GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איטו אבירם: אני יכול להגיד לך שילדים מאוד אוהבים כוכבים ולהקות, ואלה החומרים שהם אוהבים.
איטו אבירם: הדרך הנכונה היא לעטוף בתוך הסוכריה של החומרים היותר מסחריים ופופוליסטיים, גם מסרים אחרים.
איטו אבירם: אני מאמין שעשיתי את זה כמיטב כוחי.
איטו אבירם: אני לא אומר שאי אפשר לעשות את זה יותר טוב.
איטו אבירם: אגב, בהשוואה ליומנים אחרים, אני חושב שאני עשיתי את זה הרבה יותר טוב ומוצלח.
איטו אבירם: זו לא חוכמה להטפל לשתיים-שלוש בדיחות עדתיות, ולהציג אותן.
איטו אבירם: למה לא הצגת מתוך היומן שלי דברים טובים?
איטו אבירם: אני בטוח שאפשר למצוא שם גם כמה דברים טובים.
תמר גוז'נסקי: יושב ראש ועד ההורים הארצי, מר סנפירי, בבקשה.
אברהם סנפירי: אני מסכים שיש כאן בעיה, ואני מסכים שיש כאן בעיה ציבורית שצריך לחשוב איך להתמודד איתה, ואני בטוח שאפשר לשפר את המוצרים שאפשר למכור לילדים ולהורים.
אברהם סנפירי: צריך לעשות את זה גם בנושא של המחיר, גם בנושא של התכנים, וגם בנושא שימשוך את הילדים וייתן להם את המקסימום שאפשר בתנאים הקיימים.
אברהם סנפירי: אין לי ספק שאנחנו לא מתכוונים לעשות מהפיכה, אבל צריך לחשוב איך עושים את זה קצת יותר טוב, ולראות מה צריך לעשות כדי שזה יקרה.
אברהם סנפירי: יש רקע מאוד בעייתי לעניין, כי שר החינוך אמר שמשרד החינוך מפסיק לפקח על הספרים לבתי הספר.
אברהם סנפירי: הוא הודיע את זה בוועדת החינוך של הכנסת לפני חודשיים, בניגוד לעמדת ארגון ההורים.
אברהם סנפירי: אם זה כך, זה הולך להיות בעייתי באופן עוד הרבה יותר רחב.
אברהם סנפירי: אין לי רעיונות איך לפתור את זה.
אברהם סנפירי: אני מסכים שכל מה שעלה כאן הוא נכון, וצריך לפנות גם להורים וגם לעורכים, כדי לראות איך עושים משהו יותר טוב, וצריך גם להסב את תשומת לב התלמידים.
אברהם סנפירי: אין לי רעיון פלא שדווקא היומנים היותר טובים יהיו בידי התלמידים.
תמר גוז'נסקי: משרד התעשייה והמסחר, האם יש לכם איזושהי בקרה או פיקוח על המחירים?
יצחק קמחי: לא, אין לנו בקרה, ואין לנו פיקוח על המחירים.
יצחק קמחי: אין לנו סמכות לעשות את זה.
יצחק קמחי: הייתם רוצים שהמפקח של משרד התמ"ס יהיה זה שיחליט על התכנים, אם הם בסדר או לא בסדר?
יצחק קמחי: אז למה רק יומן, אולי גם אבדוק את הסרטים שמשאילים בספריות הווידאו?
יצחק קמחי: השאלה היא היכן זה נגמר.
יצחק קמחי: יושב ראש ועד ההורים אמר כאן מספר דברים שצריך באמת להתייחס אליהם.
יצחק קמחי: הוא רוצה את הכל מכל, שגם הילדים יקנו, ושגם זה יהיה בסדר, וגם שהכנסת תאשר, ושכולם יהיו מבסוטים.
יצחק קמחי: אבל אנחנו צריכים להסתכל באיזו חברה אנחנו חיים, להכיר במגבלות שישנן.
יצחק קמחי: אני הייתי פונה במקרה הזה דווקא לוועד ההורים, כדי להטיל פה אחריות מאוד מאוד גדולה על ההורים.
יצחק קמחי: אם הילדות שלי רוצות למשל לקנות את יומן "זבנג", אגיד להן מה דעתי עליו, אבל זו דעתי האישית, והיא לא רלבנטית כאן לאף אחד.
יצחק קמחי: ישנה אחריות על ההורים לגבי התכנים שהילדים שלהם מביאים הביתה.
יצחק קמחי: אני לא יודע כמה יצליחו לשכנע את הילדים שהבדיחות האלה הן עדתיות ולא טובות ולא במקום, אבל להורים יש אחריות.
יצחק קמחי: גם כצרכן נבון, אתה צריך לקחת אחריות, לקבל את המידע, ולהחליט.
יצחק קמחי: לעשות בצרכנות נבונה, זו סיסמא יפה, אבל זה מתחיל מאיזשהו מקום.
יצחק קמחי: מי שנותן את הכסף לילדים הם ההורים.
יצחק קמחי: אני לא יכול להגיד לחברות לא לייצר.
יצחק קמחי: יש לי יכולות בחוק לפקח על הנושא של פרסומות, אבל ביומן "זבנג" שבדקתי אותו, יש פרסומת אחת.
יצחק קמחי: אין לי שום סמכות , ובוודאי שאני לא חושב שמישהו מצפה ממני להיות הצנזורה, או להחליט מהו חומר טוב או לא טוב.
