GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שרית רחמים: אבל בסופו של נושא בין לקבל את התקציב על פי החוק אומרים לנו שגם עם החוק הזה אנחנו נמצאים במצב של 200 מכסות שממתינים משהו כמו שנתיים לקבל תקציבים לסעיף שהוא על פי חוק.
זבולון אורלב: גברת הילה, יש טענה כלפיכם.
הילה רכס מילק: לגבי המכסות?
הילה רכס מילק: ראשית עיריית ירושלים קיבלה את המכסות לפני מספר חודשים טובים.
הילה רכס מילק: הייתה תקופה שהיה מחסור במכסות טיפוליות לא בגלל שחלילה השארנו אותן אצלנו - - -
זבולון אורלב: אבל יש חוק.
הילה רכס מילק: יש גם תקציב.
זבולון אורלב: יש צחוק, יש צחוק ויש חוק.
הילה רכס מילק: אבל יש גם תקציב וכשאנחנו עוברים את המכסות - - -
זבולון אורלב: כן תקציב, לא תקציב, אם וועדת הכספים שאני חבר הייתה יודעת את זה היא הייתה עוצרת את כל התקציבים של המדינה, אתמול אגב עצרנו תקציב העברה של תקציב איזון לרשויות המקומיות מתקציב של ניצולי השואה.
זבולון אורלב: יש לי עוד שאלה אליך.
זבולון אורלב: האם ידועה לך באופן אישי הפרוצדורה של פטור ממכרז?
שרית רחמים: בוודאי.
זבולון אורלב: ניסתם לפעול?
שרית רחמים: בהחלט.
שרית רחמים: ישבנו גם עם היועץ המשפטי אצלנו בעייריה, ישבנו גם עם מנהלת מחלקת מכרזים והייתה כאן בעיה כי ברגע שיש ארגון כמו "שלווה" שגם לו יש את הזכות מתוקף מכרז ובא ואומר כן, בדקנו את זה עם "שלווה", אבל כ"ששלווה" באים ואומרים "אנחנו מסוגלים להפעיל את התכנית הזאת עבור אותם ילדים" כשהם אומרים "אנחנו מסוגלים להפעיל" ויושבים ואומרים שהם מתכוונים - - -
זבולון אורלב: את בעצמך אמרת על הסיבוך של העברת הילדים האלה.
שרית רחמים: ולכן בסופו של דבר אנחנו ישבנו מול "שלווה" ועם כל הרצון והיכולת שלהם להפעיל הגענו בעצם להחלטה משותפת ובהסכמה.
זבולון אורלב: אז למה לא קיבלו פטור ממכרז בינתיים עד למכרז הזה?
שרית רחמים: ברגע שהתקבלה החלטה שאנחנו מעדיפים להשאיר את הילדים האלה ב"עלה" התקבלה החלטה לצאת למכרז משלים שהוא - - -
זבולון אורלב: אז למה בינתיים לא פטור עד סוף המכרז.
זבולון אורלב: הרי את בעצמך אומרת שהמכרז ייקח שנה וחצי.
שרית רחמים: המכרז ממש - - -
זבולון אורלב: אמרת שהמכרז איתו יצאתם בשנת 2008 בוצע רק אחרי- - -
שרית רחמים: בגלל תוספת תקציבית.
שרית רחמים: כשוועדת מכרזים אישרה אותו בתוך חודשיים היו כבר מסגרות מאושרות.
זבולון אורלב: המכרז אושר כבר?
שרית רחמים: דרך אגב המכרז פורסם, עם כל הכבוד לחשיבות של הוועדה הזאת על המכרז המשלים התקבלה החלטה לפני מספר חודשים - - -
זבולון אורלב: אמרתי הכל מקרי.
שרית רחמים: זה לא מקרי.
שרית רחמים: אני יכולה להראות לך מסמכים שנרשמו שהמכרז המשלים הוכן כבר במהלך החודשים האחרונים, אגב עד לאתמול היה עוד ארגון אחד, בית הספר "רחל שטראוס" שגם שם אנחנו רוצים להפעיל תכנית, ולא היה ברור אם יש שם מפעיל או לא ובשנייה האחרונה אנחנו הכנסנו גם אותם למכרז.
שרית רחמים: זאת אומרת שזה לא משהו שהוא פתאום.
זבולון אורלב: כן, כן אמרתי.
זבולון אורלב: אני אומר בציניות, להיפך שוכנעתי יותר עכשיו שאני צודק בדעתי.
זבולון אורלב: המכרז פורסם או לא פורסם?
שרית רחמים: המכרז המשלים פורסם שלשום בעיתונות, אתמול הוא גם פורסם באתר האינטרנט, מבחינת הליך המכרז יש להם בערך כשבועיים וחצי להגיש מסמכים.
שרית רחמים: וועדת מכרזים מתכנסת ואני יכולה להראות גם לגבי המכרז הקודם, בתקופה של חודש וחצי-חודשיים כל המכרז כבר מסתיים.
שרית רחמים: צריך לזכור שזה תלוי במתן סמל מסגרת על ידי משרד הרווחה.
שרית רחמים: זאת אומרת שאחרי שאנחנו עושים את תהליך המכרז אנחנו מעבירים את זה למשרד הרווחה שאמור בוועדה שלו לאשר - - -
זבולון אורלב: את אומרת שתהליך המכרז ייקח חודשיים ואצל משרד הרווחה זה ייקח עוד שנתיים.
