GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר גוז'נסקי: אבל כשאנחנו מדברים בפגיעות נפשיות, כידוע אפילו אנטיביוטיקה לא נותנים.
תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, אפילו את הדבר ההולם הזה.
תמר גוז'נסקי: מבחינה זו, אני חושבת שאנחנו מאוד מפגרים בהבנה מה חשוב לילד ומה לא חשוב.
תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, העניין הפיסי חשוב מאוד, שהוא יאכל בזמן ושלא תהיה לו דלקת אוזניים, אבל אני לא חושבת שאנחנו מבינים עד הסוף.
תמר גוז'נסקי: ונדמה לי שאנחנו צריכים להמשיך לעקוב.
זבולון אורלב: אני פותח את ישיבת ועדת החינוך והתרבות.
זבולון אורלב: אני מקדם בברכה את עמיתתי, חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.
זבולון אורלב: קבענו את הדיון מתוך רצון טוב והיענות לד"ר קדמן.
זבולון אורלב: אני מתנצל מראש שבשעה 12:10 אעביר את שרביט הניהול לחברת הכנסת תמר גוז'נסקי, יש לי התחייבות קודמת.
זבולון אורלב: מטרת הדיון ברורה מאוד.
זבולון אורלב: זרועות מערכת החינוך בכל המערכות רואות לעצמן כמטרה מוסכמת להיאבק לצמצום האלימות במוסדות החינוך.
זבולון אורלב: היתה גם ועדה, בראשותו של מי שהיום שר התרבות, המדע והספורט, השר וילנאי, שפעלה לא מזמן.
זבולון אורלב: זו ועדה שמונתה ב-1999 על-ידי שר החינוך הקודם לקודם, הרב יצחק לוי, והיא מסרה את מסקנותיה בחודש אוגוסט האחרון, ושר החינוך האחרון, השר שריד, אישר.
זבולון אורלב: נחשפו שם תופעות אלימות קשות, ויש המלצות כיצד להתמודד.
זבולון אורלב: מאידך גיסא, אנחנו קוראים שיש מחקרים שמלמדים על הקשר בין שידורים שיש בהם אלימות ומין, לרמת האלימות של צעירים, נוער, תלמידים.
זבולון אורלב: אנחנו רוצים לדבר על הקשר הזה ולראות מה ניתן לעשות.
זבולון אורלב: כולנו מודעים לחופש היצירה וחופש הדיבור, הם בוודאי ערכים חשובים, ואני לא חושב שיש ויכוח בסוגיה הזאת.
זבולון אורלב: הוויכוח הוא תמיד היכן עובר הגבול, עד היכן אנחנו מוכנים לאפשר את חופש היצירה וחופש הדיבור, ולהעדיף את האינטרס של צמצום אלימות וצמצום פגיעות מיניות.
זבולון אורלב: דווקא בשבוע שבו אנחנו מציינים את הירצחו של ראש ממשלתנו היקר יצחק רבין, אנחנו יודעים עד כמה חשוב להתייחס לאותו גבול של חופש דיבור, מתי זה כבר לא חופש הדיבור, מתי זו הסתה.
זבולון אורלב: הכנסת עוסקת בסוגיה הזאת חדשות לבקרים, וכל יום הנושאים האלה עומדים על סדר-היום.
זבולון אורלב: היום אנחנו מדברים בהקשר, כמובן, של התלמידים, ואין פה כאלה שרואים רק את התלמידים, ולא רואים את חופש הדיבור.
זבולון אורלב: יש כאלה שרואים רק את חופש הדיבור.
זבולון אורלב: אנחנו יוצאים מתוך נקודת הנחה שגם אלה וגם אלה מכירים בערך החשוב, והסוגיה הזאת גם לא נחלקת על-פי ימין ושמאל, דתיים וחילונים.
זבולון אורלב: עצם זה שהגשתי בג"ץ עם שולמית אלוני נגד שידורים פורנוגרפיים, מלמד שהצמד שלנו שהעביר מסר בבג"ץ הזה, חוצה את כל האפשרויות, והצמד אלוני-אורלב חוצה את כל האפשרויות: גבר ואישה, ימין ושמאל, דתיים וחילונים.
זבולון אורלב: אני מציע לתת ליוזם, לד"ר יצחק קדמן, לפתוח בקצרה.
יצחק קדמן: אני מודה לאדוני היושב-ראש ולגברתי היושבת-ראש, שהתאחדתם כדי לקיים דיון בנושא הזה, אני יודע כמה הוא מטריד, בעיקר הורים לילדים שנחשפים לשידורים.
יצחק קדמן: בימים אלה קצת קשה לדבר על אלימות בסרטים כאשר ילדים צופים במהדורת החדשות, ונחשפים שם לרמת אלימות גבוהה, אבל, בכל זאת, יש מקום לקיים את הדיון מתוך תקווה שהחדשות באזור שלנו ישובו לעסוק בדברים פחות אלימים.
יצחק קדמן: בימים האחרונים קיבלתי חומר מעניין מאוד מארצות-הברית, וממנו למדתי כמה דברים שאני רוצה להזכיר בקצרה.
יצחק קדמן: הנושא שאנחנו דנים בו היום נידון בעצם הימים האלה בסנאט האמריקני, כך שאנחנו בחברה טובה, ושימש כנושא במערכת הבחירות לנשיאות.
