GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יהודית קדש: ההתבוננות הביקורתית הזו על פרסומים שונים שמציעים פעילויות פנאי, מי עומד מאחורי הפרסום?
יהודית קדש: מה המטרה שלו?
יהודית קדש: עד כמה המידע אמין?
יהודית קדש: מהימן?
יהודית קדש: זה התפקיד של מערכת החינוך וכמובן, הענין של השאלה: איך אנחנו משתפים את המבוגרים?
יהודית קדש: איך אנחנו מנהלים שיח גם בתוך הבית על בחינת האפשרויות האלו?
יהודית קדש: זו הזדמנות נהדרת, ילדים בחלקם מקבלים דמי חנוכה, איך מנהלים את התקציב הזה שעומד לרשותם?
יהודית קדש: כמו שאמרת לפני כן "הצגה אחת גדולה שווה מספר מופעים קטנים" וזה בדיוק הענין של החלופות ושל שיקולי הדעת ואנחנו מגבשים עכשיו יחידה כזו ואנחנו מתכוונים להנחות את כל המנהלים באופן ארצי, להנחות את המחנכים להקדיש שני שיעורים.
זבולון אורלב: שְאְלתי, שרת התרבות היתה גם שרת החינוך, האם היית גם שרת החינוך והתרבות?
לימור לבנת: חלק מן הזמן.
זבולון אורלב: גם אני עבדתי בַּמשרד, שְאְלתי: אנחנו נמצאים היום במחצית חודש חשוון, כלומר, יש בערך כחודש וחצי עד חנוכה, האם כדאי ואפשרי לעשות משהו יותר זריז, להקדיש שעה אחת, לדבר עם הילדים על המחאה, על יוקר המחיה, ולהגיד להם: ראו, זה לא רק קוטג', זה גם אֲתם, זה גם אֲתם, ולדבר אתם על המשמעות של הדבר הזה, המשמעות של הלחץ, האם אפשר לבקש כזה דבר?
זבולון אורלב: כי זה תלוי מאד מאד בכם.
יהודית קדש: בתחילת השנה, עם החזרה מחופשת הקיץ התלמידים חזרו, למעשה, למציאות אחרת, הרי המחאה החברתית התנהלה בקיץ ואנחנו הוצאנו הרבה מאד חומרים והנחיות ותכנים שבתי הספר השתמשו בהם אבל, בהחלט יש מקום לקשור גם את אלה שהיו בתחילת השנה אל אלה שאנחנו נוציא עכשיו.
יהודית קדש: אנחנו רוצים לקשור את התכנים של המחאה החברתית - - -
זבולון אורלב: שְאְלתי, זה מה שאני שואל, האם לקראת חנוכה, האם בחודש הקרוב יש לצפות שיצא חוזר של המנכ"ל או שלך, בעיקר לבתי הספר היסודיים: ראו, יוקר המחיה הוא לא רק כותרות בעיתונים, ולא רק הפגנות והצהרות אלא בעיית חיים שקשורה לילדים שלנו, והנה, יש כאן הזדמנות, לקראת חנוכה, לטפל בסוגיה הזו, האם אפשר לצפות לדבר כזה?
יהודית קדש: אנחנו מפנים את המערכים שאנחנו דורשים אל המנהלים, המנהלים מנחים את המורים, בוודאי.
אורלי לוי אבקסיס: האם יש מהלך מגובש כזה?
יהודית קדש: אנחנו עכשיו מגבשים אותו, אני מאמינה שהוא יגובש תוך שבוע.
יהודית קדש: ברגע שאתה דיברת אתנו כבר הרמנו את הכפפה.
זבולון אורלב: זה היתרון למועד הישיבה, ואנחנו גם מנוסים בזה, חברי הכנסת שקובעים דיון בוועדה אז אנחנו יודעים שזה כבר בעצמו מתניע.
זבולון אורלב: כשהייתי יושב ראש ועדת ביקורת המדינה היינו מודיעים חודש מראש בכוונה, כי אז בדרך כלל חמישים אחוז כבר נעשה וכבר לא היינו צריכים לקיים את הדיון.
זבולון אורלב: אבל, אני משבח את זה, אני חושב שיש פה באמת הזדמנות חינוכית להראות לילדים שאנחנו לא מדברים פה על כותרות ועל הפגנות אלא שזו מציאות חיים שאפשר להתמודד אתה לגבי יוקר המחיה וכלכלת המשפחה, והנה, אתה ילד, מה אתה יכול לעשות למען הענין הזה?
זבולון אורלב: אני חושב שזה חשוב מאד, חשוב מאד הדבר הזה.
יצחק קדמן: אדוני יושב הראש, מספר הערות והצעות.
יצחק קדמן: הערה ראשונה, לכבוד ההתכנסות של הועדה עשיתי הבוקר בדיקה ומצאתי נתון מאד מעניין, דיברתי עם אנשי משרד התמ"ת שאחראים על מתן אישור להעסקת ילדים הרי בחלק גדול מן המופעים הללו מועסקים גם ילדים.