יצחק קמחי: משרד התעשייה והמסחר הוא בוודאי לא הגוף שיכול לעשות את זה.
יצחק קדמן: יש לי שאלה לנציג התמ"ס.
יצחק קדמן: אנחנו מכירים את הנושא הזה גם מהתכתבויות, אבל יש לי בכל זאת שאלה על דברים שקשורים בהגנת הצרכן.
יצחק קדמן: אם יש יומנים שקוראים לעצמם "יומן NBA", ובפנים, מעבר לצילום השער, אין שום דבר שקשור ל-NBA, לכדורסל, או לספורט, האם גם זה לא מעניינכם, כי יש פה עניין של הטעיית הצרכן.
יצחק קמחי: אני לא יכול לחוות דעה בעניין הזה, כי לא ראיתי את היומן, ואני לא יודע על מה מדובר שאני אחווה דעה.
יצחק קמחי: השאלה היא מה מצפים מאותו יומן NBA.
יצחק קמחי: אם יש פה הטעיה או אין פה הטעיה, תעביר אליי את התלונה, אני אבדוק ונקבל איזושהי החלטה.
יצחק קמחי: בשנה שעברה ראיתי יומן של אחת הכוכבות, מישהי מערוץ הילדים, וזה היה יומן עם השם שלה, והיו שם גם הגיגיה מחדר השירותים.
יצחק קמחי: השאלה היא אם היומן נושא את שמה של אותה כוכבת, ובפנים נמצאים הגיגיה, האם זה הופך את זה כבר ליומן שלה, ולא רק התמונה שלה על העטיפה.
יצחק קמחי: אם היתה רק התמונה שלה, והתכנים לא היו הגיגיה, זה גם כן יכול היה להיות במסגרת של אותה הטעיה.
יצחק קמחי: בריטני ספירס מופיעה בשער של היומן "בראש צעיר".
יצחק קמחי: אם זה היה נקרא "יומן בריטני ספירס", השאלה היא אם זו היתה הטעיה לקרוא לו כך, גם אם לא היה שום דבר שקשור אליה בפנים.
יצחק קמחי: אני לא יודע אם אפשר להפוך את זה לגדר של עבירה פלילית או הטעיה.
יצחק קמחי: בכל אופן, יומן זה משהו שהילד יכול לדפדף בו לפני שהוא קונה, זה לא משהו סגור הרמטית, והוא יכול לבדוק מה יש בפנים.
יצחק קמחי: העסק הוא מאוד בעייתי, כי אנחנו מדברים פה על עבירה פלילית, וצריך קצת יותר בשביל לפתוח בחקירה פלילית ולהגיש כתבי אישום.
יצחק קמחי: צריך גם להסתכל על הדברים האלה.
יצחק קמחי: לא לכל דבר החקיקה הפלילית היא מזור ומרפא, כי זה דבר מסובך, עד שאתה פותח בחקירה, ועד שאתה מגיש כתב אישום, ועד שזה מגיע לבית המשפט, עברה שנה וחצי.
איטו אבירם: הבעיה היא גם שכל איזכור בתקשורת של איזושהי בעיה עם איזשהו יומן, מניסיוני, מקפיץ את המכירות.
איטו אבירם: לכן, אני שומר לעצמי את הזכות להציע כמה הצעות ברוח חיובית, לא בדרך של מקל, אלא של גזר.
עירית ליבנה: אני יוצאת מתוך הנקודה של איך אנחנו מכוונים.
עירית ליבנה: כמו שעו"ד קמחי הזכיר, הנושא של חקיקה הוא נורא מורכב, וכשאין אפשרות של אכיפה, יש לנו בעיה.
עירית ליבנה: יש לנו הצעות לפרסם בתוך בתי הספר.
עירית ליבנה: אנחנו פועלים מתוך חוק, כי הפרסומת אסורה על קטינים, וברגע שזה נכנס פנימה, ואנחנו נותנים את האישור, פה אנחנו יכולים לפעול.
עירית ליבנה: אם יש עלון שרוצה לפרסם ולהיות מחולק חינם בבית ספר, אסור לו לעשות פרסומת.
עירית ליבנה: אנחנו קצת מקילים היום, כי יש יזמים, אז אנחנו מגבילים בסוג הפרסומות ובאחוז הפרסומות, ואיך זה נראה, וכו'.
עירית ליבנה: ברגע שזו מכירה חופשית, יש לנו עם זה בעיה.
עירית ליבנה: אני כן רואה את הנושא של חינוך, כמו שהפנינו את זה לארגון ההורים, שאני חושבת שהוא הצרכן המממן.
עירית ליבנה: כתבתי לעצמי סעיף של הנחיה, שהזכרנו את הצרכנות הנבונה, מה זה אומר לגביי, למה יועד היומן.
עירית ליבנה: הוא יכול להיות מסחרי ויפה ואסתטי ומפתה, אבל באמת צריך ללמד את הילד לבדוק את המוצר, ולצרוך מוצר שהוא קצת יותר חינוכי לטעמנו.
עירית ליבנה: יכול להיות שבעקבות ההנחיה, גם הסמויה וגם הגלויה שלנו, של מערכת החינוך, זה יכוון או יאלץ את היצרנים והמפיקים להיענות לאותה הכוונה, או ללכת בהתאם לאותם קווים מנחים של המשרד.
