GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זבולון אורלב: אגב, בוועדת ביקורת לענייני המדינה די הקפדתי על זה.
זבולון אורלב: אנחנו לא מקבלים תשובה, אני מבין אותך כי את עושה את תפקידך, כל אחד עושה את תפקידו הקטן.
זבולון אורלב: גברתי אנחנו עוסקים בילדים בפריפריה.
זבולון אורלב: רעיה לוי גודמן היא מנהלת אגף עם הרבה מאוד סמכויות, אני במקרה מכיר את מעמדה במשרד, אבל גם ממשרד הרווחה וגם ממשרד הבריאות אין לנו תשובות מסמכות המשרד.
זבולון אורלב: אין לי טענות כלפיכם, אני לא נולדתי לא חבר כנסת וגם לא מנכ"ל משרד החינוך, גם אני התחלתי את הדרך כמורה, אני מבין אתכם ואין לי טענות אישיות כלפיכם, אתם עושים כמיטב יכולתכם, אבל אנחנו צריכים תשובות ואין לנו תשובות.
אתי סממה: אני רוצה להעיר משהו.
אתי סממה: ראשית אני אשמח אם מנכ"ל משרד הבריאות יגיע לפגישה הבאה.
אתי סממה: עדיין לי יש סמכות חוקית לא רק לקבוע את העמדה אם קופת חולים פעלה כחוק אלא אפילו לאכוף אותה באופן שאם מישהו יפנה אלי לפני שהוא רכש את השירות אני אוכל להחזיר לו את הכסף מכספי הקפיטציה שמגיעים לאותה קופת חולים.
זבולון אורלב: זה לא הפתרון.
אתי סממה: אני חושבת שזה הפתרון לכל המקרים שקופת החולים פעלה שלא כחוק.
אתי סממה: כולנו משרתי ציבור - - -
זבולון אורלב: פעם אחת תקציבי כסף לסקר שיבדוק בין המשפחות מי יודע על הדבר הזה, אני יודע.
זבולון אורלב: אנשים שיודעים יודעים, אבל כאן עוסקים בדיוק באוכלוסייה שלא יודעת, זה חלק מהבעיה, הם אפילו לא יודעים מהם הזכויות שלהם, הם לא יודעים מה מגיע להם.
זבולון אורלב: ביהודה ושומרון האנשים יודעים ולכן הם ביקשו את הדיון הזה.
זבולון אורלב: יש עמותות אחרות שהן עמותות סנגור שפועלות למען הציבור, מדובר כאן באותה משפחה בנתיבות או בבית שאן שגם לא יודעת, היא שקועה בכל הבעיות שיש לה ולא יודעת לפנות אליך.
אתי סממה: אנחנו פועלים מאוד בנחישות כדי לקדם את זה.
אתי סממה: אנחנו אגב יוצאים בקמפיין - - -
זבולון אורלב: את יודעת שחובש כיפה ששומע את המילה בנחישות הוא מיד נדרך, דברי איתנו ברגישות.
זבולון אורלב: תביאי גם את הרגישות וגם את הנחישות, לנו יש רגישויות למילים האלה.
זבולון אורלב: אני מציע שתערכי אצלך פעם סקר לגבי הפרופיל של אלה שפונים אליך עם פילוח מקום מגורים ועשירונים, תראי תופעה שאני מנבא אותה, זה מאוד מעניין.
זבולון אורלב: טוב שיש - - -
אתי סממה: האמת שעשינו ואנחנו יודעים.
זבולון אורלב: כיושב ראש וועדת ביקורת ענייני המדינה השתדלתי לסייע בידייך ולחזק את מעמדך, אם מישהו לא היה שומע בקולך הוא היה חוטף נזיפות חמורות וקשות.
זבולון אורלב: לא זה הפתרון, הפתרון הוא לא מי שפונה, זה בסדר מי שפונה, אבל הבעיה שלנו היא לגבי אלה שלא פונים, אותם אזרחי הדממה שאפילו לא יודעים.
זבולון אורלב: אני צריך לשאול אותך למשל מה נעשה כדי לפתוח יחידות קהילתיות במקום שאין קהילות כאלה.
זבולון אורלב: את לא הכתובת להשיב לי על זה.
מלכה סטולר: סליחה שאני מתערבת.
מלכה סטולר: אני פיזיותרפיסטית אחראית על תחום הילדים במשרד הבריאות.
מלכה סטולר: אני מחליפה היום את פרופסור ארנון, הוא מתנצל שנבצר ממנו להגיע.
מלכה סטולר: בשנה האחרונה קיימת התפתחות רבה בנושא של שירותים לילד בכל רחבי הארץ בשני מגזרים בעקבות התכנית הלאומית לילדים בסיכון שנותנת העדפה במיוחד למגזר הבדואי והערבי.
מלכה סטולר: הדגש יהיה גם לגבי הפריפריה ובעיקר בדרום ובצפון.
מלכה סטולר: בשלב זה קיימת ההקמה של כל היחידות - - -
זבולון אורלב: את יכולה לדבר איתי לא רק בפרוזה אלא גם בנתונים, במספרים, בעובדות, לשמוע מילים כלליות אני מאוד מכבד, אני גם מאמין לך, אבל זה לא אומר לי כלום, פשוט לא אומר לי כלום.
זבולון אורלב: מה אמרת עד עכשיו?.
