GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר גוז'נסקי: האם יש לך איזה הערכה של החסר התקציבי כדי להשוות את רמת השירות לילדים בסיכון ובמצוקה בצפון, לצורך הדוגמא הזאת, אם היה ניתן להם אותו שירות כמו שנהוג במגזר היהודי?
תמר גוז'נסקי: האם החסר מתבטא ב-100 מיליון שקל?
תמר גוז'נסקי: במיליארד שקל?
יוסי כורזין: אני כרגע לא במצב לענות על זה.
תמר גוז'נסקי: האם אתם תוכלו להגיד לנו אם זה 100 מיליון שקל או מיליארד שקל למשל?
תמר גוז'נסקי: כלומר מה הוא סדר הגודל?
יוסי כורזין: מה שמר פוזנר הציג, המסמך הזה שהוגש לממשלה - - -
תמר גוז'נסקי: הוא דיבר על 50 מיליון שקל, זה מה שהם רוצים.
תמר גוז'נסקי: אבל השאלה היא מה הפער.
תמר גוז'נסקי: אנחנו מדברים על סגירת פערים.
תמר גוז'נסקי: הרבה פעמים אנחנו שואלים: סליחה, אבל מה הפער?
תמר גוז'נסקי: בכיתות לימוד יותר קל לספור, כי יודעים כמה ילדים, כמה כיתות, מחלקים את מספר הילדים במספר הכיתות ואנחנו יודעים.
תמר גוז'נסקי: כאשר מדובר בשירותים וכאשר אתה אומר שלא כל האוכלוסיה התגלתה כבר, זאת אומרת שיש אוכלוסיה שצריכה שירות אבל היא עוד לא ביקשה אותו - איך בכלל למדוד את זה?
תמר גוז'נסקי: אז מה הוא בדיוק הפער?
תמר גוז'נסקי: קשה לעשות את ההשוואה בין המגזרים.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שטוב אם המחקר שלכם יוביל אותנו, בתחומים מסויימים לפחות, להשוואה.
תמר גוז'נסקי: כמו שראינו בעניין הילדים עם נכויות, בין מה שהרופאים והמומחים אמרו שהילדים צריכים לקבל לבין מה שהם מקבלים בפועל.
תמר גוז'נסקי: ברגע ששמו את שני הדברים האלה אחד מול השני התמונה היתה ברורה מאוד.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שקשה מאוד לעבוד באופן אמיתי בלי סוג כזה של מחקרים.
תמר גוז'נסקי: עכשיו אנחנו עוברים לשמוע את הדברים.
תמר גוז'נסקי: רשות הדיבור למר ראג'י מנסור.
מרינה סולודקין: יש לי הערה קצרה.
מרינה סולודקין: אני מציע שאתם תמשיכו במחקר וגם תגלו מה הם הצרכים על-פי תוצאות המחקר.
יוסי כורזין: בוודאי.
יוסי כורזין: כבר יש לנו חלק גדול מזה.
ראג'י מנסור: אני קודם כל רוצה למחות.
ראג'י מנסור: בעצם יש גוף שהוא נציג הציבור הערבי, שבענייני חינוך הוא הגוף שמייצג את כלל המגזר הערבי.
ראג'י מנסור: כראש ועדת המעקב לענייני חינוך במגזר הערבי שלחתי מכתב למשרד ראש הממשלה ב-26.9 על מנת שייקחו את זה בחשבון.
ראג'י מנסור: הצעתי תוכנית מלאה שתענה על הצרכים החינוכיים של המגזר הערבי.
ראג'י מנסור: זה לא בא מהשמיים.
ראג'י מנסור: אני גם יושב בוועדות של משרד החינוך, מול יישום תוכנית חומש, על-פי הסכמת השר והמשרד, ואני גם השתתפתי בהכנת תוכניות חומש במסגרת הוועדה שמינה השר, אך אף גורם לא התייחס לנתונים שנתנו.
ראג'י מנסור: אז יבואו אחר-כך ויאמרו ששותפו נציגי הציבור הערבי, כמו מר שאוקי חטיב, אבל זה לא מספיק.
ראג'י מנסור: יש כבר ועדה מקצועית שיכולה לבנות תוכניות ויש לה את הנתונים המדוייקים.
ראג'י מנסור: אבל לא התייחסתם לשום דבר.
ראג'י מנסור: הסתכלתי על התוכנית ונדהמתי.
ראג'י מנסור: בעצם לא נדהמתי, אני רגיל לזה, זה ידוע.
ראג'י מנסור: מה שיש פה זה איגום משאבים.
ראג'י מנסור: בחלק של הבינוי לא הוסיפו שום דבר.
ראג'י מנסור: גם משרד החינוך אומר שהוא בונה 535 כיתות.
ראג'י מנסור: אנחנו בדקנו ישוב, ישוב ומצאנו שהוא בנה 400 כיתות בשנת 1999.
ראג'י מנסור: אנחנו אומרים שזה טוב, זה בסדר, 400 זה בסדר.
תמר גוז'נסקי: יחסית.
ראג'י מנסור: אף פעם לא בנו כל-כך הרבה.
ראג'י מנסור: נבנו לכל היותר 70 כיתות בשנה שקדמה לזה, אז אנחנו מברכים על כך.
ראג'י מנסור: רצינו שזה יתבטא גם בתקציב השנה הנוכחית.
ראג'י מנסור: חישבנו את זה, מבנים בבנייה סטנדרטית, בלי לכלול את כיתות הגן, ובתוכנית שלנו זה מתבטא בכ-300 מיליון שקל.