עירית ליבנה: בנושא של הנחיה מפורשת, יכול להיות שכן אצא בהנחיה מפורשת דרך חוזר מנכ"ל, לומר שהיומן יועד ל – ותשומת הלב והאחריות צריכה להנתן ל –
אברהם סנפירי: אין סיכוי.
עירית ליבנה: יכולה להיות הנחיה של המשרד, לא דרך חוזר מנכ"ל.
עירית ליבנה: בעיקרון, אנחנו צריכים לקבוע את הקווים המנחים של איך אנחנו מכוונים את הילדים, מה היעוד שלו ומה כדאי לצרוך, וכן ללמד אותם מה טוב ומה לא.
עירית ליבנה: אנחנו מוכרחים לכוון ולחנך אותם, והם ילמדו לאט לאט.
עירית ליבנה: אני רואה במשרד אחריות מסויימת כן לפעול.
יצחק קמחי: אני מסכים עם הדברים של הגב' ליבנה בנושא של איך לחנך את הנוער, על מנת לצרוך טוב יותר, ולבחון את מה הוא רוכש, ומה יש לו בפנים, אבל יש מקום להורים גם לעסוק בזה, ולבתי הספר בוודאי.
יצחק קמחי: אני אישית מנסה לדחוף תוכנית לחינוך לצרכנות בבתי הספר, ומנסה לקדם את הנושא, ברמות גילאים שונות, אבל אני רוצה להפנות את תשומת הלב למשרד החינוך, כי יש יוזמות של מורים שאומרים לתלמידים שאת היומן הזה אסור להם להביא לכיתה.
יצחק קמחי: אני יודע שזו יוזמה מקומית של מורה, אבל אני יודע שאנחנו לא תורמים פה להפנמה של משהו, אלא בדיוק יוצרים את הגירוי למה כן לקנות את היומן ולהסתיר אותו מהמורה.
יצחק קמחי: אין לי כישורים פדגוגיים בנושא הזה, מעבר להשכלה הכללית שיש לי, אבל לא נראה לי שזה משיג את המטרה, אלא זה משיג את ההיפך.
יצחק קמחי: קיבלתי בעניין הזה מכתב משר החינוך, וגם משר החינוך הקודם יצחק לוי.
יצחק קמחי: כולם כותבים לי, ואני עונה להם – אתם רוצים שאני אחליט על התכנים?
אורי מלכין: כשהייתי בכיתות הנמוכות, היה לנו היומן של המחברת החומה, כמו שהזכירה חה"כ גוז'נסקי בתחילת הישיבה.
אורי מלכין: הסוג הזה של היומן לא היה ממש אטרקטיבי, ולאחר מכן היו יומנים אלקטרוניים, שהיו יקרים מדיי, וסוג היומנים שיזם מר איטו אבירם.
אורי מלכין: היומנים עברו תהליכים, עם ההתפתחות הטכנולוגית, והפתיחות שלנו לעולם, ועם הכבלים והערוץ השני.
אורי מלכין: השאלה היא למה אנחנו דנים על זה עכשיו, והאם היינו יכולים לעצור את זה עוד אז.
אורי מלכין: כי השנה הדברים יחסית מתונים לעומת מה שהיה לפני שנה או שנתיים, כשלגמרי לא היה על זה פיקוח.
תמר גוז'נסקי: גם עכשיו אין פיקוח.
אורי מלכין: השאלה היא איפה אנחנו באמת יכולים לשים את הפיקוח הזה.
תמר גוז'נסקי: אנחנו מדברים על דעת קהל, על דעה של תלמידים, על דעה של הורים, על איך קונים ומחליטים, ואיך נכנעים ללחצים של הרייטינג.
תמר גוז'נסקי: הבעיה היא שאנחנו חיים במדינה שבה מחנכים ילדים לצרוך לפי הרייטינג, ובכלל לא להתייחס לשום נושא אחר.
תמר גוז'נסקי: בהקשרים אחרים דנו לא אחת באותן סוכנויות שמוציאות את הבוקינג, שמפתים את ההורים והילדים לבוא ולעשות צילומים לצורך דוגמנות או שחקנים, כשמלכתחילה ברור שאף אחד לא מתכוון להציג את הילד או הילדה האלה לא לדוגמנות ולא למשחק, אלא המטרה היחידה היא להוציא מההורים חמשת אלפים שקל שהם ישלמו על כביכול צילומי הדוגמנות והמשחק.
תמר גוז'נסקי: אתה יודע למה עושים את זה, כי הדבר הכי נעלה היום זה להיות דנה דבורין או מיכל ינאי, והדרך הקצרה לכך היא לעבור דרך סוכנויות הדוגמנות הפורחות ועולות.
תמר גוז'נסקי: ולמרות שמשרד התעשייה והמסחר עשה צעדים חשובים בנושא הזה, והוגשו גם תביעות, וגופים ציבוריים לוחמים בכל כוחם, על כל אחת שאנחנו מצליחים לעלות עליה, צצות עוד עשר סוכנויות כאלה.
תמר גוז'נסקי: זה עסק שאין בו הפסד, כי ההוצאות אפס, ההכנסות לא מדווחות, וזה עסק בלתי רגיל שמבוסס על הדברים האלה.