יצחק קדמן: לפעמים בתנאים מאד לא פשוטים כי מדובר על הרבה מאד חזרות, על הרבה מאד מופעים, לפעמים מספר מופעים ביום אחד, היו לנו תמונות משנה שעברה על ניצול קשה מאד של ילדים בענין הזה ולהפתעתנו המוחלטת אמרה לי מי שאחראית על הנושא הזה שהשנה, למרות שאנחנו כבר חודש לפני חנוכה, לא התקבלה אף בקשה מאף מפיק ואף אמרגן להעסיק ילדים אז אחד מן השניים, או שאין ילדים מועסקים השנה -ואני אתפלא על כך, או שיש ילדים ולדעתי כבר עושים חזרות, אי אפשר להתחיל ברגע האחרון אז או שיש ילדים והם מועסקים שלא כדין, כי אסור להעסיק ילד בלי אישור מיוחד ואני מביא את זה לשימת לב הועדה.
זבולון אורלב: אני חושב שאנחנו נפנה לארגון המפיקים, נאמר להם את הידיעה שלך ונבקש לעשות בדיקה בהולה כדי להבטיח שאף אחד לא עובר כאן על החוק.
יצחק קדמן: כמובן שאני מצטרף לכל הברכות לשרה ולמשרד התרבות והספורט, אני רק רוצה שעל בסיס מה שהתחלתם לעשות, יכול להיות שאפשר להרחיב את זה, לאו דוקא מתקציבי המשרד.
יצחק קדמן: אני רואה את "לאומי כארד" ו"ויזה" וכל מיני חברות שיש להן מספיק כסף כדי לסבסד כרטיסים, מדוע לא לפנות לחברות האלו, שבאות מידה שהן מסבסדות מוצרי יוקרה ומותגים של פסטיגלים, למה שהן לא יסבסדו גם אותה אוכלוסיה עליה את מדברת?
יצחק קדמן: אפשר, לדעתי, בלי הרבה מאמץ להכפיל את מספר הילדים שיוכלו ליהנות מן הענין אז אני לא יודע אם המשרד יכול לפנות לחברות פרטיות או לא.
לימור לבנת: אסור לנו.
יצחק קדמן: יכול להיות שמישהו אחר צריך לפנות.
יצחק קדמן: אני הייתי רוצה שארגונים כלכליים מכובדים כמו אלה שנמנו פה כנותני הנחות, שיצטרפו גם לענין הזה, למה לקפח את חלקם של הילדים האלה?
לימור לבנת: הם לא נותנים שום הנחות, יש להם - - -
יצחק קדמן: מתוך 210 ₪ שעולה כרטיס, אם הם מסבסדים מאה שקל, לפסטיגל, והם מסבסדים, הם נותנים את המחיר כמחיר הנחה, אז את אותו הדבר הם יכולים לעשות גם באמצע השנה.
אורלי לוי אבקסיס: אם הם מקבלים את הפרסום, אם "ידיעות אחרונות", למשל, נותן הנחה שלמנויים שלו, לכרטיסים האלה, יכול להיות שהוא לא מוציא כסף ורק מעצם זה שהוא מפרסם את המינויים של "ידיעות אחרונות" - - -
יצחק קדמן: אז שיפרסמו שהודות ל"ידיעות אחרונות" או "ויזה כאל" או מי שלא יהיה, לא אכפת לי - - -
זבולון אורלב: ראוי לבדיקה.
יצחק קדמן: שווה שגם חלקם של הילדים האלה יתכבד.
יצחק קדמן: הדבר האחרון שרציתי להגיד, שמחתי לשמוע את נציגת משרד החינוך, אני חושב שאנחנו צריכים לעשות דברים מעבר למשרד החינוך.
יצחק קדמן: יש בעיה קשה מאד של כל הנושא של מיסחור עולם הילדות.
יצחק קדמן: בענין הזה גם באים לא מעט ילדים -ואני אומר שוב, זה לא כי הם נולדו כך אלא כי שוטפים להם את המח כל היום וכל הלילה, וזה כך גם בג'ינס, שהם לא רוצים ג'ינס רגיל אלא רק ג'ינס שעולה שש מאות שקל כי יש לו את התווית של המותג המסויים וכך זה עם נעלי ספורט וכך זה כמעט עם כל דבר.
יצחק קדמן: אני חושב שאנחנו צריכים לעשות פעולות הסברה רציניות, גם במשרד החינוך אבל גם במערכות אחרות, יש פה תפקיד אדיר להורים כי ההורים שעומדים בלחץ, אילו הם ידעו שהם לא היחידים, הרי אחת הטענות של ילדים היא "אבל למה כולם הולכים?
יצחק קדמן: אבל למה לכולם יש את זה?
יצחק קדמן: " ואז נוצר לחץ אדיר, אם תהיה התארגנות שלה הורים שאומרת: זה לא כולם, להיפך, כל ההורים של הכיתה שלנו החלטנו שאנחנו הולכים על no logo, על "בלי מותגים", אפשר לעשות דברים, אני לא אומר להושיב את הילד בבית: לא תלך לשום הצגה, לא תקנה שום בגד אלא שאפשר לעשות דברים במידתיות, אפשר להגיד כן לילדים אבל אפשר גם לשמור על "הצנע לכת" ובמיוחד כשאפשר לקנות מוצרים, שמענו פה על הצגות לא פחות טובות מאשר מוצרים אחרים, גם אם אין להם את ההילה של מותג כזה או אחר.