הילה רכס מילק: זה לא ייקח שנתיים.
הילה רכס מילק: אם הרשות מעבירה את המסמכים כמו שצריך ועם כל מה שצריך זה מקסימום ארבעה שבועות.
הילה רכס מילק: זה צריך לעבור, אתה אומר שאתה מכיר, זה צריך לעבור את החשב ואת כל החתימות השונות ואז מקבלים סמל מסגרת שלפעמים גם ניתן רטרואקטיבית ולא מהתאריך שהחומר הוגש.
הילה רכס מילק: אם באמת הרשות תעביר את המסמכים בצורה מסודרת - - -
שרית רחמים: רק עוד הערה אם אפשר, חשוב כן להזכיר שאנחנו מדברים על אוכלוסייה שהיא אוכלוסייה טיפולית, זאת אומרת שב"עלה" יש גם אוכלוסייה שמוגדרת סיעודי-מורכב, זו אוכלוסייה של , כי הייתה בעבר פנייה להכרה בהם ותקצוב שלהם, חשוב להבהיר שלגבי אלה - - -
שלומית גרייבסקי: אני חייבת להבהיר את זה פעם אחת.
שלומית גרייבסקי: אני מדברת עכשיו לא על ילדי מעון "עלה" אלה על ילדי בית ספר "עלה".
שרית רחמים: הם לא קשורים להארכת היום, זה ממש לא קשור.
שלומית גרייבסקי: אבל מתוך כלל הילדים שהופנו על ידי וועדות ההשמה של עיריית ירושלים יש ילדים, אימא אחת יושבת כאן, בעקבות מצב בריאותי משתנה לא קשורה ההשמה של עיריית ירושלים ל, אין לה שום קשר למשרד הבריאות.
שלומית גרייבסקי: מדובר בילדים שמתוקף 'חוק חינוך מיוחד' זכאים למסגרת חינוך.
שרית רחמים: קובע את מצבם כסיעודי-מורכב, מבחינת המדיניות של משרד הרווחה מקרה סיעודי-מורכב בקהילה עדיין הוא באחריות של משרד הבריאות.
שלומית גרייבסקי: אבל הם נמצאים במסגרת בית הספר של משרד החינוך.
שרית רחמים: בסדר, אבל מבחינת הרווחה, אני לא אדבר בשם הרווחה - -
הילה רכס מילק: אנחנו נותנים תעריפים שונים, אחד הוא תעריף טיפולי שהוא גם טיפולי וסיעודי שגם הוא מחייב אחות ואת כל הצוות, לא סיעודי-מורכב אבל סיעודי.
שלומית גרייבסקי: אני מקבלת אחות בגין כל הילדים שבבית הספר "עלה" וזה לא קשור לסיעודי-מורכב.
שלומית גרייבסקי: זה לא רלוונטי.
הילה רכס מילק: אני לא יודעת מה התעריף של לסיעודי-מורכב, אנחנו נותנים את התעריפים שלנו.
שלומית גרייבסקי: לא קשור לסיעודי-מורכב, זה לא קשור.
תהילה דהן: זה בכלל לא קשור לעיריית ירושלים.
רעיה לוי גודמן: אני רוצה לעשות קצת סדר בדברים, במעון "עלה" יש מעון ויש בית ספר.
רעיה לוי גודמן: אל בית הספר מגיעים גם ילדים שהם אינם ילדי המעון, בית הספר כבית הספר מקבל שירותים פר-רפואיים, שירותי רופא, שירותי אחות, שירותי טיפול פולשני באמצעות משרד החינוך.
רעיה לוי גודמן: בואו לא נערבב כאן את שנותן את שירותיו לילדים המאושפזים במעון "עלה".
זבולון אורלב: אתי וייסבלאי, עוזרת המחקר במרכז המחקר והמידע של הכנסת.
אתי וייסבלאי: אנחנו יודעים לפי הנתונים של משרד החינוך שיש קרוב ל- 7,500 ילדים עם פיגור בינוני וקשה שהיו יכולים לקבל את השירות הזה ואתם בעצם נותנים אותו רק ל- 3,000.
אתי וייסבלאי: את יכולה להסביר למה?
זבולון אורלב: עדיין יש פער גדול.
הילה רכס מילק: אני יכולה להסביר את הפער.
אתי וייסבלאי: לא רק להסביר אלא להגיד מה אתם עושים כדי לצמצם אותו.
הילה רכס מילק: קודם כל יש משפחות שפשוט בוחרות שהילד שלהם בסיום יום הלימודים יגיע הביתה בשעה 14:30.
הילה רכס מילק: לחלק מהמשפחות אולי יש מטפלים בבית או שלחלק מהשפחות נוח יותר שהילד יגיע הביתה, זה לגיטימי ובסדר גמור ואנחנו לא מחייבים אף אחד להישאר בהארכת יום הלימודים.
הילה רכס מילק: יש משפחות שכן מעדיפות שהילדים שלהם יישארו בהארכת יום ובשביל זה יש מאות מסגרות בארץ לתת את השירות של הארכת היום.