תמר גוז'נסקי: אם אנחנו מדברים על פרסומת סמויה ביומנים, יוצא לי לראות עכשיו בשמונה בבוקר תוכניות קיץ לילדים, ובערוץ הראשון ישנה התוכנית החדר של חני.
תמר גוז'נסקי: חני נחמיאס מתיילדת עם הילדים באולפן, ואחרי שהיא אומרת מה שהיא אומרת, היא אומרת: עכשיו, גלידה שטראוס.
תמר גוז'נסקי: זו הפרה בוטה של כל הכללים, שלא לדבר על חינוך לבריאות, שבשעה שמונה בבוקר, אומרים לילדים לאכול שוקולד, סוכריות, וגלידות.
תמר גוז'נסקי: לכן, נאמר פה בצדק שתפסנו דווקא את היומנים, כאילו שאין בעיה במקום אחר.
תמר גוז'נסקי: זה נכון, ואנחנו כל פעם תוקפים גורם אחר.
תמר גוז'נסקי: פעם אחת אנחנו תוקפים את החברות, ופעם אחרת את הערוץ, אבל כשאתה מזמין את האדונים המכובדים מערוצי התקשורת, שיבואו לכאן, הם לא באים, והם אפילו לא רוצים לשמוע.
תמר גוז'נסקי: ערוץ הילדים, למשל, לא רוצה לשמוע בכלל כשאנחנו טוענים שיש לו פרסומות סמויות.
עירית ליבנה: אבל הוא עובד יפה מאוד עם משרדי הממשלה.
תמר גוז'נסקי: לכן, אני מסכימה שהבעיה היא רחבה יותר, אבל אנחנו נכנסנו לנושא הזה.
אליעזר זנדברג: לבן שלי היה יומן NBA בשנה שעברה או לפני שנתיים, אבל בעניין הזה לא ראיתי שום בעיה, כי הוא קנה אותו בשביל העטיפה.
אליעזר זנדברג: הוא לא קנה את זה כספר מידע ל-NBA.
יצחק קדמן: יש יומני ספורט שיצאו, שהם מאוד עשירים במידע.
אליעזר זנדברג: בכל אופן, אני משוכנע שמשרדי הממשלה לא יכולים לעשות כלום בעניין, מאותם נימוקים שהעלה נציג משרד המסחר והתעשייה, ולדעתי הוא אמר פה דברים נכונים.
אליעזר זנדברג: אבל, אולי יש מקום לסוג מסויים של חותמת כשרות, לתו איכות, שהוא לא תו תקן במובן הממלכתי, שמן הראוי לחשוב איך אתם, ועד ההורים, עושים את זה, באיזושהי צורה.
אליעזר זנדברג: אני בתור הורה, אם הייתי רואה שגופים וולונטריים, שיש להם מעמד ציבורי, ממליצים על משהו מסויים, סביר להניח שאקח את זה בחשבון.
אליעזר זנדברג: יש עוד דבר אחד, וזה קשור למשהו אחר, וזה העניין של עיתוני ילדים.
אליעזר זנדברג: אני בזמנו ניסיתי לגעת בנושא וירדתי מזה, כי זה גם לא היה רלבנטי, אבל משרד החינוך מתיר לעיתונים מסויימים להכנס לבתי ספר, ולעיתונים אחרים לא.
אליעזר זנדברג: הוא מתיר את זה בכל מיני טריקים, למשל, אומרים לו - אם תעשה סדנא על איך עושים עיתון, העיתון שלי יעביר את זה, ואז ברור מה קורה למחרת בבוקר.
אליעזר זנדברג: זה נושא נפרד, אבל הוא קשור באיזושהי צורה, בכך שיכול להיות שמשרד החינוך כן צריך להתיר את האפשרות להציג בפני הילדים יומנים שיש להם הסכמה של גופים ציבוריים, למשל ועד ההורים.
אליעזר זנדברג: זו תחרות לא הוגנת, אבל אם היומנים האחרים עושים תחרות לא הוגנת מכיוונים אחרים, ממילא אתם לא מקפידים על הכללים של תקינות והגינות, ואז אם כבר, אולי ללכת לצד החיובי של העניין, ואז יכול להיות שיהיה אינטרס של אחרים לקבל סוג של הכרה מגופים שהם לא ממלכתיים, כי הממלכה לא יכולה להתערב, ואז יכול להיות שהמצב יהיה טוב יותר.
איטו אבירם: יש פה כמה צדדים לסיפור הזה.
איטו אבירם: צד אחד הם הילדים, והשאלה עד כמה אפשר להשפיע על הילדים לצרוך מוצר אחד יותר איכותי או פחות איכותי, זה בהחלט עניין של חינוך, של חריש לעומק, וזה לא יכול לבוא דרך פרסומת, כי איכשהו היומנים מדברים אל הילדים.
איטו אבירם: יושבים בצד השני אנשי מקצוע, שהם אנשים מאוד ממולחים, שגם להם יש ילדים, והם יודעים לבקר יפה מאוד תופעות שליליות אחרות, אבל הם רוצים גם להרוויח, וגם לזכות בהכרה.
איטו אבירם: הסיבה שאני פה, היא בגלל שסקרן אותי ועניין אותי, והדאיג אותי, לדעת שבאמת יש בעיה עם היומנים.
איטו אבירם: תמיד ידעתי שיש בעיה, והזימון הזה היה מעין טלטלה.
