GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זבולון אורלב: אני לא חושב שמדינת ישראל יכולה להפקיר ילדים מגיל 0 עד גיל 3, לתת סבסוד להורים---
ליאורה מינקה: מה ההצעה של המשרד?
ליאורה מינקה: מה המשרד רוצה מאיתנו?
זבולון אורלב: הם הקריאו מה הם מציעים, קחי את הנייר.
ליאורה מינקה: אבל ברור שאי אפשר לחתום על זה.
זבולון אורלב: אני גם קיבלתי הודעה מחברת המתנ"סים, לא רק מ ארגוני הנשים, שגם הם בתנאים האלה לא חותמים איתכם הסכם.
זבולון אורלב: כלומר החזית פה היא חזית רחבה מאוד.
זבולון אורלב: אני לא יודע אם יש יוצאי דופן.
זבולון אורלב: נדמה לי שהרשתות המאורגנות לא חותמות על הסכם, אני מבין, והדבר הזה כרגע הוא בעייתי מאוד להורים, כי ההורים לא יכולים לרשום, זוגות לא יכולים לארגן לעצמם את העניין הזה.
זבולון אורלב: אבל, שוב, אני לא בוועדה למעמד האישה ולא ועדה למעמד המשפחה, אני גם דואג להם, אני גם סבא לנכדים שהולכים לגנים ולמעונות, אבל מנקודת מבט של הילד המצב הזה הוא בלתי אפשרי.
זבולון אורלב: אני שואל אתכם איך ייפתר המשבר הזה.
זבולון אורלב: אם הם לא רוצים, מה תעשו?
זבולון אורלב: לאן זה מוביל?
תמר אלמוג: אדוני, אני חוזרת על הדברים---
זבולון אורלב: אל תחזרי.
תמר אלמוג: לא, על כוונת המשרד כן---
זבולון אורלב: לא, אל תחזרי.
זבולון אורלב: אם הם סומכים, אני לא ערב לכוונת המשרד כאן.
זבולון אורלב: הוועדה לא תהיה ערבה, מניסיון אני יודע, אנחנו לא נהיה ערבים.
זבולון אורלב: אני לא אציע להם לסמוך על ערבות של המשרד.
זבולון אורלב: אני יודע לסמוך רק על חתימה מחייבת חוזית של המדינה.
זבולון אורלב: אני לא מציע לסמוך.
תמר אלמוג: אז אני אציע משהו אחר.
זבולון אורלב: כשהשר מגיע לכאן ואומר שהסטנדרטים יהיו כאלה וכאלה, אני מציע לכם כן לסמוך.
זבולון אורלב: כי הוא צריך את אישור הכנסת.
זבולון אורלב: כל דבר שהוא צריך אישור הכנסת אני מציע לסמוך.
זבולון אורלב: אני סומך על הכנסת.
זבולון אורלב: מאוד סומך על הכנסת, יש חברי כנסת שהם ערים ולא יתנו לדבר לא ראוי לעבור.
זבולון אורלב: כמו שפה אנחנו ערים ולא נותנים לכם לנהל את המשבר הזה הרחק מעיני התקשורת.
זבולון אורלב: אנחנו שמים אתכם בקדמת הבמה הלאומית ואומרים 'רבותיי, יש כאן משבר, תפתרו אותו'.
זבולון אורלב: בבקשה, גב' אלמוג.
תמר אלמוג: אם אנחנו נצא מאותה נקודת מוצא, שטובת הילד היא במרכז, הן מההיבט של בטיחותו ושלומו והן מההיבט של טובת האם העובדת, שיהיה לה סידור וכולי, הרי סלע המחלוקת זה איזה שהיא שנה, שנת מעבר, עד אשר יקבלו שיפוי.
תמר אלמוג: בשנה הזאת למה הארגונים יהיו מוכנים להתחייב למינימום של בטיחות?
תמר אלמוג: אני לא מאמינה שארגון שמפעיל מעון שנים רבות---
זבולון אורלב: הם אמרו שהם מוכנים להתחייב לסטנדרטים המתחייבים מהחוזה של תשע"א.
ליאורה מינקה: כמו שנה שעברה.
טליה לבני: כאילו שנולדנו אתמול.
זבולון אורלב: אני ציפיתי שבשבוע הזה תזמינו אותם לפגישה ותדברו.
זבולון אורלב: חבר'ה, אתם לא קולטים איפה אתם נמצאים.
זבולון אורלב: אתם---
טליה לבני: 90 שנה הארגונים האלה מפעילים מעונות.
זבולון אורלב: חברים, אנחנו לא מנהלים.
זבולון אורלב: אם חברתי חברת הכנסת זוארץ מוכנה, אני לא חושב שזה תפקידה של הכנסת, שבו ביניכם.
אורית זוארץ: תגיעו להסכמה.
זבולון אורלב: אנחנו רק תובעים מהממשלה להגיע להסכם עם הארגונים.
זבולון אורלב: אם היינו חושבים, אגב, שהארגונים לא צודקים, היינו אומרים להם.
זבולון אורלב: אני אומר בגלוי.
זבולון אורלב: אני לא אומר שהם צודקים, אני לא אומר שהם לא צודקים, אני לא אומר את זה, אנחנו לא צריכים להיכנס למי צודק או לא, אני לא חושב כרגע שהתביעה שלכם שהם יתחייבו באופן חוזי לסטנדרטים מסוימים מבלי שאתם מחויבים באופן חוזי שיש לזה מימון, אני לא חושב שזו תביעה שאני יכול לבוא אליהם ולהגיד להם 'תחתמו'.
