GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר גוז'נסקי: העובדה שלא באו נציגים מארגוני גני הילדים הפרטיים – היא מחדל חמור של הארגון הזה.
תמר גוז'נסקי: הם לא חשבו לנכון שהנושא חשוב.
איתן ויינרך: אני מארגון ההורים הארצי ומבקש להגיב במשפט אחד שהעלינו בשיחות שלנו: למה בחנות צריך תעודת הכשר?
איתן ויינרך: למה שלא תהיה תעודת הכשר לגן?
תמר גוז'נסקי: כוונתך לתעודת הכשר בטיחותית.
מרים פשביין: המעידה שהצוות עבר השתלמות.
איתן ויינרך: בלי תעודת הכשר חתומה, לא פותחים את הגן.
איתן ויינרך: התקן וכל שאר האלמנטים לא מעניינים אותנו, הכל ייכנס לתעודה.
תמר גוז'נסקי: זה יכול להיות רעיון טוב.
תמר גוז'נסקי: אבל חשוב לזכור שבמהלך השנה קורים דברים.
תמר גוז'נסקי: דיברו על ונדליזם ועל דברים אחרים.
תמר גוז'נסקי: העין הפקוחה של הגננת היא השוטר הטוב ביותר.
תמר גוז'נסקי: אין דבר חשוב מזה.
תמר גוז'נסקי: היא מיומנת, ואמורה להיות מיומנת.
תמר גוז'נסקי: וכעת לסמכויות של הגננת.
תמר גוז'נסקי: כמו שאמר מר אברהם – הגננת צריכה להיות מסוגלת לסגור גן שאיננו בטיחותי, ולומר להורים שאם הם רוצים – שיכניסו את הילדים לגן בעצמם, משום שהיא לא לוקחת אחריות.
תמר גוז'נסקי: היא צריכה לדעת לזעוק זעקות ולהכריח את כל המערכות לפעול.
ציון ארסלן: למחרת יפטרו אותה.
רחל זמן: יש לה את ההורים, היא יכולה להשתמש בהם.
דקלה צדוק: צריך לפעול עם הרשויות המקומיות ועם ההורים, ולהפוך את העניין לקריטי.
תמר גוז'נסקי: אנחנו רוצים להגן על הילדים ולעזור לגננות.
תמר גוז'נסקי: אין כאן סתירה בין האינטרסים של הגננות לאינטרסים של הילדים: הגננת רוצה שהילדים יהיו בטוחים כי זה טוב לילדים וטוב לה.
תמר גוז'נסקי: לכן אני פונה אל משרד החינוך ואל הסתדרות המורים.
תמר גוז'נסקי: אנחנו רוצים לדעת מה אנחנו יכולים לעשות כדי להגן על הגננות שיגנו על הילדים.
תמר גוז'נסקי: הביאו אלינו הצעות ומחשבות.
תמר גוז'נסקי: אתם רוצים שניתן לגננות סמכויות - מה צריך לעשות?
תמר גוז'נסקי: לגבי משרד העבודה והבעיה של המעונות.
תמר גוז'נסקי: מאחר שמשרד העבודה לא פה, הנושא נשאר פרוץ.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שאם יש היום סל שירותים למעון – חישוב של כמה עולה המזון, ושכר העבודה של כוח האדם וכו', בוודאי יש שם גם סעיף של בטיחות.
תמר גוז'נסקי: הסכום הוא בטח 2 ש"ח לשנה, או 7 ש"ח לשנה.
תמר גוז'נסקי: אבל כשצוברים את זה, זהו הכסף שיהיה לבטיחות.
תמר גוז'נסקי: אם הכל חשוב – יהיה גם סעיף שיקראו לו בטיחות.
תמר גוז'נסקי: זה לא יעלה למדינת ישראל הון תועפות, אבל זה יהיה אפקטיבי.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה לבקש ממכון התקנים תשובות בכתב, למרות שקיבלתי תשובות כאן, לגבי השאלה של ההבדל בין הגילים השונים.
תמר גוז'נסקי: אני מבקשת לשמוע נימוקים והסברים למה החיתוך נעשה בגיל 4 ולא בגיל שנה, ומה צריכה לעשות מי שהולכת לקנות מתקן לילדים בני שנה, והיא לא רוצה מתקן לילדים בני שנה.
תמר גוז'נסקי: זה לגבי מעונות היום.
תמר גוז'נסקי: וגיל 4 וגיל שנה אינם דומים.
תמר גוז'נסקי: יש פער עצום בין הגילים.
תמר גוז'נסקי: זה ההבדל בין ילד שמתחיל ללכת לבין ילד בן 4 שכבר לא פוחד משום דבר.
עדנה ברפמן: בין גיל שנה לשנתיים יש הבדל עצום.
איתן ויינרך: גם באותו שנתון יש הבדל.
תמר גוז'נסקי: לכן אני מבקשת תשובה בכתב ממכון התקנים.
תמר גוז'נסקי: לגבי כל הנושאים הללו, יחד עם נושאים נוספים שעלו בדיון, נחזור ונתכנס בנושא זה.
תמר גוז'נסקי: לא נרפה מהנושא הזה.
תמר גוז'נסקי: נקיים גם דיון נוסף עם מרכז השלטון המקומי שמחרים אותנו באופן שיטתי ולא מופיע כאן, כי הוא חושב כנראה שהוא יודע את הכל יותר טוב.
