GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עזמי עודה: היו"ר תמר גוז'נסקי: ואם אתה יודע על מפקד בית מעצר שהחזיק
עזמי עודה: מה אתה עושה לו?
עזמי עודה: קרה.
עזמי עודה: חשוב להעניש אותו?
עזמי עודה: הרי אתם משאירים את
עזמי עודה: ציון בן עזרא: אינך מעניש בטרם שמעת הסבר.
עזמי עודה: ברמה
עזמי עודה: היו"ר תמר גוז'נסקי: האם אתם עושים בקרה על טיפול רפואי
עזמי עודה: ציון בן עזרא: מי זה "אתם"?
עזמי עודה: ציון בן עזרא: יש מנגנונים.
עזמי עודה: קטינים שעצורים בבת אחת ונמצאים בתנאים גרועים ביותר, ואין להם מזרן לישון עליו בלילה, ובנוסף לזה אינם מקבלים שירות רפואי.
עזמי עודה: היש מישהו שדואג לזכויות של הילדים האלה?
עזמי עודה: ציבור - שכאשר הדבר מובא אליו, הוא
עזמי עודה: היו"ר תמר גוז'נסקי: אינני רוצה תלונות ציבור.
עזמי עודה: אני רוצה בקרה
עזמי עודה: ציון בן עזרא: יש מנגנוני בקרה, וידוע שבימים האחרונים
עזמי עודה: קריאה: וזה איננו מהווה שיקול בדרישת מעצר?
עזמי עודה: קריאה: מפקד המעצר יודע שאין מקום בבית המעצר.
עזמי עודה: בדיוק, שאחת הטענות הראשונות שנטענות היא התנאים שבהם הוא יהיה והחלופות האפשריות.
עזמי עודה: כל הדברים האלה ניתנים ונמצאים בפני השופט.
עזמי עודה: אנחנו היינו עדים להרבה מקרים ששופטים שחררו עצורים, למרות שמעצרם היה מאוד חשוב בעינינו - החליטו לשחרר אותם, מאחר שהם חשבו שהם ייכלאו בתנאים לא סבירים.
עזמי עודה: אבל ישנם המקרים ההפוכים, שחשבו שלמרות זאת זה חשוב.
עזמי עודה: לקטין להיפגש עם עורך דין?
עזמי עודה: מהי הסיבה?
עזמי עודה: ציון בן עזרא: ישנן שתי סיבות בחוק.
עזמי עודה: יש סיבה אחת שהיא
עזמי עודה: היו"ר תמר גוז'נסקי: מהי המדיניות שלכם לגבי קטינים ועורכי דין?
עזמי עודה: היו"ר תמר גוז'נסקי: מתי?
עזמי עודה: היו"ר תמר גוז'נסקי: מה מחובת
עזמי עודה: כם להודיע להורים?
עזמי עודה: חייבים להודיע, והוא חותם על זה.
עזמי עודה: היו ביטחוניים?
עזמי עודה: האם כך אתם מגדירים
עזמי עודה: ציון בן עזרא: איני רוצה להיכנס פה להגדרות.
עזמי עודה: את הנימוק הביטחוני?
עזמי עודה: מה היה הנימוק?
עזמי עודה: היו"ר תמר גוז'נסקי: האם החזקת נשק אינה דבר פלילי?
עזמי עודה: כל הנשק נועד למטרה מסויימת של פגיעה רק ביהודים או פגיעה רק בשוטרים, יש לזה היבט לאומי.
עזמי עודה: כאשר הנשק הוא חד כיווני לכיוון מסויים, יש לו היבט...
עזמי עודה: יגאל אמיר נידון כעבריין פלילי.
ציון בן עזרא: היו"ר תמר גוז'נסקי: ולמרות שהעבירה שלו הייתה פוליטית
ציון בן עזרא: ציון בן עזרא: מקרים כאלה הם נדירים ביותר.
ציון בן עזרא: בימים
ציון בן עזרא: דב מאיר ברקוביץ: ברמת המדיניות הכללית, קודם כל אני חייב
ציון בן עזרא: היו"ר תמר גוז'נסקי: אבל עכשיו זה המבחן.
ציון בן עזרא: היו"ר תמר גוז'נסקי: אנו איננו שואלים אתכם כאשר אתם עוצרים
ציון בן עזרא: דב מאיר ברקוביץ: אינני חושב שהמבחן הוא שם.
ציון בן עזרא: קטינים, זהו מבחן.
ציון בן עזרא: בעיית הזכויות שלהם היא יותר קשה מאשר כאשר יש ילד אחד.
ציון בן עזרא: מסויים בעובדה שיש לך לחץ והמון עצורים, ואז אתה עובד בתנאי לחץ.
ציון בן עזרא: חלק מהמבחנים הם בדיוק המקרים שבהם יש גם טיפול בקטינים רבים ולאורך הרבה זמן, ואתה צריך לראות איך המשטרה מתנהלת, ומה המשטרה עושה, ואיך המשטרה מטפלת בקטינים האלה.
ציון בן עזרא: בעניינים האלה אני חושב שאת יכולה להודות בזה - כולל ביקור שעשינו במשותף בתוך תחנות המפגש עם בני הנוער.
ציון בן עזרא: אני מזמין גם את חברי הכנסת הערביים או את הפעילים כאן להשתתף במפגשים האלה ולראות מקרוב את הדרכים שבהם הדברים נעשים.
