GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סאדק שווקי: חלק גדול מהם כן.
סאדק שווקי: 50 שקל לקנות אוכל לכל המשפחה.
סאדק שווקי: שאלתי את אחד מהרוכלים מה אני יכול לעשות כדי שהוא יפסיק להיות רוכל, אחד מהרוכלים תושב הרשות הפלסטינית, הוא אמר לי בפשטות "תן לאבא שלי אישור להיכנס לעבוד בישראל ואני אפסיק".
סאדק שווקי: בטח שאני לא יכול לעשות את זה.
סאדק שווקי: מאחר וברור שאני לא יכול לעשות את זה שאלתי אותו מה אני יכול לתת כדי שיפסיק להיות רוכל, הוא ענה "אני מרוויח כל יום 40-50 שקל, אם אני אוכל להרוויח במקום אחר שלא בירושלים או שמישהו אולי יכול לעזור לי להרוויח את הכסף הזה אני אפסיק להיות רוכל" - - -
חנין זועבי: זה שורש הבעיה.
סאדק שווקי: שאלתי את הרוכל מאיפה הוא מביא את הסחורה הזאת, האם יש לו ספק.
סאדק שווקי: לחלק גדול מהם לא היה ספק, ההורים שלהם קונים להם את הסחורה בשטחים - - -
זבולון אורלב: ההורים יודעים מי הספק, לא הילד יודע, לפעמים גם ההורים לא קונים.
סאדק שווקי: ההורים יודעים מיהו הספק, אבל בשביל הילדים ההורים הם הספק של הסחורה.
זבולון אורלב: אגב, במסמך שהכינה איתי צוין שיש עוד פרויקט שקשור ל"ילדי הסלים", כך נקראים הילדים שעובדים בשוק מחנה יהודה.
חנין זועבי: אפשר לשאול שאלה קטנה.
חנין זועבי: מה אחוז הילדים מקבצי הנדבות מירושלים מתוך ה- 120?
סאדק שווקי: אמרתי ש- 70% הם מהשטחים, 30% מירושלים.
זבולון אורלב: הוא אמר 40 מירושלים, מתוך ה- 40 הצלחתם עם 27 ילדים - - -
סאדק שווקי: כעת 13 נמצאים בצמתים היום, כרגע, בשעה הזאת יש 13 נער או ילד בצמתים.
אליאן חדד: מהסטטיסטיקה שיש לך, חד משמעית שהילדים מקבצי הנדבות הם ילדים ממשפחות סוציו-אקונומי נמוך, ב- 100%, זה נכון?
אליאן חדד: או אולי יש כאלה שלא.
סאדק שווקי: לפי הסטטיסטיקות שלנו 100%.
זבולון אורלב: הגברת סלוא קובטי מעיריית נצרת בקשה.
זבולון אורלב: מה תפקידך בעירייה?
סלוא קובטי: אני עובדת סוציאלית שמונתה על ידי 'חוק נוער'.
סלוא קובטי: זאת אומרת שאני פקידת סעד לשעבר.
זבולון אורלב: את כן דוברת ערבית.
סלוא קובטי: אתה רוצה שאני אדבר ערבית?
סלוא קובטי: אני שמחה לדבר ערבית.
זבולון אורלב: כי שמעתי שיש בעיות.
חוה לוי: אבל כנראה זה עדיין לא פתר את הבעיה.
זבולון אורלב: למי שלא הבין, אמרתי את זה בהומור.
סלוא קובטי: פעם התערבתי בתיק של ילדה משכם, אחותה נהרגה ואני הייתי בבית משפט בתל אביב יחד עם הנערה הזאת והסברתי לה שלמרות שאני מנצרת מוניתי להיות פקידת הסעד שלה, בזמנו.
זבולון אורלב: מזל שבמערכת בית המשפט יודעים להשתמש במתרגמים.
סלוא קובטי: אני שמחה מאוד היום שהתופעה הזאת מדאיגה את כולנו, זאת אומרת שמסכימים שתופעה של ילדים בסיכון היא מדאיגה.
סלוא קובטי: השמחה שלי נובעת מכך שאני שומעת שכבוד היושב ראש אומר שמחובתה של מדינת ישראל לדאוג לכל ילד שנמצא בשטחה.
סלוא קובטי: לאחרונה ,לנו פקידי הסעד המחוזיים אמרו שאסור לנו להתערב עם ילדים מהשטחים שנמצאים אצלנו.
סלוא קובטי: לכן אנחנו כבר שלוש שנים לא עובדים עם ילדי השטחים ולא שמים לב לכל מה שקורה איתם.