זבולון אורלב: תעברי כעת לשפת הנתונים והעובדות.
מלכה סטולר: אנחנו בשלבי הקמת יחידות - - -
זבולון אורלב: איפה, כמה?
זבולון אורלב: באיזה תקציב?
מלכה סטולר: התקציב מהעמותה של הילד בסיכון יחד עם - - -
זבולון אורלב: אם לא הבנת, אפשר לדבר איתי בעובדות ובמספרים, אין לי שום טענה אליך, שלחו אותך ואני לא יודע למה ארנון לא הגיע.
זבולון אורלב: מתי קיבל משרד הבריאות את ההודעה?
קריאה: בשבוע שעבר.
זבולון אורלב: תביני זה לא אומר לנו כלום, זה מילים.
מלכה סטולר: אין לי כאן כרגע את הנתונים האלה.
זבולון אורלב: אין לי טענות כלפייך, אבל מי שאמר לך לבוא אני חושב שהוא קצת יותר בקי ואני חושב שאם באים לכנסת צריכים לדבר על עובדות ונתונים כמו שהכנסת מכינה לעצמה את שיעורי הבית, משקיעה בזה מאמץ.
זבולון אורלב: אנחנו נערכנו לדיון הזה כבר לפני כמה חודשים, זיהוי הבעיה.
זבולון אורלב: מתי פניתם בפעם הראשונה?
זבולון אורלב: לפני כחצי שנה לדעתי.
אורית נוקד: בדצמבר 2010.
זבולון אורלב: למעלה מחצי שנה.
זבולון אורלב: אמרתי לה להמתין בסבלנות, אנחנו בודקים את הנתונים, אנחנו בודקים את העניין, זה לא דיון חפיף, אנחנו לא עובדים כך, אנחנו רוצים לדעת דברים יותר ברורים, אני מאוד מכבד אותך, אבל זה לא פותר את הבעיה.
זבולון אורלב: לצערי יש לנו בעיה קבועה עם משרד הבריאות בהופעות כאן בוועדה.
זבולון אורלב: שוב, אני לא בא בטענות אישיות כלפיכם, לי זה לא אומר כלום.
זבולון אורלב: זה לא אומר כלום כשמדברים בפרוזות ואומרים מתכוונים ורוצים, שיהיה ושירחיבו.
זבולון אורלב: איפה, כמה, איך, איפה זה?
זבולון אורלב: כמה יחידות יקימו?
זבולון אורלב: איפה יקימו?
זבולון אורלב: אין לי כלום וזה לא תורם לנו לדיון.
זבולון אורלב: כעת אורית סטרוק, בבקשה.
אורית נוקד: אני הייתי מעדיפה שהרב יעקב ליבי ידבר.
זבולון אורלב: בבקשה הרב יעקב ליבי, אתה ראש אגף החינוך או גם ראש אגף הרווחה?
הרב יעקב ליבי: חינוך, אבל אצלנו זה יחד עם הרווחה.
זבולון אורלב: הרב יעקב ליבי, אתה מנהל מחלקה או אגף?
הרב יעקב ליבי: אגף חינוך במועצה האזורית מטה בנימין.
הרב יעקב ליבי: במועצה האזורית מטה בנימין יש 1,934 ילדים שמוכרים בחינוך המיוחד, אני מדבר בביטוי משרד החינוך.
זבולון אורלב: עברו ועדות השמה.
הרב יעקב ליבי: עברו ועדות השמה.
הרב יעקב ליבי: מתוכם 567 תלמידים, במקום לדבר אני מעדיף על מספר כולל אני מעדיף דווקא לדבר על צ' – ילד אחד, המכונה צ' בגלל החוק.
הרב יעקב ליבי: צ' גר בישוב עטרת, ילד עם בעיות תקשורת קשות.
הרב יעקב ליבי: הילד הזה עד כיתה ד' לא יצא מהמוסדות הרגילים, הוא למד בגן רגיל של ישוב עטרת ואחר כך למד בבית הספר בישוב נווה צוף, לא יצא מהמקום כי ההורים עשו שיקול דעת האם להוציא אותו לנסיעה מפרכת עד ירושלים.
הרב יעקב ליבי: בפועל הוא לא קיבל את מירב השירותים, הוא קיבל מעט שעות פר-רפואיות, את מה שהיה ניתן לקבל במקום למרות 'חוק השילוב'.
הרב יעקב ליבי: בכיתה ד' ההורים הבינו שאי אפשר להמשיך במצב הזה והסכימו להסיע אותו לירושלים.
הרב יעקב ליבי: הילד הזה יוצא כל יום בשעה 06:15 מהבית ברכב מוגן ירי.
הרב יעקב ליבי: מי שנסע פעם ברכב מוגן ירי לא צריך שאני אסביר לו יותר.
הרב יעקב ליבי: למי שלא נסע ברכב מוגן ירי אני אגיד שזה משהו שדומה לטנק, הוא אטום ולא רואים כלום מבחוץ וחם מאוד.
הרב יעקב ליבי: הילד הזה מהרגע שהוא יוצא מהבית ועד שהוא מגיע למוסד החינוכי שנמצא בצפון ירושלים, יחסית הוא לא צריך לעבור את כל ירושלים אלא רק את צפון ירושלים, הילד הזה נוסע כל בבוקר למעלה משעתיים ורבע, למעלה משעתיים ורבע!
