בהם, למי שאין בידם.
אורלי לוי אבקסיס: המועצה לשלום הילד מציינת פה כי המסגרות הקיימות בתחום החינוך הבלתי פורמאלי הן דלות, הן לא מתאימות, הן לא מספקות, הן לא נגישות.
אורלי לוי אבקסיס: והמסגרות הקיימות בתנועות הנוער אינן מגיעות לפריפריה ולאוכלוסיות חלשות ונדרשים תשלומים יקרים כדי להשתתף בפעילויות שלהם.
אורלי לוי אבקסיס: אני עשיתי סקר קטן עם הילדות שלי ועם החברות שלהן, כדי לבדוק מה הפעילויות שבאמת מעניינות אותן.
אורלי לוי אבקסיס: אתה אמרת מהמבט של הסבא, אז אני אומרת מהמבט של אימא לילדות צעירות.
אורלי לוי אבקסיס: אז כמובן שאין מה לעשות, מה שמעניין היום את הילדים זה דווקא החוגים היותר יקרים בטבלה.
אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו מסתכלים, אף אחד לא רוצה להיות בתוך מסגרת שמצוין עליה נוער בסיכון.
אורלי לוי אבקסיס: אבל כאשר אתה נותן לזה איזה שהוא משהו נוסף, למשל, תיאטרון, אמנות פלסטית, מוסיקה, תנועות נוער מקומיות, מחול, אנחנו רואים שהעלות השנתית פה היא מטורפת, למשפחות שאין להן.
אורלי לוי אבקסיס: וזה בנוסף לתשלומים שהם נדרשים לשלם, שאין להם פטור, גם אם יש להם הנחות מסוימות, שהם נדרשים לשלם לחינוך החינם הפורמאלי.
אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת הספרים וההוצאות שגם אם יש את ההזנה באמצע היום אז גם שם יש השתתפות.
אורלי לוי אבקסיס: אני לא אומרת שלא, עשיתם דרך, אבל זה בהחלט לא מספיק.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר אנחנו מסתכלים כאן, אז באמת אחד מהנתונים הם מימוש הפוטנציאל בקרב אוכלוסיות מוחלשות בהם נוער בסיכון, נוער עולה, נוער ערבי ונוער עם צרכים מיוחדים, נמוך מאשר באוכלוסיות אחרות.
אורלי לוי אבקסיס: זה אומר שאנחנו עוד פעם נמצאים במצב שבו יש פערים והפערים האלו הם נראים לעין, בעיקר בקרב אותם ילדים.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר אתה רואה שהחוגים המבוקשים הם חוגים שעולים המון כסף ואין מה לעשות, בואו נגיד ככה, ישנן ערים בפריפריה שנאבקים כל יום על תקציב כזה או אחר וגם כאשר יש כבר איזה שהיא תוכנית, אז הם נאלצים לתת את ה- Matching של 25%, מהכיס שלהם, פר כל ילד או פר כל טיפול וצריך להבין שהרבה מהעיירות האלו גם ככה קורסות ומקצצים להם במענקי האיזון והם צריכים לחפש מאיפה להביא ומה להביא ואותם ילדים פשוט נשארים בלי מסגרת אמיתית, שגם תספק אותם וגם תהווה להם איזה שהוא רצון לצאת מהבית או מהמחשב, למי שיש את האינטרנט בבית, וזה לא כולם, גם אם יש להם מחשב, הרבה מהם גם לא מחוברים.
אורלי לוי אבקסיס: צריך לזכור שיש ונמצא קשר ישיר בין המעמד החברתי כלכלי של ישוב המגורים לבין ביקור במופעי בימה, במוזיאונים, בקולנוע.
אורלי לוי אבקסיס: חברים, אם אתה צריך לקחת ילד, סתם דוגמה, מבית שאן, למוזיאון, אתה צריך לשלם את העלויות של ההסעה, אתה צריך לשלם את העלויות של הכניסה, אני נותנת לכם דוגמה, אני לוקחת את הילדים שלי למרכז הארץ אז יש הנחות למשל אם אתה נכנס לספארי, אז אם אתה תושב האזור, יש לך הנחה, אתה לא תושב האזור, אין לך שום הנחה.
אורלי לוי אבקסיס: תחשוב על אותם הורים שצריכים לעשות את זה באוטובוסים, כמה זה יוצא להם, שלא לדבר על המחירים המופקעים שכבר בתוך המקומות האלו.