איטו אבירם: על היומנים מתחילים לעבוד בחורף, ולקראת החופש הגדול הם כבר מוכנים.
איטו אבירם: עם נציגים של משרדים שקשורים לעניין, כמו משרד החינוך, משרד הבריאות או משרד המסחר והתעשייה, אין לי שום קשר, ואני לא יודע מה הם רוצים ומה חשוב להם.
איטו אבירם: שייקחו גם הם יוזמה.
איטו אבירם: אם הייתי מקבל איזשהו דף לקראת אמצע השנה שאומר: ביומנים של שנה שעברה הבחנו בטעויות מצערות, בפספוסים ובפגיעות עדתיות אלו ואחרות, עם דוגמאות, ואנחנו יודעים שזו מדינה חופשית ודמוקרטית, אבל, אנא, השתדל לתקן את הטעויות, ואנו בטוחים שגם ככה תצליח להוציא יומן טוב - רבותיי, אני הייתי עובר שורה שורה.
איטו אבירם: אותו דבר לגבי מסרים.
איטו אבירם: אם היו אומרים לי שילדים מתחילים לעשן כבר בגיל צעיר, והיו נותנים לי אפילו קצת חומרים לשלב אותם, הייתי מקבל את זה בשמחה.
איטו אבירם: אני מחפש חומרים ליומן.
איטו אבירם: יש לי מספיק סוכריה כדי לעטוף בה גם את המסר היותר אמיתי.
תמר גוז'נסקי: כמו למשל, מגילת זכויות הילד.
איטו אבירם: הכנסתי אותה כמה פעמים ביומנוער.
איטו אבירם: כשקיבלתי אותה התייחסתי אליה כמוצא שלל רב, פירקתי אותה לגורמים, והכנסתי אותה בכל עמוד.
תמר גוז'נסקי: אם עכשיו יהיה חוק זכויות התלמיד בבית הספר.
איטו אבירם: חוק מאוד מעניין, ואפשר לתת אותו.
איטו אבירם: מי עושה את הדברים האלה?
איטו אבירם: יש כמה גורמים שעושים את זה, עושה את זה ערוץ הילדים, ועושה את זה עודד מודן מ"זבנג".
איטו אבירם: כולם אנשים טובים, שרוצים שיהיה טוב במדינה, והם לא אנשים שליליים, ובהחלט אפשר לטלטל אותם מדי שנה במועד הנכון, ולהציג בפניהם רשימה של דברים שצרמו ופגעו.
איטו אבירם: אני אומר לעצמי איך שכחתי מבריאות וספורט, דברים שנורא חשובים לי גם באופן אישי, ואיכשהו זה קצת התמסמס, כי הייתי כנראה יותר מדיי שקוע במסרים שיותר עושים רושם על הילדים.
איטו אבירם: אם היה הדף הנכון, התיאום המסויים, זה היה עוזר.
איטו אבירם: אפשר לעשות תחרות היומן המוצלח.
איטו אבירם: הנוער מחפש את הדבר התוסס והלא מקובל, ולכן כשקיבלנו הכרה של משרד החינוך במעריב לנוער, הסתרנו את זה, כי זה היה פוגע בתפוצה של מעריב לנוער.
תמר גוז'נסקי: אם אתה עושה תחרות כזאת, אתה מתייחס לצורה החיצונית, אתה מתייחס לתכנים.
איטו אבירם: איזושהי מסיבת עיתונאים לקראת תחילת שנת הלימודים, עם ציונים ליומנים.
איטו אבירם: כל יומן צריך להיות גם קצת מסחרי, ויש בו פגמים, אבל ישנו ארגון ההורים, אז תנו עצה להורים, תבליטו את הטובים.
איטו אבירם: זה יעבוד מצויין, ותראו את השינוי כבר בשנה הבאה.
תמר גוז'נסקי: בסיכום הדיון, אני רוצה עוד פעם להביע את הביקורת החריפה של הוועדה על ההתחמקות של מו"לים של יומנים מלהופיע לדיון, במיוחד ערוץ הילדים, שמוציא כמה וכמה יומנים.
תמר גוז'נסקי: התירוצים שהם נתנו לנו הם מתחת לכל ביקורת.
תמר גוז'נסקי: יש לוועדה הזאת רומן די קשה עם ערוץ הילדים.
תמר גוז'נסקי: הם פשוט לא רוצים לשמוע אותנו, למרות שהם לכאורה גוף שפועל כגוף ציבורי, כי אסור להם לעשות פרסומות, ויש עליהם הרבה הגבלות כערוץ ילדים, והם למעשה ערוץ שירות שהכבלים נותנים תמורת הזכות לעשות את הפרסומות במקום אחר.
תמר גוז'נסקי: אנחנו דיברנו לא פעם על הצורך בפיקוח ציבורי יותר רציני, אבל הם לא רוצים לשמוע.
תמר גוז'נסקי: זאת נקודה אחת.
תמר גוז'נסקי: נקודה שניה היא שאני חושבת שכולם הסכימו עליה פה, היא שהמאבק על איכות היומנים ועל התכנים שלהם, הוא לא מאבק בחקיקה, אבל בהחלט בצורות של יצירת דעת קהל.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שעלו פה כמה הצעות טובות.