סלוא קובטי: אילאן חדד מכירה אותי טוב - - -
זבולון אורלב: מי נתן לכם את ההוראה הזאת?
סלוא קובטי: משרד העבודה והרווחה.
זבולון אורלב: אין משרד כזה, משרד הרווחה והשירותים החברתיים.
זבולון אורלב: קיבלתם הוראה בכתב?
סלוא קובטי: לא בכתב, אני צריכה להוציא צו חירום כשאני רואה ילד מהשטחים שהוא בסיכון, לכן אני צריכה לחזור למפקחת שלי ולומר לה שיש ילדים בסיכון - - -
זבולון אורלב: למה רק בצו חירום?
זבולון אורלב: למה את לא יכולה לטפל כמו הטיפול שעושה עיריית ירושלים?
סלוא קובטי: הם לא שייכים לנו ואנחנו לא אחראים עליהם, מדינת ישראל אומרת שאסור לנו להתערב בילדים האלה.
יצחק קדמן: אדוני היושב ראש, אני רוצה שיהיה ברור, המדיניות של משרד הרווחה, לאחרונה אני דיברתי עם שר הרווחה שאישר לי את זה, המדיניות של משרד הרווחה שהוא אינו מטפל בילדים שהם לא אזרחי מדינת ישראל או תושבים.
יצחק קדמן: הוא מסרב לטפל בילדי העובדים הזרים, הוא מסרב לטפל בילדים מהשטחים שנמצאים כאן למרות שהם נמצאים בשטחה של מדינת ישראל.
יצחק קדמן: זאת המדיניות של משרד הרווחה אלא אם כן, כדי להעמיד דברים על דיוקם, אלא אם כן מדובר במקרה קיצון של סכנה, של מקרה חירום, במקרים מאוד קיצוניים - - -
זבולון אורלב: מר שווקי אני מאוד גאה בך.
זבולון אורלב: היא אומרת שהיא אפילו לא יכולה להוציא צווי חירום.
יצחק קדמן: אני אומר לכם שזו המדיניות של משרד הרווחה בשונה ממשרד החינוך.
סלוא קובטי: היו מקרים, האחד שהיתה שאלה של חיים או מוות לילד, כמעט קטעו לו את הילד, נהג מונית שראה את הילד זרק אותו לבית החולים הנוצרי בנצרת, הכניסו אותי לעניין והוצאתי אפוטרופסות על גוף הילד, בבית החולים התנדבו וערכו לו את הניתוח.
סלוא קובטי: דרך בית המשפט ודרך אילאן חדד החזרנו את הילד לרפיח, אפילו הזמנו את הוריו לקחת את הילד.
חנא סוייד: רפיח?
סלוא קובטי: כן.
סלוא קובטי: עזה.
זבולון אורלב: הגברת חוה לוי את מודעת להנחיה כזאת.
חוה לוי: אתמול הגברת סלוא קובטי דיברה איתי בטלפון ואמרה לי, אני לא מכירה הנחיה כזאת, אמרתי לגברת קופטי שמי שמסרה לה את ההנחיה לא נמצאת בארץ, אני צריכה לבדוק את זה.
חוה לוי: זאת לא הנחיה ברורה שיצאה ממשרד הרווחה שאומרת לא להתערב במצבי חירום.
סלוא קובטי: היה מקרה של שלושה אחים שמצאנו אותם ביום קר, סידרתי אותם על דעת עצמי במשפחה אומנת בלילה עד למחרת כדי לדעת מה קורה, אסור לי לתת צו חירום וגם לא שילמו למשפחה.
זבולון אורלב: אני רוצה להבין, האגף לשירותים אישיים חברתיים הוא זה שנותן את ההוראות.
זבולון אורלב: מי נותן את ההוראה הזאת?
זבולון אורלב: גם היא קיבלה את ההוראה הזאת ממי היא לדעתך קיבלה אותה?
חוה לוי: אם היא אומרת היא כנראה קיבלה, לדבריה היא קיבלה אותה מפקידת סעד מחוזית שמפקחת עליה.
חוה לוי: אני לא כל כך מכירה את השתלשלותה של הוראה כזאת.
זבולון אורלב: כפי שאני מבין את עובדת סוציאלית ארצית ל'חוק הנוער'.
חוה לוי: כן.
זבולון אורלב: את ממונה על המחוזית.
חוה לוי: אני ממונה על המחוזית.