הרב יעקב ליבי: הילד הזה עד שהוא מגיע למחסום חיזמה זה כבר שעה, הנסיעה לכאורה היא חצי שעה, אבל משרד החינוך לא מאשר לו נסיעה רק בשבילו.
הרב יעקב ליבי: הילד הזה חייב לאסוף בטנק הזה עוד שישה ילדים מהישובים וכל ילד כזה זה כניסה לישוב וכדומה.
הרב יעקב ליבי: בקיצור הילד הזה עד שהוא מגיע למחסום חיזמה - הפקק הקבוע בכל בוקר, אני לא בטוח שפה זה ייפתר.
הרב יעקב ליבי: אחר כך יש לו את הפקק הקבוע של צפון ירושלים.
הרב יעקב ליבי: נסיעה של שעתיים ורבע זו נסיעה ממוצעת לכיוון אחד ואותו הדבר בחזרה.
הרב יעקב ליבי: בגלל התופעות שלו הילד הזה יום יום גם מקיא בדרך, סליחה שאני מעלה את הנושא הלא נעים הזה.
הרב יעקב ליבי: חברת ההסעות באה ואומרת "די, מספיק, אנחנו לא מוכנים, לא מוכנים להסיע ילד כזה שכל יום עושה לנו צרות".
הרב יעקב ליבי: הילד הזה אינו זכאי למלווה, אבל אנחנו כרשות מבינים שזה בלתי אפשרי שילד כזה ייסע לבד שעתיים ורבע בכל כיוון, לכן אנחנו סופגים את זה.
הרב יעקב ליבי: על מי האחריות לא הבנתי, שמעתי קודם דיון על האחריות, אבל ממנים אותה כישוב ולוקחים על עצמנו גם שמשרד החינוך כן לוקח את האחריות על המלווה, האחריות למלווה הוא 40 שקל ביום וכמובן שאנחנו מכפילים את הסכם פי שניים וחצי כדי למצוא בכלל מלווה.
הרב יעקב ליבי: כל היום לילד הזה נקבע על פי ההסעה, לא לפי שעת הטיפולים.
הרב יעקב ליבי: יש טיפולים שהילד זכאי לקבל על פי חוק, גם טיפולים פר-רפואיים והילד הזה לא מקבל כי הוא חייב להתחיל בשעה שתואמת את ההסעה והוא חייב לסיים את יום הלימודים בהתאם להסעה.
הרב יעקב ליבי: הילד הזה היום בכיתה ז' והוא מתגלגל כך כמה שנים, לתפילה בוודאי שהוא לא מגיע.
הרב יעקב ליבי: בקיצור זה סיפורו של הילד, אבל זה סיפורם של 567 ילדים במטה בנימין בלבד.
הרב יעקב ליבי: נכון שזו המועצה האזורית הכי גדולה במדינת ישראל, אבל עדיין זה סיפורם של מאות מאות ילדים.
הרב יעקב ליבי: אני באמת חושב שיש כאן אנשים טובים, אני מכיר חלק גדול מהאנשים שנמצאים כאן, באמת אנשים טובים, אבל החשיבה שלנו היא חשיבה דוגמטית.
הרב יעקב ליבי: אנחנו בונים כללים, כללים שהם נכונים לעיר והם פותרים את הבעיות של העיר, אבל עבור ילד שמגיע מהפריפריה וצריך לעבור את התלאות האלה צריכים להיות יצירתיים ולהמציא פתרונות חלופיים טובים יותר, קלים יותר ונכונים יותר.
הרב יעקב ליבי: צריכים להיות גמישים יותר.
הרב יעקב ליבי: יש לי כמה הצעות פשוטות ומעשיות כדי שנוכל לתת מענה.
הרב יעקב ליבי: אנחנו במטה בנימין עושים מאמץ אדיר לפתוח מסגרות במקום.
הרב יעקב ליבי: גם כשאנחנו פותחים את המסגרות במקום גם אז הילד צריך הסעה, אבל לא של שעתיים ורבע, זו תהיה הסעה של חצי שעה, שלושת רבעי שעה.
הרב יעקב ליבי: התקנים זהים לתקנים בירושלים, ברמת גן ובמטה בנימין.
הרב יעקב ליבי: אם אין לנו שמונה ילדים אנחנו לא נפתח כיתה מקדמת.
הרב יעקב ליבי: אם אין לנו שמונה ילדים אנחנו צריכים להסיע אותם ולאן נסיע אותם?
הרב יעקב ליבי: נסיע אותם למקום שנמצא כיתה מקדמת שתוכל לקבל אותם, כי הרשויות הגדולות קודם כל מאכלסות את הילדים שלהם ואם נמצא שיש מקום אחד בכיתה המקדמת בדרום העיר ירושלים לשם הילד יגיע.
הרב יעקב ליבי: במקום זה בואו נבין שהתקנים בפריפריה צריכים להיות נמוכים יותר מאשר התקנים בעיר.
הרב יעקב ליבי: אני אומר שזו גם שטות תקציבית, שטות כלכלית.
הרב יעקב ליבי: הרי הסעת הילד הזה עולה המון, קחו את הכסף הזה ותשקיעו בתקן שיהיה לחמישה ילדים במקום שמונה ילדים, הרווחת.