ציון בן עזרא: שהוא חשוב כשלעצמו.
ציון בן עזרא: בידי חוקר נוער.
ציון בן עזרא: אין גם הנחיה בחוק שקובעת, או הוראת חוק שקובעת, שהוא צריך לקבל הכשרה מסויימת.
ציון בן עזרא: אני מעורב בכל תיקוני החוק שקשורים לזה.
ציון בן עזרא: איפה כן זה קיים?
ציון בן עזרא: זה קיים בהנחיות המשטרה הקובעות שקטין ייחקר על ידי חוקר נוער במידת האפשר.
ציון בן עזרא: ישנן אותן סיטואציות שיש בתחנה אחת שני חוקרי נוער - אלה המגבלות שאנחנו עובדים בהן - ואז אם באותה תחנה יגיעו באותו זמן עשרה עצורים, הם לא יטופלו כולם על ידי חוקר נוער.
ציון בן עזרא: עם זאת, הוא מחוייב בהקדם האפשרי, ברגע שהחקירה מתפתחת, וברגע שאפשר להעביר את זה לחוקר הנוער, הוא מחוייב להעביר את זה.
ציון בן עזרא: להגיד לכם שאנחנו כיום עוסקים בתיקון של החוק הזה עצמו, שבחוק ייקבע מה שקבוע אצלנו בהנחיות, ואנחנו שותפים לקביעה הזאת - אנחנו הראשונים שמעוניינים שמי שיטפל באותו קטין יהיה חוקר נוער.
ציון בן עזרא: ישי מילר הרטמן: אני רוצה לציין שאני נזעקתי לטפל בשלושה
ציון בן עזרא: היו"ר תמר גוז'נסקי: האם אתה עובד סוציאלי במקצועך?
ציון בן עזרא: ואני מנהל לשכת רווחה ביפו.
ציון בן עזרא: נזעקתי לטפל בשלושה קטינים שנפגעו, קטינים ערביים כמובן, מהנסיבות האלה.
תמר גוז'נסקי: ישי מילר הרטמן: נפגעו, ואני אסביר, כי אלה פגיעות שונות.
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: איך אתם נכנסתם לתמונה?
תמר גוז'נסקי: שנפגע, ורצנו לבית משפחתו.
תמר גוז'נסקי: הוא היה עם הוריו בבית החולים - אני באופן אישי, כמנהל לשכה, אינני עושה את זה בדרך כלל - רצתי לבית החולים, למרות שהשתתפתי, וראיתי אנשים פצועים.
תמר גוז'נסקי: ראיתי תמונה מאוד מאוד קשה.
תמר גוז'נסקי: אנחנו איננו עושים את האבחנה, אבל חשוב לי להדגיש שבסיטואציה הזאת כל הנזקקים, כל אלה שנדרשו לטיפול, היו מהאוכלוסייה הערבית, לא מהאוכלוסייה היהודית, למרות שאפשר לחשוב שבהרכב כזה גם יהיו ילדים יהודיים שייפגעו בצורה נפשית כזאת או אחרת מהאירועים.
תמר גוז'נסקי: מבחינת האוכלוסייה היהודית, מי שהיה יותר חרד ויותר פגוע הם ההורים, שדאגו לילדים שלהם ביפו.
תמר גוז'נסקי: שני מקרים אחרים היו של ילדים בנים לאלמנה, שדלתם נפרצה בלילה, והם סבלו מטראומה נפשית מאוד מאוד קשה.
תמר גוז'נסקי: את הדלת של האלמנה עם הילדים, והמשטרה
תמר גוז'נסקי: ישי מילר הרטמן: אני נזעקתי בבוקר שלמחרת.
תמר גוז'נסקי: אני, גם מניסיוני
תמר גוז'נסקי: ילדים שאינם בני עונשין, מתחת לגיל שתים-עשרה, מגיעים אלינו מדי פעם מהמשטרה לפקיד סעד לחוק נוער, כדי לבדוק אם יש פה איזו שהיא עילה אולי לבדיקת נזקקות, והיו גם מקרים כאלה עכשיו של ילדים שזרקו אבנים, ואנחנו נתנו הנחיה מאוד מאוד ברורה שהבדיקה לא תהייה בדיקה רגילה.
תמר גוז'נסקי: זאת, כי אנחנו איננו רואים את זה כאירוע של ילד אולי שיש איזו שהיא אפשרות שהוא יהיה עבריין או אלים בעתיד או כילד נזקק, אלא בקונסטלציה ציבורית, ולא רצינו אות קלון עליו ועל משפחתו, ושמשפחתו תיבהל; ובדקנו את זה באמצעים מאוד מיוחדים, כדי שהילד לא ייפגע.
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: האם זה בא לידי ביטוי בשיחות בבית הספר?
תמר גוז'נסקי: בעימותים, ואנחנו רואים אותם בתפיסות שלהם - הם היו הרבה יותר חרדים, ואנחנו התייחסנו אליהם כאל האוכלוסייה הנזקקת.
תמר גוז'נסקי: ילדים בבית ספר תיכון זרקו שקיות עם סוכריות על המורה היהודיה.
תמר גוז'נסקי: אנחנו לא ראינו את זה כמעשה אלים, אלא ראינו אותם במצוקתם.
תמר גוז'נסקי: זאת הייתה ההתייחסות שלנו.