אתי בנימין: אני רוצה להודות לָךְ, השרה לימור לבנת, על המיזם היפה הזה, אנחנו נמצאים בימים של צדק חברתי ומה יותר נכון מלעשות מיזם כזה לילדי מדינת ישראל?
אתי בנימין: ואני רוצה להודות לךָ, חבר הכנסת זבולון אור לב שהעלית את הנושא הזה פה לדיון בוועדה כי זה לא מובן מאליו.
אתי בנימין: אותן משפחות, אותם זוגות, אותם הורים שיצאו לרחובות במחאת העגלות, אותם אלה שזעקו על מחירי הקוטג', הם אלה שצריכים לרכוש את הכרטיסים היקרים האלה להצגות האלו והם צריכים לעמוד בלחץ של הילדים שלהם: "למה לזה יש ולמה להוא אין" ו"כל הכיתה הולכת וכל החברים הולכים וכל הילדים בגן הולכים ולמה אני לא הולך?
אתי בנימין: " וההורים האלה צריכים לעמוד בלחץ של הילדים.
אתי בנימין: נכון, מר קדמן, שצריך לקרוא להורים להפסיק ולא לקנות מותגים ולא ללכת להצגות אבל, יש גם את הלחץ של הילדים ואני מבינה את ההורים, לא שאני מצדיקה אבל, אני בהחלט מבינה את הלחץ שהם עומדים בו, זה לא תמיד אפשרי.
אתי בנימין: לכן, אני אומרת, אנחנו צריכים לעשות יותר, דווקא בימים האלה של צדק חברתי, אולי באמת לקרוא, מפה, מן הועדה, להחרים את המופעים היקרים, ולא ללכת למופעים היקרים, ולקרוא להורים מפה, מן הועדה, לעשות כלכלה נבונה, וללכת ליותר הצגות ולא ללכת לאותה הצגה יקרה, אותה הצגה שהם צריכים לרכוש ב-210 ₪ לכרטיס, כי זה לא יעלה על הדעת שמשפחה עם שלושה או ארבעה ילדים צריכה להוציא קרוב לאלף שקל רק על הצגה, ואם נקח בחשבון את הנסיעות ואת מה שצריך לקנות ילדים שם באותו המקום.
זבולון אורלב: מה קונים שם?
אתי בנימין: קונים פופקורן וקונים שתיה, שגם על זה אולי הגיע הזמן לעשות איזשהו פיקוח.
אתי בנימין: גם בלי דיסקים, אני רוצה להגיד לך, חברת הכנסת לוי אבקסיס, לא נותנים להורים לא לסבים ולסבתות, חברי הכנסת ואני במועדון של הסבים והסבתות, לא נותנים לנו להכניס בקבוקי שתיה קטנים לילדים, שקית פופקורן אנחנו לא יכולים להכניס לשם, לא נותנים, כי צריך לפרנס את המקום.
אורלי לוי אבקסיס: האם לא נותנים להכניס בקבוקי שתיה?
אורלי לוי אבקסיס: גם אם זה בקבוק פלסטיק?
אתי בנימין: לא נותנים לנו להכניס לשם, זה לא ייתכן.
אתי בנימין: אני מקבלת פניות מהמון הורים, מהמון סבים וסבתות שאומרים: לא יכול להיות שאנחנו צריכים לממן את המחירים הגבוהים האלה בתוך בית הקולנוע או תיאטראות עבור שלושה או ארבעה נכדים.
אתי בנימין: זו פשוט קטסטרופה.
אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת לתת דוגמה.
אורלי לוי אבקסיס: ילדים שצורכים או רוצים לצרוך, אפילו לראות בעלי חיים, למשל, ההנחות במקומות האלה, שנמצאים בדרך כלל רק במרכז, ההנחות הן לתושבי המקום.
אורלי לוי אבקסיס: אלה שמגיעים מן הפריפריה לא זוכים להנחות, אולי גם על זה נצטרך לעשות איזושהי ועדה, כוס ברד עולה כמעט 18 ₪, שלא לדבר על זה שאם זה בטעם של פסיפלורה זה כמעט מכפיל את המחיר.
אתי בנימין: 18 שקלים, כן, בספארי.
אורלי לוי אבקסיס: אין שם פיקוח על מחירים, כשאתה בא עם מספר ילדים - - -
זבולון אורלב: לשם כך הלכתי לטייל עם הנכדים שלי בואדיות ובהרים.
אורלי לוי אבקסיס: גם העלויות האלו, ובטח שזה לא נגמר בכוס ברד אחת וגם אם יש לך מספר ילדים אז ההוצאות הן מטורפות ושוב, אלה שרחוקים מן המרכז משלמים מחיר מלא.
אורלי לוי אבקסיס: מי שתושב האיזור מקבל את ההנחה, מרמת גן, מתל אביב, מקבל כרטיסי כניסה מוזלים לכל המיתחם וזה משהו שהוא לא צודק.
אתי בנימין: שקית פופקורן בקולנוע, עולה בין חמישה עשר לעשרים שקלים שזו פשוט שערוריה.
דוברת: עשרים וששה שקלים.
אתי בנימין: עשרים וששה שקלים, בבקשה, אז אתם יותר מעודכנים.
אתי בנימין: עשרים וששה שקלים.