ראג'י מנסור: אמרנו, הרי יש תוכנית.
ראג'י מנסור: האם היא לא מוסיפה לנו בגיל הרך כלום?
ראג'י מנסור: ביקשנו ממשרד החינוך להוסיף לנו לפחות את אשכול 3 - לא כמו שמבקשים החברים, את אשכולות 3 ו-4 - וליישם את החוק באשכולות 1 ו-2 ב-100%, מכיוון שהמשרד קבע שזה חובה.
ראג'י מנסור: לא רק חינם אלא חובה.
ראג'י מנסור: הם לא מממשים את זה, במיוחד ב"משולש" ובנגב.
ראג'י מנסור: יש לנו את הנתונים, אלה נתוני משרד החינוך לגבי מחוז הצפון: בגילאי 3 ב-1999 - 44% במגזר הערבי ו-95% במגזר היהודי.
ראג'י מנסור: מה יגידו התלמידים שלנו בנגב?
תמר גוז'נסקי: האם בנצרת אתם בתוכנית?
ראג'י מנסור: אנחנו לא בתוכנית.
ראג'י מנסור: יש לנו שכונה אחת, והוספנו כמחווה עוד שכונה קטנה.
תמר גוז'נסקי: כמה גנים בניתם בשנתיים האחרונות?
ראג'י מנסור: בשנתיים האחרונות נבנו 2 גני ילדים.
ראג'י מנסור: יש לנו 60 גני ילדים שכורים אך נבנו רק 2 גנים.
ראג'י מנסור: השנה מבשרים לנו שייתנו לנו עוד 4.
ראג'י מנסור: מתי נגמור את זה?
ראג'י מנסור: אני לא יודע.
באסם כנאענה: לא בנו.
באסם כנאענה: פתחו.
ראג'י מנסור: אבל העיקר הוא לא הבינוי.
ראג'י מנסור: אני גם לא רוצה לדבר על הנושא של ילדים בגיל הרך, מתחת לגיל 3.
ראג'י מנסור: החברים פה יודעים את הבעיה וגם את, גברתי היושבת-ראש, עקבת טוב מאוד אחרי הנושא הזה.
ראג'י מנסור: אבל אם התוכנית הזאת לא מוסיפה לנו לפחות את אשכול 3, אז מה היא מוסיפה?
ראג'י מנסור: משרד החינוך מכיר בצרכים אבל אין תקציב.
ראג'י מנסור: אשכול 3 מתייחס כולו לאוכלוסיה הערבית ואשכול 4 כולל גם כ-80% מהאוכלוסיה הערבית.
ראג'י מנסור: אם אנחנו ניתן את אשכול 3 ואשכול 4 כמעט נסגור את הפער.
ראג'י מנסור: לא צריך הרבה חוכמות כאן.
ראג'י מנסור: משרד החינוך השנה הקפיא והוא גם מתכוון בשנה הבאה להקפיא את יישום החוק, לצערי הרב.
ראג'י מנסור: אני מבקש שלפחות תתחשבו בדבר הזה.
ראג'י מנסור: החישוב שלי בתוכנית כולל את אשכול 1, אשכול 2 ואשכול 3.
ראג'י מנסור: דבר שני, לא נדבר על כל התוכניות הטובות והיפות של אגף שח"ר.
ראג'י מנסור: אנחנו הגשנו בג"ץ.
ראג'י מנסור: אז מה אומרים לנו?
ראג'י מנסור: בסדר, אנחנו מסרנו לכם 20%.
ראג'י מנסור: איפה ה-20%?
ראג'י מנסור: כל הכסף מוקדש לעניין העלאת אחוזי הזכאות לבגרות.
ראג'י מנסור: הם לא מטפלים לא בגיל הרך, לא בילדים בבית-הספר היסודי.
ראג'י מנסור: יש המון תוכניות טובות, אני מציג תוכניות על-פי הצרכים של כל ישוב וישוב אבל אומרים לי במשרד החינוך: אנחנו נתנו 20% וזה גם מה שאמר בג"ץ, אז מאיפה נביא לכם את הכסף למימוש התוכניות?
ראג'י מנסור: אנחנו מבקשים שתתחשבו גם בנושא הזה.
ראג'י מנסור: צריך לעבוד עם הילד ועם האמא של הילד.
ראג'י מנסור: אי אפשר לעבוד בבית-הספר בתוכנית נפרדת לגבי ממה שקורה גם בבית.
ראג'י מנסור: מה שקרה בשנות ה-70 וה-80 במגזר היהודי, תוכניות הפיתוח למיניהן, תרם מאוד להעלאת ההישגים.
ראג'י מנסור: אני מבקש שהתוכנית הזאת תוסיף את המשאב התקציבי מפני שהיום משרד החינוך מכיר בצרכים שלנו בסדר גודל של 50% ו-20%, על-פי אחוז התלמידים שלנו בבתי-הספר, מכיוון שיש לנו מצב סוציו-אקונומי יותר קשה.
ראג'י מנסור: בתוכנית שלנו מדובר גם על נוער בסיכון, על תלמידים שהם בנשירה סמויה, על שעות הפנאי, שמאוד מסכנות את כלל החברה.
ראג'י מנסור: אי אפשר להפריד בין נצרת לנצרת עלית.
ראג'י מנסור: לא מספיק שהיום לא מספיקים לגשר על הפער שקיים, ממציאים גם תוכנית יפות מאוד של גנים הפתוחים עד שעה 6 בערב - למשל בנצרת עלית הקצו 4 מיליון שקל ל-1,000 תלמידים.