יצחק קדמן: גם אל-גור וגם בוש, שניהם התבטאו בעניין הזה, ויש לי פה ציטטות מהם.
יצחק קדמן: דבר נוסף שקרה בארצות-הברית, והוא מעניין מאוד, זה שראשי תעשיית הסרטים, גם סרטי קולנוע וגם סרטים לטלוויזיה, התכנסו בהוליווד וקיבלו שורה של החלטות להגבלה עצמית לגבי מינון של אלימות ומין, הן בסרטים שמשודרים בשעות צפייה לילדים והן בקדימונים, או בפרומואים.
יצחק קדמן: צריך לדעת שראשי התעשייה בהוליווד לא עשו את זה, כי פתאום הם הרגישו חרטה עמוקה על מה שקורה, אלא מפני שחרב בית הנבחרים האמריקני מונפת על צווארם.
יצחק קדמן: אגב, יש פה ציטוט של הסנטור מקיין, שגם היה מועמד לנשיאות ופרש, שטוען שכל מה שהוליווד הסכימה לרסן בכללים עצמיים לא מספיק, וההגבלות צריכות להיות חמורות הרבה יותר.
יצחק קדמן: אני מדגיש את זה, מפני שבארצות-הברית לא צריך לדבר על חופש הביטוי, הוא מעוגן בחוקה כסעיף יסודי מאוד, ואף-על-פי-כן האמריקנים מוצאים לנכון לדון שם בנושא הזה.
יצחק קדמן: מידת ההיחשפות של ילדים לאלימות ומין היא מרובה מאוד.
יצחק קדמן: זה לא פורסם משום מה בעיתונות הכללית, אבל לפני מספר ימים נעצרו שלושה ילדים בני 14 באזור הדרום, אחרי שאנסו במשותף ילדה בת 12.
יצחק קדמן: אחד הדברים שעלו בחקירה, שהם עשו את זה אחרי צפייה בסרט שהיו בו אלמנטים מיניים.
יצחק קדמן: הם אמרו את זה, לא אני אומר.
יצחק קדמן: זה רק מעיד עד כמה אנחנו במצב בעייתי.
יצחק קדמן: גם בדוח שקיבלתי אתמול, דוח לשנת 1999, של הרשות השנייה, מציינת שורה של מקרים, שבהם בשעות צפייה לילדים, או אפילו בתוכניות שמיועדות לילדים, הופיעו גם עירום וגם אלימות, לרבות מקרים של סרטים שהיו מיועדים רק למבוגרים, והוקרנו, ללא אזהרה שזה סרט שמיועד למבוגרים - כל הדברים מופיעים פה בדוח הרשות השנייה.
יצחק קדמן: אני מוכרח לציין אותם לטובה בהשוואה לגורמים אחרים, כמו הכבלים והלווין.
יצחק קדמן: בתוך מבנה הרשות השנייה יש מערכות שמפקחות, ואף-על-פי-כן מסתננים הדברים שהם מציינים, שהם בהחלט מזיקים מאוד.
יצחק קדמן: אגב, אחת הבעיות הקשות זה לא רק התכנים בשידורים לילדים, אלא גם הבעיה של פרומואים.
יצחק קדמן: אנחנו מקבלים בלי סוף תמונות על פרומואים לסרטים שמיועדים למבוגרים, שמוקרנים בשעת צפייה של ילדים, וברור לכול שזה לא מיועד לילדים, ואתם יודעים שבפרומו לוקחים את הקטעים הכי עסיסיים, כי אחרת זה לא פרומו, ואותם מקרינים בשעות צפייה של ילדים.
יצחק קדמן: אגב, זה מופיע גם בטלוויזיה וגם בבתי קולנוע.
יצחק קדמן: תמיד בעקבות החגים, שאז יש הצגות בוקר בבתי קולנוע, אני מקבל מכתבים מהורים.
יצחק קדמן: בבתי הקולנוע יש "בקרוב", ומראים, בהצגת ילדים של "היידי בת ההרים" סרט "בקרוב", שהוא סרט קשה מאוד, שמיועד למבוגרים בלבד.
יצחק קדמן: היתה לי התכתבות עם התאחדות בעלי בתי הקולנוע, הם אמרו "כל מה שאנחנו עושים זה כדין".
יצחק קדמן: לא הבנתי איזה דין, וגם אם זה כדין, זה לא ראוי, וצריך לתת לעניין הזה תשומת לב.
יצחק קדמן: יכול מאוד להיות שיהיה מישהו שיאמר פה בדיון "מה אתה רוצה מתעשיית הסרטים והטלוויזיה?
יצחק קדמן: תפנה בבקשה להורים.
יצחק קדמן: ההורים אחראים על מה שהילדים צופים בו".
יצחק קדמן: נכון שאנחנו צריכים גם להפנות דרישה להורים בעניין זה, אבל יש לי שתי הסתייגויות.
יצחק קדמן: האחת, אנחנו מוכרחים למצוא כלים, כדי שההורים ידעו כיצד להתמודד עם העניין.