אורלי לוי אבקסיס: לכן, אותם ילדים גם לא נחשפים לצד הזה של התרבות ואני הייתי מאוד רוצה לשמוע איך המשרדים השונים כן יוצרים תוכנית אחת שאולי תעשה בתוכה כל מיני אופציות שאפשר יהיה לבחור מתוכם באמת לאותם ילדים ולאותן אוכלוסיות חלשות שההורים שלהם לא יכולים להשיג את זה בעבורם, אבל מתוך התוכניות האלו, שיהיו מסובסדות, אבל מסובסדות באמת, להרבה הורים אין את היכולת, גם אם היו רוצים בכך.
זבולון אורלב: קודם משרדי הממשלה, בסדר?
זבולון אורלב: גם שלטון מקומי, בסדר.
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להתנצל מראש, כי אני צריכה ללכת ב- 12 לנשיאות, זה לא שחלילה אני לא מעוניינת לשמוע את כולם.
זבולון אורלב: מינהל הספורט, בבקשה.
עופר בוסתן: אני מספורט ותרבות.
עופר בוסתן: רציתי לציין שמינהל הספורט מתקצב את הפעילויות ברשויות המקומיות באמצעות סל הספורט.
עופר בוסתן: זה לא סוד שהתקציב הוא קטן, תקציב הספורט במדינת ישראל הוא קטן ובמסגרת סל הספורט, ניסינו לעשות העדפה.
זבולון אורלב: גם ההישגים לא אי-אי-אי.
עופר בוסתן: אתה מדבר על הספורט ההישגי, אני מדבר כרגע על הספורט בפעילות הכללית, הספורט העממי.
עופר בוסתן: אנחנו באמצעות סל הספורט, שאני לא אפרט מה הוא, אבל אני אגע בשני מרכיבים שלו, אחד זה סעיפי יוזמות ואנחנו בסעיפי היוזמות מנסים לגעת בכל האוכלוסיות שאת דיברת עליהם ולתת פעילויות מוזלות.
עופר בוסתן: אני אתן דוגמה, פתחנו בכ- 67 רשויות מקומיות מועדוני אופניים.
עופר בוסתן: מועדוני אופניים עממיים, לא הישגיים, שבהם הקמנו מקום שבו יהיו אופניים שהילדים יהיו נגישים לפעילות הזאת בחינם.
עופר בוסתן: עם הזמן, אני מניח שהילדים ירכשו, אם הם יוכלו, את האופניים ויממשו את עצמם בפעילות עצמאית.
עופר בוסתן: חלוקה של תקציבי הספורט.
עופר בוסתן: אנחנו נותנים מקדמים לפי מצב סוציו אקונומי.
עופר בוסתן: כל רשות שבמצב סוציו אקונומי 1 או 2, סל הספורט שלהם מקבל מקדם של 60%, 3, 4 – מצב סוציו אקונומי 3, 4, מקבל מקדם של 40% ו- 5, 6 מקבל מקדם של 20%.
עופר בוסתן: הנוהל הזה של לתת מקדמים לאזורים שהם מוגדרי חלשים מבחינה סוציו אקונומית, גם בנושא המתקנים.
עופר בוסתן: מינהל הספורט תומך במתקנים עד מצב סוציו אקונומי שש, מעל שש אנחנו לא תומכים במתקנים, בעיקר באזורים החלשים יותר.
עופר בוסתן: אנחנו מנסים לחשוף את הילדים האלה לפעילויות ואני לא רוצה להגדיר רק נוער בסיכון.
עופר בוסתן: אנחנו לוקחים את כל בני הנוער שידם אינה משגת ומנסים להגיע.
עופר בוסתן: כמובן שהתקציב הוא כמו שהוא, אז גם התמיכה היא קטנה.
עופר בוסתן: אנחנו נשמח אם התמיכה הזאת תגדל.
עופר בוסתן: אנחנו תומכים במתקנים שהם מתקנים קהילתיים.
עופר בוסתן: זאת אומרת, אנחנו לא בונים, לא מקרים מגרשים משולבים אלא התמיכה המרכזית הולכת למגרשים משולבים, מגרשי כדורגל בשוליים, יותר שדרוג ובנייה של שיפוץ אולמות ספורט והנגשתם לפעילות כללית.
זבולון אורלב: האם יש נתון כמה בני נוער משתתפים בפעילויות ספורט מחוץ למערכת החינוך?
זבולון אורלב: באיגודים, באגודות?