ראג'י מנסור: האם כולם בסיכון?
ראג'י מנסור: זה כל המחזור בנצרת עלית, 1,000 תלמידים.
ראג'י מנסור: אבל בנצרת אין אף גן אחד שעובד לאחר השעה 1 בצהרים לאמהות עובדות והן לא יודעות איפה לשים את הילדים שלהן.
ראג'י מנסור: לא רק שאנחנו לא מספיקים לגשר על הפערים הקיימים, יש גם המון תוכניות יפות וחדשות.
ראג'י מנסור: שלא נדבר על כל מיני תוכניות העשרה, שהן מצויינות לחברה שלנו, לגילאי 3, 4, 5 שגם צריך להחיל אותם על בתי-הספר.
ראג'י מנסור: אני אומר שהגיע הזמן שיתייחסו ברצינות גם לשותפות האמיתית שלנו.
ראג'י מנסור: מה נעשה במשרד החינוך?
ראג'י מנסור: בא אלי פקיד מהלשכה שלכם ואמר: לצערי הרב אין לנו בשורות.
ראג'י מנסור: הלכנו למשרד החינוך ואמרנו להם שאנחנו נבנה תוכנית.
ראג'י מנסור: הם אמרו: אתם תיבנו בשבילנו?
ראג'י מנסור: יש לנו תוכנית ותקבלו את התוכנית שלנו.
ראג'י מנסור: זה מה שקרה.
ראג'י מנסור: מה אומרת היום מנכ"לית המשרד?
ראג'י מנסור: 50 מיליון שקל לתחום הפדגוגי בתוכנית החומש - כאן מופיע 53 מיליון שקל - ואילו במבני הציבור הערבי הכפלנו ל-100 מיליון שקל.
ראג'י מנסור: איך בונים תוכנית של 50 מיליון שקל כשהתוספת היא עוד 50 מיליון שקל?
ראג'י מנסור: כלומר, לא היתה תוכנית בכלל.
ראג'י מנסור: זה לא הגיוני.
ראג'י מנסור: איזה תוכנית הם מתכננים, אם התוספת היא כמו מה שמוקצב לכל התוכנית?
תמר גוז'נסקי: התוספת פה היא 20 מיליון שקל.
ראג'י מנסור: בהודעה לעיתונות כך נאמר.
באסם כנאענה: אני רכז השוואת זכויות בשתי"ל.
באסם כנאענה: על התוכנית של 4 מיליארד שקל אפשר לדבר הרבה.
באסם כנאענה: אני אשמח לדבר איתך בארבע עיניים, מר הולצמן, כי היא באמת לוקה בחסר, עם כל הכוונות הטובות שיש בה.
באסם כנאענה: אני אתמקד בנושא שהתחיל בו מר ראג'י מנסור, הילדים בגילאים 3-5.
באסם כנאענה: יש לנו הרבה נתונים המראים שהפער בשטח בין שני המגזרים הוא מאוד מאוד גדול.
באסם כנאענה: השאלה היא האם זה אפשרי כבר ב-2001 - - -
תמר גוז'נסקי: בניית גנים.
באסם כנאענה: בסוף התקציב, בדף האחרון, בחמישה המשפטים האחרונים בהצעת התקציב של משרד החינוך מופיע "בניית גני טרום חובה".
באסם כנאענה: השאלה היא האם אפשר לקבל את אשכול 1 ואשכול 2, שכבר יושמו לפי החוק, ולבנות לפי תוכניות?
באסם כנאענה: מר הולצמן, אתה דיברת על הסרת חסמים.
באסם כנאענה: אז הנה: נושא הבנייה.
באסם כנאענה: מר ראג'י מנסור יודע הכי טוב מאיתנו מה בדיוק אנחנו רוצים לבנות וכמה בעיות עושים לנו.
באסם כנאענה: האם אתה מוכן לנסות להסיר את החסם הזה?
באסם כנאענה: דבר שני, יש החלטה של ועדת החינוך והתרבות של הכנסת, אני מקווה שהיא מחייבת, שגם יוסיפו את אשכול 3.
באסם כנאענה: אנחנו מבקשים לקבל את אשכולות 3 ו-4.
תמר גוז'נסקי: לפחות בארבע שנים.
תמר גוז'נסקי: לעשות תוכנית.
באסם כנאענה: שיתחילו ליישם.
באסם כנאענה: ואז גם תקטן האבטלה, תגדל יציאת נשים לעבודה ויתחילו להתבצע גם כל האמירות וההסברים שמופיעים ברציונל של התוכנית, שחלקם אליטיסטיים.
באסם כנאענה: אנחנו מסכימים לחלק מהדברים שאתם אמרתם.
באסם כנאענה: עליכם רק לממש את זה.
תמר גוז'נסקי: לא אליטיסטיים.
תמר גוז'נסקי: פטרנליסטיים.
באסם כנאענה: עשינו סקר מאוד מקיף ובדקנו כמה כיתות נפתחו.
באסם כנאענה: ביקרנו בגנים וראינו שהתנאים שם ממש זוועתיים.
באסם כנאענה: אם אתם רוצים ללכת באמת על תוכנית ממשית שקיימת אנחנו מוכנים, כוועדה לגיל הרך, להיות עזר לכם כדי לממש את מה שהאוכלוסיה צריכה.
תמר גוז'נסקי: וגם מה שהחוק מחייב.
תמר גוז'נסקי: מר שמוליק דוד אמר לי קודם כמה נתונים מעניינים לגבי זה שהנתונים משתנים לפי הצרכים.