יצחק קדמן: אם ההורה לא יודע מראש, אם הסרט לא מדורג ואם אין לו כלים מראש להגיד לילד שלו "בזה אל תצפה", אנחנו לא עוזרים הרבה בזה שאנחנו אומרים שההורים יפתרו את הבעיה; השנייה, כל מי שיש לו ילדים יודע, שהיום השליטה הטכנית של ילדים בכל האביזרים היא פי כמה יותר טובה משל ההורים, ומי מכם לא ראה, בהזדמנות כזאת או אחרת, הורה שמבקש מהילד שיפעיל לו את הווידיאו, כי גם ילד קטן מאוד עושה את זה בקלות רבה יותר מאשר ההורה.
יצחק קדמן: גם בעניין הזה אנחנו צריכים לחשוב על פתרונות, שבחלקם הם פתרונות טכנולוגיים, ודובר רבות, גם בעולם הרחב, על נושא השבבים שמאפשר שליטה, גם על פתרונות של מידע וידע כמו סיווג מוקדם, וגם על פתרונות של קביעת כללים, שאני מקווה שמערכת התקשורת אצלנו ותעשיית הסרטים אצלנו וכל מי שאחראי לשידורים אצלנו, יסכים לקבל אותם, גם ללא חוק, על עצמו, שייקבעו רצועות שידור לילדים ובני נוער, ומה מותר ומה אסור לעשות ברצועות השידור האלה ובסמוך להן, כי אין שום סיבה שאם רצועת השידור נגמרת בשעה 18:00, שב-18:01 יהיה קדימון לדבר נורא ואיום, כי הילד ימשיך אולי לצפות בחצי שעה הקרובה לרצועת השידור.
יצחק קדמן: אגב, בארצות אחרות בעולם עשו את זה, יש ניסיון מאוד מעניין בשבדיה.
יצחק קדמן: מי שמעוניין, יש פה ספר חדש לגמרי שיצא בנושא הזה, של מוסד סקנדינבי, נורדיקום, שמוציא כל הזמן ספרים בנושא של תקשורת וילדים, תקשורת ואלימות.
יצחק קדמן: יש פה הרבה מאוד חומר מעניין בנושא הזה.
יצחק קדמן: אני מודה על הישבה הזאת ואני מקווה שנצא ממנה, גם אם יצטרכו לעשות ישיבה נוספת, עם דברים מעשיים, כדי להפחית עד כמה שניתן את ההיחשפות של ילדים לדברים לא ראויים.
זבולון אורלב: מה הדברים המעשיים שאתם מציעים, למעט חוק סימון וסיווג שידורים?
זבולון אורלב: יש לי הצעת חוק בנושא שעומדת לקראת קריאה ראשונה.
יצחק קדמן: סימון זה דבר אחד.
יצחק קדמן: אני גם מציע שתיקבע מערכת כללים שתקבע מה שקרוי רצועות שידור או זמני שידור של ילדים או צפייה של כל המשפחה.
יצחק קדמן: יש מושגים כאלה, אני לא ממציא אותם, וייקבע בדיוק מה מותר ומה אסור בשעות הללו, לרבות נושא הקדימונים.
יצחק קדמן: אני לא אנסח פה את הכללים, כי זה לא המקום ולא הזמן, אבל אני מוכן ברצון לשתף פעולה, ויש פה גם כמה אנשים שעוסקים בנושא הזה מבחינה מקצועית.
יצחק קדמן: אפשר לנסח כללים כאלה, אני חושב שאפשר לנסות לעשות זאת בצורה וולונטרית עם כל אלה ששותפים לעניין.
יצחק קדמן: אם זה לא הולך בצורה וולונטרית, תמיד הכנסת יכולה לחוקק.
זבולון אורלב: חברת הכנסת תמר גוז'נסקי.
תמר גוז'נסקי: לפני כשנתיים קיימה הוועדה, שאז נקראה הוועדה לגיל הרך, דיון על הנושא של אלימות, תקשורת וילדים.
תמר גוז'נסקי: באותה ישיבה, בין היתר, עלה הנושא, בהתייחס לעובדה שערוץ הילדים הוא ערוץ לכל הילדים, מגיל כמה חודשים, ועד גיל 18.
תמר גוז'נסקי: ולכן עלה אז הרעיון שיהיה ערוץ נפרד לגיל הרך, ואני שמחה שיש היום ערוץ נפרד לגיל הרך.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהערוץ הזה, שהתחיל לפעול לפני כשנה עשה עבודה חשובה מאוד והקל מאוד על ההורים, שהיום הרבה יותר קל להם, כשמדובר בפעוטים.
תמר גוז'נסקי: הנקודה השנייה.
תמר גוז'נסקי: התרענו אז על כך שהרשויות השונות, זאת אומרת, משרד התקשורת מבחינתו, ומשרד ראש הממשלה מבחינתו, הרשות הממלכתית, הערוץ השני, הכבלים - בגופים השונים האלה כל אחד עושה לביתו.
תמר גוז'נסקי: כל אחד מחליט מה טוב, מה לא טוב, איך הוא יעשה וכן הלאה, ואין איזו מערכת שקובעת כללים שמדריכים את כל הגופים האלה.
תמר גוז'נסקי: עד היום לא קמה מערכת כזאת ולא נקבעו כללים, ברוח הדברים שיצחק קדמן אמר, אני לא אחזור עליהם.
תמר גוז'נסקי: הדבר השני שהתגלה, והיום אנחנו חוזרים אליו.