תמר אלמוג: ההצעה של המשרד היתה שהם יפתחו את הרישום והם ממנים צוות מטעמם לשבת איתנו, לוקחים את מפרט נספח 1 ועל זה יושבים.
תמר אלמוג: אם יש שם, לדוגמה, 50 פרמטרים---
ליאור גבאי: אין בעיה, אבל אל תכתבי שאם לא נגיע להסכמות, המשרד---
אורית זוארץ: מה אתם עושים?
אורית זוארץ: אתם---
זבולון אורלב: שתי דקות הפסקה לצעקות הדדיות.
טליה לבני: או תשע"א, או שאין לך רישום.
טליה לבני: תקשיבי טוב, שנת הלימודים לא תיפתח, אבל אנחנו נסביר ממחר לכל ההורים במדינה מה קורה, איך משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה מתנהל כלפינו, ארגונים ש-90 שנה---
אורית זוארץ: לא כלפיכם, כלפי ההורים.
טליה לבני: כלפי ההורים, כלפי הילדים.
תמר אלמוג: ההורים שואלים את משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה 'מה הן דרישות המינימום', זה ההורים שואלים.
טליה לבני: הם לא שואלים אותך.
טליה לבני: את לא אומרת נכון.
תמר אלמוג: הם שואלים, אני מוכנה לשלוח לך את השאלות---
זבולון אורלב: הפרוטוקול סגור.
זבולון אורלב: אני מחדש את הישיבה, רשות הדיבור לחברת הכנסת זוארץ.
אורית זוארץ: אני פונה אליכם, למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
אורית זוארץ: אי אפשר לנתק את הילד מהמשפחה ואי אפשר לעשות את ההפרדה הזו שאתם מנסים לעשות ובסופו של דבר התביעות שלכם, בניגוד למה שאמרה גב' לבני, זה לא האינטרסים שלך, טליה, זה האינטרסים של ההורים והילדים, שמקבלים שירות ממך ואת באמת נותנת שירות יחד עם שאר הארגונים.
אורית זוארץ: אז בהקשר הזה נוצר מצב פרדוקסלי, שעוד פעם אתם מגלגלים את העלויות על ההורים.
אורית זוארץ: כי בסופו של דבר מי שיצטרך לשאת בהוצאות האלה ובהתאמות האלה בשנה הקרובה זה לא המדינה, זה האזרחים.
אורית זוארץ: זו לא הפעם הראשונה שזה קורה, אנחנו מכירים הרבה מאוד ארגונים שהמדינה בעצם מפעילה, דרכם, שירותים והם הופכים להיות הספונסרים שלכם.
אורית זוארץ: אז אם אתם רוצים לקדם את הסוגיה הזו, או שתתנו לזה מענה תקציבי, או שתגיעו להסכמות שכל הנושא הזה יבוצע כשיהיה מענה תקציבי, נניח בעוד שנה.
אורית זוארץ: לגבי השנה הנוכחית, אני חושבת שזה חטא על פשע.
אורית זוארץ: כי מה אתם אומרים?
אורית זוארץ: בשנה הנוכחית הילדים יהיו בלי בטיחות.
אורית זוארץ: למה אתם מפעילים עכשיו את כל המעונות דרך נעמ"ת, אמונה, ויצ"ו?
אורית זוארץ: מה, היום אין בטיחות?
אורית זוארץ: אל תתבלבלו, זה התנאים שלכם, אתם עבריינים---
תמר אלמוג: אני רוצה לומר---
אורית זוארץ: אם אתם מסבסדים ארגונים וגנים שלא עומדים בתקינה לאורך שנים, אתם עבריינים.
אורית זוארץ: זה הכל.
אורית זוארץ: אתם לא יכולים לפתור את זה עכשיו, ביום אחד, ולגלגל את זה על ההורים.
אורית זוארץ: אל תתבלבלו, אנחנו לא ניתן לזה יד.
אורית זוארץ: אם אתם מדברים על תקופת ביניים, תגיעו להסדר בתקופת הביניים שיעמדו בסטנדרטים שנדרשו מהם לאורך השנים ואל תגידו 'לא עומדים בתקנים', כי אני מכירה מקרוב, גם כאמא, את הסוגיה הזו.
אורית זוארץ: אל תהפכו את הנושא הזה לאישיו.
זבולון אורלב: תחליטו במשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה מי מדבר.
תמר אלמוג: אני מבקשת להשיב.
זבולון אורלב: חשוב לנו מאוד להבהיר את הדברים, חד וחלק.
זבולון אורלב: הוועדה תומכת מאוד בקידום הסטנדרטים הפיזיים והחינוכיים במעונות ולכן זאת כוונת החוק, אבל החוק עדיין לא הושלם, ואם יש צעדים מקדמים, אנחנו תומכים, ואין לי שום ספק שאין אדם במדינת ישראל שמתנגד לדבר הזה, אבל אתם לא יכולים לתבוע מצד אחד את שיפור הסטנדרטים ומצד שני לא להתחייב חוזית למימון הדבר הזה.