תמר גוז'נסקי: מה שאני רוצה להגיד לגבי עניין הגנים: אם אתה פותח גן ציבורי, כלומר ממשלתי-עירוני, והוא ממוקם באיזה חור עלוב וחשוך - המסר שלך הוא שבעצם אתה לא מתכוון ברצינות לתת חינוך לילדים.
תמר גוז'נסקי: אתה מתכוון להחזיק אותם במחסן ולא לתת להם משהו באמת מאיר עיניים, שמחלץ אותם ונותן להם הזדמנות יותר טובה בחינוך בהמשך, וגם מקטין נשירה וכל מה שזה אומר.
תמר גוז'נסקי: בעוד שבגני ילדים בציבור היהודי הוויכוח הוא האם מספיק מחשב אחד לכל הגן או צריך כבר מחשב לכל ילד בגן, על זה מתווכחים ההורים במגזר היהודי.
תמר גוז'נסקי: הם מתווכחים כמה חוגים הילד יקבל.
תמר גוז'נסקי: אבל במגזר הערבי השאלה היא האם לכל ילד יהיה כסא ואם הכסא יהיה מותאם, האם השירותים יהיו סבירים, האם הרצפה תהיה ישרה, האם בחצר יהיה מתקן משחקים, וכן הלאה.
ראג'י מנסור: השאלה היא גם האם מכירים בגן.
ראג'י מנסור: אם לא מכירים בגן אז לא משתתפים במימון.
תמר גוז'נסקי: רוב הגנים החדשים במגזר הערבי ממוקמים בחדרים שכורים.
תמר גוז'נסקי: בזמנו כשהיה דיון על החוק אמרנו שצריך להכשיר גננות, אבל הדבר העיקרי זה בינוי.
תמר גוז'נסקי: היתה הבטחה, ובגלל שהיתה הבטחה לבינוי הסכמנו שיישום החוק יתפרס על פני 10 שנים.
תמר גוז'נסקי: בחוק המקורי היה מדובר על 7 שנים.
תמר גוז'נסקי: למה הסכמנו ל-10 שנים?
תמר גוז'נסקי: כי באו ואמרו: הכי הרבה כסף זה הבינוי ואין לנו כסף.
תמר גוז'נסקי: אמרנו: בסדר, אם הכי הרבה כסף זה הבינוי אז תשלימו את התוכנית ב-10 שנים.
תמר גוז'נסקי: הם לא בנו בשנה הראשונה ובשנה השניה עשירית ועוד עשירית מהגנים החסרים פיסית.
תמר גוז'נסקי: בישובים היהודיים בגלל השינויים הדמוגרפיים נסגרים גנים והם עומדים ריקים.
תמר גוז'נסקי: אבל אי אפשר לקחת גן בנוי ממקום אחד למקום שני.
תמר גוז'נסקי: זה לא כמו בתחומים אחרים.
תמר גוז'נסקי: אז צריך לבנות.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהתפיסה עד היום, שילד בכתה א' צריך ללכת למקום מוסדר, לכתה סבירה, אבל ילד בגיל 3 יכול ללכת לאיזה חדר שכור עלוב - התפיסה הזאת פשוט מוציאה מהדעת.
תמר גוז'נסקי: זה פשוט לעשות צחוק מכל הכוונה לפתור את הבעיה של החינוך דווקא בגיל הרך.
תמר גוז'נסקי: שכבר לא לדבר על הכשרת גננות, על פיקוח וכדומה.
תמר גוז'נסקי: אולי אתם רוצים להוסיף עוד כמה מלים על הגיל הרך ונעבור לנושא הבא.
תמר גוז'נסקי: מר שמוליק דוד, אתה רוצה להגיד דבר מה?
שמוליק דוד: יש כאן תחושה עמוקה מאוד של אחיזת עיניים.
שמוליק דוד: בתוכניות שמדברות על פיתוח ועל תקציבי פיתוח, כשצריכים לגייס תחנות טיפת חלב, שעות שילוב, כיתות מקדמות ותקציבים בסיסיים לתקנים למורים באמצעות בג"ץ, וגם בג"ץ איננו מסוגל בקביעות קונקרטיות, עם תאריכים, עם הבאה של שר לבזיון בית-הדין בבג"ץ, כל זה לא מצליח להביא לבנייה של תחנות טיפת חלב, שזה שירות חיוני רפואי, שהוא הדבר הבסיסי ביותר - במצב כזה, כשבאים אלינו עם תוכניות פיתוח, קודם כל אנחנו מרגישים תחושה של אחיזת עיניים.
שמוליק דוד: זה מעליב לפעמים, כשמדברים על פיתוח ולא מדברים על הבסיס של הבסיס.
שמוליק דוד: אני אתן כמה דוגמאות של העדפה לטיפול בקצה הצינור.
שמוליק דוד: יש העדפה לעשות מסאז' לנתוני בגרות על-ידי זה שעושים הזדמנות שניה והזדמנות שלישית והזדמנות רביעית ותוכנית "אומץ" ומעלים ב-5% את נתוני הבגרות.
שמוליק דוד: אני מכיר את זה גם מההקשר של טיפול באוכלוסיה של יוצאי אתיופיה ומהקשרים אחרים.
שמוליק דוד: זה יעיל במובן זה שאולי הילדים מקבלים תעודת בגרות.
שמוליק דוד: זה לא יעיל כי שוכחים אוכלוסיות אחרות.
שמוליק דוד: את מי שוכחים קודם כל?