אתי בנימין: זו פשוט שערוריה.
אתי בנימין: כמה עולה שקית פופקורן בסופר?
אתי בנימין: כגרגרים?
אתי בנימין: ששה-שבעה שקלים.
אתי בנימין: שקית של פופקורן בסופר, כגרגרים, עולה ששה או שבעה שקלים.
אתי בנימין: ממנה עושים המון.
אתי בנימין: מציעה שאולי באמת תצא קריאה מן הוועדה לגבי הנושא הזה, גם למשרד המסחר והתעשיה, לעשות ביקורת ולעשות פיקוח גם על הדברים האלה.
אתי בנימין: תודה רבה.
זבולון אורלב: החברה למתנ"סים פרוסה על פני מאה ששים וארבעה מתנ"סים ברחבי הארץ, לא לכל מרכז יש פעולה.
אתי גלבוע: נכון, אבל יש לנו מרכזים יותר קטנים, יש אשכול הפיס.
זבולון אורלב: מה אתם עושים בענין?
זבולון אורלב: מה תפקידך בחברה?
אתי גלבוע: מנהלת שיווק.
אתי גלבוע: אני מהצד של השיווק, אבל מהשיווק הערכי.
זבולון אורלב: החיבור בין המלים תמוה משהו.
אתי גלבוע: אנחנו מברכים את משרד התרבות ואת "תרבות לישראל".
אתי גלבוע: אנחנו זרוע הביצוע של משרד החינוך בהסדר הזה של הבאת ההצגות אל הפריפריה ויש לי כאן מיני דוגמאות להצגות כאלו, שאנחנו עושים ללא עלות לילדים ועם עלות מזערת להורים וזו זכות גדולה, אני מרגישה שהיום זו זכות להיות חלק מן הפריפריה, לא להידחף בין הקהל ובין התורים.
אתי גלבוע: החוויה בפסטיגל, בתור אמא, היא לא תמיד נעימה, יש תורים ויש דוחק והמון המתנות, זה להרגיש חלק מעדר, היום, להיות בפריפריה זו זכות, בעיניי, גם בזכות הסיבסוד הזה וגם בזכות פעילויות אחרות.
אתי גלבוע: בחברה למנ"סים אנחנו דואגים לאפשר מגוון מאד גדול של פעילויות, גם את ההצגות וגם את המופעים אבל גם טורנירים של ספורט וגם טקסים של הדלקת נרות, ויש לנו פרויקטים כמו "נר מחבר" שבו משפחה מארחת משפחה אחרת ממיגוון אוכלוסיה אחר והן מכירות וביחד מדליקות נרות ויש לנו סדנאות לנוער וטיולים ואני שמחה להצטרף לאמירה הזו ולומר: אין רק אופציה אחת לבילוי בחנוכה.
לילי הלפרין: ני רוצה להצטרף לברכות.
לילי הלפרין: כל כך נהניתי לשמוע על המיזם הזה שמשרד התרבות מוביל, זה יופי, זה מחמם את הלב.
לילי הלפרין: אני רוצה להגיד משהו על רגישות בינ-תרבותית, כולנו, ואני -כמנחה קבוצות של הורים גם מן הפריפריה וגם מן המרכז, נתקלת בהרבה אהבה לפסטיבלים למיניהם, הורים אומרים לי שהם עצמם, זו חויה תרבותית עבורם, הם מאד נהנים מן המופע של הפסטיגל, ההורים עצמם, לאו דוקא שהלחצים מן הילדים, אני מרגישה שאנחנו קצת שיפוטיים פה לגבי טעמים מסויימים.
לילי הלפרין: הייתי בחתונה לא מזמן והאורחים ישבו עם המצח הגבוה ואמרו: איך משפחה כזו מוציאה כל כך הרבה על ניצוצות ועל בגדים וכו'.
לילי הלפרין: זו שאלה של סגנון, של טעם, של בחירה, של דברים ערכיים תרבותיים ואנחנו חברה רב תרבותית וצריך לכבד גם את הבחירה הזו.
לילי הלפרין: למרות שמעולם לא לקחתי את בתי להופעות האלו כי זה לא הטעם השלי אבל אם ההורים נהנים מזה ואם ההורים אומרים לי שזה עושה להם כייף והם נהנים להיפגש עם איכות כזו של שחקנים, לטעמים, אני חושבת שאנחנו לא צריכים להיות כל כך חמורים עם הענין הזה ולאפשר את הבחירה, מי שירצה ילך לשם ולכבד את השונות התרבותית.
זבולון אורלב: רינה כהן, את המייסדת של מועצת ההורים הארצית, איפה אתם בתמונה הזו?
רינה כהן: המועצה הציבורית.
רינה כהן: אני כרגע המועצה הציבורית להורים בישראל.
רינה כהן: אני מצטרפת לברכות.
רינה כהן: המיזם הוא נהדר וזה שהועדה מקיימת ישיבה בנושא הזה, ההורים, המועצה מברכת על זה.
רינה כהן: המועצה הציבורית היא הורים, אנשי חינוך, אנשי מקצוע, ארגונים חברתיים ומכללות חינוכיות.
רינה כהן: כולנו חברנו יחד והקמנו את המועצה הציבורית להורים בישראל.