תמר גוז'נסקי: ישי מילר הרטמן: המצב נרגע.
תמר גוז'נסקי: אני עוסק עכשיו עם העובדים
תמר גוז'נסקי: אני רוצה לציין גם את שירותי הרווחה, שאני חלק מהם, וגם את המנהיגות הערבית ביפו, על שיתוף הפעולה - שיתוף פעולה כן ואמיתי עם רצון.
תמר גוז'נסקי: יש פה משבר אמיתי וכן, ורוצים להמשיך לחיות ביחד, והיה שיתוף פעולה, והוא תרם לילדים.
תמר גוז'נסקי: בסופו של דבר הוא תרם לילדים.
תמר גוז'נסקי: וישובים יהודיים מהגליל, ואני מצטערת שהנציגים של הישובים היהודיים לא באו, כי אנחנו התכוונו לדבר - מעבר לשאלה של מעצרים וילדים שנפגעו מאלימות שוטרים, לדבר גם על מצבי החרדה וכדומה.
תמר גוז'נסקי: חבל שהם לא באו.
תמר גוז'נסקי: כי חלק מהסבל של הילדים הוא הסבל מהסביבה, זאת אומרת מהתחושות שלהם הסובייקטיביות כתוצאה מהסביבה.
תמר גוז'נסקי: הילד הזה שסיפרת עליו שהוכה מכת אלה, אני ביקרתי אצלו בבית.
תמר גוז'נסקי: הוא כבן שבע-עשרה.
תמר גוז'נסקי: הוא ילד כבד ראייה.
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: אינני נוקבת בשמות.
תמר גוז'נסקי: הוא כבד ראיה, כמעט
תמר גוז'נסקי: ישי מילר הרטמן: קרוב משפחתו הציל אותו כי הלשון שלו…
תמר גוז'נסקי: ישי מילר הרטמן: הוא בלע את הלשון, וקרוב משפחה שלו, מורה
תמר גוז'נסקי: הציל אותו.
תמר גוז'נסקי: עמל פאר: אני רוצה להוסיף על המאפיינים והחרדות
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: בינם לבין עצמם?
תמר גוז'נסקי: אונס, ואנחנו - כרווחה - יכולים להבין את האונס ואת המעשים האלה.
תמר גוז'נסקי: היו גם בין התלמידים שסבלו מהפרעות נפשיות, שההפרעה חזרה להם כתגובה לכל הנסיבות שהם עברו.
תמר גוז'נסקי: הרבה היעדרויות מבתי הספר - זה גם בגיל הרך, שההורים פחדו וחששו להביא את הילדים שלהם, וגם של הילדים עצמם, שהם אמרו:
תמר גוז'נסקי: אנחנו איננו רוצים להיות רחוקים מהבית ולא מוגנים וכדומה.
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: יש פה נציגים של משרד החינוך.
תמר גוז'נסקי: פשוט על הנתונים שקיבלתי והגיעו אליי, ואיך מתמודדים עם זה.
תמר גוז'נסקי: מצד שני, כמנהלת הרווחה, מה שקיבלנו הוא אירועים מתוך המשפחות עצמן.
תמר גוז'נסקי: הדאגות - איך להתמודד עם ילד, עם נער בגיל ארבע-עשרה, שבשעה שש, כאשר יש חושך, הוא מתחיל לסגור את הדלתות ומתחיל לכבות את הטלוויזיה וכל מכשיר שיכול להשמיע איזה שהוא קול.
תמר גוז'נסקי: איך כל המשפחות התמודדו ומתמודדות עם התופעות של הילדים שלהם - בין היתר לא לצאת מהבית, להסתגר ממש בתוך החדרים, גם לא להתרחק, לא לגשת לאף איזה שהוא בילוי.
תמר גוז'נסקי: הצד השני ההפוך גם של זה שהמתנ"סים – מרכזי תרבות, נוער וספורט - יש לנו רק מתנ"ס אחד, ולא בציניות, אבל זאת העובדה הקיימת: לגבי הפעילויות שהיו אמורות להיעשות, אנחנו נמצאים בחוסר תקציבים.
תמר גוז'נסקי: עמל פאר: לא קיבלנו תגבור.
תמר גוז'נסקי: אני קיבלתי, כרווחה,
תמר גוז'נסקי: היה חשוב לי לציין גם נקודה מאוד חשובה שבהתייחס למשל ליפו - אני כבר יודעת שממש אחרי האירוע יש להם כבר הסקר מי היה, מי שותף, מה המניעים שלהם, כמה אחוזים זה בגלל קיפוח.
תמר גוז'נסקי: לנו אין התשתית הזאת.
תמר גוז'נסקי: אנחנו תמיד עובדים מתוך תגובה, ועד היום איני יכולה להגיד מי הנערים, מי השתתף, איך אני יכולה ללמוד מכל האירועים איך להתמודד עם זה בפעם הבאה, איזה צוות צריכים להכשיר – ופה יש להגיד שלא רק הזכויות נפגעו מהצד החוקי, מהצד הפלילי ומהצד הרפואי - שאכן יש להרכין את הראש; אבל הצד הנפשי, הצד החברתי של הילדים ושל ההורים, שעד עכשיו אינם יודעים איך להתמודד - זה ראוי לציין בוועדה.