זבולון אורלב: בכל ענפי הספורט, יש כזה נתון?
שלומית ניר טוב: יש, יש, אבל ספורטאים, באמת ספורטאים.
עופר בוסתן: שלחנו לכם בדו"ח הספורטאים זה 9,381, אם אני לא טועה, של ספורטאים.
אורלי לוי אבקסיס: רגע, אבל יש להם גם הוצאה אישית מאוד גבוהה.
אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שהילדים בסיכון בכלל לא יכולים להגיע לספורט הישגי, כי אז הם נדרשים לשלם אלפי שקלים.
זבולון אורלב: לא מדברים על ספורט הישגי.
אורלי לוי אבקסיס: לא, לרגע הם אמרו שבספורט הישגי, אז יש להם נתונים.
עופר בוסתן: כן, המדידה היא יותר קלה.
זבולון אורלב: ספורט עממי, אין לכם נתון?
עופר בוסתן: אין נתון.
עופר בוסתן: אנחנו יוצאים עכשיו לסקר, צריך לסיים סקר מאוד גדול ואנחנו בשלבי סיום של הסקר ויהיו לנו נתונים כלליים.
זבולון אורלב: משרד הרווחה, מימי אקרמן?
זבולון אורלב: מי זאת?
נעמי אבוטבול: אני מהתוכנית הלאומית, נעמי, מהמשרד.
נעמי אבוטבול: אם אתה רוצה את משרד הרווחה, רק משרד הרווחה זה נעמי, אם אתה רוצה את התוכנית הלאומית, זה אני.
זבולון אורלב: התוכנית הלאומית קמה בזכותי.
קריאה: אני יודעת.
קריאה: אבל כשאני מדברת, אז אני מתייחסת לכל המשרדים.
זבולון אורלב: משרד הרווחה, בבקשה, גב' אבוטבול.
נעמי אבוטבול: משרד הרווחה כמובן אמון יותר על הצד של נוער, ילדים ונוער בסיכון ולאחרונה אנחנו יותר מדגישים באמת על פיתוח של מסגרות לנוער בסיכון, ששם באמת ראינו שחסר בעיקר ועדיין אין מספיק.
זבולון אורלב: נדמה לי שהיקף הנוער בסיכון הוא בסדר גודל של 350,000.
נעמי אבוטבול: ילדים ונוער בסיכון.
זבולון אורלב: ילדים ונוער בסיכון.
זבולון אורלב: מה, בכמה, כמה מהם נמצאים במסגרות שאתם קשורים אתם?
נעמי אבוטבול: אין לי את הנתונים המדויקים.
זבולון אורלב: ידעתי.
זבולון אורלב: אני גם לא מצפה שמפקחת ארצית של מועדוניות תדע.
נעמי אבוטבול: הנתונים הם לא מדויקים, לכן אני לא רוצה להגיד במספרים, אבל חסר, זה ברור שחסר ואין לנו בהיקפים.
נעמי אבוטבול: מה שיש לנו בתחום של ילדים ונוער, אז השירות העיקרי שהוא לילדים ונוער בסיכון שהיא מתחילת הרצף עד אמצע רצף, כרגע אני לא מתייחסת לקצה, לאוכלוסיות קצה, יש לנו בסדר גודל של כ- 1,000 מועדוניות לילדים ונוער בסיכון שזה בסדר גודל של 13,000 ילדים שנמצאים בשירותים האלה.
נעמי אבוטבול: יש שירותים נוספים.
אורלי לוי אבקסיס: אבל הם מתחלפים, כי הרי כל שנתיים צריכים להכניס מישהו חדש, אז עד שמישהו כבר נכנס לאיזה שהוא תהליך ורווה ממנו איזה שהוא פלוס ותועלת, אז הוא צריך לפנות מקום, כי צריך להכניס מישהו אחר לתוך זה.
נעמי אבוטבול: זה משתנה.
אורלי לוי אבקסיס: ואז זורקים אותו שוב פעם לאותה קטסטרופה שהיתה לפני.
נעמי אבוטבול: נכון, אין ספק שיש הרבה יותר צורך ומעט תקציבים לצורך העניין.
נעמי אבוטבול: בכל אופן, אני אמנה את מה שיש.
נעמי אבוטבול: מה שחסר, אנחנו יודעים שחסר.