תמר גוז'נסקי: אנחנו נפנה לגורמים, גם למשרד החינוך, גם למשרד הבריאות, וגם לגורמים ציבוריים שעניינם ילדים ונוער, לקבל את האתגר הזה, ולקראת דצמבר, שאז חושבים על היומנים, לפנות לכל העורכים, ולהציע למו"לים לכלול מסרים בנושאים שנראים חשובים לגורמים הציבוריים האלה.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שדווקא יומן שבו אתה רואה את המסר שוב ושוב, כי היומן נמצא כל הזמן על השולחן, הוא דבר מאוד חשוב, כולל זכויות ילדים, בהקשר הזה, וכולל, מצד שני, דברים שאנחנו רוצים להסב אליהם את תשומת הלב של הילדים בצורה המתאימה, וכמובן כל עורך ימצא את הצורה המתאימה להכניס את המסר הזה.
תמר גוז'נסקי: לגבי הרעיון של תחרות היומנים או נתינת תו איכות, אני חושבת שאפשר להעביר את זה למועצה לשלום הילד, לוועד ההורים, ולכל מיני גורמים אחרים.
תמר גוז'נסקי: תבדקו את הנושא הזה, אולי נוכל על ידי כך לעזור להורים לעשות את זה.
אליעזר זנדברג: גם למועצת התלמידים.
תמר גוז'נסקי: הבעיה היא שבגיל הזה הם חושבים שזה ילדותי וטפשי, וזה כבר לא מדבר אליהם.
תמר גוז'נסקי: הבעיה היא לגבי הילדים היותר צעירים, והם לא מיוצגים במועצה.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שאם משרד החינוך יוכל להיעזר בתו התקן הזה, ואם משרד החינוך ייזום פעילות, ואם ידברו על זה בשעת חברה, המצב ישתנה.
תמר גוז'נסקי: אני מציעה שנראה בזה לא את הדבר היחיד, כי ישנו גם ערוץ הילדים, ועיתוני ילדים, אבל כל פעם ניקח נושא אחד, ונטפל בנושאים האלה.
תמר גוז'נסקי: אני לא חושבת שאנחנו צריכים לתת הרגשה לעורכים האלה, שאין פיקוח ציבורי.
תמר גוז'נסקי: רצינו לשדר לעורכים שהם עושים מלאכה שיש לה משמעות ציבורית.
תמר גוז'נסקי: נכון שאתם עושים עסק, נכון שאתם רוצים להרוויח כסף, אבל לעבודה שלכם יש משמעות ציבורית וחברתית, ואולי אין לכם כוונות רעות, אבל תראו מה שיוצא מהנושא הזה.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שלהורים גם כן יש תפקיד חשוב.
תמר גוז'נסקי: לגבי עניין המחיר, כמובן אם היינו עושים שביתת קונים, המחירים היו יורדים, אבל אני לא רואה שזה יהיה.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שאין מקום לשום אלימות, ודאי לא לעידוד אלימות כלפי מורים או אחד מול השני, או כל דבר מהסוג הזה.
תמר גוז'נסקי: לכן, אני מקווה שאם נעשה את הצעדים האלה, ונפנה לגורמים, נוכל לקראת שנה הבאה לבדוק האם הלחץ הציבורי שלנו ישפיע ויביא להוצאתם מהשוק של דברים בלתי אפשריים, ולשיפורם של דברים סבירים.
תמר גוז'נסקי: גבירותיי ורבותיי, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה האחרונה של הוועדה לקידום מעמד הילד במושב הנוכחי.
תמר גוז'נסקי: כבר לפני ארבעה חודשים אישרנו לקריאה ראשונה את התיקון להצעת חוק הביטוח הלאומי שעסק בילדים אוטיסטים והפך להיות הצעת חוק למשפחות עם ילדים נכים.
תמר גוז'נסקי: לאחר ששלשום הצעת החוק סוף-סוף אושרה בקריאה ראשונה במליאת הכנסת, אנחנו היום צריכים לדון בהכנתה לקריאה שנייה ושלישית בתקווה שנצליח לנצל את היום האחרון של המושב כדי להביא לאישורה ושהיא תוכל להיכנס לתוקף.
תמר גוז'נסקי: למען קיצור העניין, נתחיל עם נציגי הביטוח הלאומי.
תמר גוז'נסקי: גברת ויינברגר, בבקשה.
אלישבע ויינברגר: בעיקרון לא שינינו כלום, מה שהוספנו - כאשר יש משפחה שילד אחד נמצא במוסד או בידי משפחה אומנת ומסיבה זו לא מקבל גמלת ילד נכה, זה לא ישלול מילד נכה אחר של המשפחה שנמצא בבית לקבל את הגמלה המוגדלת.
אלישבע ויינברגר: זה מה שהוספנו לטובת הילדים.
אלישבע ויינברגר: גם השארנו את העניין שכאשר יש ילד שהוא מעל גיל 18 ובגלל זה לא מקבל גמלה, זה לא ישלול מהילד או מהילדים האחרים לקבל את הגמלה המוגדלת.
אלישבע ויינברגר: הרעיון הזה כבר היה בהצעת החוק לקריאה ראשונה.
אלישבע ויינברגר: בסעיף תחילה ותחולה ביקשנו זמן להיערך לתיקון הזה כי הוא דורש המון עבודה בתוך הענף של ילד נכה.