תמר גוז'נסקי: אם אין כללים ברורים, אז גם אין מערכת שיכולה לקבוע סנקציות.
תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, אם מישהו קובע כלל, אז הוא אומר, אם אתה תפר את הכלל תהיה סנקציה, אבל אם אין כלל ברור, אז גם אין סנקציה.
תמר גוז'נסקי: לכן, בדרך כלל, מה שקורה, שיש דוחות אחרי מעשה, אבל מזה לא קורה שום דבר קדימה.
תמר גוז'נסקי: הבעיה המרכזית שלנו היום היא איך להגיע למצב שבו נוכל למנוע, לא בדיעבד להגיד שדבר מסוים היה לא בסדר, למה שידרתם, ולעשות נו, נו, נו, אלא לקבוע מערכת שתאפשר לעשות את הדברים.
תמר גוז'נסקי: במערכות האלה, שהן אמונות על הצד המקצועי וכן הלאה, ברובן הן לא אמונות על זכויות הילד.
תמר גוז'נסקי: בין זכויות הילד זו הזכות שלו לחיות בסביבה לא אלימה.
תמר גוז'נסקי: תקשורת זו חלק מהסביבה היומיומית של ילד, היום התקשורת ממלאת תפקיד יותר חשוב מהחצר והכדור ועוד כל מיני דברים חשובים שהיו בשימוש בעבר.
תמר גוז'נסקי: אפשר להביע על זה צער, אבל זאת עובדה.
תמר גוז'נסקי: אני שמחה מאוד שבעקבות הדיון הזה הוקמה ועדה בראשותה של גב' דורית ענבר.
תמר גוז'נסקי: אדוני היושב-ראש, זה קורה לעתים נדירות שמישהו בכלל מתרגש ממה שאנחנו אומרים בישיבות וקם ועושה מעשה, וזה דבר חשוב מאוד, אולי מהעבודה המשותפת של הוועדה הציבורית ושל הכנסת יצא משהו טוב.
זבולון אורלב: כיוונתי לדעתה של תמר גוז'נסקי, ואני מבקש מדורית ענבר, שביומיום היא יושבת-ראש המועצה לשידורים בכבלים ולווין, ולצורך ענייננו היא יושבת-ראש הוועדה שעוסקת בהגנה על ילדים מאלימות ופורנוגרפיה בתקשורת האלקטרונית, לדווח ולעדכן.
דורית ענבר: הוועדה לקידום מעמד הילד יצאה בהמלצה, ב-4 בינואר 2000, ליזום הקמה של ועדת היגוי בנושא תקשורת אלקטרונית, שתנחה את ערוצי התקשורת בנושא הגנה על ילדים מפני אלימות ופורנוגרפיה.
דורית ענבר: הוועדה קראה בעניין הזה לשר התקשורת, לשר החינוך, לשר התרבות ולשר המשפטים ליזום את ועדת ההיגוי הזאת.
דורית ענבר: לאחר זמן מסוים פנה שר התקשורת, בנימין בן-אליעזר, בקריאה לעמיתיו, השרים האחרים, ליזום ועדת היגוי כזאת, ובסופו של דבר ביקש ממני לרכז קיומה של ועדה כזאת.
דורית ענבר: פניתי לכל המשרדים ויזמתי ישיבה.
דורית ענבר: הישיבה הראשונה התקיימה לאחר מספר חודשים, תוך ניסיון לתאם בין כל הגורמים הללו.
דורית ענבר: במסגרת הישיבה הזאת, שהשתתפו בה חלק מנציגי המשרדים, קיבלנו החלטה שבמסגרתה נקבע שייערך שימוע, והשימוע הזה נועד לצורך מטרה פרקטית מאוד, שחשבתי שהוועדה הזאת צריכה להגיע אליה.
דורית ענבר: ככלל, ועדת היגוי מייצרת המלצות בלבד.
דורית ענבר: חשבתי שגוף כדוגמת הגוף שבראשותו אני עומדת, יכול להגיע לתוצאה הרבה יותר מחייבת, והיא יצירת כללים מחייבים שייאכפו על-פי חוק על כל הגורמים המשדרים.
דורית ענבר: מפת השידורים בישראל היום היא כזאת, שהשידור הציבורי מוסדר על-פי חוק רשות השידור, על-ידי רשות השידור, ואילו השידור המסחרי הפתוח מוסדר על-ידי הרשות השנייה לרדיו ולטלוויזיה, שאחראית על הרשות השנייה וגם על הרדיו האזורי.
דורית ענבר: והשידורים של מנויים, שידורים בטלוויזיה בכבלים או בלווין, מוסדרת על-ידי המועצה שבראשותי.
דורית ענבר: המועצה הזאת פועלת על-פי חוק הבזק.
דורית ענבר: זאת אומרת, יש חוק רשות השידור, חוק הרשות השנייה וחוק הבזק.
דורית ענבר: כל אחד מן הגופים האלה מוסמך לחוקק חקיקת משנה שמחייבת את הגופים שמשדרים תחת פיקוחו.
דורית ענבר: חשבתי שהתוצאה של הוועדה הזאת צריכה להיות ניסוח אחיד של כללים, שיתקבל על דעת כל הרשויות הללו, וכל אחת מן הרשויות האלה, בעצמה, תחוקק אותו כחקיקת משנה מחייבת על הגופים שלהם.