הילה רכס מילק: מבחינתנו כל משפחה שמוכרת בלשכת הרווחה והעובדת הסוציאלית בלשכה מספרת לה על רצף השירותים בקהילה שיש לילד שלה שמתאימים לגיל, המשפחה יכולה לבחור.
הילה רכס מילק: אנחנו לא סוגרים את השירות הזה באף מקום.
זבולון אורלב: זאת אומרת שלמרות שיש פער גדול מאוד בין לכאורה לכלל האוכלוסייה הזכאית שהיא 7,500 לבין האוכלוסייה שמקבלת את השירותים שהיא 3,000 ילדים לא תמצא בפער הזה שום משפחה שרצתה את השירות והוא נמנע ממנה בגלל מחסור, בגלל מכרזים, הסעות.
הילה רכס מילק: הסוגיה של ההסעות עלתה כאן על השולחן, אני באמת מקווה שלוועדה יהיו בקרוב פתרונות.
זבולון אורלב: זאת אומרת שיש ילדים שנמנע מהם השירות הזה בגלל בעיות של הסעות?
הילה רכס מילק: כל מקרה שהופנה אלינו ניסינו לעזור וניסנו לפתור.
הילה רכס מילק: כרגע על שולחני אין שום בפניה משום משפחה או רשות שלא ניסינו למצוא פתרון.
הילה רכס מילק: אני לא אומרת שתמיד הצלחנו.
זבולון אורלב: סליחה, תכף אני אצטרף אליכם להגיש תביעה משפטית כמו בלוד, נחייב את המדינה.
זבולון אורלב: גברת תהילה דהן בבקשה.
תהילה דהן: כשאני הכנסתי את הילד עברתי וועדת השמה בעירייה והם הפנו אותי למעון "עלה", ברוך ה' מקום מקסים, מדהים ואת זה אני חייבת לציין בפניך ובפני כולם.
תהילה דהן: הבן שלי ש.א.
תהילה דהן: אושפז במשך חמש שנים בהדסה עין כרם ומאז שהוא ב"עלה" שברוך ה' יש שם צוות רפואי מדהים, במשך שלוש שנים אני לא רואה אשפוזים.
זבולון אורלב: בן כמה הילד?
תהילה דהן: בן שמונה.
תהילה דהן: הרופאה והצוות הרפואי עושים עבודה נפלאה, והטיפול שם אינטנסיבי.
תהילה דהן: אני יכולה לומר שברוך ה' יש לי ילדה בת שנתיים בריאה, ואני לא מסוגלת להוציא אותה מהמעון הרגיל בסוף היום בגלל הריח הלא נעים שם.
תהילה דהן: כשנכנסים למעון "עלה" אפשר לברך 'בורא מיני בשמים'.
תהילה דהן: הילדים מקבלים שם תרופות עם טיטולים, ילדים שמחוברים לגסטרו, ילדים כמו הילד שלי שזקוקים לחמצן, יש לו ליחות.
תהילה דהן: זה מקום מבריק, ממש כמו הבית.
תהילה דהן: כשאני שמה את ש.א.
תהילה דהן: שם אני רגועה.
זבולון אורלב: לא היית רוצה שאחר הצהריים הוא ילך למעון "שלווה"?
תהילה דהן: הם אמרו לי, ובהתחלה הזדעזעתי.
תהילה דהן: ש.א.
תהילה דהן: הוא ילד שמתכווץ שיכול להוריד דופק.
זבולון אורלב: אולי גם ב"שלווה".
זבולון אורלב: אם "שלווה" זכו במכרז, אז כנראה שב"שלווה" יודעים לטפל.
תהילה דהן: "שלווה" לא מוכנים לקבל ילדים כמו הבן שלי.
תהילה דהן: שאלו אותי אם הוא עם תסמונת דאון, אמרתי "לא".
תהילה דהן: אגב, זה ילד שנולד בריא.
זבולון אורלב: איך את יודעת ש"שלווה" לא מוכנים לקבל?
תהילה דהן: כי פניתי בעבר כי לא הייתה לי בררה, אני אישה עובדת ואין לי סידור לילד.
תהילה דהן: אמרתי לרחל שאם מדובר ב"שלווה" את פשוט לוחצת אותי ואני בכלל לא רוצה לשים אותו, קשה מאוד להשלים לי עם זה להעביר אותו ממקום שהוא מקבל טיפול נפלא למקום שאני לא מכירה עם צוות רפואי שלא מכיר אותו.
תהילה דהן: אני יכולה להעיד ולומר על הרופאה שעובדת שם שהיא עובדת מכל הלב עם הילדים האלה, באהבה גדולה, במסירות נפש ואפילו כשהיא יוצאת לחוץ לארץ לחודש היא מוסרת את מספר הטלפון הנייד שלה ואומרת לי שאני יכולה להתקשר בכל זמן, בכל שעה.
תהילה דהן: אני יכולה להעיד שהילד הזה במשך שלוש שנים לא ראה בתי חולים בזכות הטיפול שהוא מקבל שם, בין אם זה פיזיותרפיה נשימתית, משאבים, הוא מקבל טיפולים פר-רפואיים.
תהילה דהן: אם היה אפשר לראות אותו כשהוא מגיע למעון עם החיוך, הוא תמיד נקי ומסודר, אם שכחתי תרופות או אם נתקעתי בשעה אחת בלילה התקשרתי למעון ודיברתי עם אחות ושאלתי אם אוכל להשאיל תרופה כי מדובר על רמות בדם היא אמרה לי לבוא.