אלישבע ויינברגר: אחרי שהתייעצנו עם הענף הם צפו שזה ייקח כשישה חודשים ולכן ביקשנו תחילה ב-1 בחודש שלאחר תום שישה חודשים מיום פרסומו.
תמר גוז'נסקי: מישהו עוד רוצה להעיר משהו?
שי סומך: הממשלה תומכת בהצעת החוק.
תמר גוז'נסקי: בשעה טובה, אז האוצר לא צריך להגיב.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה להודות, בשם חבר הכנסת זנדברג ובשמי, לביטוח הלאומי על שיתוף הפעולה.
תמר גוז'נסקי: פעם נוספת אנחנו לומדים בכנסת שיש לנו שותף נאמן בביטוח הלאומי לקידום נושאים חשובים.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שעשינו צעד נכון כשהרחבנו את הרעיון מילדים אוטיסטים לילדים נכים בכלל.
תמר גוז'נסקי: הנושא של העומס שמוטל על משפחה שיש בה יותר מילד נכה אחד עלה לא פעם בעבר והנה היתה לך, חבר הכנסת זנדברג, הזדמנות לעשות את השירות הזה למשפחות האלה.
תמר גוז'נסקי: ילד נכה אחד זה עומס בלתי רגיל אבל שני ילדים נכים זה לא עומס כפול, זה עומס משולש ומרובע.
תמר גוז'נסקי: אני מציעה לקבל את התיקון בסעיף (ב)(1), הסעיף שמדבר על כך שכשאחד הילדים הנכים נמצא בפנימייה, מהילד השני לא תישלל הזכות לקצבה וחצי.
תמר גוז'נסקי: בקשר לתחילה, רציתי לבקש מכם להתחיל את זה ב-1 בינואר.
תמר גוז'נסקי: אם נגיד שישה חודשים מהיום, זה יוצא 1 בפברואר.
תמר גוז'נסקי: אני יודעת איך אתם עובדים, אצלכם החיים מתחילים ב-1 בינואר.
תמר גוז'נסקי: כל פעם אתם מבקשים, ובצדק, לעשות דברים כשהשנה תתחיל וכך יהיה לכם נוח.
תמר גוז'נסקי: מובן מאליו שאתם לא יכולים להתחיל את זה מיד, אני מבינה שאתם צריכים להיערך, אבל אם אין לכם התנגדות עולמית אני מציעה שהתחילה תהיה ב-1 בינואר.
רועי קרת: הבעיה היא שאנשי המקצוע שהיו איתנו נעלמו במסדרונות הכנסת, והם אלה שביקשו שישה חודשים.
תמר גוז'נסקי: אני מבינה, אבל הפער בינינו הוא חודש.
רועי קרת: תלוי מתי החוק יפורסם.
רועי קרת: החוק הזה עולה היום לקריאה שנייה ושלישית?
תמר גוז'נסקי: כן, אז עוד שבועיים הוא יתפרסם.
תמר גוז'נסקי: מבחינת
תמר גוז'נסקי: כם תראו אותו כמוגמר.
תמר גוז'נסקי: אני מציעה 1 בינואר כי לכם זה נוח מבחינת הדרך שבה אתם בונים את השנה.
תמר גוז'נסקי: בדרך כלל בחוקים אתם מבקשים 1 בינואר.
אליעזר זנדברג: זה לא הפרש גדול.
אליעזר זנדברג: אני מניח שמי שאמר חצי שנה חשב על תאריך עגול מקובל.
אליעזר זנדברג: שישה חודשים זה סביר, אבל במקרה זה בין חמישה לשישה אין הפרש גדול.
אליעזר זנדברג: ה-1 בינואר הוא תאריך שגם אפשר להסביר לכולם מה קורה בו.
אליעזר זנדברג: לכן מבחינת ההיערכות אני חושב שזה עדיף.
רועי קרת: אני מבקש עשר דקות הפסקה כדי לנסות למצוא את האנשים שיצטרכו להפעיל את החוק.
רועי קרת: אולי הם יוכלו להגיד שאין בעיה ואז באמת התחילה תהיה ב-1 בינואר.
תמר גוז'נסקי: נעשה הפסקה, תחפשו אותם.
תמר גוז'נסקי: גבירותיי ורבותיי, אני מחדשת את ישיבת הוועדה לקידום מעמד הילד בנושא הצעת חוק הביטוח הלאומי (גמלה מוגדלת למשפחות עם ילדים נכים), הכנה לקריאה שנייה ושלישית.
תמר גוז'נסקי: אנחנו ביקשנו מהביטוח הלאומי שתחילתו של החוק, המופיעה בסעיף 2, תהיה ב-1 בינואר 2001.
תמר גוז'נסקי: הנציגים של הביטוח הלאומי ביקשו לשמוע את דעתכם, הגברת פלדמן והגברת פריאור.
תמר גוז'נסקי: ההבדל הוא 1 בינואר במקום 1 בפברואר.
עירית פלדמן: אם החוק עובר ממש עכשיו, מי אנחנו שנתווכח אתכם על חודש אחד.
תמר גוז'נסקי: אני מבקשת מעו"ד הלית ברק לקרוא את הנוסח לפרוטוקול, בבקשה.
תמר גוז'נסקי: אם יהיו הערות למישהו, נא להעיר.