תמר גוז'נסקי: במסגרת שבוע זכויות האזרח שמצוין ברחבי הארץ וברחבי העולם לרגל ה10- בדצמבר, יום זכויות האדם, הכנסת תקיים היום בשעה 4:00 דיון בנושא הזה.
תמר גוז'נסקי: חשבנו שהוועדה שלנו צריכה למצוא את ההיבט של ילדים בנושא זכויות האזרח.
תמר גוז'נסקי: אנחנו בוועדה עושים מאמצים גדולים לקדם את החשיבה בנושא זכויות ילדים כזכויות אזרח ונתקלים בהרבה אי-הבנות ובהרבה תהיות ואני לא אפרט פה את כל הדיונים שנעשו עד היום בהקשרים שונים.
תמר גוז'נסקי: אני רק רוצה להזכיר הצעת חוק שאושרה בוועדה לקריאה ראשונה ואשר עניינה הכנת תסקיר צמוד לכל הצעת חוק בקריאה ראשונה על מידת ההשפעה של הצעת החוק על מצב הילדים, מעמדם וזכויותיהם.
תמר גוז'נסקי: הצעת החוק הזאת, אם היא תאושר, יכולה לחולל שינוי מסוים כי בעצם גם הממשלה וגם הכנסת יצטרכו להביא בחשבון את ענייני הילדים בכל נושא שיש לו קשר לילדים, החל מחוק התקציב שיצטרכו להסביר אם הוא טוב או רע לילדים, וגמור בהרבה מאוד הצעות חוק פרטיות וממשלתיות שעניינן כלכלה, חינוך, הגירה, התאזרחות וכולי.
תמר גוז'נסקי: הדברים האלה הם ברוח האמנה הבינלאומית לזכויות הילד שהיא תרגום של האמנה של זכויות האדם בהתייחסות לילדים.
תמר גוז'נסקי: אנחנו גם קיימנו דיון בוועדה על ילדים חסרי שם, כך קראנו להם.
תמר גוז'נסקי: אלה ילדים שמסיבות שונות אין להם שם ואין להם מספר זהות כי אף אחד לא יודע בדיוק מי הם.
תמר גוז'נסקי: היו כאן כמה דוגמאות די מזעזעות של ילדים כאלה שהבירוקרטיה טוענת שהיא לא יודעת בדיוק מי הם ומדובר בילדים שהובאו לארץ מארצות אחרות ואלה שהביאו אותם טוענים שהם כאלה וכאלה אבל אין להם שום מסמך.
תמר גוז'נסקי: היה מקרה של ילדה שהייתה אמורה להיות מועברת לאימוץ, אז ביטלו לה את השם הקודם, אבל בסוף היא לא הועברה לאימוץ ולא טרחו לתת לה שם חדש ומספר זהות חדש, כך שהיה לה כינוי וכל החיים היא חיה עם הכינוי הזה.
תמר גוז'נסקי: הבירוקרטיה לא חשבה שזה כל כך חשוב שלילדה הזאת תהיה זהות משלה ומספר זהות.
תמר גוז'נסקי: אני מדברת על מקרים שהובאו לידיעתנו ואני מניחה שיש עוד הרבה מאוד מקרים שבכלל לא מובאים לידיעתנו ואנחנו לא יודעים עליהם.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שמצבים כאלה הם במיוחד חמורים בארץ הגירה, בארץ שבה אנשים נכנסים באופן רשמי ובאופן פחות רשמי, בארץ שבה יש מערכת יחסים מורכבת ומסובכת עם העם הפלשתיני, כל השאלות של המעמד של פלשתינים שנישאו לאזרחי ישראל וכל מה שקשור בילדים שלהם, וזה קשור גם במערכות של אנשים שמסיבות שונות לא רוצים להיחשף לרשויות ושומרים את עצמם מחוץ לרשויות.
תמר גוז'נסקי: לכן שאנחנו מדינה שנחשבת למסודרת, אני מעריכה שישנם ילדים לא מעטים שהם באמת במצב כזה.
תמר גוז'נסקי: היוזמה לדיון בנושא הייתה של האגודה לזכויות האזרח וקיבלנו גם נייר עמדה של ארגון משפחה חדשה.
מיכל פינצ'וק: לאגודה לזכויות האזרח הגיעו תלונות רבות שקשורות לסוגייה של רישום ילדים כאזרחים.
מיכל פינצ'וק: לבעיה הזו יש שתי פנים ובשתיהן יש בעיות.
מיכל פינצ'וק: הפן הראשון הוא באמת הבעיה של רישום ילד של אזרח שנולד בארץ כאזרח.
מיכל פינצ'וק: לכאורה לא צריכה להיות שום בעיה.
מיכל פינצ'וק: חוק האזרחות בנושא הזה הוא מאוד ברור.
מיכל פינצ'וק: סעיף 4 לחוק האזרחות קובע שמי שנולד בישראל כשאביו או אמו היו אזרחים ישראלים – אחד מהם, אין צורך ששניהם יהיו אזרחים – יהיה אזרח מיום לידתו.
מיכל פינצ'וק: למרות זאת אנחנו נתקלים בהרבה מאוד בעיות.