תהילה דהן: השירות שם למרות שהוא אקסטרני אני יכולה להעיד שזה טיפול שאני לא יכולה לתאר במילים.
תהילה דהן: אני אומרת תמיד אשריהם של הילדים.
זבולון אורלב: כששאלתי אם "שלווה" היו מוכנים לקבל את הילד שלה, ראיתי את תנועת הראש שלה.
שלומית גרייבסקי: חד משמעית לא, והם גם אמרו לא.
שלומית גרייבסקי: כשישבנו אז עם שרית הם אמרו שיש ילדים שבגלל הבחינה הרפואית, לכן המשא ומתן איתם נעצר בנקודה הזאת.
זבולון אורלב: גם על יסוד זה לא ניתן לקבל פטור ממכרז?
זבולון אורלב: אולי תתני למשפטנים עונש לעשות שבוע אחד עבודת שירות לתועלת הציבור במעון "עלה", אולי יומיים ואז שישבו בוועדת המכרזים.
שרית רחמים: כמו שאמרתי הסיבה שלא יצא פטור ממכרז גם אחרי שאמרנו לא להפנות ל"שלווה" זה כמו שאמרתי שבגלל מה שראינו שיש מסגרות נוספת כמו "פתחיה" או "מנשי" ששם יש אוכלוסיות מאוד לא פשוטות.
זבולון אורלב: פותרים פרה פרה, תרנגול תרנגול, למה לקשור את הכול?
זבולון אורלב: כאן אומרים שיש מקרה, לפחות מקרה אחד ש"שלווה" לא מוכנים או לא ערוכים לקבל.
זבולון אורלב: ביקרתי ב"עלה" יותר מפעם אחת, בעבר הייתי שר הרווחה וביקרתי במוסדות האלה גם במסגרת תפקידיי במשרד החינוך ביקרתי במוסדות האלה, אני פחות או יותר רואה את התמונות לנגד עיניי, את הילדים עם כל המכשירים, את הצוות שמתרוצץ ומבין מה המשמעות לטלטל כזה בחור.
זבולון אורלב: לשבת בוועדה שקובעת שלא יהיה פטור ממכרז, אגב לתקופה מוגבלת במוסדות ספציפיים, צריך כאן אטימות מדהימה בלתי אנושית.
זבולון אורלב: שוב, אני אומר שאין כאן מתנת חינם, הכסף הציבורי שלא הגיע ל"עלה" נלקח מילדים אחרים של "עלה", הוא לא צומח על העצים.
זבולון אורלב: צריך אטימות אנושית מדהימה.
זבולון אורלב: זה לא רק בירוקרטיה, הוא לא יכול לעבור ל"שלווה", אני לא מבין את הדבר הזה.
זבולון אורלב: זה מסוג המקרים דברים שמקוממים את האוזן הרגילה של האזרח.
שרית רחמים: לפרוטוקול כן חשוב לציין, ש"שלווה" מעולם לא אמרו שהם לא מוכנים להפעיל.
שרית רחמים: חשוב לציין את זה.
זבולון אורלב: את סותרת את הגברת גרייבסקי.
שרית רחמים: נכון אני סותרת אותה.
שרית רחמים: הגענו עם להחלטה ש"שלווה" יחד איתם, בגלל המורכבות הם מצידם אמרו "אנחנו ניכנס לזה, אנחנו התחייבנו במכרז אנחנו נעשה את זה".
שרית רחמים: בפגישה איתם הגענו להחלטה שמאחר ומדובר באוכלוסייה מורכבת אנחנו מעדיפים את האופציה של הפעלה בתוך המסגרת.
שרית רחמים: חשוב שזה יאמר.
שרית רחמים: ברגע שאנחנו חושבים על הצרכים של הילדים ב"עלה" אנחנו מחויבים לחשוב גם על הצרכים של ילדים אחרים.
שרית רחמים: כשיש לנו גם ילדים אחרים במסגרות שצריכות מענה ולא פנו לוועדה בכנסת המחויבות שלנו לדאוג היא גם להם.
שרית רחמים: לכן יצאנו למכרז משלים כדי לתת מענה גם לילדים האלה.
שלומית גרייבסקי: רק הערה, האימא פנתה וסירבו לקבל, זאת התשובה.
תהילה דהן: גם פניתי המון לרווחה, קיבלו אותי למעון אחרי וועדות שעברתי.
זבולון אורלב: למי פנית ברווחה?
תהילה דהן: הבן שלי נמצא שם בשיקום, פניתי לחנה גרשון שהתעלמה ממני ואמרה לי "זה לא קשור אלי, זה קשור לעירייה, אין לי מה לעשות".
תהילה דהן: שאלתי אותה אם יוציאו לי את הילד, רחל אמרה שהיא מדברת עם שלומית מנהלת הפנימייה "כי בכל זאת לא נעים לי להוציא את הילד שלך".
תהילה דהן: ממש בחסד היא אמרה, ביקשתי לפחות עד השעה 15:00, כל פעם פניתי לחנה גרשון העובדת הסוציאלית שם.
תהילה דהן: שלומית אמרה שהיא תקבל אותו.
זבולון אורלב: אני חושב שהדברים מדברים בעד עצמם.