נעמי אבוטבול: זאת אומרת, אם היה אפשר להכפיל ורשויות מקומיות מבקשות להקים את הדברים האלה יותר ויותר, לצערי התקציב שלנו מוגבל, אנחנו לא יכולים לתת עוד ועוד.
נעמי אבוטבול: זה מה שיש בבסיס התקציב שמקבלים מהאוצר, הוא מחולק בין הרשויות המקומיות והם בוחרים בעצם איזה שירותים להקים.
נעמי אבוטבול: אבל לדיון הזה, בעצם מעבר למועדוניות לילדים בסיכון, יש שירותים נוספים של מעונות, אנחנו מדברים פה על גיל רך אמנם, יש מעונות רב תכליתיים שזה פיתרון עד שבע בערב, אמנם משם המניעה תתחיל, יש מרכזי הורים ילדים, מרכזי הורים מתבגרים.
נעמי אבוטבול: בנושא נוער, אני רק רוצה להגיד.
זבולון אורלב: אנחנו בדיון של תרבות הפנאי.
נעמי אבוטבול: נכון, אתם שאלתם.
זבולון אורלב: תרבות הפנאי, דווקא לנוער בסיכון שבעיני, זה קריטי.
זבולון אורלב: קריטי.
זבולון אורלב: אין אלטרנטיבות אחרות.
נעמי אבוטבול: הדבר המרכזי, מבחינת נוער, בשנתיים האחרונות, שמזה התחלתי אבל שאלתם אותי קצת יותר על זה.
נעמי אבוטבול: מבחינת נוער בסיכון, אנחנו בשנים האחרונות עושים באיזה שהוא פיילוט משותף עם אשלים, עם משרדים.
נעמי אבוטבול: חברנו עם מספר משרדים, משרד התרבות והספורט, איכות הסביבה, בריאות וחינוך, והקמנו בחמישה יישובים כרגע בתוכנית פיילוט מרכזי נוער שהם בעצם קצה עד אמצע רצף שהם בעצם נותנים מענה מזוויות שונות, לא רק רווחתיים אלא גם למשל תרבות והספורט, שהם לא אמרו את זה, את הנושא של האופניים הם הכניסו גם למרכזים האלה.
נעמי אבוטבול: הבריאות מוסיפים כל מיני דברים של רפואה ותזונה בריאה וזה בעצם מאגד.
זבולון אורלב: באיזה מקומות מתקיים הפיילוט?
נעמי אבוטבול: בערד, יפיע, תל-אביב, כרמיאל.
זבולון אורלב: יש לכם נתון, בערד, כמה בני נוער משתתפים בזה?
קריאה: בכל מועדון כזה – 80.
קריאה: כ- 80.
נעמי אבוטבול: זה עד 100.
נעמי אבוטבול: זו תוכנית פיילוט פיתוחית.
נעמי אבוטבול: שיתופי הפעולה כרגע.
נעמי אבוטבול: מה שאנחנו ניסינו זה לחבור ל- 75 מועדונים שקמו דרך התוכנית הלאומית, שזה עדיין בניסיון וזה לא פשוט הולך, אבל הרצון הוא לחבור למועדונים שקמו מכספי התוכנית הלאומית ושם באמת לעבות את המענים לאותו נוער בסיכון, בעצם לחבור בין המשרדים כדי באמת לתת את המענה המקסימאלי לאותם נערים ולמנף את זה.
זבולון אורלב: גב' אקרמן, בתמציתיות.
מימי אקרמן: ביישובים של התוכנית אנחנו איתרנו 156,000 ילדים ובני נוער בסיכון מלידה עד 18, בתוכניות בכלל של התוכנית, משרתים כ- 50,000 ילדים.
מימי אקרמן: יש לנו פילוח של סוגים שונים של פעילויות.
זבולון אורלב: עדיין, 130,000 ילדים.
מימי אקרמן: התוכנית הלאומית זה תקציב תוספתי, הוא לא יכול להכיל את כל הילדים, יש גם תוכניות ביישובים שהן אינן במסגרת התוכנית הלאומית אבל אני רוצה להגיד משהו על פעילות הפנאי.
מימי אקרמן: אני חושבת שחשוב לא לדבר רק על בני הנוער.
מימי אקרמן: כשאנחנו מסתכלים על הילדים ונוער בסיכון, אנחנו מסתכלים על היכולת של ההורים לספק העשרה לילדים, שזה מתחיל מלידה, יש המון המון פעילויות בגיל הרך שמכוונים לכיוון הזה.