מיכל פינצ'וק: הבעיות מתעוררות כאשר אחד מבני הזוג איננו ישראלי, למרות הקביעה המפורשת של החוק.
מיכל פינצ'וק: בשנת 1998 משרד הפנים הוציא נוהל שאמור להוציא את נושא הרישום ושם הנוהל הוא נוהל משלים לרישום לידה ופטירה בלשכות האזוריות למינהל אוכלוסין, 1998.
מיכל פינצ'וק: לפי ההנחיות האלה במקרה שבו האבא הוא האזרח הישראלי וההורים אינם נשואים, נדרש הפקיד שאמור לבצע את הרישום לברר אם באמת מדובר באב של הילד או שמא מדובר בהורות פיקטיבית.
מיכל פינצ'וק: גם אם יש הגיון מסוים בנוהל הזה, ויכול להיות באמת היו מקרים שבהם ניסו לרשום ילדים שלא נולדו בפועל לאזרח ישראלי, הלכה למעשה אופן יישום ההנחיות האלה גורם לעוול נוראי לילדים האלה ולטעמי גובל בחוסר חוקיות.
מיכל פינצ'וק: לאגודה הגיע מקרה של אזרח ישראלי שבתו האחת נולדה במאי 1998, הבת השנייה נולדה ביולי 2000, ושתי הבנות אינן רשומות.
מיכל פינצ'וק: כל הפרוצדורה הזאת היא פרוצדורה ארוכה שכמובן במהלכה ילד נשאר ללא מעמד ברור.
מיכל פינצ'וק: לגבי הילדים האלה שהם דור רביעי ליהודי נמצא פתרון.
מיכל פינצ'וק: כלומר, הילדים האלה מקבלים בינתיים מעמד של תושב קבע.
מיכל פינצ'וק: לגבי מקרים אחרים הבעיה היא הרבה יותר חמורה.
מיכל פינצ'וק: אנחנו מטפלים במקרה של אישה, במקור מאקוודור, נישאה לאזרח ישראלי, קיבלה אזרחות ישראלית ולאישה הזו יש שני ילדים קטינים, בת בגיל 9 ובן בגיל 14.
מיכל פינצ'וק: כשהיא באה לרשום אותם במשרד הפנים כאזרחים, בשלב הראשון פשוט ביקשו ממנה שהם יעזבו את הארץ.
מיכל פינצ'וק: הילדים נשארו בארץ.
מיכל פינצ'וק: בשלב השני משרד הפנים נאות לתת להם אישור שהייה, נתן להם אשרה מסוג א2/ שהיא אשרת סטודנט.
מיכל פינצ'וק: כלומר, הילדים האלה שחיים כאן
מיכל פינצ'וק: בארץ לא זכאים לביטוח בריאות ממלכתי.
מיכל פינצ'וק: הם נמצאים כאן עם האימא, חיים אתה, גדלים אתה, אבל בעצם בפועל הם אזרחים סוג ב'.
מיכל פינצ'וק: במקרה הספציפי הזה, לאחרונה, בעקבות התערבות שלנו הם קיבלו אשרה מסוג א5/ אבל השאלה היא למה הם לא מקבלים אזרחות.
תמר גוז'נסקי: במקרים שאתם מתארים שאחד ההורים הוא אזרח או תושב קבע שעליו חל חוק ביטוח בריאות, אותו אזרח או תושב קבע ישלם את ביטוח הבריאות שהוא מחויב בו לפי הכנסתו, ואם הוא ירצה לבטח גם את הילד חסר המעמד, הוא צריך להוסיף עוד תשלום של אותם 185 שקלים בחודש כדי שהילד יהיה מבוטח.
תמר גוז'נסקי: כל משפחה תצטרך לעשות את החישוב שלה, אם היא רוצה או לא רוצה כי זאת לא חובה לבטח את הילד אלא זה הסדר וולנטרי, אבל ההסדר הזה בא לפתור מצב שבו חברות ביטוח פרטיות לא מבטחות ילדים עד גיל שלוש בכלל, וכשהן מבטחות, הסל שהן מגישות הוא כמובן הרבה יותר מצומצם מסל הבריאות הממלכתי.
תמר גוז'נסקי: מי שישלם את הסכום הזה יקבל את כל השירותים על-פי סל הבריאות הממלכתי, כולל ביקורים במרפאה, אשפוזים בבתי-חולים, ניתוחים וכל מה שצריך.
תמר גוז'נסקי: ההסדר הזה ייכנס לתוקפו ב1- בפברואר ואז אולי גם נדע קצת יותר פרטים על הילדים שאין להם ביטוח בריאות וכולי, כי עד עכשיו יש לנו השערות, הערכות, נתונים מהמרפאה של רופאים למען זכויות אדם בתל-אביב, כל מיני דברים שמצטברים, אבל אנחנו לא יודעים כמה מהם יפנו ויעשו שימוש בשירות הזה.
תמר גוז'נסקי: כמובן שאין גם מושג כמה ילדים חסרי תושבים נמצאים בארץ כי הם לא רשומים.
תמר גוז'נסקי: אנחנו גם אז נדע יותר פרטים על חלוקה גילית ביניהם.
תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, האם רוב הילדים הם עד גיל שלוש או באיזה גילאים הילדים.
תמר גוז'נסקי: אני מודה לאגודה לזכויות האזרח.