הלית ברק: הצעת חוק הביטוח הלאומי (תיקון מס' 41), התש"ס-2000, הוספת סעיף 222ב.
הלית ברק: סעיף 1: "בחוק הביטוח הלאומי [נוסח משולב], התשנ"ה-1995, אחרי סעיף 222א יבוא: 'גמלה מוגדלת למשפחות עם ילדים נכים - 222ב.
הלית ברק: (א) היו למבוטח שני ילדים או יותר שבעדם משתלמת גמלה לפי סימן זה, תשולם הגמלה בעד כל ילד כאמור בשיעור העולה בחמישים אחוזים על השיעור הקבוע לפי סעיף 222.
הלית ברק: (ב) היה למבוטח ילד אחד שבעדו משתלמת גמלה לפי סימן זה, תשולם הגמלה בשיעור האמור בסעיף קטן (א) אם התקיים אחד מאלה: (1) למבוטח ילד נכה נוסף שלא משתלמת בעדו גמלה לפי סימן זה רק בשל כך שהוא מוחזק בתנאי פנימייה במוסד שבו ניתנים שירותי רפואה, שירותי סיעוד או שירותי שיקום או שהוא מוחזק בידי משפחה אומנת; (2) למבוטח בן או בת נוספים שאלמלא מלאו להם 18 שנים היתה משתלמת בעדם גמלה לפי סימן זה.
הלית ברק: " סעיף 2, תחילה ותחולה: "תחילתו של חוק זה ביום ו' בטבת התשס"א (1 בינואר 2001) (להלן - יום התחילה) והוא יחול על גמלה המשתלמת בעד יום התחילה ולאחריו".
תמר גוז'נסקי: גבירותיי ורבותיי, יש הערות?
רמי לוי: כן.
רמי לוי: אני מפורום הורים לילדים עם נכויות רב-תחומיות, אב לשתי בנות נכות.
רמי לוי: בשם ההורים אני רוצה להודות לך ולחבר הכנסת זנדברג על החוק.
רמי לוי: יש עוד דבר שרציתי לבקש בשם ההורים - שהגורמים הרלוונטיים בביטוח הלאומי ירכזו את הנושא, כי הסבל שנגרם הוא רב, וכמה שאפשר לזרז את זה.
רמי לוי: מניסיוני תמיד בביטוח הלאומי אנחנו נתקלים בסחבת ובירוקרטיה.
תמר גוז'נסקי: החוק ייכנס לתוקפו ב-1 בינואר, את זה כבר קבענו סופית.
תמר גוז'נסקי: לגבי מקרים קונקרטיים שאתם נתקלים בבעיות ביישום הזכויות שלכם, תפנו גם לביטוח הלאומי וגם אלינו.
תמר גוז'נסקי: זה פשוט לא על סדר היום; כשיש מערכת כמובן שיש בה הרבה פעמים חריקות אבל בסך הכל הביטוח הלאומי, יחסית לגורמים אחרים, מממש ומיישם זכויות שרשומות בחוק.
תמר גוז'נסקי: זה היתרון הגדול שלו, שהכל כתוב והכל רשום.
תמר גוז'נסקי: הבעיה היא רק האם אתה נכנס לרשימה.
תמר גוז'נסקי: למשל, בעבודה משותפת של הוועדה שלנו ושל ועדת העבודה והרווחה, פרופ' אורנוי עמד בראש ועדה להרחבת הקריטריונים לילד נכה.
תמר גוז'נסקי: אנחנו מאוד שמחנו על כך, ועכשיו אנחנו יושבים ומחכים שסוף-סוף הביטוח הלאומי/משרד העבודה יעבירו אלינו את הנוסח החדש שהיה מאוד עוזר, כי הוא היה משנה את הגישה וכל מיני ילדים עם נכויות קשות, שהיום בשל הנוסח הקיים לא מקבלים קצבה, היו כן מקבלים קצבה.
תמר גוז'נסקי: אבל אנחנו חסרי אונים כי מי שמנסח את התקנות זה הביטוח הלאומי ואנחנו רק המאשרים.
תמר גוז'נסקי: במקרה הזה לא עובדי הביטוח הלאומי אלא מי שמקבל החלטות בדרג הפוליטי במקום כלשהו לא קיבל את ההחלטה.
תמר גוז'נסקי: העובדים עשו עבודה חשובה מאוד בהרחבת הזכויות של הילדים ואנחנו תקועים כבר ארבעה-חודשים חודשים מאז הישיבה האחרונה בנושא זה.
עירית פלדמן: אנחנו מתקדמים פרוצדורלית אבל עדיין אין הסכמה על התקציב.
עירית פלדמן: אנחנו מקווים שבעבודה משותפת, כפי שנעשתה עד עכשיו, בסופו של דבר יגיע התקציב.
תמר גוז'נסקי: רק השבוע דיברתי עם חבר הכנסת דוד טל והזכרתי לו שצריך ללחוץ במקומות הנכונים.
תמר גוז'נסקי: זו עבודה שנעשתה כבר, והיא מחכה רק לאישור התקציבי כדי לפתור כמה בעיות קשות של ילדים עם מחלות קשות שעד עכשיו, בשל ההגדרות הקיימות, נשללה מהם הזכות לקצבה.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה לשוב ולהביע את מלוא הערכתי לעובדי הביטוח הלאומי, אבל לא הכל תלוי בהם, יש מקבלי החלטות.