רינה כהן: עלה כאן, בדברי האנשים "ההורים צריכים", "ההורים צריכים לנהל את התקציב", ו"לחנך את הילדים" ו"האחריות היא על ההורים" - ואין ספק שהאחריות היא על ההורים, האחריות הראשונה לחינוך וגידול הילדים היא על ההורים, זה מקדמא דנא וכנראה עד סוף הימים, וכל הארגונים מצטרפים ועושים כמיטב יכולתם.
רינה כהן: המשרדים -ואני גם חלק מהם, עושים כמיטב יכולתם כדי לעזור.
רינה כהן: האחריות על ההורים ואני רוצה להציב פה שאלה לוועדה ולמשתתפים: מי אחראי לאחריות ההורית?
רינה כהן: מי אחראי לאחריות ההורית?
רינה כהן: ההורים אחראים.
רינה כהן: הם באים מתרבויות שונות, הם באים ממקומות שונים, הם ברמות השכלה שונות ובידע שונה בנושא חינוך וגידול ילדים, אני רק רוצה להציב את השאלה כאן.
רינה כהן: מי אחראי?
זבולון אורלב: התשובה יחסית מאד פשוטה, שנחלקת למספר תחומים.
זבולון אורלב: אם את שואלת מי אחראי לאחריות ההורית ומי ימלא את חוק לימודיו אז זה ההורים, ואם את שואלת לגבי שעות הפנאי אז זה ההורים.
זבולון אורלב: החוק מחייב את ההורים.
רינה כהן: החוק מחייב את ההורים ומי מסייע להם?
רינה כהן: אנחנו מסתכלים ובוחנים ורואים שקשה להם למלא את אחריותם.
רינה כהן: זה לא בדיוק מה שמסתייע לכולם, הכי טוב.
רינה כהן: ויכול להיות שצריך לחשוב איך מסייעים להורים לממש את אחריותם שלמעשה, היא זכותם.
רינה כהן: זכותם לממש את אחריותם לגדל את ילדם לטובתו.
רינה כהן: האם יש מישהו אחראי לנושא הזה?
רינה כהן: האם יש כתובת להורים איפה שהוא?
לימור לבנת: האחריות חלה על ההורים.
רינה כהן: נכון.
לימור לבנת: ברשותך, הייתי מנסחת את השאלה שלך אולי אחרת.
רינה כהן: אשמח.
לימור לבנת: האם יש מי שיכול לסייע להורים?
לימור לבנת: למלא את תפקידם ולמלא את אחריותם.
לימור לבנת: השאלה היא אחרת, היא לא "מי אחראי?
לימור לבנת: " האחריות חלה על ההורים.
לימור לבנת: אם אנחנו יכולים לסייע להורים, האם יש לכלים שבהם אנחנו יכולים לעזור להם זו שאלה אחרת.
לימור לבנת: השאלה היא לא מי אחראי.
רינה כהן: השאלה היא, מי אחראי להורים?
רינה כהן: האם להורים יש כתובת?
זבולון אורלב: אף אחד.
זבולון אורלב: להורים יש כתובת, אבל הכתובת - - -
רינה כהן: האחריות חלה על ההורים.
דוברת: החברה.
רינה כהן: מי אחראי על ההורים?
לימור לבנת: איזה כלים המדינה נותנת?
רינה כהן: אין להם כתובת.
לימור לבנת: איזה כלים המדינה נותנת להורים כדי לסייע להם למלא את האחריות המוטלת עליהם כהורים לילדיהם?
לימור לבנת: השאלה אינה מי אחראי.
זבולון אורלב: המדינה היא הכתובת.
זבולון אורלב: בתחום הבריאות, משרד החינוך בתחום החינוך, משרד התרבות בתחום התרבות, כל אחד בתחומו.
לימור לבנת: גם ארגונים אחרים, שהם בלתי ממשלתיים שגם הם מסייעים להורים ולילדים.
רינה כהן: "כל אחד בתחומו", רק שאין שום קשר בין הגופים השונים.
זבולון אורלב: איפשרנו לכל הגופים שמשתתפים כאן.
אתי גלבוע: רק אעיר עוד הערה: יש כאן, בתגובה של הפסטיגל, משפט "הצגות ילדים עולות כשבעים שקלים לכרטיס", ואילו בבדיקה שאני עשיתי, לפי מיפוי שאני עשיתי בששים מתנ"סים - זה לא כך, מעבר להצגות שאנחנו יכולים לתת בחינם בזכות הפרוייקט, ההצגה הכי יקרה שהגעתי אליה עלתה 45 ₪ לכרטיס.
זבולון אורלב: חברים, אנחנו רוצים לסכם את הישיבה.
זבולון אורלב: הוועדה מברכת את שרת התרבות ומשרדה על המיזם להפעלת הצגות ואירועי תרבות איכותיים בכתשעים ישובים או למעלה מתשעים ישובים במדינת ישראל, שיקיפו למעלה מארבעים אלף ילדים, כשההשתתפות של הילדים תהיה ללא תמורה.
זבולון אורלב: מבצע תרבותי זה ראוי להערכה רבה.