שמוליק דוד: את האוכלוסיות שהקול שלהן אינו נשמע ושאינן נדחפות לתוך המערכת בעוצמה.
שמוליק דוד: הדוגמא הקלאסית זה החינוך המיוחד.
שמוליק דוד: דוגמא קלאסית שניה זה ילדים בסיכון.
שמוליק דוד: הממשלה לפעמים בעבר אמרה: אין לנו נתונים.
שמוליק דוד: עכשיו אנחנו מדברים על מצב שיש נתונים מאוד חדים, שנמצאים על השולחן בצורה הכי בלתי משתמעת לשתי פנים.
שמוליק דוד: בנושא של ילדים בחינוך המיוחד יש דוח של הביטוח הלאומי, של גברת דניז ניאון ואחרים מהג'וינט וממכון ברוקדייל, שאין להתווכח על המוסמכות שלו, שמדבר על כך שהילדים הערבים מקבלים שליש מהשירותים שהם אמורים לקבל.
שמוליק דוד: במצב הזה לא צריך לדבר על תקציבי פיתוח.
שמוליק דוד: צריך לדבר על השירותים הבסיסיים שצריכים להינתן לילדים.
שמוליק דוד: זה ה-א"ב.
שמוליק דוד: לפני שמפתחים שירותים, שייתנו גנים מיוחדים, שהם זכות לילד יהודי והם בגדר לא קיים במגזר הערבי.
שמוליק דוד: שייתנו את הדברים האלמנטריים שילד יהודי בתל-אביב ובירושלים מקבל ואילו במגזר הערבי הם לא נראים בכלל.
שמוליק דוד: אלה הדברים הכי הכי בסיסיים.
שמוליק דוד: לא צריך תוכניות חדשות.
שמוליק דוד: השנה יצא דוח מרגלית שכולל פרק שלם על המגזר הערבי.
שמוליק דוד: הדברים נאמרים בו, כולל הצורך בהעדפה מתקנת, כולל הבעיות: בעניין הכשרת מורים, בעניין הכשרת עובדים פרה-רפואיים, כולל כלי אבחון שאינם קיימים ושפ"י נאבקת על מיליון שקל כדי לגייס כלי אבחון שמדברים בערבית ומותאמים לאוכלוסיה הערבית, כולל את הדברים הכי אלמנטריים.
שמוליק דוד: לא צריכים תקציבי פיתוח.
שמוליק דוד: צריך את הלחם, והלחם לא קיים.
שמוליק דוד: אל תדברו איתנו על תקציבי פיתוח.
שמוליק דוד: דברו איתנו על שוויון.
שמוליק דוד: וזה לא קיים.
שמוליק דוד: זה פשוט לא קיים.
שמוליק דוד: אתם מציגים נתונים שמדברים על פיתוח ותנופה וצמצום פערים.
שמוליק דוד: אתה יודע מה, אל תעשו צמצום פערים.
שמוליק דוד: תעשו את הדבר המאוד בסיסי של מתן השירות האלמנטרי לילדים.
שמוליק דוד: לא יכול להיות שבישובים לא מוכרים בנגב, שזאת האוכלוסיה הכי בסיכון, הכי במצוקה כלכלית, הכי בכל הפרמטרים האחרים - אין גני ילדים.
שמוליק דוד: עכשיו נותנים להם עוד 30 גני ילדים וזה אמור לספק.
שמוליק דוד: אלה שירותים בסיסיים שניתנים במקומות אחרים בחינם.
שמוליק דוד: אל תיתנו אותם בחינם אבל תנו אותם.
שמוליק דוד: פשוט תיתנו אותם.
שמוליק דוד: אחרי זה תדברו איתנו על תוכניות פיתוח.
שמוליק דוד: לא צריך תוכניות פיתוח.
שמוליק דוד: צריך פשוט ליצור שוויון בתקציבים בסיסיים.
שמוליק דוד: אם אנחנו מדברים על תקנים - אלה הדברים הכי אלמנטריים.
באסם כנאענה: תסתכלו בתקנים בטבלה 2 כמה ילד ערבי מקבל בגנים רשמיים-ציבוריים.
באסם כנאענה: במגזר הערבי 39 ילדים מקבלים תקן של גננת ואילו במגזר היהודי 20 ילדים מקבלים תקן של גננת.
באסם כנאענה: כלומר במגזר היהודי מקבלים פי שתיים.
באסם כנאענה: וכאן אני מדבר על גנים רשמיים.
באסם כנאענה: אלה נתונים של משרד החינוך.
באסם כנאענה: אם הוא מוכן לקבל דבר כזה, זה ממש לא סביר.
נבהאן מכאוי: אני מתל-שבע.
נבהאן מכאוי: אני מרכז פרוייקט להשוואת זכויות בשתי"ל בנגב.
נבהאן מכאוי: אם היינו מביאים את התוכנית ושמים אותה על שולחן הניתוחים הייתם רואים שהנגב לא נמצא שם.
נבהאן מכאוי: אנחנו ניסינו לברר לפני כ-10 ימים עם מר חיים אורון, שהיה בזמנו יושב-ראש הוועדה לענייני האוכלוסיה הערבית בנגב.
נבהאן מכאוי: אין תוכנית.
נבהאן מכאוי: אני מפנה את דברים בעצם אל מר הולצמן, כי הוא נציג הממשלה הכי בכיר בישיבה הזאת.
נבהאן מכאוי: יש 120,000 תושבים ערבים בנגב.
נבהאן מכאוי: ב-60,000 מהם המדינה קצת מכירה אך 60,000 לא מוכרים על-ידי המדינה.