תמר גוז'נסקי: רוצה להתייחס לא לילדים שהשתתפו באירועים, אלא אני מטפל באוכלוסיית ילדים שהם הפגיעים ביותר בחברה בלבד ביחד עם המשרד לביטחון פנים וכל משרדי הממשלה; וגם במשרד החינוך הוכנה תוכנית לאומית כדי לטפל בילדים האלה, שאלו תוכניות ארוכות טווח.
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: אני פונה לאנשי משרד החינוך.
תמר גוז'נסקי: בזמנו, כאשר
תמר גוז'נסקי: שלמה שכטר: מייד כאשר התחילו ההפגנות או האירועים
תמר גוז'נסקי: כיום אנחנו יודעים, ואני בטוח שאת ערה לזה, שלילדים חולים שנמצאים בבית מעבר לתקופה מסויימת, יש מערך מובנה של שיעורים בבית.
תמר גוז'נסקי: זו הפעם הראשונה שאני נתקל בעניין כזה של ילדים שנמצאים במעצר בית, ולמרות הכל ובהתנדבות ביקשנו ממורים.
תמר גוז'נסקי: הייתה לנו בעיה עם תלמיד אחד שנשלח למעצר בית, אבל אצל דודתו שנמצאת בראשון לציון ולא ליד הבית, ואז ניסינו דרך עמיתים שגרים באותם מקומות.
תמר גוז'נסקי: שלמה שכטר: שלא יפסידו לימודים.
תמר גוז'נסקי: במצבי הפחד והחרדה?
תמר גוז'נסקי: בגלל אותם אירועים, ואינני חושב שיש הבדל, כי כשהיו אירועים וקטיושות, והן נפלו בפסותא או במקומות כאלה - לא הייתה כתובת על הקטיושות להיכן להגיע - תגברנו בזמנו את כל מערך הייעוץ בקו העימות, וקו העימות כקו עימות, לא כישובים נקודתיים עם שמות, תוגבר - כולל כל מערך הישובים שמוגדרים כקו עימות, כולל הישובים הערביים.
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: האם אתה יודע שהשירות הפסיכולוגי הרבה
תמר גוז'נסקי: ולכאבי?
תמר גוז'נסקי: במגזר הערבי, ויש בעיה מאוד קשה לאנשי המקצוע, מין קונפליקט מאוד גדול של איפה מזדהים, עם מי מזדהים, עד כמה אני מטפל, וכמה אני במישור הפוליטי פה.
תמר גוז'נסקי: הדברים הם מאוד עדינים.
תמר גוז'נסקי: אינני אומרת שאין זה קיים במגזר היהודי, אבל במגזר הערבי זה מוקצן מאוד.
תמר גוז'נסקי: בלהה נוי: בהחלט, וקיבלנו דיווחים על ציורים.
תמר גוז'נסקי: יש מאות
תמר גוז'נסקי: הרבה פחד.
תמר גוז'נסקי: הערביים.
תמר גוז'נסקי: רק רגשות קיפוח - לאורך הרבה זמן.
תמר גוז'נסקי: בלהה נוי: אצל האזרחים, כולל אצל הפסיכולוגים.
תמר גוז'נסקי: מתפרץ זה מתפרץ.
תמר גוז'נסקי: בלהה נוי: לא.
תמר גוז'נסקי: לא נקצין את זה כך.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שאתה
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: אם אנחנו כבר יודעים שהחרדה באה לידי
תמר גוז'נסקי: בלימודים…
תמר גוז'נסקי: או בילדים הערבים כתוקפים ולא כנתקפים.
תמר גוז'נסקי: כאן הקונפליקט הסתובב סביב זה, כי אנחנו כאנשי מקצוע בתוך האוכלוסייה הערבית יודעים, והיינו נוכחים בחלק מהאירועים, שהילדים לעניין המקרה הזה הם נתקפים.
תמר גוז'נסקי: אינני יכול לבוא ולטפל בהם ולהוריד את האלימות שבתוכם, וכאן הקונפליקט, והוא קונפליקט מקצועי לגיטימי במקרה הזה.
תמר גוז'נסקי: פעמים, חלק מאוד גדול בהרגעת הרוחות.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה גם לציין את זה למרות שלפעמים יש הרבה כעס כלפינו גם על התמיכה שלנו בהם, ואני אומרת את זה פה בגלוי.
תמר גוז'נסקי: הכעס הזה לא התחיל הרגע.
תמר גוז'נסקי: יש אפליה.
תמר גוז'נסקי: התקנים למשל הם לא עד הסוף מכוסים באופן זהה במגזר היהודי ובמגזר הערבי.
תמר גוז'נסקי: אני אומרת את זה, וזה עוול שאנחנו מנסים בשנים האחרונות לטפל בו במכוון, ויש אפליה מתקנת כרגע לגבי התקנים; אבל כשהדברים יוצאים, וההתמרמרות יוצאת, היא יוצאת גם על הדברים האלה.
תמר גוז'נסקי: הלימודיים וגם על האווירה החברתית.
קריאה: בלהה נוי: לא מנע.
קריאה: פסיכולוגים, בעניין של משבר כל כך קשה, לשבת עם כל הצוות החינוכי?
קריאה: אני לא הרגשתי בבתי הספר ביפו, מעבר לשירות הקצת "אקסטרה" של הרווחה, איפה, בתקופה כל כך קשה, כל מחנך יכול להיות פסיכולוג לשם העניין - בתקופה כל כך קשה - ועזר גם לאותה מורה יהודייה בבית ספר ערבי - היא צריכה להמשיך ולעבוד שם.