זבולון אורלב: זה דבר בלתי אפשרי ולכן אנחנו הצענו לכם; עדיפות ראשונה, תתבעו שיפור הסטנדרטים, נספח 1, ותתחייבו חוזית למימון.
זבולון אורלב: זאת התביעה הבסיסית שלנו.
זבולון אורלב: אם אתם לא מסוגלים, תחזרו למתכונת הסכם תשע"א.
זבולון אורלב: אני לא רואה אפשרות אחרת, אלא אם כן, עורך דין אביעד, תגיעו איתם להסכמים אחרים.
זבולון אורלב: אנחנו לא נעבור לסדר היום ואנחנו נגייס פה כמה ועדות, גם את הוועדה למעמד האישה, גם ועדת העבודה והרווחה וגם ועדת החינוך, אני אזמן ישיבה של ארבע ועדות, נזמין את השר, נזמין את המנהל הכללי, אתם תעמדו במצב בלתי אפשרי.
זבולון אורלב: אנחנו לא יכולים לעבור לסדר היום כשהרישום עדיין מתעכב.
זבולון אורלב: אתם משבשים את החיים במדינת ישראל ואני חרד לעתידם של הילדים.
זבולון אורלב: אני אומר את זה בצורה גלויה, אני מאוד מאוד חרד מהדבר הזה.
זבולון אורלב: על זה ביקשנו שתעשו את הדיון.
זבולון אורלב: אני מצטער להגיד שבזבזנו שבוע, אתם באים בלי תשובות.
תמר אלמוג: קודם כל, לגבי העניין הזה, באמת ניהלתי דין ודברים עם אחד הנציגים של הארגונים ומה שאמרתי זה הדבר הבא; אמרתי, בתקופת הביניים...
תמר אלמוג: כי מאז שהיתה ועדת הסטנדרטים ונקבעה פרוגרמה היטשטשו הגבולות בין מה שהארגון חייב/לא חייב.
תמר אלמוג: גם המפקחים שלנו שמגיעים לשטח, הם כבר מבולבלים, הם צריכים לדרוש את זה או לא לדרוש את זה?
תמר אלמוג: כל השטח מבולבל.
אורית זוארץ: אז תעשו סדר בארגון שלכם.
תמר אלמוג: אמרה הגב' טליה לבני כאן שהארגונים הפעילו את המעונות האלה 90 שנה, לפני שבכלל קמה ועדת הסטנדרטים וקבעה מה שקבעה, ואני שואלת את גב' טליה לבני, מה היו הסטנדרטים שלפיהם היא ניהלה את המעונות 90 שנה עד שנקבעה הפרוגרמה והסטנדרטים?
תמר אלמוג: הרי יש איזה שהוא מינימום שהם מקיימים.
זבולון אורלב: יש לי הצעה אלייך.
זבולון אורלב: אם חסרים לכם חדרים במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, הכנסת תתרום חדר, תזמינו אותם ותדונו, מה אתם רוצים מאיתנו?
תמר אלמוג: זה מה שביקשתי.
תמר אלמוג: אני ביקשתי מהם לבוא אליי עם הצעה למה הם מסוגלים להתחייב עוד השנה.
ליאור גבאי: אנחנו הצענו---
זבולון אורלב: סליחה, ליאור.
זבולון אורלב: חברים, אני מציע---
קריאה: אז איך אתם מנהלים את זה?
יובל אביעד: אנחנו נתנו הזדמנות להגיע לדרישות חלופיות.
קריאה: אתם נתתם?
יובל אביעד: ההסכם, אתם חתומים על הסכם.
ליאור גבאי: אבל אתם צריכים לפרסם, יובל.
ליאור גבאי: מתי פרסמתם?
טליה לבני: מה היה בתש"ע?
טליה לבני: מה היה בתשס"ט?
זבולון אורלב: חברים, אני אומר שוב, רק מפני האחריות הציבורית אני לא רוצה להגיע כרגע למסקנות חריפות.
זבולון אורלב: אנחנו ניתן עוד שבוע אחד וביום שלישי הבא, אם ירצה ה', תקוים ישיבה נוספת, על השעה המדויקת תקבלו הודעה.
זבולון אורלב: יש לכם שבוע למשא ומתן.
זבולון אורלב: חבריי במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, יש לכם... ממלא מקום הדובר, אתה רוצה בכל זאת לומר משהו?
ברק גרנות: אולי תהיה פה תביעת דיבה אם אני אגיד את האמת, אז אני אגיד לך את זה בארבע עיניים.
זבולון אורלב: לא, אל תגיד לי בארבע עיניים.
זבולון אורלב: אני אדם רשמי, אם אתה תוציא דיבה, אתה צפוי לתביעת דיבה, בהחלט.
זבולון אורלב: תחליט מה שאתה מדבר.
זבולון אורלב: הכנסת היא לא חסינות מפני תביעות לדיבה, רק לנו יש חסינות, לך אין חסינות.
זבולון אורלב: חברים, אני מאפשר לכם לנהל משא ומתן.
זבולון אורלב: הוועדה, אנחנו מבקשים מכם, מפצירים בכם, לנהל משא ומתן עוד שבוע ימים.