נועה בר-שיר: ארגון משפחה חדשה מטפלת במקרים דומים.
נועה בר-שיר: צירפנו לנייר העמדה דוגמה של תעודת לידה של מישהו – מחקנו את השם - כאשר הטור של האב ריק, כדי שהוא יוכל להסדיר את כל העניינים שלהם בארץ הוא הלך לבית-הספר לרפואה ועשה באופן פרטי בדיקת אבהות, ועם הדף של בדיקת האבהות הוא מתרוצץ בכל מיני מקומות כדי להסדיר כל מיני עניינים.
נועה בר-שיר: הדרך לפתור את הנושא הוא בנהלים של משרד הפנים כי החוק קיים והוא ברור ואין שום סיבה לא לפעול על-פיו.
נועה בר-שיר: אנחנו יזמנו את חוק יסוד המשפחה שהוא עדיין בשלבי קידום ועוד לא הונח באף מקום.
נועה בר-שיר: מעבר לזה שהוא אמור לפתור את הבעיה הכללית שמשפחה לא מוגדרת בשום מקום בחוק הישראלי ולכן גם אין לה מעמד, ולכן גם יש אפליה בין משפחות מצורות שונות, אנחנו חושבים שזה יכול לתת מענה גם לבעיה הספציפית הזאת.
נועה בר-שיר: בהצעת החוק יש סעיף שקובע למשפחה ולכל אדם תהא זכות ליהנות ממשאבי החינוך, התרבות, הרוח והפנאי של הקהילה, הישוב והמדינה.
נועה בר-שיר: גם מעצם העיקרון שהחוק הזה קובע שהוא מקנה מעמד חוקתי למשפחה באשר היא על כל צורותיה כפי שמוגדר שם.
נועה בר-שיר: כמו שראינו מניסיוננו עם חוקים אחרים – חוק יסוד כבוד האדם וחירותו בעיקר – זכויות שמעוגנות בחוק באופן מפורש או שניתן לשאוב אותן מכוח החוק, בתי-המשפט נוטים לתת יותר תוקף ויותר מעמד לזכויות אלה באופן מקיף.
נועה בר-שיר: זאת אומרת, גם מה שכרוך בחקיקה וגם מה שכרוך בפעולה הביצועית של הרשויות מכוח אותם חוקים והנטייה היא להנחות את הרשויות לפעול בצורה שתקיים את הזכויות האלה ולא תגביל אותן.
נועה בר-שיר: הבעיה הזאת, מעבר לבעיה של הילד, היא בעיה של המשפחה ואנחנו חושבים שאם יינתן מעמד חוקתי למשפחה באשר היא, גם העניין הזה של בעצם רישום הילד מכוח קשר ההורות יבוא על פתרונו ויינתן יותר מעמד ותוקף לעניין הזה, יהיו הנחיות בהתאם ויפעלו בהתאם.
יפעת בויאר: בנוסף לכל הדוגמאות שהובאו כאן, יש לנו שרשרת של דוגמאות לעניין.
יפעת בויאר: קודם כל, יש בעיה מאוד קשה לגבי נכדים לעולים שמגיעים.
יפעת בויאר: ילדים שמגיעים בלי אבא ואימא כי ההורים נפטרו או נשארו בחו"ל והם מגיעים עם סבא וסבתא.
יפעת בויאר: אפילו במקרים בהם הסבא והסבתא מונו כאפוטרופוסים במדינה הזרה, לא מכירים בזה במדינת ישראל.
יפעת בויאר: יש מקרים נוספים של ילדים לעובדים זרים.
יפעת בויאר: המקרה הכי חם אצלנו שהגיע בחודש האחרון זה ילד שנולד לפני ארבע שנים לעובדת זרה ממולדביה כנראה.
יפעת בויאר: הילד נולד חולה, הוא הושאר בבית-החולים, ננטש בבית-החולים וארבע שנים הוא נמצא בבית-החולים שניידר.
יפעת בויאר: בהתחלה היה צריך לנתח אותו ועשו מינויים זמניים של אפוטרופוס לצורך העניין, וארבע שנים אין לו מעמד, אין רישום, אין לו בית, אין לו שום דבר אלא הוא בבית-החולים.
יפעת בויאר: דבר נוסף שחשוב להזכיר אותו, הזכות לקבלת אזרחות לכל ילד באשר הוא ילד היא מעוגנת באמנה לזכויות הילד שכמובן אין לה מעמד חוקי במדינת ישראל אבל היא מחייבת את בתי-המשפט ואת הרשויות לפעול ברוחה.
עינת הורביץ: לגבי הנושא של נין ליהודים שעולים יחד עם הוריהם, כשההורים הם נכדים של יהודים, הם אמנם מקבלים תושבות קבע אבל הרבה פעמים יש להם בעיה להתאזרח בגיל 18 מכיוון שאחת הדרישות היא שהם יוותרו על האזרחות הזרה שלהם.
עינת הורביץ: יש מספר מדינות בארצות חבר העמים שדורשות שאותו נער שהוא כבר בן 18 יגיע לשם ויצהיר שהוא רוצה לוותר על האזרחות וזה כמובן מאוד מאוד מקשה על הסיכוי שכאשר תגיע לשם ייתנו לך להצהיר ולצאת.