דורית ענבר: בכל מקרה, אצלי, ברשות שלי, התכוונתי שהכללים הללו בכל מקרה יתקבלו כחקיקת משנה מחייבת, ויחייבו את הגופים שמשדרים בטלוויזיה בכבלים או בלווין.
דורית ענבר: מאחר והוועדה אימצה את ההצעה הזאת, נקבע שייערך שימוע בכתב, נקבע שאנחנו ננסח טיוטה של הזמנה לציבור להביע עמדות.
דורית ענבר: כל המשרדים התגייסו לממן פרסומות של השימוע הזה בתקשורת, בעיתונות.
דורית ענבר: קבענו רשימה של גורמים והוצאנו את זה גם לשימוע פנימי, לגיבוש של רשימה של גורמים שאליהם יש לפנות באופן ישיר, ולא רק לקוות שהם יקראו על כך בעיתונים, והתגבשה רשימה של 30 גופים כאלה, שפנינו אליהם מפורשות.
דורית ענבר: ביוני פרסמנו מודעה כזאת בשלושה עיתונים, שני עיתונים בעברית ועיתון אחד בערבית.
זבולון אורלב: מי נציגי החינוך שמשתתפים בוועדה?
דורית ענבר: אני לא יודעת את השמות המדויקים, אני חושבת שהם לא נמצאים כאן.
יעל פרבר: רוחמה קציר ובלהה נוי.
דורית ענבר: ממשרד החינוך היו בלהה נוי, רוחמה קציר ויעל קסלר, וממשרד התרבות עידית עמיחי.
דורית ענבר: פנינו והזמנו גם את הרשות השנייה ורשות השידור להצטרף לדיונים בוועדה.
דורית ענבר: לאחר הפרסום התקבלו הרבה מאוד תגובות, ואם יש מישהו שמעוניין בחבירה, נשמח.
תמר גוז'נסקי: לפני שאתם מאשרים סופית, תציגו לנו את הדברים.
זבולון אורלב: ד"ר חוה תדהר כתבה לי פתק על מחקר ניתוח תוכן על אלימות בתוכניות טלוויזיה לגיל הרך.
זבולון אורלב: מטעם מי המחקר?
חוה תדהר: ערכתי את המחקר מטעם מועצת ארגוני נשים במשרד החינוך בתחום למניעת אלימות לגיל הרך ושוויון בין המינים.
חוה תדהר: מחצית מהתוכניות שניתחנו בצורה סיסטמתית, היו בהם אירועים של אלימות פיזית או אלימות פיזית ומילולית, או אלימות מילולית, יותר אלימות פיזית בתוכניות שנרכשות, בעיקר בסרטים מצוירים, ואלימות מילולית, הרבה יותר בתוכניות המקוריות שלנו.
חוה תדהר: כאשר בעניין הזה, הערוץ השני, היה הערוץ המוביל.
חוה תדהר: הממצאים מראים, שמעבר לשכיחות הגבוהה של התופעה, רק ב-2.5% מכל התוכניות הוצג ניסיון למצוא פתרון בדרך לא אלימה, לפני הנקיטה באלימות, בכל התוכניות, האלימות לא הוצגה עם המחשות ריאליות, ללא דם ופציעה, ללא סבל של הנפגע, התאוששות מיידית של הנפגע, דברים שילד בגיל הרך, בלי שיש לו ניסיון חיים, רואה "נומה קומה".
חוה תדהר: קרה משהו, והדמות קמה, והאלימות לא מזיקה.
חוה תדהר: לא הראו ברוב התוכניות צד שלישי שמתערב לטובת הקורבן, והדבר הזה נותן לגיטימציה לאי-התערבות בחיים אחר כך.
חוה תדהר: רוב הדמויות המעורבות הם גברים, וזה נותן לגיטימציה להתנהגויות אלימות של גברים ולכוחניות גברית, וכאן התחברי לנושא של חינוך לשיוויון בין המינים, גברים כלפי גברים וגם גברים כלפי נשים.
חוה תדהר: עד כאן.
זבולון אורלב: ביקשה גלית אבישי, שהיא מנכ"לית המועצה הישראלית לצרכנות, להציג מחקר שעשו בנושא.
גלית אבישי: קודם כול, קיים חוק אמריקני משנת 1996, קלינטון חתם על חוק הטלקומוניקציה, החוק מחייב כל יצרן שמייצר טלוויזיה מעל 13 אינץ' להתקין רכיב שנקרא "ויצ'י", שזה רכיב שמאפשר להורים לסנן שידורים שהם לא רוצים שיראו בבית.
זבולון אורלב: עדיין לא הגענו לפתרונות.
זבולון אורלב: רצוי מאוד שתקשיבי למי שמנהל את הדיון.
גלית אבישי: יש מחקר שנעשה בארצות-הברית בשנת 1996, שכלל 2,700 תוכניות ו-23 ערוצי טלוויזיה.
גלית אבישי: המחקר הזה מוכיח מתאם ברור בין צפייה באלמנטים אלימים לבין עלייה ברמת האלימות אצל הצופים.