זבולון אורלב: בבקשה הקליניקה של בר אילן, קארין אלהרר בבקשה.
קארין אלהרר: אדוני אני חושבת שבנושא הזה אחד הקשיים שאנחנו רואים בשטח זה הנושא של ההסעות.
קארין אלהרר: נאמר כאן ובצדק רב, יש מספר גדול של ילדים שנמצאים באיזה פער בין מספר הילדים הקיימים במערכת לבין מספר הילדים שבעצם נמצאים זכאים ומשתמשים בשירות של הארכת יום הלימודים.
קארין אלהרר: המקרים שהגיעו אלינו ממשפחות שהם בדרך כלל בחבילה שלמה של קשיי יום, גם אימהות חד הוריות, משפחות גם בשולי החברה הישראלית ללא קשר לעובדת המוגבלות.
קארין אלהרר: המשפחות פונות אלינו, העברתי למרכז המחקר והמידע של הכנסת את התכתובת שהייתה לי גם עם משרד הרווחה וגם עם משרד החינוך בכל הנוגע להסעות והמשרדים פשוט מפילים את זה האחד על השני.
קארין אלהרר: נוצר מצב שהדרך היחידה כמשפטנים לפתור את הבעיה היא להגיש תביעה.
קארין אלהרר: אבל גם כאן יש חסם.
קארין אלהרר: מדינת ישראל לא מרשה לכל אדם להגיש תביעה, צריך לשלם אגרות והרבה פעמים בעתירות - - -
זבולון אורלב: כמה עולה אגרה?
קארין אלהרר: כמעט 2,000 שקלים, 1,960 שקל.
קארין אלהרר: מדינת ישראל ב'תקנות בתי משפט אגרות' לא נותנת פטור מאגרות בעתירות מנהליות.
קארין אלהרר: לקליניקה אין את היכולת אתית, לשכת עורכי הדין אוסרת על עורכי הדין לממן אגרות לפונים, נוצר מצב אבסורדי ככל שניתן לתאר שהורים אומרים :
קארין אלהרר: טוב אין מה לעשות, לא אלך לעבודה".
זבולון אורלב: אם נמצא תרומה לשלם האגרה?
קארין אלהרר: אנחנו נגיש עתירה בערך בפעם בשלושה שבועות.
זבולון אורלב: לא, ללכת על עתירה אחת ולא הגיע להסדר כמו בלוד אלא לבקש פסק דין.
קארין אלהרר: אני אומר לאדוני, בדיוק עכשיו יש לנו גם עתירה בנושא של הסעות בטיחותיות לא לילדים עם פיגור אלא כדי לשנות את חוזר המנכ"ל בנושא הסעות בטיחותיות, כשמגיעים לבית המשפט השופט או השופטת מנסים לקדם את התיק ולסגור אותו.
זבולון אורלב: אני מוכן להתנצל בפני השופט ולומר שאנחנו מבקשים פעם אחת ולתמיד גם פסק דין.
קארין אלהרר: גם אנחנו מבקשים, אדוני אני חייבת לומר בעניין הזה, המחויבות שלנו בעניין הזה היא כמו לכל והיא לפונה שמגיע, אנחנו לא יכולים לייצר תיק על חשבונו של הפונה.
קארין אלהרר: הרי כשאנחנו מגיעים לבית המשפט כולם מישרים קו.
זבולון אורלב: האם תוכלו למצוא פונה שמוכן שעל גבו נבנה תקדים?
קארין אלהרר: אנחנו נחפש אותו.
זבולון אורלב: אני מציע שאת תחפשי פונה, אנחנו במפורש רוצים שהוא יהיה המקרה שעל גביו אנחנו נבנה את התקדים המשפטי עד בג"צ.
זבולון אורלב: ברגע שתודיעי לי אני אעשה מאמץ למצוא תורם שיממן את האגרה.
קארין אלהרר: בסדר גמור.
נועה ביתן: אני אחסוך את זה.
זבולון אורלב: הנה יש לנו תורמת.
נועה ביתן: אקי"ם היא זו שהגישה את העתירה המנהלית בלוד, לשמחתנו זכינו.
נועה ביתן: המטרה שלנו הייתה שזה ייושם בכל הארץ ולצערי זה לא קרה.
זבולון אורלב: כי בלוד זה היה הסדר מקומי, זה לא פסק דין עקרוני.
נועה ביתן: כן, אבל יש את עיקרון השוויון וצריך להחיל - - -
זבולון אורלב: עומדת לרשותך הקליניקה, לא ייקחו שכר טרחה, רק תשלמו את האגרה ואם לא תמצאו תרומה אמרתי שאני אחפש.
נועה ביתן: גם לנו יש לשכה משפטית והאמת היא שממש בימים האלה אנחנו מתכוונים לפנות לבית המשפט העליון ולא לעתירה מנהלית מאחר ואנחנו חושבים שעתירה מנהלית תפתור את זה נקודתית.
נועה ביתן: אני מקווה שכבר בשבוע הבא העתירה תוגש לבית המשפט העליון והבעיה הזאת תיפתר אחת ולתמיד כי אין מה לעשות.
זבולון אורלב: אני לא חוזר מדבריי.
זבולון אורלב: למה לא ניתן לשתף פעולה איתם?