זבולון אורלב: על כל הסכם שתגיעו, אנחנו נברך עליו ונברך אתכם, אבל אם והיה ולא תגיעו להסכם אני מעריך שהכנסת תטפל בסוגיה לא ברמה של ועדה לזכויות הילד בלבד, אני אזום ישיבה מרובעת של הכנסת ואני מעריך שהכנסת תפעיל את כל השפעתה האפשרית על מנת או שהמשרד ימצא את המימון לסטנדרטים המשופרים וזאת העדיפות הראשונה שלנו, או העדיפות השנייה, אם אין מימון לשיפור הסטנדרטים, להמשיך בסטנדרטים של תשע"א, עד אשר אנחנו נעביר את החוק ואת התקנות.
זבולון אורלב: זאת ההצעה שלנו, כי אנחנו רואים נזק חמור בשיבוש חיי המשפחות ובעיקר פגיעה ברווחתם ושלומם של הילדים.
זבולון אורלב: אנחנו מתכבדים לפתוח את ישיבת הוועדה.
זבולון אורלב: זו הפעם השלישית שאנחנו מתכנסים כדי להביא לידי כך שהרישום למעונות היום של הארגונים ושל חברת המתנ"סים, ייפתח, כיוון שהעדר יכולת של הורים לרשום את ילדיהם, פשוט משבש את החיים למשפחות שאינן יודעות כיצד להתארגן לשנה הבאה, משבש את היכולת של הארגונים להכין את שנת הלימודים הבאה כראוי, מבחינת גיוס כוח אדם, גיבוש תוכניות, היערכות לשינויים הפיזיים וכדומה וכל זה כמובן מביא גם לתוצאה של פגיעה בילדים שלא יקבלו את מה שראוי שהם יקבלו.
זבולון אורלב: אנחנו חזרנו וביקשנו וביקשנו וחזרנו, שמשרד התמ"ת ימלא את תפקידו כראוי ויגיע להסכם עם הארגונים והועדה לא מתכוונת לקחת את תפקידו של המשרד, והיא לא תנהל משא ומתן.
זבולון אורלב: זה תפקידה של הממשלה.
זבולון אורלב: ולכן אני מצהיר בזאת שאני לא קיימתי שום דיון השבוע, לא עם המשרד ולא עם הארגונים בעניין, כיוון שאני לא רוצה שהועדה תהיה פתח מילוט מהצורך להגעה להסכם בין שני צדדים, שזה המשרד והארגונים.
זבולון אורלב: אני כן מקבל מיילים שמעדכנים אותי.
זבולון אורלב: אני לא קראתי את המיילים של הבוקר, אז אינני יודע אם הלילה ארע הנס, ונחתם ההסכם.
זבולון אורלב: אז בואו נשמע דיווח איפה אנחנו עומדים ונראה איך אנחנו מתקדמים.
תמר אלמוג: אדוני יושב הראש, אני מבקשת לציין שניהול משא ומתן בינינו לבין הארגונים מתקיים גם בשבוע שעבר וגם השבוע.
תמר אלמוג: אנחנו העברנו נוסח לפסקה שמתייחסת לדרישות הבטיחות שאמורות להתקיים במעונות שהוכרו לפני ה-1.1.
תמר אלמוג: 2007, בהתחשב, עשינו נוסח שמתחשב בצרכים של הארגונים, במצוקות הקיימות בשטח, אבל מאידך – מבלי לעצום עין ולהתעלם מהבטחת שלומם ובטיחותם של הילדים, השוהים גם במעונות הותיקים.
תמר אלמוג: הנוסח הזה הועבר לארגונים ביום חמישי האחרון.
תמר אלמוג: אני קיבלתי תיקון על ההצעה של המשרד אתמול בערב, בין שמונה לתשע בערב.
תמר אלמוג: היום על הבוקר תיקנו את הנוסח לפי העמדה של המשרד, ועמדת המשרד היא נחרצת בנושא הזה.
תמר אלמוג: בקטע שמתייחס לבטיחות הילדים – לא תהיה פשרה חד משמעית.
תמר אלמוג: אז אנחנו הולכים לקראת, אבל ביחד עם זאת, הדרישה עומדת בעינה והתיקון שהוצע הבוקר, והוא גם הועבר לכנסת, מדבר על כך שמעונות יום שהוכרו לפני 1.1.2007 יעמדו בדרישות של 1998.
זבולון אורלב: רגע, רק שנייה.
זבולון אורלב: איפה הנוסח שאת מדברת עליו?
תמר אלמוג: המסמך שהעברתי הבוקר זה למעשה המסמך.
תמר אלמוג: האדום זה התיקונים של המשרד, על ההצעה האחרונה של הארגונים.
זבולון אורלב: עוד הפעם, והוא אומר ש-?
תמר אלמוג: שהמעונות שהוכרו לפני 1.1.2007 נדרשים לעמוד בדרישות הבטיחות שמופיעות בפרוגראמה הותיקה של 1998.
זבולון אורלב: מצוין.
זבולון אורלב: אנחנו תומכים בזה תמיכה מלאה.
זבולון אורלב: הבעיה רק שאנחנו מבקשים שגם תממנו את זה.
תמר אלמוג: אז אדוני השר, אה, אדוני יושב הראש.
זבולון אורלב: אדוני השר לשעבר, אני כבר קבוע.
זבולון אורלב: אני שר לשעבר.
זבולון אורלב: את זה אף אחד לא יכול לקחת ממני.
תמר אלמוג: טוב, העתיד מנבא, יש הפתעות.