עינת הורביץ: הם מגבילים את זה, הם מעכבים שם אנשים ולכן בסופו של דבר רוב האנשים לא נוסעים לשם, ואם הם עושים שירות צבאי, אחרי השירות הצבאי פוטרים אותם מהצורך לוותר על האזרחות הזרה.
עינת הורביץ: דובר על בעיה של הורים שמתאזרחים מכוח נישואין.
עינת הורביץ: יש מקרים שההורה לא מתאזרח אלא בעצם מקבל מעמד מכוח חוק השבות ואז משום מה כנראה משרד הפנים קובע שהילד של ההורה שהוא לא בן של זכאי השבות, לא יקבל מעמד.
עינת הורביץ: בדרך כלל הוא מקבל איזשהו מעמד אבל הוא לא מקבל מעמד של אזרחות ואז יש בעיה עם הוצאת דרכון וזה יוצר פער בין ההורים שיש להם אזרחות ישראלית, יש להם דרכון, הם יכולים להיכנס לכל ארצות חבר העמים, אבל יש להם ילדה שהיא עצמה לא יכולה כי עם תעודת מעבר לא נותנים לה להיכנס לחבר העמים.
עינת הורביץ: אותו מקרה ספציפי שאני מדברת עליו עכשיו, האב המאמץ, העולה היהודי אימץ את אותה ילדה שהיא בת של אשתו מנישואין ראשונים ומשרד הפנים לא מכיר באימוץ הזה ולכן גם הדרך הזו בעצם נחסמה בפניהם.
עינת הורביץ: לא ברורים לנו הנימוקים ואנחנו כרגע מנסים לברר אותם.
עינת הורביץ: בארץ כמובן הוא לא יכול היה לאמץ אותה כי הוא יהודי והיא לא, והאימוץ מחו"ל לא מוכר על-ידי משרד הפנים.
עינת הורביץ: יש מקרה שנכון שהוא לא שייך לנושא הספציפי, אבל משפחות עולים שעלו ולאחר מכן נשללה אזרחותם, זה מותיר את הילדים במצב של חסרי מעמד ושוב זה מעלה את הבעיות של ביטוח רפואי, רישום לבית-הספר, תשלום לבית-הספר גם כאשר בית-הספר כבר מקבל אותם וכולי.
מיכל פינצ'וק: דבר נוסף שרציתי להעלות זו בעיה נוספת שאנחנו נתקלנו בה והיא הבעיה שמשרד הפנים מסרב לרשום את הילד בתעודת הזהות של ההורה אלא אם כן ההורה מביא תעודת לידה מבית-החולים.
מיכל פינצ'וק: כאשר יש איזושהי בעיה עם התשלום לבית-החולים, בית-החולים מעכב את התעודה הזאת ולא נותן להורה את תעודת הלידה, דבר שהוא בלתי חוקי.
מיכל פינצ'וק: על-ידי כך מתעכב בעצם רישום הילד בתעודת הזהות של ההורה, זאת למרות שבפועל לילד הזה כבר יש מספר זהות.
מיכל פינצ'וק: זאת אומרת, בית-החולים מבצע את מה שהוא חייב לעשות לפי חוק ומוסר למשרד הפנים פרטים לגבי הלידה, פרטים לגבי הילד, הילד מקבל מספר זהות, אלא שמשרד הפנים מסרב לרשום את הילד בתעודה של ההורה.
מיכל פינצ'וק: על-ידי זה משרד הפנים הופך בעצם להיות מוציא לפועל של בית-החולים.
מיכל פינצ'וק: כלומר, עד שההורה לא יסדיר את העניין הכספי עם בית-החולים, משרד הפנים לא מוכן לבצע את הרישום וזו שערורייה כיוון שזה מקשה אחר-כך על כל מהלך החיים של הילד הזה.
מיכל פינצ'וק: לדעתי זה עניין בלתי חוקי שמשרד הפנים צריך למנוע אותו.
הדר נמיר: לגבי מה שעינת סיפרה עכשיו, כשלהורים יש דרכון ולילדים לא, מה שאני מוצאת מאוד לא תקין זה ששוב ושוב בלשכות אומרים להורים שימתינו עד שהילד יהיה בן 18.
הדר נמיר: זה נראה לי לא תקין ומטעה.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שנקודת המוצא שלנו היא שרוב הילדים האלה שיש להם בעיה או שמשרד הפנים אינו מעניק להם תושבות קבע/אזרחות, רוב הילדים האלה יישארו כאן, אם לא כולם.
תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, כחברה אין לנו שום עניין להשאיר אותם בורים, להשאיר אותם חולים, כי בסופו של דבר הם יהיו חלק מהחברה הזאת.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שמקרים בודדים יעזבו, אבל גם ילדים ישראלים עוזבים יחד עם הוריהם בשל הגירה לכל מיני מקומות, לשם לימודים ואלף סיבות אחרות.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שנקודת המוצא שלנו כחברה צריכה להיות שהם פה והם יישארו פה.
תמר גוז'נסקי: למשל בנושא של הבריאות מה שהדריך את הממשלה, אני מרשה לעצמי לומר, זה לא כל כך האמנה בדבר זכויות הילד שהייתה בראש מעייניהם, אלא העובדה הבנאלית שממילא משלמים כי לבית-חולים איכילוב יש גירעון שנתי של כשבעה מיליון שקלים כתוצאה מכך שעובדים זרים ומשפחותיהם מקבלים שם שירות מבלי שאיש מממן.