גלית אבישי: ב-73% ממקרי האלימות שנצפו בתוכניות יוצא הפושע ללא עונש, ב-58% ממקרי האלימות בטלוויזיה לא מוצגות התוצאות של האלימות, וב-39% מהסצנות, האלימות מוצגות בדרך של הומור.
זבולון אורלב: חבר הכנסת אילן גילאון.
אילן גילאון: אני ודאי לא מתנגד לחקיקה, אני מתפרנס מזה.
אילן גילאון: אני מעריך מאוד מחקרים, אבל אתה יודע שנערכו הרבה מאוד מחקרים.
אילן גילאון: דרך אגב, ארצות-הברית היא מקום שכל דבר הוא בפוליטיקלי קורקט, גם הדבר הזה נמצא בפוליטיקלי קורקט.
אילן גילאון: אני לא יודע איך אפשר לחוקק חוק, למשל, למנוע את השידור של אתמול בחדשות, או לפני שלושה שבועות, או על הלינץ' ודברים אחרים, שזה עיקר עיקרה של האלימות שאנחנו רואים.
אילן גילאון: משום כך כדאי מאוד לדעת מה המגרש שבו אנחנו פועלים, שמא ניצור כל מיני כללים וחוקים ולא הסכמות, ובסופו של דבר אלה יהיו חוקים שלא יתממשו במציאות.
אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, השידור של יגאל עמיר אתמול שווה ל-1,000 סרטי נינג'ה שנתנו ביום אחד, הכי רצחניים שקיימים, מבחינת גודש האלימות שיש בו.
אילן גילאון: לפעמים אנחנו שוכחים ומדברים על הדבר כאילו הוא פתרון הבעיה, ואנחנו צריכים לדעת מה הפרופורציה של הבעיה.
אילן גילאון: לפעמים אנחנו חושבים שבזה שאנחנו אוסרים את מכירת האלכוהול לאנשים בגיל מסוים, אנחנו מפחיתים את עיקר הבעיות.
אילן גילאון: סך הכול אנחנו מנסים שלא להעצים את הבעיות הללו.
אילן גילאון: ועדת מעקב צומחת כל הזמן, שעוקבת אחרי הדברים, שנותנת מינונים שונים על דברים שקורים, ומתקדמת.
אילן גילאון: יהיה לנו מאוד קשה בחקיקה לעשות את הסיווג הזה.
אילן גילאון: מה שיהיה יותר נכון זה לתת אפשרות למי שמחזיק את מכשירי השידור בבית לעשות את המינון, ומן הצד השני, לצאת בצורה דרמטית ביותר, בעלת כמות, של השידורים החיוביים.
זבולון אורלב: הדיון פה שקט מאוד ורגוע, וכולנו מדברים בנימוס ואין קריאות ביניים, אבל צריך להבין שאנחנו עוסקים בשאלות של חיים ומוות.
זבולון אורלב: כשאנחנו מדברים פה על השפעה של אלימות, ואנחנו מדברים על אלימות בקרב הנוער, שהיא מגיעה גם לרציחות, שהיא מגיעה למעשי אונס ברוטאלי.
זבולון אורלב: אנחנו לא בטוחים שהחברה מודעת למחיר הכבד ביותר שהיא משלמת בכך שהיא איננה מתייחסת כראוי, או באופן רציני, לתרומה של האלימות ושל הפורנוגרפיה בשידורים האלקטרוניים, וצריך לומר את הדברים האלה בצורה ברורה, וצריך לומר ששיקולים של רייטינג ושיקולים מסחריים, לעתים גוברים על האחריות.
זבולון אורלב: אני שותף לאילן גילאון, אני לא בטוח שכל דבר צריך להיות בחקיקה.
זבולון אורלב: חקיקה זה לא פתרון לכל דבר, אבל תרומה של דיון כזה יכולה אולי להביא את האנשים למודעות גדולה יותר לנושא.
זבולון אורלב: הרי מבין כל הבעלים האלה, יושבים שם אנשים אחראים מאוד, גם במליאת רשות השידור וגם בכבלים וגם ברשות השנייה יושבים אנשים אחראים מאוד, חלקם אני גם מכיר באופן אישי, ותפקידנו להביא אותם לידי מודעות, לשים להם את המראה בפנים ולהגיד להם: רבותי, תראו למה אתם אחראים ותחשבו על הדברים האלה.
זבולון אורלב: תראו על מה אתם יכולים לוותר.
זבולון אורלב: אני בטוח שאלה שעושים את הפרומואים לא נתנו דעתם עד הסוף למחיר הכבד שהחברה הזאת משלמת.
זבולון אורלב: אני מקווה שלדיון הזה תהיה תרומה בכיוון הזה.
נתי רונאל: אני רוצה להציג בפניכם מחקר, שהבאתי לפה כדי לחלק לכם, וחלק כבר קיבלו אותו.
נתי רונאל: ראשית, אני רוצה לברך על הוועדה שדורית ענבר עומדת בראשה.
נתי רונאל: אחת ההמלצות שלנו מהמחקר היא קיום של ועדה.
נתי רונאל: אדוני היושב-ראש, את מידת החומרה כבר ציינת קודם, אני רק יכול להוסיף לזה, שזה אכן חמור שכשאנחנו עוסקים בשאלות כל כך חמורות מה שקובע זה רצון טוב ואקראיות.