הרב יעקב ליבי: מדינת ישראל תעשה עסק כלכלי וזה גם יספיק לחלק לאוהלים.
הרב יעקב ליבי: זה דבר פשוט.
הרב יעקב ליבי: דבר נוסף, נכון שיש את 'חוק שילוב' - - -
זבולון אורלב: אגב ניסתם לפנות וקיבלתם תשובה שלילית?
הרב יעקב ליבי: בהחלט.
הרב יעקב ליבי: במחוז מוכנים להתגמש ומוכנים לשבעה ילדים בתקן חסר, אבל מתחת לשבעה ילדים אין על מה לדבר.
הרב יעקב ליבי: יש את 'חוק שילוב' - - -
זבולון אורלב: יש לי שאלה כי אני רוצה להבין אותך, השאלה תמיד היא שאלה של מידתיות.
זבולון אורלב: אם הכיתה של החינוך המיוחד היא של שניים עשר ילדים - - -
רעיה לוי גודמן: תלוי בלקות.
רעיה לוי גודמן: בכיתה מקדמת זה בין שמונה לארבעה עשר, באוטיזם בין חמישה לשמונה.
זבולון אורלב: קח כיתה של אוטיזם, בין חמישה לשמונה, לאיזה תקן היית יורד כדי לעשות כזה דבר?
הרב יעקב ליבי: דוגמה מצוינת.
הרב יעקב ליבי: יש לנו ארבעה ילדים בגוש אדומים - - -
זבולון אורלב: כאן בגלל ילד אחד לא פותחים.
הרב יעקב ליבי: בגלל ילד אחד ארבעה ילדים ייסעו לירושלים.
הרב יעקב ליבי: שוב, אני לא אתאר איך הם יעברו את הנסיעה.
הרב יעקב ליבי: סליחה לא לירושלים כי אין מקום בירושלים, הם יוסעו למבשרת.
הרב יעקב ליבי: אני רוצה להיות פרקטי ולהציע פתרונות.
הרב יעקב ליבי: יש את 'חוק שילוב', החוק הזה בהחלט פותר, אבל החוק הזה מאוד מוגבל וזה לא נמדד לפי הצרכים אלא יש קריטריונים מה כל ילד מקבל, הוא מקבל שעה-שעתיים-שלוש, קצת טיפולים פר-רפואיים בתוך מסגרת בית הספר וכדומה.
הרב יעקב ליבי: אם היו מבינים שפריפריה יש שונות והיו אומרים ששעות השילוב בבית הספר בפריפריה תהיינה הרבה יותר גדולות משעות שילוב בעיר במקום בו השירותים זמינים, אז לא נצטרך להוציא אותו.
הרב יעקב ליבי: נכון שהוא לא יקבל את כל השירותים שהוא יכול לקבל בכיתה מקדמת, אבל הוא יוכל לקבל את השירותים במקום.
הרב יעקב ליבי: אנחנו באמת צריכים להנגיש את השירותים על ידי קביעת תקנים והקריטריונים על פי הנתונים ולא אוטומטית ברמה הארצית.
הרב יעקב ליבי: אני אתן דוגמאות נוספות.
הרב יעקב ליבי: דיברנו קודם על ההסעות, יש הסעה אחת ועד שהיא לא מלאה עם שמונה ילדים לא נוסעים כי כולם צריכים לנוסע באותה הסעה.
הרב יעקב ליבי: לא משנה מהי שעת ההתחלה ומהי שעת הסיום, שעת ההתחלה לפעמים קודמת כי בבתי ספר דתיים מתחילים שעה קודם בגלל התפילה.
הרב יעקב ליבי: כל הילדים האלה לא יכולים להשתתף בתפילה כי זו הסעה אחת.
הרב יעקב ליבי: לגבי שעת הסיום זה ממש קיצוני - - -
זבולון אורלב: מהו הפער?
הרב יעקב ליבי: הפער הוא שקובעים שבין שניים לחמישה יש הסעה אחת וזה פער הסיום, אנחנו ברשות מתגמשים עם התנאים ומנסים לעשות שזה יהיה עד חמישה על ידי - - -
זבולון אורלב: מה עושים ילדים שמסיימים קודם?
הרב יעקב ליבי: ימתינו במקום.
הרב יעקב ליבי: אתה צודק והשאלה שלך נכונה.
הרב יעקב ליבי: הרבה פעמים ההסעה היא לפי הילד הראשון שמסיים ולא האחרון שמסיים.
הרב יעקב ליבי: אלו שאמורים לסיים אחרונים יפסידו חלק מהטיפולים.
זבולון אורלב: שנינו מדברים על אותו דבר.
זבולון אורלב: אני יודע שהבעיה היא שיש ילדים שלומדים בחינוך המיוחד שבתום לימודיהם הם זכאים לשירותים שנותן משרד הרווחה.
זבולון אורלב: נוצר פער כי חלק מהילדים שסיימו את יום הלימודים בחינוך המיוחד, לדוגמה אור יהודה ובני ברק, הילד הוא מאור יהודה והוא לומד בבית ספר בבני ברק – מקרה שהיה.
זבולון אורלב: הוא סיים את הלימודים ויש שני ילדים מאור יהודה שלומדים בבני ברק באותו בית ספר באותה כיתה, אחד מסיים את יום הלימודים ואינו זכאי ללכת ליום ארוך של משרד הרווחה והשני כן זכאי.