תמר אלמוג: מה שרציתי בהקשר של השר – ביום רביעי האחרון התקיים גם דיון בלשכת השר שלנו, יחד עם נציגות מצומצמת של הארגונים.
תמר אלמוג: בדיון הזה הובהר להם שהמשרד ילך לקראת שני דברים: אחד, לגייס את התקציב ולערוך את הסקר ביחס לפערים שקיימים במעונות שהוכרו לפני 2007 לבין הדרישות מ-2007 ואילך.
תמר אלמוג: זה פעם אחת כדי ליישר קו, יינתן אחרי הסקר התקציב.
תמר אלמוג: אבל הדבר השני שהובהר באותה ישיבה, זה שהדרישות שהיו קיימות בפרוגראמה 98', חייבות להתקיים.
תמר אלמוג: זה צריך להיות מהשוטף של הארגונים ואין כוונה למשרד לממן את העלויות האלה, אם מישהו התרשל ולא תחזק נכונה את המעונות לפי הפורמט והמפרט של 98.
תמר אלמוג: דבר שני, באותה הצעה של הארגונים מופיע בחלק האחרון דרישה להכניס להסכם את התחייבויות המשרד, סיכום השר הקודם מאוגוסט 2009 וסיכום דיון של המנכ"ל ממאי 2011.
תמר אלמוג: זה לא המקום להכניס סיכומים כאלה בתוך הסכם.
תמר אלמוג: אני חושבת שזה דבר לא מקובל בהסכמים.
תמר אלמוג: ההצעה שלנו היא שבאמת הארגונים מוזמנים.
תמר אלמוג: גם נאמר להם באותה ישיבה ביום רביעי האחרון, שהמשרד נכון וערוך להקים צוות עם נציגות מצומצמת שלהם, לדון בכל הנושאים שנשארו פתוחים.
תמר אלמוג: ויש נושאים שהדרישה הזאת היא לגיטימית לגביהם, ואנחנו נטפל בהם כמו שצריך.
זבולון אורלב: בבקשה, הארגונים.
זבולון אורלב: ליאורה, בבקשה.
ליאורה מינקה: יש לי כבר דה ז'ה וו כזה.
ליאורה מינקה: אנחנו הלכנו בדיוק בהתאם להנחיות שנאמרו פה בוועדה וקיימנו ואנחנו מקיימים בתום לב וברצון טוב, משא ומתן עם התמ"ת, כולל הקפצות מהרגע להרגע, להגיע לירושלים וכו'.
ליאורה מינקה: אני עוד מעט לא אקבל משכורת מהארגון שלי.
ליאורה מינקה: איפה נקודת הויכוח, והגיע הזמן פעם אחת לשים את הדברים על השולחן.
ליאורה מינקה: אין לנו ויכוח עם התמ"ת על נושאי בטיחות.
ליאורה מינקה: אנחנו רוצים את זה יותר מהם ואנחנו פועלים בזה יותר מהם.
קריאה: עושים את זה.
ליאורה מינקה: ועושים את זה יותר מהם.
ליאורה מינקה: הויכוח שלנו שזה על כל מיני דברים שאו שהעלויות שלהם מאד גבוהות, או שהם מוגדרים אצלם כבטיחות ובעניינו זה שדרוג מבנים.
ליאורה מינקה: אני רוצה לשאול את אדוני יושב הראש, האם מספר האסלות בחדר הכיתה זה בטיחות?
זבולון אורלב: זה בריאות.
ליאורה מינקה: אני לא יודעת.
ליאורה מינקה: בבית של הילדים שלי יש אסלה אחת על חמישה ילדים.
זבולון אורלב: ובריאות בעיני לא פחותה מבטיחות, שלא תהיינה אי הבנות.
ליאורה מינקה: בדיוק.
זבולון אורלב: ילד שמתאפק בגלל שאין מספיק אסלות זו בעיה בריאותית.
ליאורה מינקה: אנחנו מדברים אגב על תינוקות, רובם עם חיתולים.
ליאורה מינקה: אבל אני רוצה שיהיה ברור ---
קריאה: זה בכיתה של ילדים עם חיתולים.
זבולון אורלב: את העוזרת שלה?
ליאורה מינקה: אבל זאת בדיוק דוגמא קלאסית – בטיחות או לא בטיחות.
ליאורה מינקה: מרפסת זחילה לתינוקות – זה בטיחות או לא בטיחות?
ליאורה מינקה: אנחנו אין לנו ויכוח עם התמ"ת ---
זבולון אורלב: סליחה על הבורות שלי.
זבולון אורלב: איזו מרפסת?
ליאורה מינקה: זחילה.
ליאורה מינקה: שילדים זוחלים.
זבולון אורלב: אני יודע, אני גם אבא וגם סבא, אל תלמדו אותי מה זה ילדים, בכל זאת.
ליאורה מינקה: יפה.
ליאורה מינקה: אני יודעת, הם חלק במעונות שלנו.
זבולון אורלב: זה צריך להיות דווקא במרפסת?
ליאורה מינקה: ככה זה נקרא.
ליאורה מינקה: ואני רוצה להדגיש את הנקודות.
ליאורה מינקה: מחסן בכיתה, מחסן צמוד לכל כיתה – זה בטיחות, אדוני יושב הראש או שינויי מבנה?
זבולון אורלב: אולי כן, כי אחרת אם לא יהיה מחסן, אז החפצים יסתובבו וילדים יפצעו, אני יודע מה ויבלעו את זה.