זבולון אורלב: אין ספק שמבצע כגון זה מאפשר חלופה ראויה למשפחות ולילדים לבלות וליהנות מאירועי תרבות מבלי להזדקק להשתתפות באירועי תרבות בהם עלות הכרטיס הבודד, ללא מבצע, היא בין 190-220 ₪ לילד.
זבולון אורלב: הוועדה מצטערת על כך שארגון האמרגנים ומפיקי אמנויות הבמה בישראל לא מצא לנכון להשתתף באופן פעיל בישיבה אלא רק באמצעות תגובה בכתב, תגובה שלא סיפקה את הועדה בהסבריה.
זבולון אורלב: הועדה סבורה שמן הראוי שארגון זה יבדוק את האפשרות להוזיל את האירועים, גם אם יש צורך לפעול בצניעות או בצמצום הוצאות הפקה וקוראת גם לאמנים -שחלקם הלא מבוטל השתתף ותמך במחאה החברתית להורדת יוקר המחיה, שגם הם ישאו בעול, יחד עם הארגונים המפיקים לבדוק איך ניתן להוזיל אירועים אלה.
זבולון אורלב: הוועדה קוראת להורים לשקול את השתתפותם ולא להיכנס להוצאות מיותרות אם יש חלופה תרבותית אחרת.
זבולון אורלב: הוועדה רשמה לפניה שמשרד החינוך נענה להצעה שעד חג החנוכה מערכת החינוך היסודית תקיים פעילות חינוכית -בין בשעת מחנך ובין בדרך אחרת, על מנת לשוחח עם התלמידים על השתתפותם במאמץ להורדת יוקר המחיה של המשפחות.
זבולון אורלב: הוועדה רשמה לפניה את הערת המועצה לשלום הילד כי על פי בירור שנעשה עם משרד התמ"ת, לא התקבלה אף בקשה להעסקה של אף ילד באירועי התרבות של חנוכה, עובדה שהיא מעוררת מחשבה וצורך לבדוק אותה מחדש.
זבולון אורלב: לכן הועדה תפנה אל ארגון האמרגנים והמפיקים על מנת להבהיר להם שהיעדר בקשה מחד גיסא והפעלת ילדים מאידך גיסא הם עבירה של החוק ויש צורך להסדיר את הנושא הזה.
זבולון אורלב: הוועדה מציעה שהחברה לתועלת הציבור -"תרבות ישראל", תבדוק את האפשרות לבקש חסויות על מנת שהן תינתנה לא רק לאירועים מסחריים אלא גם לאירועי תרבות שהם לתועלת הציבור, ואנחנו קוראים לאותם נותני חסויות לא להפלות את אירועי התרבות שניתנים דווקא בפריפריה ולסייע גם שם בסיבסוד שהם מעניקים.
זבולון אורלב: ציינו אתמול את היום הבינלאומי המציין את זכויות הילד ובישראל אנחנו מציינים 20 שנה לאשרור האמנה על-ידי מדינת ישראל.
זבולון אורלב: מדינת ישראל אשרה ואשררה את השתתפותה בסוגיה הזאת של האמנה הבינלאומית לזכויות הילד.
זבולון אורלב: בקשר לאמנה, אנחנו קיימנו דיונים עם משרדי הממשלה, עם כל משרד ממשלתי בנפרד וכמו בכל נושא, יש לנו הרבה מה לתקן והרבה מה לשפר ועדיין הדרך ארוכה ואני מקווה שגם נגיע יום אחד לכך שמדינת ישראל תקים גם בתוך משרדי הממשלה את נציבות זכויות הילד, כדי שיהיה שולחן עגול אחד שמשרדי הממשלה שמטפלים בזכויות הילד, כיוון שכמעט בכל דיון שאנחנו מקיימים, אולי גם בדיון הזה, נראה שהואיל וסוגיית הילדים בישראל פזורה על פני משרדי ממשלה רבים, לפחות שישה משרדי ממשלה, אין היום בעצם מסגרת אחת שמאחדת, מלכדת, אוספת את הנתונים, מעבירה מידע, יוזמת חקיקה, לכל משרדי הממשלה ואנחנו בהידברות עם משרדי הממשלה על הצעת חוק בעניין הזה, ביוזמה של מנכ"ל משרד המשפטים בסוגיה הזאת.
זבולון אורלב: אני גם רוצה לקדם בברכה את הגב' דלית שטאובר, המנכ"לית החדשה של משרד החינוך ולאחל לה הצלחה רבה.
זבולון אורלב: מי כמוני, כתבתי לה שמי כמוני, כמנכ"ל לשעבר, יודע מהם האתגרים הקשים שעומדים בפני מנכ"ל ואנחנו מבטיחים לה שבכל מה שקשור בכנסת, היא תמצא בנו שותפים מאוד מאוד נאמנים לקידום המטרות החשובות של מערכת החינוך במדינת ישראל.
זבולון אורלב: נמצאים אתנו גם שני בתי-ספר חשובים.
זבולון אורלב: נמצא אתנו בית-ספר הרטמן לבנות, כיתה י"א, מירושלים ונמצאת אתנו כיתה י' מתיכון מקיף אבו גוש.
זבולון אורלב: כולם ברוכים הבאים.
זבולון אורלב: והיחידה לדמוקרטיה, ועוד תלמידים נוספים שהובאו על-ידי היחידה לדמוקרטיה של הכנסת.