חוה לוי: כמו שאמרתי אני לא מכירה הוראה כזאת ולכן - - -
זבולון אורלב: אולי בעקבות הדיון פה כדאי שתצא הבהרה כדי שלא תהיה עובדת סוציאלית בנצרת שתחשוב שמה שמחייב אותה זה לא לתת שירות - - -
חוה לוי: לגבי מה שאמר דוקטור קדמן יש הנחיות מאוד ברורות, ילדים במצבי סיכון גבוה, סכנה לגביהם לא חשובה אזרחותם, אנחנו מחויבים לטפל בהם גם על פי 'חוק הנוער' וגם על פי האמנה הבינלאומית לזכויות הילד.
זבולון אורלב: היא הבוסית הגדולה.
סלוא קובטי: היא הבוסית הגדולה, אבל יש לי בוסית יותר קטנה.
סלוא קובטי: זאת ההוראה שאנחנו קיבלנו.
זבולון אורלב: אנחנו נכניס בסיכומים את ההבהרה שלה.
חוה לוי: ההבהרה שלי תצא גם בכתב, אני חושבת שאם יש בלבול בנושא הזה אנחנו נבהיר כדי שיהיה מאוד ברור.
זבולון אורלב: אני מאוד מעריך את זה.
סלוא קובטי: יותר מזה, אני חושבת שבעיר נצרת עבדנו הרבה עם ילדי השטחים, לוויתי אותם בהנחיית אליאן חדד שסידרה לנו את האישורים במעברים בהם אנחנו מעבירים אותם, זה היה גם בשיתוף פעולה עם הרשות הפלסטינית.
סלוא קובטי: דיברתי עם אנשים משם כי אליאן אמרה שאין לנו פרטנרים שם, כולם חאמסניקים, אמרתי לה שנמצא כאלה שהם אל חאמסניקים ומצאנו.
סלוא קובטי: הם אפילו למדו דרך הטלפון מאיתנו, אמרנו להם כשיש לנו ילדים בסיכון שנמצאים ברחוב ואין לנו את ההורים הקמנו בישראל מרכזי חירום שמסדרים את הילדים עד שנגיע להורים ונלמד את הבעיה הספציפית ואחר כך נמצא סידור סופי לילדים.
סלוא קובטי: הם למדו מאיתנו והקימו בביתונייה מין מקלט כזה.
סלוא קובטי: כשהיה שיתוף פעולה - - -
זבולון אורלב: סליחה לרגע, את מאוד תורמת לדיון.
זבולון אורלב: אני מציע שאולי תעשו סיור בנצרת, אולי גם מר שווקי ייקח אתכם לסיור.
סאדק שווקי: אני מזמין את כולם לראות וללמוד.
זבולון אורלב: הוא יאסוף לכם את הילדים, הוא אפילו יתרגם לכם וגם היא, תיפגשו עם קבוצה של 40 ילדים גם בירושלים וגם בנצרת ותבינו את העניין.
זבולון אורלב: תביאו אתכם גם את משרד הרווחה כי כבר יהיה תרגום.
זבולון אורלב: לא נעים לי.
סלוא קובטי: המשטרה היתה אוספת את הילדים ומביא אותם לתחנה, אנחנו כעירייה היינו מביאים את התחבורה והייתי מלווה אותם עם אוכל.
סלוא קובטי: בנוסף גם אליאן חדד השתתפה ואמרה שהם מוכנים גם ללוות עם הסעה - - -
זבולון אורלב: מה עם הילדים מנצרת?
סלוא קובטי: אין בנצרת.
סלוא קובטי: אין, אם יש ילד בנצרת זה במסגרת החוק שלנו ואנחנו פועלים.
סלוא קובטי: אין, אני עובדת כמעט עשר שנים ילדים האלה ובעשור האחרון לא היה אף ילד מישראל.
זבולון אורלב: זה לא המצב של מזרח ירושלים.
סלוא קובטי: יותר מזה, לאחרונה היה דיון שקבענו והזמנתי את אליאן אליו, מפקד תחנת נצרת אמר לי "כל עוד שאנחנו לא עובדים יותר עם הילדים האלה, כל עוד שהם לא מפריעים לנהגים או לרכבים, אנחנו לא מתערבים".
סלוא קובטי: בזמנו הציעה אליאן שנזמין את ראשי המעברים והם לא הסכימו לכך.
סלוא קובטי: הם אמרו שבלי רשות ישראל לא נכנסים לכאן.
סלוא קובטי: איך זה שילדים עם כל הקבלנים שלהם עושים את זה ולא יודעים מיהם.
סלוא קובטי: בנצרת ערכו מחקר של רדיו שאמס והם ידעו איפה הקבלנים נמצאים וכמה ואף אחד לא שיתף פעולה, אולי הם מאוד שמחים לראות את ילדי השטחים במצבי הסיכון הזה, אולי.