זבולון אורלב: באה עיריית אור יהודה ואומרת חבר'ה "אנחנו נותנים הסעה אחת, תחליטו או שהילד שגומר בשעה 13:00-13:30 ימתין עד השעה 18:00 או שהילד שאמור לסיים בשעה 18:00 יפסיד את יום השהות הארוך".
זבולון אורלב: על זה יושבת 'ועדת צרפתי' הוועדה שעליה דיברתי, שיהיו שני סבבים של הסעות ומשרד החינוך יבצע כי למשרד הרווחה אין מערכת הסעות, בסוף כל חודש משרד החינוך יגיש חשבון למשרד הרווחה.
זבולון אורלב: על זה דיברתי קודם, אגב זו ועדה שעובדת כבר שנה וחצי ועכשיו כבר חודש וחצי עד שמאשרים את ההמלצות שלה.
זבולון אורלב: האם זה המקרה עליו אתה מדבר?
הרב יעקב ליבי: כן.
זבולון אורלב: זה ייפתר.
הרב יעקב ליבי: אנחנו כמועצה מקומית באנו ביוזמה, תראה כמה הבעיה רחבה באמת, אמרנו שמאחר שנמנע מהילדים האלה השירות הזה אנחנו ניתן את השירות הזה באופן וולונטרי, אנחנו לוקחים את הילדים ואוספים את כולם בשעה המוקדמת יותר ומביאים אותם, אצלנו עמותת "לב בנימין" מלי שטינברג, אנחנו מביאים את כל הילדים ובנות אולפנת עופרה חונכות את הילדים האלה עד השעה , הן1:00 ועושות עבודת קודש - - -
זבולון אורלב: מלי כל היום כותבת לי שיש בעיה עם ההסעות.
הרב יעקב ליבי: נכון.
הרב יעקב ליבי: יש לי בעיה עם יושב ראש ועדה שיודע את הכול.
הרב יעקב ליבי: אלו הנתונים.
הרב יעקב ליבי: אם אין רשות מקומית שלוקחת את האחריות, מטה בנימין לוקחת איך שהוא את האחריות, אבל אנחנו גם נותנים שירות לרשויות שנמצאות לידנו.
זבולון אורלב: אני רואה את מטה בנימין כמיצגים את המועצות האזוריות בישראל.
זבולון אורלב: אני מאמין שבערבה ובגליל - - -
יעקב ליבי: אבל בקעת הירדן שרוצה להשתמש בשירותים שלנו היא לא יכולה לקבל אותם.
זבולון אורלב: אמרתי שבגליל.
הרב יעקב ליבי: אני רוצה לתת דוגמה דווקא של בקעת הירדן – רשות שאינה יכול להרשות לעצמה מה שמטה בנימין נתן.
הרב יעקב ליבי: היא רוצה להשתמש בשירותים שהם יחסית נגישים לה יותר, יחסית נגישים לה יותר, היא לא יכולה להרשות לעצמה לעשות עוד הסעה, שם הילדים ממש מפסידים.
הרב יעקב ליבי: אני זועק את זעקתה של בקעת הירדן לא פחות מזעקתם של ילדי מטה בנימין.
הרב יעקב ליבי: לפני כארבע-חמש שנים משרד החינוך לקח על עצמו את ההסעות לטיפולים פר-רפואיים וזה הופסק לפני כמה שנים.
הרב יעקב ליבי: יש שירותים נוספים לילדים שמשולבים בסוף הלימודים, אני מדבר על הילדים גם בחינוך המיוחד וגם ילדים המשולבים שנמצאים במסגרות החינוך של משרד החינוך, שם המסגרות לא מסוגלות לתת שירותים פרא-רפואיים מסוימים ספציפיים לפי לקוויות הילד, למשל בעיות שמע, מסיעים את הילדים האלה בסוף יום הלימודים לטיפולים בירושלים לטיפולים ששייכים למשרד החינוך, משרד הבריאות.
הרב יעקב ליבי: אלו בדרך כלל אלו טיפולים שמכשירים את הילד שיהיה מסוגל - - -
זבולון אורלב: רעיה באחריות מי הטיפולים האלה?
רעיה לוי גודמן: אני רושמת את כל הנקודות ואני אענה על הכול.
הרב יעקב ליבי: השירותים עליהם מדבר הרב יעקב ליבי הם שירותים הניתנים על ידי מי?
רעיה לוי גודמן: משרד החינוך נותן שירותים לתלמידים על רצף הלקויות, - - -
זבולון אורלב: את לא יודעת לענות אני אוותר.
זבולון אורלב: יש לי בקשה, אני שואל שאלה.
רעיה לוי גודמן: כבודו אני עונה, אני רוצה לענות.
רעיה לוי גודמן: אנחנו נותנים את השירותים.
רעיה לוי גודמן: במקום שהילד ייסע ממטה בנימין לירושלים המורה המומחית ללקוי שמיעה מגיעה אל הילד היכן שהוא לומד.
זבולון אורלב: לא על זה הוא דיבר.
רעיה לוי גודמן: על זה הוא דיבר.
רעיה לוי גודמן: "שמע קולנו" אותו דבר, לא צריך להביא את הילד ל"שמע קולנו".
זבולון אורלב: הוא דיבר על ילד שבתום יום הלימודים מסיעים אותו לקבל טיפול כל שהוא.