מימי אקרמן: קמו, גם בתוך הפורמאלי, כי אני חושבת שילדים צריכים גם ללמוד לצרוך את השירותים האלו ולהיחשף אליהם וכשהם קטנים המקום לפעמים יותר יעיל לעבוד בתוך הגן.
מימי אקרמן: יש גם הרבה מאוד משחקיות שקמו, כדי לעודד את היכולת של ההורים גם לשחק עם הילדים שלהם וגם להבין את תחומי ההעשרה.
מימי אקרמן: אנחנו שמים דגש מאוד גדול על זה שיכירו את הילדים, שידעו מה הצרכים שלהם, שיחפשו את החוזקות שלהם, את הכישורים שלהם כדי לשלב אותם, אם לא בתוך התוכנית שהם משתתפים בה, למצוא את השיתוף במערך הבין מקצועי והבין ארגוני שכן יכול לכוון לחוגים ולחבר את המימון.
זבולון אורלב: במסמך שהכינה אתי, ציינו שבני נוער עולים מברית המועצות לשעבר ויוצאי אתיופיה, משתתפים בפעילויות פנאי באופן מופחת באופן יחסי לבני הנוער היותר ותיקים.
זבולון אורלב: נמצא פה גם המשרד לקליטת עלייה?
אורלי לוי אבקסיס: ושוב פעם, השיבה היא עלות פעילויות הפנאי.
זבולון אורלב: מה שרציתי לשאול.
זבולון אורלב: אין פה אף אחד?
זבולון אורלב: הודיעו?
זבולון אורלב: רשומים?
זבולון אורלב: מכתב נזיפה.
זבולון אורלב: משרד הקליטה נרשם ולא הופיע.
קריאה: אצלנו, דווקא העלייה הרוסית מאוד פעילה.
קריאה: בתחום הספורט, מאוד פעילה.
זבולון אורלב: המשרד לביטחון פנים, בבקשה.
עופרה מתתיהו: אני נציגת המשרד לביטחון פנים.
עופרה מתתיהו: אני רוצה לציין, במשרד לביטחון הפנים יש אגף חברה ומניעת פשיעה, יש את עיר ללא אלימות, אלו גופים שעוסקים גם בנושא הפנאי.
עופרה מתתיהו: היום אני בעיר ללא אלימות, בעבר הייתי מצילה, ואני יכולה להגיד לכם שבשנה האחרונה הכנסנו לעוד 66 יישובים של עיר ללא אלימות.
עופרה מתתיהו: עבדנו ב- 12 יישובים בשנת 2010, השנה נכנסנו לעוד 66 יישובים, כך גם במצילה, הכוונה בשנה הבאה להיכנס לעוד כ- 20, גם במצילה וגם בעיר ללא אלימות.
עופרה מתתיהו: זאת אמירה מאוד רצינית.
עופרה מתתיהו: זאת היערכות מאוד רצינית מבחינתנו.
עופרה מתתיהו: הנושא של החינוך הבלתי פורמאלי בעיר ללא אלימות, כשאני בעצם אחראית עליו, הוא נושא שמאוד מאוד היה חשוב לי.
עופרה מתתיהו: נכנסתי לשם וראיתי באמת הרבה מאוד פעילות של מגרשים מוארים, דברים רחבים, פחות ערכיים ואני באתי ובאמת שינינו עכשיו את הדפוס בצורה מאוד משמעותית, לתיאטרון, לכל מה שקשור.
זבולון אורלב: על איזה היקף בני נוער מדובר?
עופרה מתתיהו: תראה, עיר ללא אלימות זה בעצם המטרה שלה זה להתעסק עם נוער נורמטיבי, בעיקר.
עופרה מתתיהו: בניגוד למצילה.
יצחק קדמן: עיר ללא אלימות, המטרה שלה היא להתעסק עם אלימות ולא עם בני נוער.
עופרה מתתיהו: זה העניין.
עופרה מתתיהו: זאת אומרת, הרעיון הוא לדבר באמת, לקחת, להביא כמה שיותר בני נוער נורמטיביים.
עופרה מתתיהו: אנחנו באנו ונלחמנו ואז החלטנו שכל הנושא של תקציב הפנאי יקבל משמעות גם מבחינת בני הנוער בקצה הרצף, שליש מתקציב הפנאי הולך כרגע לבני נוער בקצה הרצף שגם שני שליש האחרים, אנחנו בעצם רוצים לשלב קבוצות של נוער בסיכון ונוער נורמטיבי.