זבולון אורלב: אני לא יודע מה.
ליאורה מינקה: אז זה בדיוק נקודות המחלוקת שלנו.
ליאורה מינקה: כי הדברים האם הם בטיחות או לא בטיחות.
ליאורה מינקה: הרי לנו אין בעיה עם צמחייה רעילה.
ליאורה מינקה: אנחנו עוד לפני שהם רואים את זה אנחנו מוציאים את זה.
ליאורה מינקה: אין לנו בעיה עם הצללה.
ליאורה מינקה: עוד לפני שהם רואים את זה, אנחנו עושים את זה.
ליאורה מינקה: אין לנו בעיה עם הדברים הברורים מאליו שהם בטיחות.
ליאורה מינקה: אבל יש אותו נושא, למשל של המחסן הצמוד לכל כיתה.
ליאורה מינקה: אני רוצה להסביר שבחלק גדול מהמבנים אין לנו מקום לשים מחסן.
ליאורה מינקה: אז מה?
ליאורה מינקה: יבוא מפקח שלה או מפקחת שלה וייקחו את דף הנייר ויעשו לידו מינוס, ויגידו תוך 30 יום תעשו פה מחסן?
ליאורה מינקה: עכשיו, לו יצוין שהיינו לפני שנתיים ועד אז היה איזה שהוא שיח הגיוני.
ליאורה מינקה: אבל עכשיו, כשאנחנו כבר חווינו את החוויה של חוסר האמון, שאנחנו מכונים בריונים, שאנחנו כל מיני דברים כאלה, קשה לנו להאמין.
ליאורה מינקה: אז אנחנו אוהבים את תמי ואנחנו אוהבים את האנשים האלה, אבל לצערנו אנחנו לא כל כך מאמינים.
ליאורה מינקה: אנחנו רוצים לדעת מה מתוך הרשימה זה בטיחות, מה מתוך הרשימה זה שדרוג.
זבולון אורלב: איפה הרשימה?
ליאורה מינקה: הרשימה היא הפרוגראמה של 98'.
ליאורה מינקה: תמר אלמוג: אתם הייתם שותפים לעינוגה.
ליאורה מינקה: תמי, את כל הזמן מדברת --- קריאה: ב-98 לא.
ליאורה מינקה: זה היה הרבה לפני שנכנסנו.
קריאה: מאז הפסקנו לשתף באמת פעולה.
ליאורה מינקה: חדר כביסה, חדר מוגן, אם היא קוראת לזה בטיחות – אני לא עומדת בזה.
ליאורה מינקה: אם היא קוראת בטיחות אני יודעת, כמו שאמרתי להצללה – אני עומדת בזה.
זבולון אורלב: קודם כל אני מוכרח להגיד לך שאני תומך תמיכה נלהבת ונחרצת בכל התביעות האלה, כי זה בטיחות, וזה בריאות, וכל התביעות האלה הן ראויות.
ליאורה מינקה: גם אני.
ליאורה מינקה: תמצא במעון בגבעת מרדכי מקום לשים מחסן.
זבולון אורלב: הן ראויות והן נכונות, וכך ראוי שיהיה גן במדינת ישראל.
ליאורה מינקה: כשיבנו כך.
זבולון אורלב: כל השאלה בעיני היא כרגע איך מיישמים את זה ואיך מביאים את זה לידי ביצוע.
זבולון אורלב: אם יבוא משרד התמ"ת ויגיד – בדקנו את המאזנים של הארגונים, ומתוך השוטף ומתוך זה ומתוך זה הם מסוגלים לממן, אני אלחם בכם בכל הכוח, שתדעו את זה.
ליאורה מינקה: אגב, זה לא רק בעיית מימון.
ליאורה מינקה: אני בגבעת מרדכי אין לי מקום לשים מחסן.
זבולון אורלב: למה את מדברת דווקא על גבעת מרדכי?
ליאורה מינקה: סתם.
ליאורה מינקה: שמעתי פתאום על השכונה הזאת.
ליאורה מינקה: קריאה: כי הנכדים שלך.
זבולון אורלב: רק למי שלא יודע – אני גר שם, ואין לי שם ילדים ואין לי שם נכדים.
ליאורה מינקה: לא חשוב.
זבולון אורלב: אלא אם יש לי כמה נכדים מפוזרים.
ליאורה מינקה: אדוני יושב הראש, הבעיה היא לא רק ---
זבולון אורלב: אל תדברי על ש"י עגנון.
ליאורה מינקה: יש לנו מקומות שאנחנו לא מסוגלים לעשות את השינויים הללו, פיזית.
ליאורה מינקה: אין מקום, אין מבנים.
זבולון אורלב: אני לא שאלתי על זה, אני שאלתי על בטיחות.
זבולון אורלב: תמר אלמוג: נכון, זה בטיחות.
זבולון אורלב: עכשיו, האם זה הופיע 90 או ב-98 והאם זה נדרש עכשיו.
זבולון אורלב: אז כתבנו פלוס ומינוס.
זבולון אורלב: זה דבר, אסלה אחת לכל 10 ילדים, זה הופיע בפרוגראמה הותיקה של 1990 וב-98, אז לכן צריך לדרוש אותה כאן.