קריאה: איפה ישבו עם הצוותים האלה?
קריאה: שלהיות מורה ולעמוד היום מול הכיתה, אני לא מקנאה באף אחד, ואף אחד מאיתנו פה לא היה רוצה להתחלף, כי בסיטואציות אחרות - במלחמת המפרץ, כולם היו במקום אחד.
קריאה: היום אתה נכנס לכיתה, ויש לך מגוון הדעות, וראינו את זה גם פה בוועדת החינוך של הכנסת, ילדים מכל קצוות הקשת, והמורה צריך מאוד להיזהר שלא להביע עמדה פוליטית.
קריאה: המשרד עושה המון דברים גם ברמה של המטה.
קריאה: הרגישו, ובנצרת לא הגיעו, ובערבה לא הגיעו.
קריאה: וגם לספר לך על הרווחה.
קריאה: אנחנו איננו נמצאים פה על שום ספסל נאשמים, אבל אני כן רוצה להגיד שאני אישית דיברתי עם מנהל בית הספר ביפו, היסודי, והבאנו אותו לקבוצה של יועצים ופסיכולוגים, והוא סיפר איך הוא מטפל, מה הקשיים שלו, ואיך הוא נעזר באנשי המקצוע.
קריאה: זה ממש איננו נכון.
קריאה: אני ממש מוחה על הדבר הזה.
קריאה: אני חושבת שקל מאוד ברגע אחד להגיד: לא עשיתם, ואיפה הייתם?
קריאה: יש מאה ועשרים אלף מורים, ולא כל אחד יכול לעמוד בפני כיתה, ולא כל אחד שנמצא פה היה מתחלף איתם.
קריאה: אנחנו עושים עבודה מעבר לחוזרים, עבודה גם של שטח - להכשיר את המורים, לדבר עם חדרי מורים.
קריאה: כדי שמורה יעמוד מול כיתה, אתה צריך לדבר עם חדרי מורים, ואתה צריך לקיים שיחות עם חדרי מורים, ויש שיחות כאלה למאות במערכת החינוך.
קריאה: לא אגיד לך שהקפנו את כולם - יש הרבה בעיות בזה, ואנחנו מנסים.
קריאה: של פחד באוכלוסייה הערבית.
קריאה: המשטרה באה באמצע הלילה עם כוח גדול לבתים של קטינים.
קריאה: האם אינכם יכולים לעשות את זה אחרת?
קריאה: ערביים שנעצרו בשעה שתיים וחצי לפנות בוקר, ואני ראיתי גם בבית המשפט ארבעה מרמת ישי שהוזמנו על ידי הוריהם להגיע למשטרה, והם הגיעו.
קריאה: יש עוד עצור אחד שאני מייצג וגם קטין שהוזמן והגיע.
קריאה: למה צריך את הערבים לעצור ואת היהודים להזמין?
קריאה: ספציפי נקודתי, ההנחיה היא שבמקום שמדובר בעבירות קלות, או בעבירות חמורות ובקטינים, אפשר לזמן אותם, לשלוח להם, לתת את ההזמנה ולזמן אותם.
קריאה: גם במקום שיש צורך במעצר - להשתדל לעשות זאת בשעות היום.
קריאה: במקרים הקיצוניים ביותר, במקום שיש חשש להתלקחות - לעשות את זה, ותוך תיאום עם המפקדים.
קריאה: זאת ההנחיה, אבל הכלל הוא במקרים הרגילים - לזמן.
קריאה: ציון בן עזרא: זאת הנחיה שאני יישמתי.
קריאה: בלילה ועוצרים קטין שאין לו עבר פלילי, ואין
קריאה: נידאל עואודה: הייתה עבירת סיכון נתיב תחבורה של ששת
קריאה: היו"ר תמר גוז'נסקי: סיכון נתיב תחבורה חודש אחרי שזה קרה?
למי שאיננו  יודע: עבירה שדינה עשרים שנה.
למי שאיננו  יודע: ציון בן עזרא: לא.
למי שאיננו  יודע: אין זאת המשטרה.
למי שאיננו  יודע: זה החוק.
למי שאיננו  יודע: אלה
למי שאיננו  יודע: בדיקה.
למי שאיננו  יודע: הבראת.
למי שאיננו  יודע: אבל אני רוצה בכל זאת לשאול אותו אם מישהו מדבר איתו, אם מישהו עזר לו, אם הייתה שיחה בכיתה בעקבות פציעתו?
למי שאיננו  יודע: אחרי שהוא חזר מבית החולים, האם ביקרו אותו מבית הספר או מהרווחה או מישהו?
למי שאיננו  יודע: הוא לא ראש המועצה של כפר כנא.
למי שאיננו  יודע: הוא לא היה.
למי שאיננו  יודע: הוא היה בחוץ לארץ.
למי שאיננו  יודע: הגיעו אליי הסגנים של ראש המועצה וחברים מחברי המועצה.
למי שאיננו  יודע: לא ראיתי את המורה שלו; לא ראיתי מורה מבית הספר.
למי שאיננו  יודע: פתחי עיסא: אף לא אחד.
למי שאיננו  יודע: פתחי עיסא: לא.
למי שאיננו  יודע: אף לא אחד.
למי שאיננו  יודע: בסדר.
למי שאיננו  יודע: והלימודים בסדר?