זבולון אורלב: שאלתי מי אחראי על הטיפול הזה, זה משרד החינוך או משרד הבריאות?
זבולון אורלב: הוא נתן - - -
רעיה לוי גודמן: משרד החינוך הסיע עד לשנת 2004 את הילדים, היום במקום להסיע את הילדים הוא מביא את המורים אל הילד.
זבולון אורלב: אלו שתי גרסאות.
הרב יעקב ליבי: בתיאוריה זה נכון, מעשית אני מספר את הסיפור של צ' ואת הסיפורים המעשיים.
הרב יעקב ליבי: מעשית "שמע קולנו" הם המומחים לתת את המענה החינוכי-רפואי, לזה אין הסעה.
מעוז ביגון: אני אוסיף עוד נקודה אחת, מדברים על הטיפולים בתוך בתי הספר ברשות עצמה ולא ההסעה לערים.
מעוז ביגון: אתן דוגמה, יש לנו מפגש של התפתחות הילד בשילה, יש איזה כלל שאומר שכמנהלת התפתחות הילד פורשת לגמלאות התקן נסגר ולא מתמנה במקומה מישהו אחר.
מעוז ביגון: - - -
זבולון אורלב: אולי גם הילדים גדלו ולא צריכים את זה יותר.
מעוז ביגון: אנחנו נמצאים כעת בדיון עם משרד החינוך בעניין סגירת המרכז הזה.
מעוז ביגון: הם בעצם מצפים שנערוך את הטיפולים בתוך בית הספר.
מעוז ביגון: בבית הספר אין מקום להכניס גפרור.
מעוז ביגון: אנחנו מדברים על מתקן של 1,000 ילדים, במתקן אחד שבו לומדים.
מעוז ביגון: אין שם חדרון מסכן לטיפולים.
מעוז ביגון: כמובן שהמתקן שהיה קיים באמצעות עמותה שנתנה לנו שירותים, נסגר.
מעוז ביגון: ברגע שהתקן לניהול המקום והשעות הנלוות לא תינתנה אז כל פתרון הוא באוויר.
אורית נוקד: אני מבקשת להוסיף רק דבר אחד, אני באמת לא מבינה בתחום כי זה לא התחום שלי.
אורית נוקד: אני יודעת ומכירה משפחות שעזבו או שמתמודדות כל הזמן עם השאלה לעזוב או לא לעזוב את הישוב שלהם בגלל כל מכלול הבעיות האלה.
אורית נוקד: זה משליך על כל המשפחה, על הפרנסה, מסגרות הלימוד של הילדים ועל דברים אחרים - - -
זבולון אורלב: אין ספק וזה לא רק ביהודה ושומרון.
זבולון אורלב: אני מכיר רב חשוב מאוד מאזור הדרום שבגלל בעיה של הילד הוא הגיע למסקנה שהפתרון שלו בירושלים והוא עבר לירושלים.
זבולון אורלב: אני לא יודע אם זה טוב או לא טוב, אבל התופעה הזאת משפיעה - - -
אורית נוקד: כל מרקם החיים מושפע, הכול נקטע.
ליאורה לורי: אני מנהלת אגף הרווחה בעיריית נצרת עילית.
ליאורה לורי: אני רוצה לספר על משהו דומה למטה בנימין, אבל בלי רכב מוגן כי אנחנו לא צריכים רכב מוגן למרות שבפרעות באזור אנחנו צריכים.
ליאורה לורי: הרי אנחנו יושבים בלב האזור ולפעמים אנחנו כן צריכים.
ליאורה לורי: לא פעם הילדים לא מגיעים לבתי הספר בגלל הפרעות.
ליאורה לורי: גם אנחנו יחסית ישוב קטן עם 50 אלף תושבים, למזלנו אין לנו כל כך הרבה ילדים עם צרכים מיוחדים, אבל יש לנו מכל סוגי הלקויות.
ליאורה לורי: בנצרת עילית עצמה יש לנו בסך הכול בית ספר אחד של חינוך מיוחד שהוא בית ספר במיוחד לבעיות התנהגות.
ליאורה לורי: שאר כל הילדים שלנו עד גיל 21 מפוזרים בכל אזור הצפון, החל מכרמיאל, בית שאן, עפולה ויש בחיפה.
ליאורה לורי: ילדים נוסעים, אומנם לא שעתיים ורבע - -
זבולון אורלב: גם בחיפה?
ליאורה לורי: אפילו לנהריה ולצפת.
זבולון אורלב: מנצרת עד לנהריה הוא יכול לנסוע שעה וחצי.
ליאורה לורי: נכון, מה עוד שההסעה שלנו מורכבת, ילד יוצא בסביבות 06:30 מנצרת עילית כדי להגיע בשעה 08:00 לנהריה או לצפת ואתם מבינים מה זה אומר.
ליאורה לורי: אני לא מייצגת כאן את אגף החינוך.
ליאורה לורי: זה סיפור מאוד קשה ומאוד מסובך, יש לנו גן אחד בישוב, זאת אומרת שגם ילדים קטנים, אני לא מדברת על מעון יום שיקומי אלא על ילדים מגיל שלוש ומעלה במסגרת משרד החינוך, יש אצלנו רק גן אחד לילדים אוטיסטיים, שאר הילדים עם שאר הלקויות הם בהסעות.