זבולון אורלב: כולם ברוכים הבאים והתלמידים שירצו להשתתף אז בשונה מהכיתה שמרימים יד, אם אפשר להעביר לנו פתקים.
זבולון אורלב: אחד התלמידים יהיה פה הסדרן ויעביר לנו את הפתקים של אלו שרוצים להגיב ורוצים לדבר.
זבולון אורלב: הנושא שאנחנו בחרנו לעסוק בו הוא הסוגיה של הפערים בנגישות וזמינות בפעולות פנאי לילדים ובני נוער.
זבולון אורלב: הכוונה לפעולות חברה, העשרה, תרבות, ספורט וכל כיוצא בזה.
זבולון אורלב: נדמה לי שכל איש חינוך היום וגם בעבר, מבין היטב שהחינוך לא נגמר בשעות המערכת.
זבולון אורלב: מערכת חינוך ראויה לא מסיימת את תפקידה בשעות שבו התלמיד לומד בבית-הספר, אלא היא מתפרשת על פני כל היום ולעתים, בפעילויות של חינוך בלתי פורמאלי, בפעילויות של תרבות הפנאי, יש השפעה חינוכית לעתים הרבה הרבה יותר דרמטית מאשר דווקא במערכת החינוך הפורמאלי ואני אומר גם ביקורת עצמית כלפיי, ההרגשה שלי שהמערכת הזאת, הבלתי פורמאלית במובנה הרחב ביותר, לא רק במובנים של מינהל, חברה ונוער, אלא במובנים הרחבים יותר, היא מעין ככה מתחת לרדאר של המערכות שלנו.
זבולון אורלב: הואיל ואין רק חוק חינוך חובה, שמחייב את החינוך הפורמאלי, שיש רק חוק חינוך חובה שמחייב את החינוך הפורמאלי, ואין שום חובות חקוקות מצוות שהן מחייבות את מדינת ישראל, אז לכן במסמך שהכין מרכז המחקר של הכנסת על-ידי אתי וייסבלאי ואושר על-ידי ראש הצוות שרון סופר, מסמך מאוד חשוב, בעצם התברר דבר אחד – שאין למדינת ישראל תמונת מצב מה קורה.
זבולון אורלב: לא יודעים.
זבולון אורלב: אין לאף אחד במדינת ישראל מידע מקיף, כולל, לדעת מה קורה.
זבולון אורלב: איפה בני הנוער שלנו, מה קורה עם תרבות הפנאי שלנו.
זבולון אורלב: מה קורה עם המערכת הבלתי פורמאלית.
זבולון אורלב: כל אחד יודע את הקטע הקטן שלו, אבל אין מי שאסף את כל הנתונים האלה וזה דבר מאוד מטריד, כי אם מי ששותף לדעה שלי, שלמערכת הזאת, מחוץ לבית-הספר, יש השפעה דרמטית משמעותית, הרבה יותר ממה שנעשה בתוך בית-הספר, על דרך חינוכו, עיצוב אישיותו, הערכים שלו, האישיות שלו, וכל אורח חייו, הרי הדבר הזה צריך להדאיג מאוד.
זבולון אורלב: לעתים אנחנו פוגשים את זה בצד השני של המטבע, בדפוסי עבריינות.
זבולון אורלב: וכמי שהיה גם שר הרווחה, ראינו את זה גם בהיבט השני.
זבולון אורלב: כשאתה פוגש פתאום את אותם בני נוער עם תת תרבות עבריינית, אז אתה רואה פתאום את כל החסכים ואת כל הבעיות שהצעיר או הצעירה הזאת צברו לאורך כל חייהם, ואומר אנא אנו באים.
זבולון אורלב: אתה גם רואה, מתוך הנתונים האלה, שהמדינה כמעט לא משתתפת בהוצאות לכל הסוגיה הזאת.
זבולון אורלב: לאותן שעות שנמצאים בבית-הספר, מדינת ישראל מקצה סכומים ראויים, מכובדים, תמיד חסר, אבל צריך להודות על מה שקיים, 30 מיליארד שקלים זה לא הולך ברגל, הסכומים האלה.
זבולון אורלב: ואילו למערכות האחרות, שהן מחוץ לבית-הספר, שם כבר אתה רואה שההורים משתתפים כמעט ב- 90% מההוצאות.
זבולון אורלב: ואם יש מישהו שטועה, זה הרשויות המקומיות.
זבולון אורלב: אבל גם, 10%, וגם שם בשונות מדהימה, לא הרי עיר מבוססת שיש ביכולתה לסייע ולתרום, ולקיים פעילויות כאלה, כעיר שהיא בקושי משלמת משכורות לעובדיה ובוודאי אין מה לחלום על כך וזה גם שאלת הזמינות והנגישות, האם קיימים כאלה דברים לבני הנוער באופן שווה לכל חלקי הארץ והתמונה היא תמונה לא טובה.
זבולון אורלב: מהמסמך הזה עולה שכאילו לא רוצים לדעת.
זבולון אורלב: זה לא חובתנו, למרות שכל הורה, וכל סבא וסבתא, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס מדברת תמיד בשם ההורים ואני מדבר בשם הסבים והסבתות.
אורלי לוי אבקסיס: פער הגילאים.