נועה ביתן: דווקא משתפים פעולה.
זבולון אורלב: כי אמרת "יש לנו לשכה משפטית" זה נראה כאילו כל אחד רוצה את הכבוד שלו.
נועה ביתן: זה לא עניין של כבוד.
רעיה לוי גודמן: כבוד היושב ראש, על פי בקשתך ראש קיבלתי נתונים לשאלה האם הוועדה התכנסה או סיימה בנושא ההסעות.
רעיה לוי גודמן: יש לי עדכון חם כי לא ידעתי שאתבקש ולכן לא הגעתי עם הנתונים.
רעיה לוי גודמן: היא התכנסה ויצא מסמך לכל משרדי הממשלה הרלוונטיים, לא הייתה תגובה לא ממשרד הרווחה ולא ממשרד התחבורה.
רעיה לוי גודמן: יש לחץ מאוד כבד על משרדי הממשלה האחרים להגיב למסמך שהוכן.
רעיה לוי גודמן: כמו שאמרתי הוכן מסמך מאוד מעמיק ורציני סביב כל ההשלכות של ההסעות.
רעיה לוי גודמן: אני אודה אם תהייה פנייה מהוועדה אל משרדי הממשלה לזרז את התגובות כדי שנוכל להתקדם.
זבולון אורלב: אם אין מי שמבקש עוד רשות דיבור, אני רוצה לסכם את הישיבה.
נעמה לרנר: אני מארגון "בזכות".
נעמה לרנר: אתה יודע שארגון "בזכות" עוכר שמחות אז אני הולכת לאחור.
נעמה לרנר: לכן העזתי לבוא ולהגיד על אף שהדברים שלי לא יהיו - - -
זבולון אורלב: אתן עושות מצווה, הארגון הזה כמו הקליניקה, כמו אקי"ם וכמו יתר הארגונים הציבוריים עושים דבר חשוב מאוד כי בחברה דמוקרטית אי אפשר לסמוך רק על המערכת השלטונית.
זבולון אורלב: המערכת האזרחית חייבת להיות פעילה מאוד ועם עין פקוחה, זה לא עניין רק לכנסת אלא גם עיניי הציבור צריכות להיות פקוחות כדי לבוא להתריע ולשים דברים על השולחן.
זבולון אורלב: ככה פועלת חברה מתוקנת.
זבולון אורלב: אני בהחלט מברך אתכם כמו את יתר הארגונים שפועלים.
נעמה לרנר: אני כן רוצה לעלות משהו שלא עלה כאן ושהעליתי עם אתי וייסבלאי, ושלא היה כאן בכלל על השולחן, נושא אליו נחשפנו דרך מחלקת המחקר על כך שישנים ילדים אקסטרניים שלומדים בבית הספר של "עלה".
נעמה לרנר: אני רוצה לעלות את הנושא למרות שאני יודעת שזה לא בדיוק הפורום שהנושא יגיע דרכו לידי ביטוי מעשי.
נעמה לרנר: יש בירושלים בתי ספר, ואם צריך צריכים לקום בתי ספר נוספים בקהילה לאוכלוסיית ילדים שמתגוררת בקהילה.
נעמה לרנר: היום כשאנחנו מדברים על מעונות ועל מוסדות ועל צמצום מוסדות, אתה בוודאי מכיר את האג'נדה של ארגון "בזכות" בנושא הזה, הזדעז
נעמה לרנר: ענו לשמוע שבמערכת היפה כמו שיש בירושלים בסופו של דבר 21 ילדים שמתגוררים בקהילה צריכים להיכנס וללמוד בתוך מסגרת מוסדית.
נעמה לרנר: שוב, אני יודעת שזאת לא המסגרת לפתרונות של הדברים האלה אבל אני חושבת שחשוב שזה גם כן יאמר למרות שאני יודעת שלנושא לא יהיה כאן חיבוק.
נעמה לרנר: לדעתנו במעונות לא צריכים להיפתח בתי ספר ככלל, לדעתנו ילדים אקסטרניים שמתגוררים בקהילה בוודאי לא צריכים בילדותם, בגיל שמונה ובגילאים יותר קטנים להיות במשך כל היום שלהם החל מהשעה 07:00 ועד 19:00 במסגרת של מעון,
זבולון אורלב: אני נוטה לתמוך מאוד מאוד בדעתך.
זבולון אורלב: אני שר הרווחה שעשה את המהפך במשרד הרווחה להליכה עם הפנים לקהילה ותמרץ את המחלקות לשירותים חברתיים לצמצם השמות חוץ ביתיות ולהעמיק יותר את הפתרונות הקהילתיים.
זבולון אורלב: מוטי וינטר תמיד אומר לי "זבולון, איך זה לא קיבל כותרות ענק".
זבולון אורלב: כפי שאמרתי לכם נושאי רווחה לא מקבלים כותרות.
זבולון אורלב: אבל החזון הזה הוא לא חזון שאפשר לבנות ביום אחד.
זבולון אורלב: אם בירושלים יש מספר ילדים שאיננו מהווה מספיק שטח כדי לקיים מסגרת ויש מסגרת במעון אז יש שתי אפשרויות, או שיקימו מסגרת חדשה חלשה בלי כל הכוחות המקצועיים, בלי הציוד הנדרש, בלי כל התמיכה הרחבה שצריכה להיות והילד לא יהיה במעון, או שיהיה במעון עם המינוס ושיהיה במעון עם כל המערכת המקצועית התומכת.