זבולון אורלב: מה שלא הופיע, אני אראה לך דוגמא, למשל דלת כניסה עם מידות כאלה, וב-90 היא לא נדרשה, ב-98 היא גם לא נדרשת, ועכשיו לא נדרוש אותה, כיוון שהיא שייכת רק ל-2006.
זבולון אורלב: וכך עשינו את הפלוסים והמינוסים.
זבולון אורלב: תשאירי את זה.
זבולון אורלב: תמר אלמוג: בסדר?
: מה שאני שואלת, אם אתם צריכים לעמוד בפרוגראמה של 98' למה ההבחנה בין בטיחות ללא בטיחות?
: תמר אלמוג: אני אסביר, אבל לא רק ההבחנה.
זבולון אורלב: את עוד לא מסבירה.
זבולון אורלב: אני נתתי לך קודם רשות דיבור, סיימת, נתתי להם, הם עוד לא סיימו.
זבולון אורלב: תמר אלמוג: בסדר.
זבולון אורלב: ליאורה, את סיימת?
זבולון אורלב: אז מה יקרה, אני לא מבין.
ליאורה מינקה: בקיצור, מה שאני רוצה להגיד – אנחנו רוצים קודם כל לדאוג לבטיחות ואנחנו גם רוצים לשדרג את המבנים.
ליאורה מינקה: זה אינטרס שלנו.
ליאורה מינקה: אנחנו לא מסוגלים לשדרג את המבנים לפעמים טכנית ולפעמים כלכלית.
זבולון אורלב: תקשיבי, היא אומרת כך – חדרי שירותים, שבזה אמרתי זה יותר בבריאות, מבחינת הטרמינולוגיה המוכרת לי במוסדות חינוך.
תמר אלמוג: נניח.
ליאורה מינקה: זה רק מראה שיש לנו ויכוח מה זה בטיחות.
ליאורה מינקה: תמר אלמוג: סוג של בטיחות.
ליאורה מינקה: אז מה אתם רוצים?
ליאורה מינקה: מה רוצים?
: גובה של אסלה זה בטיחות, אבל לא ---
זבולון אורלב: חברים, לדעתי ולדעתה של מירב סוגיות של אסלות הן לא סוגיות בטיחותיות, הן סוגיות מובהקות של בריאות, שבעיני אין להן שום פחיתות.
זבולון אורלב: חשיבותן אינה פחותה כהוא זה, כהוא זה משאלות של בטיחות.
ליאורה מינקה: אני חושבת שאסלה זה נושא מעניין לדיון בוועדה.
ליאורה מינקה: קריאה: אנחנו כבר לא צוחקים בקטעים האלה.
ליאורה מינקה: אם וועדה מקצועית קבעה את זה כהוראת בטיחות, אני לא חושבת שהיא שמה אותנו, שאנחנו לא גורמים מקצועיים, להחליט כזה דבר.
זבולון אורלב: אני ברוך ה' לא כפוף לוועדה הציבורית.
זבולון אורלב: חברים, הסימפוזיון, אתם רוצים הפסקה דקה?
זבולון אורלב: היא אומרת ככה, עזבו אותי כרגע בטיחות או לא בטיחות.
זבולון אורלב: היא אומרת – זה היה קשור בפרוגראמה של 1990.
זבולון אורלב: תמר אלמוג: גם 1990 וגם 1998.
זבולון אורלב: עשינו אבחנה.
זבולון אורלב: אם יש דרישה שמופיעה ב-2006 – האם היא הייתה קיימת ב-1990 והאם היא הייתה קיימת ב-1998.
זבולון אורלב: אם זה לא היה קיים אז, אז ---
זבולון אורלב: הדרישה של חדרי שירותים עם האסלות וכו', היא נתבעה ב-1990 והיא נתבעה ב-1998, אז היא אומרת – אני תובעת את זה גם עכשיו.
ליאורה מינקה: אז אנחנו היום, מאחר שאנחנו יודעים מה בדיוק הם עושים לנו היום, בשונה מזה, אנחנו ---
זבולון אורלב: אתם בעבר הסכמתם.
ליאורה מינקה: לא, לא הסכמנו.
ליאורה מינקה: ישבנו איתם והם הבינו שבמעונות שאין אפשרות להתחיל לפתוח חלונות, כי זה אישורים של ועדה --- תמר אלמוג: אני מבקשת את זה כי ---
זבולון אורלב: רגע, רגע, תני לה.
ליאורה מינקה: ואתה יודע מה, אני אגיד משהו שהחברים שלי יהרגו אותי אחרי זה – כן, היה גם איזה שהן הבנות שבשתיקות מה זה באמת בטיחות, ועל בטיחות הקפדנו יותר מהם והשקענו יותר מהם, ופתאום מתחיל המחסן.
ליאורה מינקה: עם כל הכבוד, מחסן צמוד לכל כיתה זו דרישה שטכנית אנחנו לא יכולים לעמוד בה.
זבולון אורלב: יש לי שאלה – מה זה חלון צפייה?
זבולון אורלב: תמר אלמוג: חלון בכיתת התינוקות, שהמטפלת נכנסת לשירותים ועדיין צופה על הילדים בכיתה.
זבולון אורלב: זה בטיחות?
זבולון אורלב: בעיני זה סופר בטיחות.
זבולון אורלב: תמר אלמוג: מאד, בטח.
ליאורה מינקה: כל דבר פה אתה יכול להגיד שזה בטיחות.
זבולון אורלב: חדרי שירותים אמרתי לך את דעתי.