זבולון אורלב: כולנו יודעים, כולנו דואגים לילדים.
זבולון אורלב: זה מחייב.
זבולון אורלב: אבל השאלה אם זה רק נשאר באמת באחריות הורים, איפה המערכות השלטוניות בעניין הזה.
זבולון אורלב: המדינה, המשרדים, רשויות מקומיות.
זבולון אורלב: על זה אנחנו מקיימים היום את הדיון, על רקע הנתונים שהם מאוד מאוד בעייתיים.
זבולון אורלב: אני יודע שיבוא מישהו ויגיד – תשמע, כל דבר אנחנו משווים את עצמנו למדינות המפותחות, ה- OECD.
זבולון אורלב: ולפי הנתונים פה, אנחנו לא אחרונים בתור.
זבולון אורלב: לא בדיוק האחרונים בתור.
זבולון אורלב: למרות שאנחנו בחבורה של מדינות, לא הכי מכובדת, בואו נאמר את זה כך.
זבולון אורלב: אני רוצה לומר נתון אחד שכולם יודעים אותו אבל שוכחים אותו לעתים.
זבולון אורלב: במדינת ישראל באופן יחסי, אחוז הילדים מכלל האוכלוסייה הוא גבוה באופן דרמטי מאחוז הילדים שיש במדינות ה- OECD.
זבולון אורלב: ולכן, אי-אפשר להסתכל על התקציב הכולל.
זבולון אורלב: יכול להיות שבתקציב כולל כמו שיש שם, אם היו מחלקים אותו פר תלמיד, התקציב שלנו היה צריך להיות בשמיים.
זבולון אורלב: לכן, לא הייתי לומד בעניין הזה ממדינות ה- OECD, אלא המדינות המפותחות שאנחנו מתגאים להיות חלק מהעולם המפותח הזה.
זבולון אורלב: אנחנו צריכים לדון לגופם של דברים באשר לנוער ולצעירים שלנו, מה צריך להיות.
זבולון אורלב: אני מברך על כך שמנכ"לית משרד החינוך ראתה בדיון הזה דיון חשוב והחליטה להשתתף בו ואני מכבד אותך בפתיחת הדיון.
דלית שטרואבר: קודם כל, אני מאוד מאוד שמחה לראות כל-כך הרבה נוער, נמצאים כאן, נציגים של שני בתי-ספר ואני מברכת אתכם על הנוכחות, גם בנושא החשוב שעומד על הפרק וגם בעצם החוויה של לראות את המוסד הזה בפעולתו ובעבודתו.
דלית שטרואבר: אני רוצה להתייחס לסוגיות האלה שאתה העלית, אדוני היושב-ראש, ולהתייחס למקומו של משרד החינוך בנגישות של ילדים ובני נוער לפעילויות פנאי.
דלית שטרואבר: אכן, בכל מה שקשור להוראה הפרונטאלית, משרד החינוך כפי שאתם יודעים, מממן מימון מלא את שעות הלימוד.
דלית שטרואבר: יחד עם זה, נעשו צעדים רבים במהלך השנים וגם תוספות שאני אוכל להצביע עליהן במהלך השנה הזאת, כדי לתמוך בהנגשה של פעילויות לבני נוער וגם לפעילויות חינוכיות, גם לפעילויות בתוך תנועות הנוער וגם לפעילויות פנאי, באופן דיפרנציאלי, כך שאוכלוסיות שידן אינה משגת, תוכלנה להשתתף.
דלית שטרואבר: הדבר הראשון שאני רוצה להדגיש אותו, כי אתה דיברת על אחרי הצהריים, אדוני היושב-ראש, זה השתתפות המשרד בתקצוב תנועות הנוער בישראל.
דלית שטרואבר: קודם כל, 65 מיליון שקל נמצאים בבסיס התקציב.
דלית שטרואבר: אני רוצה לציין בסיפוק שהשנה, לקראת שנת 2012, בסיס התקציב גדל בעוד 20 מיליון ש"ח, כתוצאה מהחלטת ועדת טרכטנברג, שגם את המשאב הנוסף הזה, אנחנו נחלק באופן דיפרנציאלי כך שהפריפריה, אוכלוסיות פריפריאליות, יקבלו השתתפות גבוהה יותר.
דלית שטרואבר: נושא נוסף שיש בו שינוי מאוד מאוד משמעותי בהנגשת הפעילות לבני נוער שידם אינה משגת, הוא גידול מקיף בתקציב המלגות לנסיעה לפולין, למסע לפולין.
דלית שטרואבר: משרד החינוך הגדיל השנה והחל מחודש ינואר זה כבר יימצא בתוך בתי-הספר, למשלחות הבאות, ב- 35 מיליון שקל נוספים, את בסיס התקציב, כשלסכום הזה, נמצאות כאן הרשויות המקומיות, גם הן מוסיפות עוד 15 מיליון ואנחנו מקווים שההגדלה המאוד מאוד רחבה הזאת, תאפשר לאוכלוסיות רבות שעד כה המחיר הגבוה של המסע מנע מהן השתתפות, לקחת בו חלק, לכל תלמיד.
דלית שטרואבר: אני מדגישה בכוונה את הנושאים החדשים, כדי לא להלאות בכל הנושאים שתוקצבו לאורך השנים.