זבולון אורלב: זה מה שאת חושבת?
זבולון אורלב: אלו דברים קשים מה שאת אומרת.
סלוא קובטי: אנחנו כל כך רצינו, אני ליוויתי את הילדים האלה בחצות לבית לחם, את זוכרת את זה, ביום שלג שאף אחד לא עשה, ילדים בני שלוש-חמש, אני הייתי מוכנה לסכן את עצמי ולהיכנס לשם בחצות למסור אותם למנהלת הרווחה שלהם.
סלוא קובטי: הם לקחו אותם והטילו קנסות על ההורים שלהם כי הם שולחים אותם.
זבולון אורלב: את מכירה כמה מהקבלנים האלה.
סלוא קובטי: אני לא מכירה אישית, אבל ברדיו שאמס ערכו את התחקיר הזה, יצאו לשטח והם יודעים, הם גם נתנו שמות, זה היה בשידור ישיר יחד איתנו.
סלוא קובטי: חאמסניקים לא מטפלים בהם כי הם לא פרטנרים וגם מהצד השני הרווחה לא מאפשרת לנו לעבוד עם הילדים.
זבולון אורלב: אתי בנימין ואחריה קרן פישזון.
אתי בנימין: עצם העובדה שנפתחו רק 18 תיקים משנת 2008 זה מעיד על כך - - -
זבולון אורלב: ונסגרו 14 מחוסר עניין לציבור.
אתי בנימין: אפרופו חוסר עניין לציבור, אני חייבת משפט קטן.
אתי בנימין: כנבחרת ציבור הגשתי תלונה במשטרה על איומים שקיבלתי.
אתי בנימין: למחרת בבוקר היה לי מכתב בתיבה שהתיק נסגר מחוסר עניין לציבור.
אתי בנימין: זה רק כדי שתבין איך מהר תיק נסגר.
זבולון אורלב: כי את איש ציבור.
אתי בנימין: אני איש ציבור.
אתי בנימין: רק תבין איך מהר נסגרים התיקים מחוסר עניין לציבור, אף אחד לא חוקר, אף אחד לא בודק, אף אחד עוקב.
אתי בנימין: זה שנפתחו 14 תיקים ומתוכם 14 תיקים נסגרו זה מעיד על כך שהנושא לא נמצא על סדר היום של אף אחד ממשרדי הממשלה.
אתי בנימין: אני יושבת כאו ואני פשוט בהלם, אחד מעביר את האחריות לשני, פתאום אומרים זה רק הרשות הפלסטינית.
אתי בנימין: חברים, ילד זה ילד, זה ילד, זה ילד, לא חשוב אם זה ישראל או הרשות הפלסטינית, הילדים האלה נמצאים בשטח שלנו ואנחנו אחראים לילדים האלה.
אתי בנימין: נקודה.
אתי בנימין: אין כאן עניין של רשות פלסטינית בכלל.
אתי בנימין: חייבים לאחד את הכוחות של משרדי הממשלה, תפסיקו להעביר אחריות מצד לצד, תאחדו כוחות, תאחדו את הצוותים, תצאו לשטח, תבדקו.
אתי בנימין: למה תחנת רדיו יכולה לאתר את הקבלנים ואתם לא יכולים לאתר את הקבלנים?
אתי בנימין: הגיע הזמן לאתר את הקבלנים כמו שהרשויות המקומיות ומשטרת ישראל יודעים לעצור את ילדי הפרחים, את אותם הילדים שמוכרים פרחים בצמתים בימי שישי ולתת להם קנסות אישיים על השם שלהם.
אתי בנימין: הילדים מקבלים קנס על השם שלהם.
אתי בנימין: את אותו דבר צריך לעשות גם פה, צריך לעצור את הילדים האלה, צריך לאתר את משפחותיהם, צריך לאתר אתה קבלנים ולקנוס אותם.
אתי בנימין: אם צריך גם לעצור אותם ולהביא אותם למשפט ולפתוח תיקים, ולא לסגור מחסור עניין לציבור.
אתי בנימין: אסור שזה יקרה והגיע הזמן לנהוג בזה ביד קשה ולא לוותר.
אתי בנימין: אסור לנו כמדינה שחתומה על אמנת זכויות הילד באו"ם להתנער מהתופעה הזאת.
אתי בנימין: זאת תופעה של סחר בבני אדם ואנחנו עוצמים עיניים.