עופרה מתתיהו: מדובר בכמה שיותר בני נוער, הרצון הוא להביא כמה שיותר וליצור כמה שיותר אטרקציות ולהביא ערכים.
עופרה מתתיהו: דיברה פה אורלי, עכשיו יצאה, אבל כל הנושא של תיאטרון, פיסול סביבתי, מנהיגות נוער, כל הדברים שעלו פה, נכנסו בצורה מאוד מאסיבית לתוך הפעילות ואני מאמינה שלשנה הבאה אנחנו נראה שינויים מאוד דרמטיים בנושא הזה ברשויות.
זבולון אורלב: עכשיו אני רוצה לעשות רגע הפסקה מתודית.
זבולון אורלב: בני הנוער שמעו את כל מה שדיברו משרדי הממשלה.
דנה גובי: טוב, סליחה.
דנה גובי: משרד התרבות, זאת אומרת, יש עוד פן אחד למשרד התרבות, לא רק ספורט.
זבולון אורלב: איזה עוד פן יש?
דנה גובי: של תרבות.
זבולון אורלב: לא רשום לי, פשוט.
זבולון אורלב: כתוב שאת מנהלת שירות הסרטים.
דנה גובי: אני מנהלת שירות הסרטים שיושבת במינהל התרבות.
זבולון אורלב: ראיתי מנהלת שירות הסרטים.
קריאה: כדאי לשמוע כי משרד התרבות עשה כמה דברים מדהימים.
זבולון אורלב: אני התפלאתי שמינהל התרבות לא נמצא פה.
דנה גובי: אני הנציגה פה.
זבולון אורלב: בבקשה, לא ידעתי שאת מייצגת פה את מינהל התרבות.
דנה גובי: אני מייצגת את מינהל התרבות, זה קצת מבלבל, אכן.
דנה גובי: אני רוצה לציין שאל"ף, במשרד התרבות האוריינטציה היא יותר בתחום המבוגרים ולא בתחום הילד, אבל יחד עם זה, אני קיבלתי נתונים שאותי די הרשימו, אני לא יודעת, יכול להיות שזה לא מספיק.
דנה גובי: לגבי בני הנוער שמבקרים באותם אתרים לאומיים תרבותיים, כמו מוזיאונים, תיאטראות, קונצרטים וכו', שנאספו על-ידי חברת פיל"ת ומגיעים לכמה מיליונים בשנה, בני נוער שמבקרים באותם מוסדות.
דנה גובי: שני פרויקטים שבעצם לימור לבנת ייסדה וקידמה.
זבולון אורלב: מעירים לי, אתי שהכינה, היא עוזרת המחקר שלנו, שהנתונים האלה לא מבחינים בין מי שמגיע למוזיאונים במסגרת בית-הספר סל תרבות, לבין מי שפעילות תרבות הפנאי.
דנה גובי: זה נכון.
זבולון אורלב: במערכת החינוך יש 1,800,000 תלמידים, אז זה יכול להיות המיליונים.
דנה גובי: ויחד עם זה, זה עדיין די מרשים.
דנה גובי: בעיני.
דנה גובי: אני רוצה עכשיו לציין שני פרויקטים שכפי שאמרתי בעבר, משרד התרבות, האוריינטציה שלו, ההסתכלות שלו, המטרות שלו, הם למבוגרים, לא לילדים ושני הפרויקטים שאני רוצה לדבר עליהם זה תרבות לישראל, שחבל שחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס לא נמצאת פה.
דנה גובי: תרבות לישראל עכשיו היא אחד הפרויקטים הממש ממשיים שממש יוצא לימים אלה, זה פרויקט חנוכה.
זבולון אורלב: תקצרי, כי הוועדה דנה בפרויקט חנוכה עם השרה ושיבחה מאוד, שמענו את זה.
דנה גובי: שיציג בפני 76 יישובים בפריפריה.
זבולון אורלב: 40,000 בני נוער, הוועדה קיבלה על זה דיווח ישירות מהשרה, תתפלאי.
דנה גובי: בסדר גמור.
דנה גובי: ועוד פרויקט אחד ראוי לציון זה הפרויקט של נותנים במה.
דנה גובי: זה גם כן השרה בטח דיברה על זה, נותנים במה זה אותה מסגרת שחושפת בפני הפריפריה את אותם מוסדות תרבות עיקריים שגם נותנת הזדמנות עם הפנים לילדים, נותנת הזדמנות לאותם ילדים להיחשף לאותם אירועים.