למי שאיננו  יודע: האם תצליח
למי שאיננו  יודע: פתחי עיסא: הוא בוודאי.
למי שאיננו  יודע: הוא הביא מעל שמונים וחמש.
למי שאיננו  יודע: פיליפ וירמן: אם אנחנו מדברים עכשיו על התקציב של
למי שאיננו  יודע: היו"ר תמר גוז'נסקי: את זה נשאל את המזכ"ל - המזכיר הכללי -
למי שאיננו  יודע: באמצעים מתאימים.
למי שאיננו  יודע: ארבעה מיליארד שקלים לאוכלוסייה הערבית.
למי שאיננו  יודע: או אז, אני הצעתי לנדב אותם לקנות למשטרה גז מדמיע, כדי שלא יירו במפגינים הערביים.
למי שאיננו  יודע: עד לשבוע האחרון ממשיכים מסעי המעצרים הברוטליים, ממש ניהול מבצע ביטחוני, בשתיים וחצי בלילה, בארבע בבוקר, לעצור איזה קטין.
למי שאיננו  יודע: זה משרת את האמירה של המשטרה שהמצב בעיר הוא שהלהבות יכולות להתלקח.
למי שאיננו  יודע: אני יודע על מקרים שגובלים בחטיפת תלמידי בתי ספר בדרכם הביתה מהאוטובוס, אי הנחה להם לרדת מהאוטובוס והעברתם לתחנת המשטרה: ואני חושב שאלה אינם דברים שחשוב בהם מהי המדיניות הכללית, או מה ההוראות שנקבעו לפני עשר שנים.
למי שאיננו  יודע: למרות שכאן נציגי המשטרה התעקשו שלא לענות על השאלות הנוקבות, לדעתי הם ענו בהיסח הדעת את התשובה האמיתית והקובעת מדוע קרו כל הדברים האלה שאנחנו מציינים אותם כדברים חמורים ביותר בהתנהגות המשטרה לכל אורך הדרך - החל מהירי ועד למעצר, ועד איך התנהגו במעצר וכדומה.
למי שאיננו  יודע: הם קבעו לעצמם שהעימות הזה הוא עימות ביטחוני, הוא עימות עם אוייב, ואני חושב שזאת הבעיה, נקודת המוצא ההורסת את כל הטיפול ועונה על כל השאלות שאנחנו שאלנו.
למי שאיננו  יודע: אתה לא רצית להגיד; אתה דווקא אמרת שזה ביטחוני - לא רצית להגיד את זה פורמלית, אבל זה בדיוק ההגיון שליווה את האירועים האלה; ולכן אנחנו ראינו יריות, ולכן אנחנו ראינו מעצרים כפי שראינו, אבל מעבר לזה גם בטיפול.
למי שאיננו  יודע: זאת אומרת, אין אני יודע מדוע למשל הטלוויזיה החינוכית לא דאגה לשדר על החרדות של התלמידים בנצרת, בכמה מקומות שנפלו שם תושבים, או לפעמים נעצרו מורים שלהם; ואני הייתי בבתי משפט של מורים, כאשר אנחנו, הנהגת האוכלוסייה הערבית, לקחנו על עצמנו לתרום את תרומתנו להרגעת הרוחות, על ידי זה שפותחים את בתי הספר.
למי שאיננו  יודע: המשטרה ובתי המשפט התעקשו שאותם מורים שנעצרו בגלל שהם נקלעו לזירת האירועים, שהם ניסו להחזיר את האנשים, לא ישוחררו.
למי שאיננו  יודע: רונית הלפרין: אנחנו נתקלנו בסיטואציה קשה בבית מעצר
למי שאיננו  יודע: היו"ר תמר גוז'נסקי: אני קודם כל רוצה להודות לכל משתתפי
למי שאיננו  יודע: לא השתכנעתי שלא הייתה פה ענישה והתייחסות לציבור שלם.
למי שאיננו  יודע: אני מדברת רק על קטינים כעל ציבור שצריך להתייחס אליו בחומרה יתרה.
למי שאיננו  יודע: אני יודעת שיש גם קטינים יהודיים עצורים, אבל אני אומרת שבסיטואציות של מערכות פוליטיות, של מאבקים פוליטיים, של עימותים על רקע פוליטי, על רקע של אפליה, על רקע של בעיות כלכליות, שהילדים פה הם בעצם נגררת של המצב.
למי שאיננו  יודע: הם לא יצרו את המצב.
למי שאיננו  יודע: אני חושבת שהמדיניות של המשטרה, שלדאבוננו קיבלה כיסוי או גיבוי מהפרקליטות ואחר כך גם מבתי המשפט, הייתה מדיניות שפגעה באופן עמוק ביותר בזכויות הילדים - עמוק ביותר.
למי שאיננו  יודע: זה המסר שאני רוצה שייצא מהוועדה הזאת.
למי שאיננו  יודע: אנחנו כרגע איננו באים לדון בגופו של מקרה א', ב', או ג' - מי יידה אבנים, ומי לא יידה אבנים.
למי שאיננו  יודע: מי פגע בנתיב תחבורה ומי לא.
למי שאיננו  יודע: יבדקו את הדברים האלה.
למי שאיננו  יודע: אני בתחושה קשה מאוד, ואיני יודעת מה יילד יום.
למי שאיננו  יודע: אני אומרת לכם שאני רוצה להסתכל על העתיד.