זבולון אורלב: זאת דילמה לא פשוטה.
זבולון אורלב: בחזון את צודקת ואני מאוד תומך בה.
נעמה לרנר: בהתחלה חשבתי שמדובר בחמישה, שבעה שמונה ילדים, אבל ברגע שמדובר בעשרים ואחד ילדים כשכל שנה בשנים האחרונות מתווספת קבוצה גדולה של ילדים אני חושבת שיש הצדקה על חשיבה של לעצור ולהגיד איך פותחים עבורם מסגרת בכל זאת בקהילה.
זבולון אורלב: את צודקת שעיריית ירושלים - - -
נעמה לרנר: הלוואי שזאת הייתה המסגרת היחידה שמורחבת בכיוונים האלה.
נעמה לרנר: ישבנו כאן
נעמה לרנר: בחוץ ושרית נתנה רשימת מסגרות בארץ שהמדיניות והמגמה היא במקום להקים דברים בקהילה זה לקחת לתוך המסגרות הקיימות ולהרחיב בהן את השירותים.
זבולון אורלב: לדעתי זה סותר את מדיניות הרווחה של משרד הרווחה, אני מקווה מאוד שזה סותר.
זבולון אורלב: אני חושב שהפתרונות צריכים להיות בהחלט פתרונות בקהילה ולא פתרונות במעונות.
זבולון אורלב: זה דיון שבהחלט צריך לקיים אותו ואני מקווה שהדברים שלך יעלו בדיון.
זבולון אורלב: מנהלת בית הספר רחל פישהיימר בבקשה.
רחל פישהיימר: בחזון כל מה שאת אומרת מאוד יפה.
רחל פישהיימר: כשיש ילדים כול כך מיוחדים שמגיע להם בתי ספר והם מחוברים לחמצן והם זקוקים למרפאה צמודה, ילדים שזקוקים לרופאים צמודים כל היום לא מתאפשר להוציא אותם למסגרת בחוץ.
רחל פישהיימר: רק להוציא שלושה-ארבעה ילדים עולה למדינה לרחוב אחד 200 שקל הסעה הלוך חזור, זה המינימום והם לא יקבלו את חצי מהשירותים שיש להם היום.
נעמה לרנר: אלו ילדים שמתגוררים בבית, אין להם רופא בתוך הבית ולא אחות בתוך הבית, יש את המטפלים בבית.
נעמה לרנר: יש לקהילה את האפשרויות לקחת אנשים כמו רחמים כהן מלמד, שיסלח לי שאני משתמשת בו, ולשים אותו בבית עם כל הציוד שהוא צריך.
נעמה לרנר: מדינת ישראל אומרת כלפי אוכלוסיות מסוימות, ברמות תפקוד קוגניטיביות מסוימות שהיא מוכנה השקיע בהם, אבל היא פחות מוכנה להשקיע באוכלוסייה הזאת.
זבולון אורלב: הגברת רחל פישהיימר, אמרתי שאין הכוונה להקים בית ספר בקהילה שהמערכת המקצועית התומכת תהייה פחותה כהוא זה ממה שקיים.
נעמה לרנר: וגם אנחנו לא מעוניינים בזה, אנחנו מעוניינים שתוקם מערכת מסוימת ושהיא תהייה בקהילה.
זבולון אורלב: כמו שנאמר זה הרצוי מול המצוי מבחינת האפשרויות.
נעמה לרנר: פתאום יש כאן את הנושא התקציבי, פתאום כאן כולנו הולכים ונהיים ממש בעד משרד האוצר.
זבולון אורלב: אני רוצה להתייחס לדברים ולסכם: הוועדה התרשמה שעיריית ירושלים לא הגיבה ולא התייחסה בלוח זמנים ראוי כדי לממן את הארכת יום הלימודים לילדים בבית הספר במעון "עלה" בירושלים.
זבולון אורלב: הנזק הכספי למעון "עלה" נאמד בכ- 400,000 שקלים בשנה ואין ספק כי סכום זה בא על חשבון הטיפול בילדים אחרים הנמצאים במעון "עלה".
זבולון אורלב: הוועדה סבורה כי מן הראוי היה לראות במקרה זה כחריג ולאשר פטור ממכרז לתקופה מוגבלת.
זבולון אורלב: הוועדה רשמה לפניה כי לפני ימים אחדים פורסם המכרז כדי שמעון "עלה" ומסגרות נוספות יוכלו להציע את שירותיהם.
זבולון אורלב: להערכת העירייה תוצאות המכרז יפורסמו תוך כחודשיים ולאחר מכן יידרש עוד כחודש ימים למשרד הרווחה כדי להעניק סמל מסגרת.
זבולון אורלב: המסמך שהכין מרכז המחקר והמידע של הכנסת חשף פער בלתי מוסבר של כ- 3,000 ילדים שלכאורה זכאים להארכת יום הלימודים ואינם נמצאים במסגרות שכאלה.
זבולון אורלב: הוועדה דורשת ממשרד הרווחה לבדוק פרטנית את המקרים ולדווח לוועדה תוך 60 יום מדוע ילדים אלה ובפילוח גילאים אינם מקבלים את השירות שהם זכאים לו, ככל שהם זכאים על פי הקטגוריות שיקבע המשרד.