זבולון אורלב: תמר אלמוג: חלון צפייה זה סופר בטיחות.
זבולון אורלב: המטפלת לא תראה את הילד, יראה משהו.
ליאורה מינקה: סליחה, בכל כיתה יש יותר ממטפלת אחת.
ליאורה מינקה: באמת.
ליאורה מינקה: אנחנו לא משאירים את הכיתה, זה לא שהיא נכנסת לחדר עם ילד ובחדר השני יש אנדרלמוסיה.
ליאורה מינקה: תינוק הולך לבד לשירותים?
ליאורה מינקה: אצלי הנכדים מתנהגים אחרת.
ליאורה מינקה: אין לי חלון צפייה.
ליאורה מינקה: אני נכנסת איתם לשירותים ובסלון מסתובבים עוד ארבעה חמישה.
זבולון אורלב: חברים, סיימתם.
זבולון אורלב: טליה לבני: אני חושבת שהתמונה שאדוני רואה כאן, זה בדיוק כמו זוג שהיה נשוי לאחר הגירושין או בתהליכי גירושין.
זבולון אורלב: ומדוע?
זבולון אורלב: מערכת היחסים בין התמ"ת לבין הארגונים הייתה כזאת של אינטרס משותף ברור.
זבולון אורלב: הארגונים היו הזרוע הארוכה של התמ"ת, בעידוד יציאת נשים לעבודה הם אפשרו את יציאת הנשים לעבודה, ולכן הייתה זהות אינטרסים.
זבולון אורלב: הסוכנות היהודית בדו"ח ברודט, הייתה בונה מעון בכל שכונה חדשה.
זבולון אורלב: המשרד דאג שהסוכנות תבנה, שיהיה מי שיבנה באיזו שהיא צורה.
זבולון אורלב: הדבר הזה נפסק.
זבולון אורלב: עכשיו, הוא נפסק בהדרגה.
זבולון אורלב: ב-1995 הייתה הפעם האחרונה שהמשרד פתח את הסל, כי הרי היחסים עם המשרד, בינינו ---
זבולון אורלב: באיזו שנה?
זבולון אורלב: טליה לבני: 1995.
זבולון אורלב: עכשיו, סל התשומות - מה צריך לתת ועל מה מקבלים כסף וממה נגזר המחיר – גם כן נקבע על ידי המשרד, בכובע שלו, באותו כובע.
זבולון אורלב: הוא יחד עם האוצר.
זבולון אורלב: אתם אומרים היום האוצר, כי זה חלק מהתהליך וזו גם הסיבה לגירושין.
זבולון אורלב: פעם הייתם משרד מאד חזק.
זבולון אורלב: אותו חלק זה היה בכלל במשרד העבודה והרווחה.
זבולון אורלב: המשרד היה חזק בנושא של המעונות, והוא לא זרק כל דבר על האוצר, כי אם הייתה בעיה עם האוצר השר או המשרד – היה דואג להסדיר את זה עם האוצר.
זבולון אורלב: האוצר הוא כלי לצורך העניין הזה.
זבולון אורלב: המשרד צריך היה, כפי שהוא עשה בעבר, לפני שנים, ייצג את המעונות כלפי האוצר.
זבולון אורלב: היום אתם זורקים על האוצר וכל דבר מה שהאוצר לא מרשה, אתם חלשים לגמרי, אין לכם אינטרס, אין לכם אמירה, אין לכם יכולת עמידה למול האוצר.
זבולון אורלב: לכן, אמרתי, זו מציאות שונה שבה אנחנו חיים.
זבולון אורלב: לכן תמיד קרסנו קצת.
זבולון אורלב: עכשיו, מ-95' כשבאה פרוגראמה 98', ובכלל ב-2002 היה הסכם לשנתיים, 2002, 2003, עם הארכה ל-2004.
זבולון אורלב: לא דיברו איתנו כל שנה.
זבולון אורלב: זאת אומרת מערכת היחסים, הכל הולך ככה.
זבולון אורלב: ב-2004, אני חושבת, הם שינו את הנוסח של ההסכם, ואז הם התחילו לכתוב פרוגראמה 98'.
זבולון אורלב: פנינו אנחנו ואמרנו – לא.
זבולון אורלב: התעריף לא שונה, הסל לא נפתח מ-95', יש לנו דברים שלא נוכל לעמוד.
זבולון אורלב: המבנים אינם מתאימים למה שאתם אומרים, בואו – או תפתחו את הסל, או תמצאו דרך.
זבולון אורלב: כתבנו את זה ב-2004, דצמבר 2004.
זבולון אורלב: עכשיו, בגלל מערכת היחסים הטובה, אנחנו היינו רושמים את הילדים והם אחר כך היו באים עם ההסכם, קצת מדברים, קצת לא מדברים, אבל לא היה איכפת לנו שהתחייבנו קודם כלפי ההורים, ותמיד נמצאנו במצב של קפטיב קליינט.
זבולון אורלב: אין לנו ברירה.
זבולון אורלב: התחייבנו כלפי ההורים.
זבולון אורלב: מה נעשה?
זבולון אורלב: לא נפתח רישום?
זבולון אורלב: כבר רשמנו.
זבולון אורלב: לא נפתח את השנה?
זבולון אורלב: נפתח.
זבולון אורלב: אז היו הבנות שבשתיקה.