למי שאיננו  יודע: אינני יודעת מי הבאים בתור, ואני אמרתי את זה גם בהתחלה.
למי שאיננו  יודע: יכול להיות שאלה יהיו ילדי מתנחלים - הם עכשיו התמקמו פה מול משרד ראש הממשלה.
למי שאיננו  יודע: לפני חמש שנים -שש שנים הם הקיפו את הכנסת, ובין אלה שהקיפו את הכנסת היו המון בני נוער, גם בנים וגם בנות.
למי שאיננו  יודע: הביאו אותם מבתי הספר בהמוניהם.
למי שאיננו  יודע: הם היו פה, ואני שואלת את עצמי מה יקרה.
למי שאיננו  יודע: אני חושבת שזה דבר חמור ביותר.
למי שאיננו  יודע: אני אומרת לכם: מבחינת זכויות ילדים זה דבר איום ונורא.
למי שאיננו  יודע: מחר זה יכול לקרות במקום אחר.
למי שאיננו  יודע: זה איננו יכול להיות כך.
למי שאיננו  יודע: החברה הישראלית אינה יכולה לעבור על זה לסדר היום.
למי שאיננו  יודע: אנחנו
למי שאיננו  יודע: אני בהרגשה מאוד קשה.
למי שאיננו  יודע: זה שהמשטרה או המשרד לביטחון פנים מצאו לשלוח את מי ששלחו, ואני מודה לכם, לאלה שהשתתפו, וזה שמשרד המשפטים הייתה לו החוצפה שלא לשלוח אף נציג היום לדיון, זאת חוצפה פשוט; כאשר מדובר בזכויות קטינים, והם הממונים על העניין של זכויות אדם וזכויות קטינים באמנה לזכויות הילד, ועכשיו שמעתי שהם מכינים דוח לאו"ם – לאומות המאוחדות - על שמירת זכויות ילדים בישראל לפי האמנה הבינלאומית; לאחר עשור מהחתימה, סוף סוף מכינים את הדוח, ואנשים כאלה מעזים שלא לבוא לדיון כזה ולא להביע עמדה.
למי שאיננו  יודע: האם אתם בעד הילדים?
למי שאיננו  יודע: הגידו מה אתם עושים.
למי שאיננו  יודע: יש פה בעיה מאוד רצינית.
למי שאיננו  יודע: ואני אומרת: במקרה הזה הרוב הוא ילדים ערביים, והמיעוט הוא ילדים יהודיים, אבל מחר זה יכול להיות אחרת.
תמר גוז'נסקי: אני מתנצלת על העיכוב של חצי שעה בפתיחת הישיבה שנבע בשל אי תיקון תקלת החשמל.
תמר גוז'נסקי: לא ברור לי מה הגורם או הסיבה לכך ואנחנו נעביר את התלונה למי שאחראי על משק הבית בכנסת.
תמר גוז'נסקי: ביקשנו לברר היום את חלקם של הילדים בתוכנית הממשלתית לפיתוח ישובי המגזר הערבי, תוכנית שהוכנה על-ידי אגף תיאום, מעקב ובקרה במשרד ראש הממשלה באוקטובר 2000.
תמר גוז'נסקי: תוכנית זאת ראויה לדיון מכמה היבטים.
תמר גוז'נסקי: אני מבקשת לדון בתוכנית זאת מנקודת מבט הילדים.
תמר גוז'נסקי: פניתי לשר וילנאי, העומד בראש ועדת השרים לענייני ערבים, וביקשתי שהוא יבוא לישיבה.
תמר גוז'נסקי: קיבלתי תשובה שנושא הילדים לא עמד על סדר יומה של הוועדה שהכינה את התוכנית ולכן הוא לא יבוא ולא ישלח מישהו מהמשרד.
תמר גוז'נסקי: זאת חוצפה מוחלטת.
תמר גוז'נסקי: אם לשר או למי מהנהלת המשרד היה הסבר למה הילדים לא נחשבו, היה צריך להסביר למה עשו תוכנית בלי ילדים.
תמר גוז'נסקי: אבל אתם רואים שהוא לא בא.
תמר גוז'נסקי: היה צריך לבוא גם היועץ, מר בני שילה.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה לומר, לפי הנתונים שבשנתון הסטטיסטי לשנת 1998, החלוקות עובדות עד גיל 19.
תמר גוז'נסקי: בתוספת של השנה הזאת נכתב שהילדים מהווים מחצית מכלל האוכלוסיה הערבית.
תמר גוז'נסקי: לעשות תוכנית רב-שנתית לפיתוח המגזר הערבי בלי לדבר על חצי האוכלוסיה - זה כאילו לא עשו שום דבר.
תמר גוז'נסקי: לכן אני המומה.
תמר גוז'נסקי: אמרו שכל משרד דואג לחלק שלו.
תמר גוז'נסקי: גם לכבישים ולאזורי תעשייה יש מי שדואג.
תמר גוז'נסקי: טרחתי לקרוא את החוברת הזאת, שנקראת "תכנית רב-שנתית לפיתוח יישובי המגזר הערבי".
חיים פוזנר: גם זקנים הוזכרו.
תמר גוז'נסקי: המתכננים כותבים לגבי מטרת התוכנית: "מטרת התוכנית היא ליצור תהליך שיביא לצמצום פערים במהלך הפעלתה, ויוסיף ויתקיים גם לאחר סיומה.