ליאורה לורי: באגף החינוך איתו אנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא, היום אנחנו תחת אותו מנהל, אנחנו עובדים איתו בשיתוף פעולה מלא.
ליאורה לורי: יום הלימודים הארוך שיש להם בעפולה או בבית שאן, זה שירות מדהים, אבל אי אפשר להשאיר את הילדים.
ליאורה לורי: אני מקווה שהבעיה תיפתר כמו שאמרת, זו בשורה מאוד משמחת.
ליאורה לורי: השאלה הנוספת שלי היא האם זה חל גם על מעונות יום שיקומיים?
ליאורה לורי: לנו כרווחה אין מנגנון של מכרזים, אנחנו צריכים להיעזר באגף החינוך.
ליאורה לורי: אם היה אותו סידור שקיים לגיל שלוש ומעלה זה היה מסודר.
ליאורה לורי: כאן זה בא מתוך יחסים טובים שפיתחנו עם אגף החינוך, אנחנו לא יוצאים במכרזים להסעות.
ליאורה לורי: יש לנו ילדים בעפולה, במרחביה, יש לנו ילד שנוסע לנצרת, אנחנו נעזרים במכרז שעשה אגף החינוך.
ליאורה לורי: השאלה היא האם לא ניתן שזה יהיה מסודר באותה ועדה - - -
זבולון אורלב: כך זה הולך להיות.
ליאורה לורי: גם לילדים מגיל שלוש?
זבולון אורלב: אני לא אתן לכם לצאת מבלי להגיב.
ליאורה לורי: הנושא הנוסף עליו אני רוצה לדבר עליו זה הנושא של הסייעות.
ליאורה לורי: ילדים כאלה בגיל אפס עד גיל שלוש שנוסעים, מעבר לסייעת שנוסעת ומלווה את הילדים הגדולים, לדעתי צריך להיות איש מקצוע שיודע, מבין ומודע לצרכים, אנחנו מדברים על תינוקות שנוסעים.
ליאורה לורי: התשלום לסייעות הוא מאוד נמוך, בסכום הזה קשה מאוד להשיג כוח אדם, תחשבו על מלווה, בדרך כלל הן סייעות ולא סייעים, נוסעת לכרמיאל, התעריף שממן התעריף או ההועדה או התעריף זה לכיוון הלוך.
ליאורה לורי: היא מגיע בשעה 08:00 לכרמיאל, הילד מסיים בשעה 15:00 את המעון, מה עושה הגברת?
ליאורה לורי: – היא צריכה לחזור.
ליאורה לורי: משלמים לה תחבורה ציבורית, זה לא מכסה.
ליאורה לורי: קשה מאוד למצוא אנשי מקצוע טובים, זו בעיה קשה שאנחנו מתמודדים איתה מדי שנה בשנה.
ליאורה לורי: צריך להכשיר שוב ושוב את הסייעת כי אנשים בורחים, זה קשה מאוד.
ליאורה לורי: היה לנו ילד ערבי שנסע לאיכסל, מאיכסל אי אפשר לצאת כי אין תחבורה ציבורית, היא הייתה צריכה לנסוע במוניות, אנחנו לא יכולים להחזיר לה כי אין לנו תעריף למוניות.
ליאורה לורי: סיפור.
ליאורה לורי: אם יש לה יחסים טובים עם נהג ההסעה ואין לו שום דבר אחר ואולי הוא מוכן להסיע אותה לפחות לכביש נצרת עפולה אז היא יכולה להגיע הביתה, אם לא היא נשארת תקועה.
ליאורה לורי: לפעמים יש לנו איזה סידור עם המעונות והן מועסקות כמטפלות במעון, אבל היא צריכה להיות מוכשרת לכך, צריך לקבל אותה, צריך תקן.
ליאורה לורי: זה סיפור מאוד מסובך ומאוד קשה.
ליאורה לורי: אני מבינה שלא ניתן להקים מעון שיקומי לפי כל הלקויות בכל אחד בישובים, זה ברור לי כשמש.
ליאורה לורי: אני מכירה את נושא התקן, אני מזדהה איתך בכל מה שאמרת, זו בעיה מאוד קשה.
ליאורה לורי: בקונספציה המקצועית שלי כן ניסתי לשלב את הילדים בתוך מעונות היום בנצרת עילית ולא לשלוח אותם למעונות היום השיקומיים, זה בניגוד לעמדתו של משרד הרווחה.
ליאורה לורי: אני לפעמים פעלתי בניגוד לעמדתו.
ליאורה לורי: אני יודעת והיו ויכוחים.
ליאורה לורי: אני התעקשתי שהילד יהיה בנצרת עילית, אבל צריך מסייעת, גם מעונות יום של "ויצ"ו" "נעמ"ת" אצלנו בנצרת עילית זה נעמ"ת", הם רוצים לילד הזה מלווה.
ליאורה לורי: משרד הרווחה נותן 24 שעות בשבוע מקסימום.
ליאורה לורי: מה נשאר?
ליאורה לורי: ילד כזה עם צרכים מיוחדים צריך סייעת לכל שעות היום נקודה.
ליאורה לורי: זה לא קיים לנו בתעריף, לא קיים בנהלי משרד הרווחה, אנחנו בבעיה.
זבולון אורלב: כאן אין בעיה בין הפריפריה לתל אביב?
ליאורה לורי: ממש לא.