תמר גוז'נסקי: ברגע שיהיה ביטוח בריאות בעצם תהיה השתתפות של ההורים בהוצאה.
תמר גוז'נסקי: הנקודה השנייה היא העניין הרב שיש לנו בבריאות, בזה שילדים יהיו במעקב ולא יגיעו רק במקרי חירום לבית-החולים אלא יהיו כל הזמן במעקב התפתחותי ואחר.
תמר גוז'נסקי: יש לנו עניין רב שהם יקבלו חיסונים, ואני מאוד מקווה שגם ההסדר בחוק עובדים זרים שמחייב היום מעבידים לביטוח בריאות לעובדיהם, גם החוקיים וגם הלא חוקיים – לפי החוק חייבים לדאוג להם לביטוח בריאות – זה גם יהיה איזשהו תמריץ נוסף להסדרת העניין הבריאותי כי במקום שההורים לא מטופלים קשה לגדל ילדים בריאים.
תמר גוז'נסקי: במקום שההורים סובלים מהיעדר טיפול רפואי וזמינות של טיפול רפואי, כאשר בצפיפות הדיור שלהם והתנאים הגרועים בהם הם חיים, כמובן שזה מיד משליך על ההורים.
תמר גוז'נסקי: לכן יש לנו עניין כחברה שהילדים האלה יקבלו מעמד ויוכלו לגדול בסופו של דבר כאזרחים שיהיו אזרחים מועילים ושהכישורים שלהם והיכולות שלהם יתפתחו.
תמר גוז'נסקי: אני מודה לכל הגופים שהציגו את הנושא.
נחמה טל: הבעיה היחידה שקיימת לפעמים היא באותם מקרים בהם נערכו כל מיני אימוצים בחו"ל גם אחרי תחולת החוק, בעצם בניגוד לחוק ולא דרך עמותות, והם מגיעים לארץ בכל מיני דרכים.
נחמה טל: אז יש פה ילדים שהם בעצם קצת חסרי מעמד.
נחמה טל: מצד שני יש כאלה שהם קרובי משפחה, נגיד זוג נשוי שאחד מבני הזוג רוצה לאמץ את ילדו של בן הזוג השני, והיום זה בלתי אפשרי.
נחמה טל: אם הוא תושב ישראל שלוש שנים מתוך חמש שנים אחרונות, הוא לא יכול לאמץ בחו"ל.
נחמה טל: אם הוא נישא לאישה בחו"ל, הוא לא יכול לאמץ את בתה.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שאנחנו צריכים לשנות את החוק ולהכניס בו את החריגים האלה או לאפשר לשר לקבוע כללים לגבי חריגים, או לנסח אפילו כמה מקרים חריגים כמו למשל אימוץ בהמשך לנישואים או איזה שהן הגדרות משפטיות הולמות.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהמצב היום באמת עושה את זה לאבסורד.
תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, מה שהיה חוקי לפני חמש שנים מפסיק להיות חוקי מאז שהחוק נכנס לתוקפו וזה דווקא לגבי המשפחה הכי סבירה כי הם כן הקימו משפחה אלא שלאחד מבני הזוג יש ילדים מנישואים קודמים.
דניאל סלומון: לגבי שלילת האזרחות, מתן אזרחות על-פי חוק.
דניאל סלומון: אני חושב שיש התייחסות לאזרחות או לחקיקה שקשורה באזרחות כאל חקיקת מינימום.
דניאל סלומון: כלומר, חוק השבות דיבר בשעתו על יהודי, אחר-כך בשנת 1970 הוא הורחב לנכד של יהודי.
דניאל סלומון: אילו היה רוצה המחוקק, היה מרחיב את זה גם לנין, אבל הוא לא רצה.
דניאל סלומון: זה לא אומר שאני נשאר תלוי באוויר, זה עובר לתחום שיקול הדעת של משרד הפנים בחוק הכניסה לישראל והוא מפעיל את שיקול הדעת.
דניאל סלומון: הדרישה שאומרת שתפעילו גם לגבי הנין, זה צריך לחזור למחוקק והמחוקק יכול לטפל בנושא בצורה בה הוא ירצה.
תמר גוז'נסקי: ברור לי המצב שברגע עלייתו או ירידתו מהמטוס, אתה לא נותן לו אזרחות.
תמר גוז'נסקי: בסדר, על זה אני לא מתווכחת, אבל אני אומרת שחולפות שנה-שנתיים ועדיין הוא לא מקבל אזרחות למרות שהוריו אזרחים.
תמר גוז'נסקי: על זה אנחנו מדברים.
תמר גוז'נסקי: לתת לו לא בתוקף חוק השבות אלא בתוקף עניין אחר, שהוא ילד של אזרחים ישראלים.
תמר גוז'נסקי: עדיין לא שמעתי מה השיקול.
תמר גוז'נסקי: רציתי לשאול אותך לגבי המקרה שהועלה כאן, של הילדה הנטושה.
תמר גוז'נסקי: המקרה הוא כזה שאני מניחה שהוא קורה כמה פעמים בשנה.