נתי רונאל: ויש רצון טוב אצל האנשים, לא נתקלנו במקרים של היעדר רצון טוב, אבל זה לא מספיק בשאלה כזאת, על אחת כמה וכמה כשחרב של סנקציה מתנופפת, שאם תחרוג לרגע מהרצון הטוב יקרה משהו, אז האנשים האלה גם מודעים לכך, לפעמים הם לא מודעים להשלכות של השידורים שאותם הם משדרים.
נתי רונאל: כל זה תוכלו לקרוא במחקר.
נתי רונאל: תודה רבה.
זבולון אורלב: אני מעביר את ניהול הישיבה לעמיתתי תמר גוז'נסקי.
תמר גוז'נסקי: רבותי, אנחנו צריכים להחליט בשלב זה, כשנשארו לנו 40 דקות עד סיום הישיבה מה אנחנו עושים.
תמר גוז'נסקי: יש אפשרות אחת, שנמשיך לדבר על הנושא, אבל יש לי הרגשה שאיש מהנוכחים פה לא יקום לסתור את ההשלכות החמורות של אלימות על ילדים, ובעיקר על ילדים בגיל הרך.
תמר גוז'נסקי: בהנחה שכולנו מסכימים, בהנחה שכולנו יכולים להושיט יד ולהגיע למחקרים חשובים שנעשו בארץ ובארצות-הברית, אני רוצה להציע שננצל את החלק השני של הישיבה, בעיקר לשאלה מה עושים, זאת אומרת, הצעות גם בתחום שדובר פה בנוסח שהציגה כאן דורית ענבר, בנוסח של התקנת תקנות, בנוסח של פתרונות טכניים, בנוסח שקשור להורים, מה יכול לעשות משרד החינוך בנושא צפייה ביקורתית של שידורים ועוד כל מיני רעיונות כאלה, ואחר כך נוכל אולי לרכז את הדברים ואת ההצעות.
תמר גוז'נסקי: לכן, אני מבקשת מכל מי שיקבל עכשיו רשות דיבור, שלא יחזור על כמה חשוב הנושא, ונראה בדברים של חבר הכנסת אורלב סיכום של החלק הזה, ונלך הלאה.
תמר גוז'נסקי: לכן, אני רוצה שוב לבקש מדורית ענבר שתציג את סיכום הביניים בקצרה, ונשמע עוד הצעות.
דורית ענבר: אני רוצה למנות ראשי פרקים של רשימת הצעות לפתרונות שהוצעו על-ידי גורמים שונים שהגישו את העמדות שלהם בשימוע, שאנחנו חושבים שהם כן בסמכות הוועדה, ולאחר מכן אמנה רשימה של פתרונות נוספים שהוצעו, שהם יכולים להיות פתרונות טובים מאוד, אבל הם לא בסמכות הוועדה.
דורית ענבר: יכול להיות שמישהו אחר צריך להרים את הכפפה ולמצוא את הפתרונות.
זבולון אורלב: למה לכם לעסוק בזה?
זבולון אורלב: יהיה על זה חוק.
דורית ענבר: זבולון אורלב, גם אם יהיה חוק, אין לו כללים, מכיוון שבדברים האלה יש בהם פירוטים גדולים.
דורית ענבר: בנושא של הסיווג יש שישה אלמנטים שונים, שצריך לתת עליהם את הדעת.
דורית ענבר: למשל, שיטת הסימון - יש כאלה שטוענים שהיא צריכה להיות מפורטת מאוד, יש אחרים שטוענים שהפירוט הרב, למשל, בארצות-הברית, גרם לכך שהורים לא זכרו מה יש בזה, ומציעים שיטות מצומצמות יותר, יש כאלה שטוענים שצריך לסמן כל אלימות באותו סימון, כי אי-אפשר להבדיל בין אלימות קלה ללא קלה ויש כאלה שטוענים שצריך לסמן אלימות לחוד, מין לחוד.
תמר גוז'נסקי: נגיע לזה בדיון על החוק.
דורית ענבר: יש דברים שנוגעים לצורת הסימול, למשך הסימול, לתוכן של הסימולים, אם זה רק סרטים או גם חדשות, או גם פרומואים וכן הלאה.
דורית ענבר: יש דברים שונים שנוגעים לסימול, אני לא נכנסת לזה עכשיו, וכשייכנס החוק לתוקפו, שהוא חוק חשוב מאוד, והסנקציות שבו חשובות, צריך חקיקת משנה, הן מפאת הפירוט הרב והן מפאת זה שזה נושא דינמי.
דורית ענבר: זה לנושא של סיווג ותיוק.
זבולון אורלב: יש לזה.
זבולון אורלב: השר מוסמך שם להתקין תקנות.
דורית ענבר: נושא נוסף הוא הגבלת שעות שידור תכנים שאינם קשורים לילדים.
דורית ענבר: נושא שלישי הוא הבטחת זכות הצופים שמבקשים להימנע מצפייה.
דורית ענבר: בעניין הזה, בעיקר מדברים על נושאים טכנולוגיים של אפשרות חסימה וצפייה, החל מויצ'י וכלה בכל מיני שיטות עידוד והצפנה.
דורית ענבר: נושא נוסף הוא איסור מוחלט על שידור תכנים, למשל, אם הם תועבה.