זבולון אורלב: אנחנו עוסקים היום בבעיות של הפריפריה.
זבולון אורלב: לא בכל הצרות שיש.
ליאורה לורי: אנחנו מעדיפים ומציעים להורים להשאיר את הילד בנצרת עילית.
זבולון אורלב: אביבית מהמועצה הלאומית לשלום הילד בבקשה.
אביבית ברקאי אהרונוף: תודה אדוני היושב ראש.
אביבית ברקאי אהרונוף: ראשית כל אחת מהבעיות שנתקל בהם צ' ממושב עטרת העלנו בפניך אדוני היושב ראש כשהיית יושב ראש וועדת החינוך באותה ישיבה בה החלטת והמלצת למשרד החינוך להקים את 'ועדת צרפתי'.
אביבית ברקאי אהרונוף: אני מקווה - - -
זבולון אורלב: אני לא המלצתי, אני דרשתי ותבעתי, התעקשתי, את יודעת שזה לקח חצי שנה עד שהיא קמה.
אביבית ברקאי אהרונוף: נכון והגבלת אותם לחצי שנה ואנחנו כבר אחרי שנה וחצי, אני שמחה לשמוע שיש גם המלצות ומקווה שההמלצות תיגענה בכל אחת מהנקודות שהעלנו אז בוועדה, גם משך זמן הנסיעה ועוד בעיות שצ' נתקל בהם מדי יום ולא רק בנושא של המועדוניות.
אביבית ברקאי אהרונוף: בעניין של ההסעות, זה גם מה שקודמתי ציינה כאן, בנוגע לילדים בני אפס עד שלוש ומעונות יום שיקומיים, ידוע לנו שיש לא מעט בעיות גם במקרים הללו מאז חוקק 'חוק נזקקים וילדים עם מוגבלות' שר הרווחה היה צריך להתקין תקנות והתקנות עדיין לא הותקנו.
אביבית ברקאי אהרונוף: יש עדיין לא מעט בעיות בשטח, אגב די חופפות לבעיות שהועלו כאן.
זבולון אורלב: אביבית, תכיני לי שאילתא.
אביבית ברקאי אהרונוף: יש כבר מכתב אליך בדרך.
זבולון אורלב: אני אגיש שאילתא לשר הרווחה.
אביבית ברקאי אהרונוף: תודה רבה.
אביבית ברקאי אהרונוף: נקודה נוספת שהועלתה כאן על ידי נציגת משרד הרווחה בנוגע לנכונות להגיע לאותם מקומות, חלק מהבעיה זה לא רק אותם ילדים שמפוזרים אלא גם נכונות של בעלי המקצוע, אם הבנתי נכון, להגיע לאותם מקומות.
אביבית ברקאי אהרונוף: שאלתי מדוע לא תתמרץ המדינה את אותם בעלי מקצוע להגיע לאותם מקומות בדומה לסידור שלמיטב ידיעתנו עושים בנגב עם טיפות החלב?
אביבית ברקאי אהרונוף: שם הכינו תכנית לתמרץ אחיות טיפות חלב להגיע לאותם מקומות.
אביבית ברקאי אהרונוף: זו שאלה שנשמח לקבל עליה מענה.
אביבית ברקאי אהרונוף: בנוגע למשרד החינוך, היה נשמע כאילו יש חוק והכול תקין ואנחנו באמת שמחים שקיים חוק ואולי זה ייתן לנו רעיון לנסח חקיקה בנושאים עליהם אין היום חקיקה, אבל גם כשיש חקיקה זה לא אומר שאין בעיות.
אביבית ברקאי אהרונוף: מגיעות אלינו הרבה פניות בנוגע לשילוב בין אם זה לגבי מספר שעות הסיוע שמקבלים אותם ילדים, הן בהחלט בהחלט לא מספקות, זה מה שמצריך את אותם הורים ללכת לבקש את אותם שירותים בקופת החולים ואז מתחילים ויכוחים בין משרד החינוך למשרד הבריאות לגבי איזה שירותים מגיע ואם בכלל.
אביבית ברקאי אהרונוף: כאשר מדובר בפריפריה אנחנו נתקלים באותן בעיות נגישות להגיע לשירותים פר-רפואיים שלא מקבלים במשרד החינוך.
אביבית ברקאי אהרונוף: גם במשרד החינוך יש עוד מה לפתור כדי לתת מענים לילדים המתגוררים בפריפריה.
זבולון אורלב: נציבות שוויון לאנשים עם מוגבלות.
ישראל הבר: אני רציתי להעלות שתי נקודות, האחת אני אומר משהו שאינו שנוי במחלוקת, אבל ראוי להגיד אותו והוא 'פרק העקרונות הכלליים בחוק שוויון הזדמנויות לאנשים עם מוגבלות' שקובע "מימוש זכויות או שירותים לאדם עם מוגבלות יעשו לגבי זכויות ושירותים הניתנים על ידי גוף ציבורי באיכות נאותה, בתוך זמן סביר ובמרחק סביר ממקום מגוריו של האדם" זה בצד החיובי "הכל במסגרת מקורות המימון העומדים לרשות הגוף הציבורי".
ישראל הבר: זה דבר שלא נאמר ואני חושב שזה בגדר מובן מאליו, אבל כדאי שנדע שכאשר מדובר עם אנשים עם מוגבלות יש את הסעיף הזה.