נבהאן מכאוי: מר ראג'י מנסור, מר שמוליק דוד ומר באסם כנאענה, כולנו שחיים בשטח מכירים את הנתונים שם.
נבהאן מכאוי: הישוב היחידי שנכנס לתוכנית טיפול נקודתי הוא הישוב תל-שבע.
נבהאן מכאוי: אני גר בתל-שבע ושאלתי את עצמי כשראיתי את התוכנית האם הקמת בריכת שחייה היא דבר חיוני או לא.
נבהאן מכאוי: שים לב גם לשם התוכנית: טיפול נקודתי.
נבהאן מכאוי: יש אלף ואחד דברים שצריך לטפל בהם.
נבהאן מכאוי: גם בריכת שחייה זה דבר פנטסטי אבל אני מתחבר למה שאמר מר שמוליק דוד, אנחנו נמצאים מאוד רחוק מבריכות השחייה.
בארי הולצמן: האם בריכת שחייה זה הפריט היחידי בתוכנית בתל-שבע?
נבהאן מכאוי: אני אגיד לכם אף יותר, יש כבר 3 שנים שלט בכניסה לתל-שבע שבקרוב יורחב הכביש, ורשום שם המהנדס.
נבהאן מכאוי: יש שם קצת למעלה מ-2 מיליון שקל להרחבת הכביש הראשי.
נבהאן מכאוי: זה מלפני 2.5 עד 3 שנים וזה מופיע גם בתוכנית הזאת.
נבהאן מכאוי: התוכנית הזאת מדברת על בריכה, על הרחבת הכביש הראשי ועל הקמת מרכז לגיל הרך, שזה כסף מחברת המתנ"סים.
נבהאן מכאוי: אני מכיר את התוכנית היטב.
בארי הולצמן: סליחה, אלה כל הפריטים בתוכנית של טיפול נקודתי בתל-שבע?
נבהאן מכאוי: אלה שלושת הדברים המרכזיים: בריכה, הרחבת הכביש הראשי והקמת מרכז לגיל הרך.
נבהאן מכאוי: אני אשווה את תושבי תל-שבע ודימונה, או תל-שבע ומצפה רמון.
נבהאן מכאוי: אין מה להשוות מבחינת התוכנית.
נבהאן מכאוי: שלושת הישובים אולי דומים מבחינת סדר הגודל של האוכלוסיה והמצב הסוציו-אקונומי שלה אבל אנחנו בתל-שבע נמצאים במצב הרבה יותר קשה, פי כמה מאות מאשר במצפה רמון, כי שם כאיזור פיתוח תיירות נדמה לי שמוקצבים כ-20 מיליון שקל.
נבהאן מכאוי: זאת אומרת, גם מבחינת התוכנית לטיפול נקודתי אין מה להשוות.
תמר גוז'נסקי: כמה שווה התוכנית בתל-שבע בשקלים?
נבהאן מכאוי: בתל-שבע יש כ-11,000 תושבים.
נבהאן מכאוי: התוכנית הנקודתית בתל-שבע מסתכמת בכ-10 מיליון שקל.
נבהאן מכאוי: רק עבור התיירות במצפה רמון מוקצב פי שתיים בערך.
נבהאן מכאוי: אני אומר שממשיכה ההתעלמות מהאוכלוסיה הערבית בנגב מצד משרדי הממשלה, ובמיוחד משרד ראש הממשלה.
נבהאן מכאוי: אי אפשר להמשיך להתעלם מ-60,000 אנשים שחיים בלי שום תנאים, ועוד 60,000 שנמצאים בתוך הישובים.
נבהאן מכאוי: אני אתחבר לדברים שנאמרו כאן גם לגבי החינוך המיוחד וגם לגבי הגיל הרך.
נבהאן מכאוי: גם לישובים הערבים בנגב נכנס השר לשעבר שריד, שבאמת השקיע בנושא החינוך בנגב.
נבהאן מכאוי: הוא הכניס את כל הישובים המוכרים כבר לפני שנתיים.
נבהאן מכאוי: אבל אני עשיתי לא מזמן סקר, במקביל למה שעשה מר באסם כנאענה בצפון.
נבהאן מכאוי: מתוך 117 גנים הקיימים בפועל - שזה קפיצה, חברת הכנסת תמר גוז'נסקי זוכרת שלפני שנתיים דיברנו על 13-14 גנים - מתוך ה-117 כ-105 נמצאים במבנים שכורים.
נבהאן מכאוי: ניקח אותך לביקור במבנה שכור כזה ותראה, זה לא גן.
נבהאן מכאוי: זה נראה פחות טוב ממחסן.
נבהאן מכאוי: גם העדפה מתקנת לא מתממשת.
נבהאן מכאוי: אני מתחבר לכל הדוחות, לכל הוועדות למיניהן, על החינוך המיוחד ועל הגיל הרך.
נבהאן מכאוי: אפילו מה שהממשלה מחליטה היא לא מקיימת.
נבהאן מכאוי: אם לא תהיה תוכנית, לישובים המוכרים ולישובים הלא מוכרים, פשוט הממשלה תעשה פשע.
נבהאן מכאוי: אני לא רוצה כאן להישמע כקיצוני יותר מדי אבל ישנה תחושה מאוד קשה.
נבהאן מכאוי: נכון שמדברים הרבה שנים על התוכנית, ובשנתיים האחרונות או בשנה האחרונה היא התחילה להיכנס למסלול מהיר.