זבולון אורלב: הוועדה פונה לחברי "וועדת צרפתי" המטפלת בהסדר בין משרדי הממשלה של הסעות המסגרות המשותפות של משרד החינוך ומשרד הרווחה לזרז ככל האפשר את קבלת החלטות הוועדה שהוקמה בעקבות החלטת וועדת החינוך התרבות בפברואר 2010.
זבולון אורלב: הוועדה פונה למשרדי הממשלה הנוגעים בדבר להתייחס וזרז את תשובותיהם בהקדם האפשרי.
זבולון אורלב: מהדיון עולה שקיימים ילדים לא מעטים שזכאים לשירותים אלה ואינם מקבלים אותם בגלל בעיות ההסעות.
זבולון אורלב: הוועדה ממליצה להקים וכן לקליניקה לזכויות אנשים עם מוגבלות להגיש תביעות משפטיות ולהציג בפני בית המשפט את העובדות ואת הנתונים שנחשפו בוועדה לזכויות הילד על מנת להבהיר לרשויות המוסמכות את חובתן המחולטת להעניק את השירותים במלואם לילדים הזכאים.
זבולון אורלב: האם יש למישהו הערה לגבי מסקנות הדיון.
שרית רחמים: לגבי הקטע הראשון.
רחל סעדה: "הוועדה התרשמה שעיריית ירושלים לא הגיבה ולא התייחסה בלוח זמנים הראוי כדי לממן את הארכת יום הלימודים לילדי בית הספר "עלה" בירושלים.
זבולון אורלב: עיריית ירושלים ומשרד הרווחה, תוספי גם את משרד הרווחה כי הם דיברו על המכסות.
רחל סעדה: הנזק הכספי למעון "עלה" נאמד בכ- 400,000 בשנה ואין ספק שסכום זה בא על חשבון טיפול בילדים אחרים.
זבולון אורלב: מה ההתייחסות שלך?
שרית רחמים: יש כאן התייחסות למימד הזמן, התייחסות למימד של העניין שאי אפשר היה לתקצב את "עלה", אתה מדבר על כך שהיה צריך לתת פטור – זו החלטה שהייעוץ המשפטי אמורים לקבל.
זבולון אורלב: אנחנו מחליטים אחרת.
זבולון אורלב: זה הסיכום שלנו, הדברים שלך נשמעו, אמרנו לדעת הוועדה ולא לדעתך.
זבולון אורלב: לדעתי זה כשל שמבטא אטימות אנושית.
זבולון אורלב: אני בטוח שאם מקבלי ההחלטות אם הם היו יומיים במעון הם היו מקבלים החלטה אחרת.
זבולון אורלב: היו אומרים להם ב"עלה" איזה שירותים חסכו מהילדים ב- 400,000 שקל, אני בטוח שאז הם היו מקבלים החלטה אחרת.
זבולון אורלב: אין לי הגדרה אחרת מלבד אטימות אנושית בלתי מתקבלת, בלתי סבירה.
זבולון אורלב: אני אומר לך כמי שקיבל הרבה פטורים ממכרזים, אם יש איזה מקרה קלאסי לקבל פטור ממכרז לתקופה מוגבלת ונקודתית לגבי שלושה-ארבעה מסגרות בירושלים, זה המקרה ואלו המקרים.
זבולון אורלב: אין מקרה יותר צודק.
זבולון אורלב: איזה מקרה יכול להיות?
זבולון אורלב: מה צריך עוד להיות ריבון העולמים?
זבולון אורלב: נאמנים עלי דברי המנהלת ונאמנים עלי דברי האימא שאמרו שמעון "שלווה" לא היה מוכן לקבל.
זבולון אורלב: אני לא רוצה להיכנס לכל זה במסקנות והדברים מדברים בעד עצמם.
זבולון אורלב: תאמיני לי השתמשתי במילים עדינות בסיכום ולא כמו שדיברתי במהלך הדיון כי היה מגיע לומר דברים הרבה יותר חריפים.
זבולון אורלב: בהודעה לעיתונות אני אשמש במילים מאוד חריפות כי אני חושב שנעשה כאן עוול גדול מאוד לילדים שאין מי שמגן עליהם.
זבולון אורלב: מי מגן עליהם?
זבולון אורלב: האימא המסכנה הזאת, סליחה על הביטוי, זו שנושאת על גבה?
זבולון אורלב: מי יגן על משפחת דהן?
זבולון אורלב: אני אומר לך את זה ואני הייתי עובד ציבור כמוכם, אני פשוט לא קולט למה?
זבולון אורלב: יש חוקים ברורים יש לכם גיבוי של החוק כאן.
זבולון אורלב: בלוד היו צריכים ללכת לבית המשפט?
זבולון אורלב: וזה מקרה כל כך ברור.
זבולון אורלב: טיפלתי גם במקרה של אור יהודה, הסעה מאור יהודה לבני ברק שצריכים לעשות שני סבבים של הסעות, שם בצעקות זה עזר וגם יגאל צרפתי התערב בשיחה עם ראש העיר.
זבולון אורלב: למה צריך את כל זה?
זבולון אורלב: שבו משרדי הממשלה ביניכם ותסדרו את הדברים האלה.