תמר גוז'נסקי: מדובר על עובדת זרה שילדה בארץ, הילדה נולדה עם הרבה בעיות בריאות והאם נטשה אותה ונעלמה.
תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, הילדה נשארה.
תמר גוז'נסקי: הילדה נמצאת ארבע שנים בבית-החולים שניידר בלי מעמד ואני חושבת שהמקרים האלה הם מעטים.
תמר גוז'נסקי: אין מאות מקרים של ילדים נטושים.
תמר גוז'נסקי: במקרה שישראלית נוטשת את הילד, יש מהלכים ברורים שמכריזים על הילד כנטוש ובר-אימוץ, מודיעים להורים מה שמודיעים וההורים משיבים או לא משיבים, מוצאים את ההורים או לא מוצאים, ואז יש פרק זמן איקס והילד כמובן מטופל כפי שהרשויות מטפלות בו.
תמר גוז'נסקי: במקרה הזה, מאחר שהילדה הזאת גם נטושה וגם אין לה מעמד, המדינה מחזיקה אותה על חשבונה בבית-החולים – אני לא יודעת אם בית-החולים זה בדיוק המקום שהיא צריכה להיות מוחזקת בו, אולי היא צריכה להיות באיזה מוסד, אבל נניח שזה המקום שהיא צריכה להיות מוחזקת – ואני שואלת מה המדיניות שלכם לגבי ילד נטוש שהוא לא ישראלי ברגע הלידה.
תמר גוז'נסקי: יש לכם איזה מדיניות לגבי ילדים נטושים?
תמר גוז'נסקי: אני רוצה לומר לך שמה שאנחנו מעלים כאן זו טיפה בים של בעיות של ילדים בישראל.
תמר גוז'נסקי: ככל שאנחנו הופכים יותר ויותר מסיבות שלא נפרט אותן כאן לארץ הגירה, ככל שמספר גדל והולך של מהגרים הופכים את ישראל למרכז חייהם, הבעיות ילכו ויהיו יותר גדולות או מספר הבעיות ילך ויגדל.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שיש לנו עניין רב להגיע לחוקים טובים ואדוני העיר לפחות על שני תיקונים נחוצים לחוק, האחד בקשר לחוק האזרחות למקרה של מה שנקרא נין ואדוני שואל למה לא כתבנו זאת בחוק, וגבירתי העירה לגבי עניין החריגים.
תמר גוז'נסקי: הנה שני רעיונות שכנראה צריך לשנות את החוק.
תמר גוז'נסקי: לכן דיונים כאלה עוזרים לנו כי הם חושפים בפנינו איפה המשרדים נתקלים במין חומה שבעצם המחוקק לא ראה, לא חשב, לא שם לב או משהו כזה.
תמר גוז'נסקי: הדיונים האלה צריכים לתת לנו אפשרות גם לשקיפות של הנהלים.
תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, להבין את שיקולי הדעת.
תמר גוז'נסקי: יכול להיות שבמקרה פלוני ואלמוני יש לכם נימוקים מאוד כבדי משקל שפשוט לא הועלו על השולחן.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהשקיפות הזו גם תוריד מרירות, גם תעזור לארגונים לתת עצות טובות יותר, כי לפעמים יכול להיות שנדרשים 17 מסמכים וההוא הביא רק 15 ובגלל שני המסמכים החסרים יש בעיה.
תמר גוז'נסקי: בסך הכל האינטרס שלנו הוא לפתור את בעיית מעמד הילד בתקופה קצרה ככל האפשר ולכן אני חושבת שהדיונים האלה, המטרה שלהם היא לא לבוא ולהוציא הודעה שמשרד הפנים הוא משרד איום ונורא כי לשם כך אנחנו לא צריכים ישיבות אלא יכולים להוציא הודעות בלי ישיבות וכן הלאה.
תמר גוז'נסקי: מטרת הישיבות האלה היא אחרת.
תמר גוז'נסקי: המטרה שלהן היא כן ליצור איזושהי דינמיקה של בואו נראה איפה חסר בחקיקה, בואו נראה איפה הבעיה בנהלים, אולי אנחנו צריכים לעשות ככה ואחרת, ואולי הארגונים יבינו יותר טוב.
תמר גוז'נסקי: לכן השקיפות הזו חשובה.
תמר גוז'נסקי: זה נכון עד סוף דצמבר תפרסמו את ספר הנהלים הכללי?
תמר גוז'נסקי: יש סיכוי כזה?
תמר גוז'נסקי: תודה רבה לכל המשתתפים בדיון.
תמר גוז'נסקי: אני מקווה שקידמנו בצעד קטנטן את ענייני הילדים.
תמר גוז'נסקי: כפי שאמרתי, אנחנו נקיים ישיבה נוספת ואתם תתבקשו להגיש דוגמאות לפני הישיבה, אותן נעביר למשרד הפנים ונקיים דיון מהסוג הזה, ונטפל גם בענייני החקיקה שהעליתם בפנינו.
תמר גוז'נסקי: על סדר היום יש לנו שני נושאים שקשורים בחיסונים לפעוטות.
תמר גוז'נסקי: נושא אחד הוא הנושא של החיסונים הניתנים לילדים, ההתנגדות למתן חיסונים ועמדת משרד הבריאות וקבוצות, ארגונים ורופאים, בנושא הזה.