תמר גוז'נסקי: לכן מבחנה הוא לא רק בהישגיה המידיים, אלא בהפנמה ארוכת טווח שתביא להישגים נוספים, גם לאחר סיום התוכנית.
תמר גוז'נסקי: בין היתר: יציאת האשה לעבודה מחוץ למסגרת ביתה, השתלבותה במקצועות מסויימים, הסתגלות לדיור רווי וסחיר, הכוונת פעוטות למעונות-יום, אבחון ליקויי למידה והטיפול בהם".
תמר גוז'נסקי: מה זה אבחון ליקויי למידה?
תמר גוז'נסקי: זה לא ילדים?
תמר גוז'נסקי: בהמשך מדובר על כיתות י"ג-י"ד כמי שכלולים בתוכנית.
תמר גוז'נסקי: זה סיפור אחר, למה התכנית הזאת חלה רק על 600,000 אנשים.
תמר גוז'נסקי: המטרה היא: צמצום פערים בתחומי החינוך.
תמר גוז'נסקי: האם זה לא ילדים?
תמר גוז'נסקי: מדובר על חינוך ילדים מגיל רך, פעילויות נוער ותגבור לימודי לילדים.
תמר גוז'נסקי: בהמשך מדובר על שילוב תלמידי תיכון במסלולים מקצועיים וטכנולוגיים בהיקפים רחבים והגדלת הזכאויות לבגרויות.
תמר גוז'נסקי: מי זה אלה שהולכים לבחינות בגרות?
תמר גוז'נסקי: לא ילדים שגומרים תיכון ואמורים להיבחן בבגרות?
תמר גוז'נסקי: אני ממשיכה הלאה, בקשר לנשים: מעונות יום לצורך הקניית דרכי חינוך מודרני; עידוד בנות להשתלב במגמות היי-טק; טיפוח מצויינות של תלמידים; מפגש של תלמידות ערביות עם תלמידות יהודיות.
תמר גוז'נסקי: הכל כתוב פה.
תמר גוז'נסקי: תוכנית סיכום (עמוד 18): חינוך; השלמת הצרכים הפיסיים; הפעלת תוכניות פדגוגיות; תגבור כוח-אדם; הגברת הישגי הבגרות; הגברת המגמות הטכנולוגיות והמדעיות.
תמר גוז'נסקי: ואז מגיע השיא, חברים יקרים: "התוכנית מציבה במרכזה קבוצות אוכלוסיה שעד כה נדחקו לשוליים: האשה והילד".
תמר גוז'נסקי: או שהשר מתן וילנאי לא קרא את החומר הזה, או שהוא לא הבין מה שהוא קרא, או שאני בכלל לא יודעת - אם זאת המטרה שמציבה במרכזה את האשה והילד.
תמר גוז'נסקי: אז בסדר, לא נדון היום באשה.
תמר גוז'נסקי: אבל בילד אנחנו רוצים לדון.
תמר גוז'נסקי: זה מתייחס למה שמכונה "תוכנית ה-4 מיליארד שקל".
תמר גוז'נסקי: אני כרגע לא מדברת אם זה 4 מיליארד שקל או מיליארד שקל.
תמר גוז'נסקי: אני שואלת: מה עם חצי מהאוכלוסיה?
תמר גוז'נסקי: גם מחברי התוכנית לא יכלו להתעלם מזה.
תמר גוז'נסקי: לכן אני חושבת שיש לנו פה בעיה מאוד בסיסית.
תמר גוז'נסקי: אם מישהו חושב שהוא יכול לטפל בבעיות של אפליית האוכלוסיה הערבית ולא לגעת קודם כל, ולפני הכל, בעניין הילדים, בעניין מתן סיכוי לילדים, בעניין סגירת הפערים בכל מה שקשור בטיפול בילדים, חינוך וכן הלאה, אם מישהו לא מבין שהעתיד הוא אותם ילדים, שבעוד עשרים שנה הם יהיו המפרנסים והאזרחים, וכשמדברים על תוכנית ארוכת טווח - אם לא בילדים אז במי בדיוק רוצים לטפל?
תמר גוז'נסקי: בהקשר הזה אני רוצה לומר שעברה בקריאה טרומית השבוע הצעת חוק שמדברת על כך שבכל הצעת חוק לקריאה ראשונה, ממשלתית ופרטית, ובכל תוכנית ממשלתית יצטרכו להוסיף תסקיר על השפעת התוכנית על ילדים.
תמר גוז'נסקי: לא תיארתי לעצמי שזה יהיה כל-כך אקטואלי כבר בנושא הזה, אבל החוק לא בתוקף עדיין אז לא צריך היה להכין תסקיר.
תמר גוז'נסקי: לאחר הפתיחה המרגיזה והמרוגזת הזאת, כפי שאתם יכולים להבין, אנחנו נעבור לדיון עצמו.
תמר גוז'נסקי: נמצא איתנו מר בארי הולצמן, ראש אגף תיאום, מעקב ובקרה במשרד ראש הממשלה.
תמר גוז'נסקי: אני מבינה שהיה לך קשר לתוכנית.
תמר גוז'נסקי: תואיל להסביר לנו על התוכנית, ובעיקר על הילדים בתוכנית.
בארי הולצמן: קודם כל, אני מודה על דברי הפתיחה.
בארי הולצמן: אני חושב שהם כמעט חסכו את הנוכחות שלי כאן.