דורית ענבר: מגיעים לרף מסוים שיהיה איסור מוחלט על כך.
דורית ענבר: בעניין הזה, אגב, יש כבר חקיקה בעניין הזה.
דורית ענבר: נושא נוסף הוא חקיקה שמתווה קווים מנחים בנוגע לתוכניות ילדים, לרבות לגבי סרטי וידיאו, ושוב יש לזה תת פירוט, שאני לא אכנס אליו, איסור בחקיקה על אלימות במשדרים לגיל הרך, איסור בחקיקה על שימוש באלימות ומין בפרסומות, איסור שימוש באלימות בקשר עם מין, כדי שהנושאים הללו לא יתקשרו בכלל.
דורית ענבר: נושא איסור שידור של פרסומות מסוימות בתוכניות שמיועדות לילדים, גם בנושא הזה יש כבר חקיקה מאוד מפורטת.
דורית ענבר: שימוש באלימות לקידום צפייה, שימוש באלימות כדרך חיובית לפתרון בעיות - יש נושאים שונים שהועלו, על-ידי גורמים שונים, שאותם צריך לאסור בחקיקה.
דורית ענבר: נושא נוסף הוא קביעה של סנקציות בחקיקה, שזה נושא בעייתי מאוד, שהוא קשור לחקיקה ראשית, אני לא אכנס אליו כאן.
דורית ענבר: קידום תוכניות טלוויזיה חינוכיות, זאת אומרת, פה אנחנו כבר מדברים על הצד החיובי.
דורית ענבר: הגבלת קדימונים.
דורית ענבר: דרישה לאיסוף נתונים, זאת אומרת, דרישה מכל מיני גורמים לתת נתונים שאחר-כך ייעשה בהם שימוש למחקרים, הן, למשל, לפרסום המלצות, הן לפרסום שהוא פרסום מגנה, זאת אומרת, פרסום של עבירות, שגם זו סנקציה אפקטיבית מאוד, הקפדה על שפה מדוברת, גם זה חשבנו שיכול להיכנס לתחום של הוועדה.
דורית ענבר: חיוב כמות מינימלית של שידורים לילדים, קביעת קריטריונים ונוהל מסודר לרכש תוכניות.
דורית ענבר: זה דבר שנוגע בעיקר לתוכניות מחוץ-לארץ, אבל אותם קריטריונים, שיתבססו לא רק, למשל, על רייטינג או על פרסים שסדרות מסוימות זכו בהם, אלא גם לכל מיני קריטריונים אחרים, כמו, למשל, מה המסרים שמשודרים.
דורית ענבר: איסור שיתופם של קטינים בתוכניות טלוויזיה, שזו גם סוגיה מאוד קשה, שהיום יש לגביה חקיקה חלקית, נדמה לי שהיא יצאה על-ידי משרד העבודה והרווחה, אבל צריך לטפל בה גם פה, והפקה ושידור של תשדירים ותוכניות טלוויזיה נגד אלימות, ממש פרסום אקטיבי שנעשה כנגד אלימות.
דורית ענבר: אלה נושאים שאפשר להכניס אותם בוועדה הזאת.
דורית ענבר: נושאים שהפתרונות שלהם לא בתחום הוועדה ויכול להיות שמישהו אחר יכול לחשוב על דרכים ליישום שלהם: ראשית, הגבלת ייצור או ייבוא של צעצועים מבוססי תוכניות טלוויזיה שמקילים על שידור אלימות, זה אולי במסגרת משרד התעשייה והמסחר, זה לא דבר שכל כך קשור אלינו; קיום דפוס פורמלי של דיון פומבי ומקצועי לקביעת קריטריונים - כל מיני ועדות וכל מיני נושאים שקשורים לחינוך, כל מיני דברים שקשורים למועדוני דיון, תחרויות נואמים צעירים, זו היתה אופציה אחת שמישהו הציע; הסברה וחינוך, סדנאות מורים והורים.
זבולון אורלב: צריך לייחד דיון מיוחד במסגרת הוועדה באשר לתפקידה של מערכת החינוך, לחנך גם תלמידים וגם הורים לצפייה ולשימוש בדרכי התקשורת.
תמר גוז'נסקי: גברת צלילה רוז מהטלוויזיה הישראלית.
צלילה רוז: אני יוצאת מתוך אמונה שכל מי שנמצא כאן רגיש, ושם על עצמו את כל הצנזורות העיקריות, אחרת הוא לא היה עוסק בנושא הזה של תוכניות לילדים.
צלילה רוז: אני מייצגת את אלה שממש מייצרים ורוכשים תוכניות לילדים.
צלילה רוז: בלי צנזורה עצמית, בלי אכפתיות, אין לך זכות קיום בתחום הזה.
צלילה רוז: אני רוצה להעלות כאן בעיה שאני נתקלת בה דווקא בערוץ הציבורי, ואני יודעת שגם הטלוויזיה החינוכית נתקלת בה וגם הרשות השנייה נתקלת בה, וזה כשאנחנו אומרים, שבמסגרת שעות השידור של ילדים אנחנו לא נערבב דבר שאינו שייך, ולנו יש את הבעיה הקשה מאוד של חדשות, כי כאן קיימת תחרות היסטרית, מישהו כבר אמר שכל חדשה מגיעה אצלנו כמעט לאונס או רצח.