נבהאן מכאוי: יש תחושה מאוד קשה שמכיוון שאנשי הנגב לא השתתפו בהפגנות, לא היה קול חזק בחודשיים האחרונים של האוכלוסיה הערבית בנגב - אולי בגלל זה דופקים אותם.
נבהאן מכאוי: אני אומר את הדברים על השולחן.
נבהאן מכאוי: אני רוצה להגיד רק משפט אחד לגבי הנוער.
נבהאן מכאוי: מר יוסי כורזין ואני, ביחד עם מכון ברוקדייל ו"אשלים" שוברים את הראש כבר חצי שנה למצוא תקציב לעשות סקר צרכים לנוער בנגב.
נבהאן מכאוי: אני אגיד רק נתון אחד, על-פי נתוני משרד החינוך, לא נתונים של שתי"ל או של מישהו אחר: 68% מאלה שמתחילים כתה א' לא מסיימים כתה ב'.
נבהאן מכאוי: תנסה לחשוב איפה הם.
נבהאן מכאוי: אני מוכן לקחת אותך לכמה מקומות כאלה.
נבהאן מכאוי: אנחנו פנינו, ואני מפנה אליך כאן את הבקשה, אם אפשר שתעשה לנו מחקר בנושא זה.
יוסי כורזין: יש פה נציגה של מכון ברוקדייל.
נבהאן מכאוי: אנחנו עובדים יחד.
נבהאן מכאוי: אנחנו רוצים שגם אתם תהיו שותפים.
יוסי כורזין: מאה אחוז.
יוסי כורזין: אם מותר לי רק לענות לך בתחום שלנו, שאני כרגע עושה עבודה על ילדים בסיכון עם מחוז ירושלים והדרום רק על המגזר הבדואי בנגב.
יוסי כורזין: בדיוק את אותו דבר שעשיתי בצפון אני מתחיל גם בנגב, בכל הרשויות המקומיות.
תמר גוז'נסקי: יפה מאוד.
תמר גוז'נסקי: כשיהיו נתונים, אנחנו נשמע.
ראונק נאטור: אני רכזת פרוייקט חינוך מיוחד בשתי"ל.
ראונק נאטור: אני מצטרפת לדבריו של מר שמוליק דוד, ולא אחזור עליהם.
ראונק נאטור: התוכנית הזאת מתיימרת להיות תוכנית שנותנת פתרון מערכתי לבעיות החברה הערבית בישראל.
ראונק נאטור: יחד עם זה היא דוחקת את האוכלוסיה הכי חלשה, שהיא דוגמא טוטלית לבעיה מערכתית מתמשכת, את אוכלוסיית החינוך המיוחד.
ראונק נאטור: מדובר בחוק שהיה צריך להיות מיושם במלואו ב-1998 והמגזר הערבי רחוק בהרבה משם.
ראונק נאטור: אני לא אכנס להצגת הנתונים והבעיות אבל אני אגיד שהבעיות הן מאל"ף עד ת"ו, בכל הרמות ובכל הצרכים.
ראונק נאטור: אני לא רואה שום ביטוי לפתרון הבעיות האלה בתוכנית הזאת.
ראונק נאטור: להיפך, אתם דוחקים אותם שוב פעם, את האוכלוסיה הכי חלשה, מחלישים אותה עוד ועוד ומקפחים אותה לאורך כל הדרך.
עטף מועדי: אני רכז ועדת המעקב לענייני חינוך ערבי.
עטף מועדי: רציתי להתחיל בדיוק איפה שסיימה גברת ראונק נאטור, בנושא החינוך המיוחד, ולהדגיש את זה.
עטף מועדי: היום יש לנו מחסור של כ-20 כיתות מקדמות.
עטף מועדי: זה הריבוי הטבעי.
ראג'י מנסור: חסרות 20 כיתות מקדמות רק בצפון.
ראג'י מנסור: בכל הארץ - חסרות 60 כיתות מקדמות בכל המגזר.
עטף מועדי: אנחנו כבר בחודש נובמבר ועוד לא קיבלנו אותן.
תמר גוז'נסקי: האם הן הובטחו?
עטף מועדי: לא.
עטף מועדי: על זה מתקיים המאבק.
עטף מועדי: עכשיו תבענו לבג"ץ את משרד החינוך בתביעה לקבל את 60 הכיתות המקדמות החסרות.
שמוליק דוד: זה כבר פעם שניה שניגשים לבג"ץ בנושא זה.
ראונק נאטור: לא פירטנו את כל הדברים החסרים בחינוך המיוחד.
זכריה חרדן: אני נציג משרד החינוך.
זכריה חרדן: שמעתי כאן הרבה טענות לגבי התוספות שניתנו ממשרד החינוך.
זכריה חרדן: אני שואף, גם כנציג האוכלוסיה הערבית, שייתנו עוד.
זכריה חרדן: אבל בעניין החינוך המיוחד אני חושב שהשנה ניתנו תקציבים גדולים למגזר הערבי.
זכריה חרדן: במחוזות נוספו הרבה תקנים, גם למעונות וגם לגילאי 3-4.
זכריה חרדן: אני חושב שמשרד החינוך השנה הכפיל בעצם את התקציבים שלו למגזר הערבי.
תמר גוז'נסקי: באיזה תחום הוא הכפיל?
זכריה חרדן: בחינוך המיוחד במחוז חיפה קיבלנו השנה הרבה תקנים.
חסן עיד: לא הכפיל אבל הוסיף.
תמר גוז'נסקי: אני מבקשת שתתרגם את המילים הכלליות האלה למספרים.