זבולון אורלב: עכשיו אני רוצה רגע לחזור לתלמידים.
רותי ויינשטיין: אני גם רשומה.
רותי ויינשטיין: משרד הבריאות.
זבולון אורלב: מה, תרבות ופנאי שבאים לבתי-החולים?
רותי ויינשטיין: אנחנו בריאות, לא חולי.
רותי ויינשטיין: אני מהמחלקה לקידום בריאות.
זבולון אורלב: ואתם עוסקים בתרבות הפנאי-?
רותי ויינשטיין: עוסקים בתרבות הפנאי.
זבולון אורלב: מעניין.
רותי ויינשטיין: יש לנו היום תוכנית לאומית, קודם כל, אתה מוזמן עם כולם, אנחנו היום עושים מן השקה לתוכנית לאומית לאורח חיים בריא ופעיל, שגם דורית היא חלק מזה, זה משרד הבריאות, משרד החינוך ומשרד התרבות והספורט והדגש זה על ילדים והדגש אנחנו רואים את הבעיות הבריאותיות.
זבולון אורלב: זו תוכנית שתהיה-?
רותי ויינשטיין: זו תוכנית שהתחילה כבר.
רותי ויינשטיין: התחלנו כבר.
רותי ויינשטיין: אנחנו כן יש נתונים דרך סקר של משרד הבריאות ומשרד החינוך, של התנהגויות בריאותיות של ילדים ונוער, שיש יותר מחמש שעות ביום צפייה בטלוויזיה ומחשב.
רותי ויינשטיין: ילדים לא זזים.
רותי ויינשטיין: ילדים לא יוצאים מהבית.
יצחק קדמן: לא נכון, הם הולכים לקניון.
רותי ויינשטיין: זה גם אנחנו רואים.
רותי ויינשטיין: מה שאנחנו מודאגים זה גם מהבריאות, מה יהיה.
קריאה: ההורים מסיעים אותם לשם, הם לא הולכים.
רותי ויינשטיין: ביחד, אנחנו מחפשים גם בבתי-הספר שהשנה זה שנת אורח חיים בריא במשרד החינוך, אלא גם אחרי זה, שיהיה את כל הפעילויות, אנחנו נותנים יותר דגש לפריפריה הגיאוגרפית והחברתית, יותר מחצי מהפעילות של משרד הבריאות בקידום בריאות זה במגזר הערבי, כדי לעשות אפליה מתקנת.
רותי ויינשטיין: זה כולל תמיכה בחברה למתנ"סים, לפעילויות בלי כסף לילדים ונוער.
רותי ויינשטיין: הפעילות בהפוך על הפוך, גם של פעילות גופנית.
רותי ויינשטיין: עם הרשויות המקומיות אנחנו עכשיו לוקחים הרבה.
רותי ויינשטיין: זה כדי להכניס אותם יותר לנושא של פעילות גופנית.
זבולון אורלב: אני רוצה לשאול את התלמידים והתלמידות כאן, כמה שאלות.
זבולון אורלב: מי הולך לתנועת נוער באופן קבוע, ירים את ידו.
זבולון אורלב: איזה בית-ספר אתם?
זבולון אורלב: אפשר להוריד.
יצחק קדמן: זה מדגם מייצג.
זבולון אורלב: מי הולך לאיזה שהיא פעילות במתנ"ס?
זבולון אורלב: פעם בשבוע, באופן קבוע, לפחות פעם בשבוע, באופן קבוע-?
קריאה: אם יהיה מתנ"ס.
זבולון אורלב: באבו גוש יש מתנ"ס ובירושלים יש מתנ"ס.
זבולון אורלב: ובעוד כמה מקומות יש 160 מתנ"סים במדינת ישראל.
זבולון אורלב: גם בשיתוף עם הרשויות המקומיות.
זבולון אורלב: מי מקיים פעילות שבועית סדירה בתחום הספורט?
זבולון אורלב: חדר כושר.
זבולון אורלב: חוץ מחדר כושר, עוד מישהו מקיים פעילות?
זבולון אורלב: טניס.
זבולון אורלב: מחול.
זבולון אורלב: מי ביקר לא דרך בית-הספר, באירוע תרבות, מוזיאון, ראיתי, אפשר להוריד.
זבולון אורלב: מוזיאון, אפשר להוריד.
זבולון אורלב: הצגה, לא במסגרת בית-הספר.