תמר גוז'נסקי: הנושא השני קשור לתקציב משרד הבריאות לחיסונים - התקציב הקיים ותקציב לקראת שנת 2001.
תמר גוז'נסקי: מאחר שנציג משרד האוצר טרם הגיע לישיבה, אנחנו נחכה עם הנושא השני, של התקציב, לנוכחותו של נציג משרד האוצר - שאני מקווה שיגיע בהמשך.
תמר גוז'נסקי: בנושא החיסונים לילדים.
תמר גוז'נסקי: מדינת ישראל מתפארת בהיקף החיסונים הגדול שהיא נותנת לילדים ובדרך הציבורית-ממלכתית שבה ניתנים החיסונים האלה, בין באמצעות תחנות לבריאות המשפחה ובין, מאוחר יותר, במוסדות החינוך ובבתי הספר.
תמר גוז'נסקי: הדרך המקובלת לראות את החשיבות של החיסונים, אני מבינה, תבוא לידי ביטוי בדברים שיאמרו פה הרופאים ונציגי משרד הבריאות.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה לציין את העובדה שהתחנות הצליחו להגיע לפרישה ששום שירות ציבורי אחר לא הגיע אליה, למרות שיש עדיין מקומות שחסרות בהם תחנות קרובות למקומות המגורים של המשפחות, אבל יחסית לשירותים אחרים זהו השירות הזמין ביותר והשירות היחיד, או בין הבודדים, שבו יש REACHING OUT של הילדים; וישנה מערכת שההנעה שלה היא באמת ציבורית, ואני מלאת הערכה לצוותים שעובדים ולדרך שבה הם מתייחסים לעבודתם.
תמר גוז'נסקי: השאלה אם חיסון הוא טוב או רע, מבחינה חברתית - אם ניקח את העשורים האחרונים, או את המאה הקודמת, ברור שמים נקיים הם הגורם אולי הכי חשוב בבריאות, אבל יחד עם זה, כמי שמשתייכת לדור שעבר את מגפת שיתוק הילדים - אני אישית לא נפגעתי, אבל זה היה בדור שלי - אני יכולה להעריך את העובדה שלא הילדים שלי ולא הנכדים שלי חשופים לסכנה הזאת של שיתוק ילדים וכן הלאה.
תמר גוז'נסקי: לכן לכאורה אין ויכוח.
תמר גוז'נסקי: לכאורה אני אומרת כי כנראה שהדברים הם בכל זאת עדיין בנושא של ויכוח ציבורי.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה להודות לגברת איילת ברק, שהכינה את נייר הרקע שמונח לפניכם, ושבו יש פרטים שאני לא אחזור עליהם, לגבי היקף החיסונים והכרעות של משרד הבריאות - מה לתת ואיך לתת.
תמר גוז'נסקי: אני יכולה לומר שההערכה שלי בשנים האחרונות, לתגבר את השירות הזה, יוצאת מהנחה שזה טוב לבריאות, ושזה טוב לחברה וטוב לכלכלה.
תמר גוז'נסקי: ההנחה שלי שכל השקעה בבריאות מונעת היא השקעה שמשתלמת בצורה בלתי רגילה בחברה, שכל השקעה בבריאות מונעת היא תרומה שהחברה בסופו של דבר יוצאת נשכרת ממנה.
תמר גוז'נסקי: לכן אני הייתי מאד שמחה שהבריאות המונעת בכלל, במדינת ישראל, לא תהיה משהו שולי כמו 2-3% בהוצאה הלאומית לבריאות, אלא משהו הרבה יותר משמעותי; וכידוע לכם, הקרב בנושא הזה מתנהל נגד כוחות מאד מאד חזקים, שקשה לנו מאד מאד להתמודד איתם; ועדיין הנושאים של בריאות הציבור אינם זוכים - אני אומרת באופן כללי - אבל בתוך כל הבעייתיות הזאת, אני תמיד הערכתי שדווקא התחנות לבריאות המשפחה, בכלל זה מערך החיסונים, ממלאות תפקיד חשוב ביותר.
תמר גוז'נסקי: אנחנו נשמע גם את עמדת משרד הבריאות וגם, כמובן, עמדות של הורים וקבוצות אחרות שירצו להציג את הנושא.
תמר גוז'נסקי: יושב איתנו פרופסור יונה אמיתי, שיצא לנו לדבר עמו לא אחת ושהשתתף לא אחת בישיבות, והוא יציג את עמדת משרד הבריאות לגבי החיסונים, חובת החיסונים או העניין הוולונטרי של החיסונים, יעילות החיסונים והתכניות שלכם בתחום הזה.
יונה אמיתי: מצד שמאל למעלה ישנה עקומת ההערות של דיפטריה - מחלה שהייתה מאד קטלנית וגרמה לתחלואה, לתמותה ולנזק כולל - נזק נוירולוגי בלתי הפיך בהרבה מאד תינוקות.
יונה אמיתי: אנחנו רואים פה ירידה מאד מאד מרשימה של המחלה, עד מספרים מזעריים, במשך השנים - בעקבות הכנסת החיסון.
יונה אמיתי: גרף אחר, שעושה "זום" על הדיפטריה בשנים האחרונות, נמצא כאן לפניכם, והוא הפקה של המחלקה לאפידמיולוגיה.