תמר גוז'נסקי: בכמה הגדילו?
תמר גוז'נסקי: למשל: היו 2 מפקחים ועכשיו יש 4?
תמר גוז'נסקי: על מה מדובר?
זכריה חרדן: אני מדבר על התקנים למסגרות של כיתות לימוד.
זכריה חרדן: השנה נוספו במחוז חיפה כ-10-12 כיתות מקדמות, ואפשר להקיש מהמחוז הזה למחוזות אחרים.
זכריה חרדן: יש לנו את הנושא של ועדות השילוב, וניתנו גם שעות שילוב לתלמידים.
זכריה חרדן: נוספו תקציבים גם למקצועות פרה-רפואיים.
תמר גוז'נסקי: האם התקציבים האלה, להערכתך, מתוך זה שאתה מכיר את השטח, עוברים על הגידול הטבעי?
תמר גוז'נסקי: או שזה תקציבים שבעצם מכסים את הגידול הטבעי?
זכריה חרדן: אנחנו נמצאים עדיין בפער.
זכריה חרדן: אם נשווה לשנה שעברה, יש השנה גידול אבל אנחנו זקוקים לעוד יותר.
זכריה חרדן: אני מצטרף לבקשה, שבאמת הבינוי יגדל.
תמר גוז'נסקי: כמה כיתות וגנים חסרים בצפון?
תמר גוז'נסקי: כמה כיתות חסרות במחוז חיפה?
תמר גוז'נסקי: האם אתה יודע?
זכריה חרדן: בחינוך מיוחד במחוז חיפה חסרות 6-10 כיתות מקדמות, זה הכל.
תמר גוז'נסקי: האם כל הילדים שצריכים ללכת לגן בגיל 3 יש להם מקום?
זכריה חרדן: בגילאים 3-4 יש לנו בפרדיס, באום אל-פחם, בג'יסר א-זרקא, 3 ישובים שנכללו בפרוייקט: יש 60 גנים באום אל-פחם.
תמר גוז'נסקי: אתה מדבר על חינוך חינם מגיל 3.
תמר גוז'נסקי: אנחנו מדברים על חינוך מיוחד.
תמר גוז'נסקי: חוק החינוך המיוחד החיל את החינוך על גיל 3 כבר מ-1988.
תמר גוז'נסקי: האם כל הילדים שצריכים חינוך מיוחד בגיל 3 יש להם מקום מסודר לפי הצרכים שלהם?
זכריה חרדן: בכל פנייה שמגיעה אליה, אם זה מההורים או מוועדות, אנחנו דואגים שלכל תלמיד תהיה מסגרת.
זכריה חרדן: יש לנו את המעונות.
זכריה חרדן: בכל ישוב יש לנו מעון, באל-עמל, באום אל-פחם, בבקה אל גרביה.
זכריה חרדן: יש מעונות שקולטים תלמידים.
זכריה חרדן: תלמידים במגזר הערבי שאין להם מסגרת שולחים אותם למסגרות במגזר היהודי בחיפה.
ראונק נאטור: או שהם נשארים בבית.
זכריה חרדן: אין לנו אף תלמיד שיושב בבית.
תמר גוז'נסקי: הוא מדווח מה שהוא יודע.
תמר גוז'נסקי: רק רגע, אתה תוסיף אחר-כך.
תמר גוז'נסקי: זה מה שהוא יודע והוא אומר.
זכריה חרדן: אני יודע על מחוז חיפה.
זכריה חרדן: אני המפקח על החינוך המיוחד במחוז חיפה ואנחנו עובדים בשיתוף פעולה.
תמר גוז'נסקי: לפי מיטב ידיעתך אין ילדים שנשארים בבית.
זכריה חרדן: נפתחו עוד שתי מסגרות לחרשים באום אל-פחם וכתה ללקויות ראייה.
זכריה חרדן: אנחנו מטפלים בתלמידים האלה.
זכריה חרדן: נכון שאנחנו זקוקים לעוד תקנים.
זכריה חרדן: אני פונה כאן באמת בבקשה שבתוכנית הזאת יכללו עוד תקנים וגם יפתחו מסגרות אחרות.
זכריה חרדן: אבל אי אפשר להשחיר את התמונה.
זכריה חרדן: השנה יש תוספת בתקציב.
תמר גוז'נסקי: לא אמרנו שאין תוספת.
תמר גוז'נסקי: כל מי שהשתתף בדיון ציין שבשנתיים האחרונות היו תוספות.
תמר גוז'נסקי: על זה אין לנו ויכוח.
ראג'י מנסור: הערה נוספת, מנכ"לית משרד החינוך דיווחה שבשנה שעברה הם הוסיפו במסגרת תוכנית החומש 10 מיליון שקל ל-3,000 שעות בשנה.
ראג'י מנסור: השנה - רק 370 שעות לחינוך המיוחד.
ראג'י מנסור: זה מופיע בפרוטוקול של דיון שנערך עם ועדת המעקב, עם מנכ"לית המשרד ועם כל הצוות של המשרד מ-24.8.2000, לפני פתיחת שנת הלימודים.
תמר גוז'נסקי: זה מה שמר חרדן אומר, שהיתה תוספת.
עטף מועדי: חסרות 18,000 שעות שבג"ץ חייב.
חסן עיד: אני נציג שפ"י במגזר הערבי, עובד משרד החינוך.
חסן עיד: רציתי להעיר שאני הוזמנתי למפגש הזה בלי לדעת במה מדובר בדיוק.
חסן עיד: לכן לא באתי מצוייד בנתונים.