זבולון אורלב: הצגה, תרבותיים פה.
זבולון אורלב: מוסיקה, מחול, אחת מאמנויות הבמה.
זבולון אורלב: תגידו, יש לכם זמן ללמוד?
זבולון אורלב: אתם בית-ספר הרטמן?
זבולון אורלב: הבנות של אבו גוש.
זבולון אורלב: יש איזה פעילות תרבות הפנאי שאתן מקיימות באופן קבוע?
זבולון אורלב: במתנ"ס?
זבולון אורלב: קודם שאלתי על המתנ"ס.
זבולון אורלב: את הולכת, יש איזה פעילות קבועה שאת הולכת פעם בשבוע?
זבולון אורלב: אלא-?
זבולון אורלב: מה, אם יש הצגה או משהו?
זבולון אורלב: מתי הולכים למתנ"ס?
זבולון אורלב: מה אתם עושים בזמן הפנאי?
זבולון אורלב: רק לומדת, כל היום?
זבולון אורלב: או טלוויזיה.
זבולון אורלב: זהו, טלוויזיה, מחשב, כן?
זבולון אורלב: איפה הבנים שלכם, פה?
זבולון אורלב: איפה הבנים של אבו גוש יושבים.
זבולון אורלב: שם?
זבולון אורלב: מה עם הבנים?
זבולון אורלב: יש מישהו מהבנים שמשתתף באיזה פעילות ספורט קבועה, פעם בשבוע?
זבולון אורלב: מה יש באבו גוש?
זבולון אורלב: הפועל?
זבולון אורלב: מכבי?
זבולון אורלב: מה יש שם?
זבולון אורלב: בית"ר, אני בטוח שאין.
זבולון אורלב: טוב, אתי אלוני, שלטון מקומי.
אתי אלוני: תודה לך, אדוני היושב-ראש.
אתי אלוני: אני רוצה לבוא ולומר שאני חושבת שהשאלה העקרונית מתוך הסקירה שניתנה כאן, מעלה שאלה אסטרטגית בעיני, שאני מבקשת להעלות אותה כאן, שעוסקת באמת באחריות וברצון שלנו לראות את החינוך הבלתי פורמאלי, האם הוא מותרות.
אתי אלוני: אני חושבת שזאת השאלה.
אתי אלוני: השאלה האם אנחנו לוקחים אחריות על המרחב הזה, שקוראים לו שעות הפנאי של הילד, של החברה, של הקהילה.
אתי אלוני: אני חושבת שזה, מכל מה שעולה כאן.
אתי אלוני: אני חושבת שאם אני ואני אחרי שיחה עם שלמה בוחבוט, יושב-ראש השלטון המקומי, שהגדיר כיעד לשנת 2012 תקצוב הנושא הבלתי פורמאלי, הוא אמר לי – זה המשימה שלך לצד צו החינוך וזאת אמירה אחרי אסיפת ועד מנהל, של השלטון המקומי.
אתי אלוני: אני רוצה לבוא ולומר שהרשויות המקומיות רואות בדבר הזה לא פחות חשיבות, השקעה, רצון ותרומה, ועומס בנטל הכספי, שלהן, לא פחות מהפעילות הפורמאלית ואני יושבת ככה ושומעת פה את הסקירה, ואני מכירה פה את רוב המערכות ואני שואלת – רגע, איפה אנחנו?
אתי אלוני: אנחנו רואים פה מצילה, רואים נוער בסיכון, רואים תוכנית ואיפה ה- Main stream ?
אתי אלוני: איפה המסה הקריטית הרגילה, הגדולה, ה- Main stream?
קריאה: עיר ללא אלימות.
אתי אלוני: ואני רוצה לבוא ולומר שכל עוד לא נחליט אסטרטגית, כמדינה, שהנושא הזה לא פחות חשוב ממה שקורה עד 12 או עד שתיים בצהריים בין כותלי בית-הספר ושלמרחב הבלתי פורמאלי יש לא פחות השפעה, אולי לפעמים במקרים אחרים אולי יותר, על עיצובו של הילד, על עיצובו של מרחב החברתי תרבותי שלו, אני חושבת לא יקרה פה כלום.
אתי אלוני: ואז חלוקת התקציבים תהיה בהתאם ואז כל חלוקת הנטל תהיה בהתאם.
אתי אלוני: כל עוד אומרים שזה מותרות, אז במותרות מתעסקים בגובה ובגודל הכיס.