אתי בנימין: אני קוראת לכם להתאחד, תאחדו את כל המשאבים שלכם, את הכלים שלכם, צאו לשטח ותתחילו לעבוד, לא להסיר אחריות ולא להטיל את האחריות אחד על השני.
זבולון אורלב: קרן פישזון ואחריה חברת הכנסת חנין זועבי.
קרן פישזון: אני רואה שיש כאן נציגים מכל מיני משרדים וקיים איזה חוסר אונים כיצד לטפל בבעיה.
קרן פישזון: יש הרבה תיאורים והרבה זריקת אבנים לצד השני.
קרן פישזון: לא שמעתי שום הצעה שיכולה לעצור את התופעה, שום הצעה לקנס או סנקציות.
קרן פישזון: אני גם לא רואה שהתופעה רחבה.
קרן פישזון: חוץ מהעדויות שראו ילדים בצמתים בכל זאת הסטטיסטיקה אומרת 18 ילדים ו- 14 נסגרו.
יצחק קדמן: אלו התיקים, יש מאות ילדים.
קרן פישזון: יש 300,000 ילדים בסיכון, זה 18 שנעצרו - - -
יצחק קדמן: זה לא ילדים שנעצרו.
קרן פישזון: בנוסף לזה אני רואה שהסטטיסטיקה של הילדים בירושלים אומרת שהסיבה היא לא הקבלן ולא ההורים שמזניחים אלא הסיבה היא סוציו-אקונומית.
קרן פישזון: אפשר להחזיר ילד ואפשר לא להשאיר משפחה בלי מזון, אבל זה לא יפתור את הבעיה כי המשפחות תחפשנה אפשרות אחרת כדי לצוף מעל המים.
קרן פישזון: מצד שני אני רואה שרובם מדברים על ילדים ערבים, לא מתייחסים ל- 300,000 ילדים שנמצאים בסיכון אבל מקיימים וועדה על ילדים מבקשי נדבות.
קרן פישזון: אני רוצה להתייחס למאמר מלפני יומיים-שלושה.
קרן פישזון: פורסם בעיתונות הרוסית.
קרן פישזון: מדובר על ילדים, בנות 12, כ- 200 ילדים שמגיעים לצמתים מסוימים ומנוצלים מינית תמורת 20-50 שקל.
קרן פישזון: מדובר על כך שיש כן טיפול, מדובר בילדים ובילדות אזרחי ישראל.
קרן פישזון: העבירו 1.5 מיליו שקל ועדיין יש בעיה של השפה, כך כתוב.
קרן פישזון: עובדי הרווחה לא יכולים ליצור איתם קשר ולעזור כי הם לא דוברי השפה הרוסית, זה מקומם.
קרן פישזון: יש סטטיסטיקה ולא יודעים איך ליצור קשר איתם כדי לעזור.
קרן פישזון: אני רוצה לומר, כשאני עוברת צומת באזור הגבעה הצרפתית אני רואה ילדים ערביים שמציעים לנקות את השמשה ולהתווכח על המחיר.
קרן פישזון: לדעתי הכל יחסי, אבל אפשר אולי לשלוח את הילד למינהל עסקים ולא כמו הילדים האחרים, אני מבינה שזה מסוכן וזה בצמתים.
קרן פישזון: בכל זאת למצוא ילד משכבה סוציו-אקונומית נמוכה בשבילו יש אפשרות לעזור למשפחה והוא בכלל מאזור אחר, לעומת לילדים שלנו שמציעים שירותים ממש בזויים.
קרן פישזון: לדעתי באמת יש מקום לקחת את הדברים בפרופורציות ולעזור מבחינה סוציו-אקונומית כמו שאמרה, והם עזרו בטיול שנתי.
קרן פישזון: לאתר את הילדים ולטפל בשורש הבעיה חשוב מאשר להקים וועדות ומטה ונציבויות, בשביל מה?
קרן פישזון: –כן יש משפחות ברמה סוציו-אקונומית מאוד נמוכה, משפחות עולים חדשים.
קרן פישזון: להפסיק להקים עוד עמותות ועוד נציבויות, את הכסף הזה אפשר לשלוח ישר למשפחות.
קרן פישזון: 50 שקל ליום?
קרן פישזון: אני חושבת שנוכל לעמוד בזה.
זבולון אורלב: קודם כל רק להגיד לך שוועדה בין משרדית לא עולה כסף.
זבולון אורלב: אני יודע שזה נשמע טוב בדמגוגיה שבמקום להקים וועדות - - -
קרן פישזון: בכסף הזה - - -
זבולון אורלב: אני לא הפרעת לך בדברייך למרות שבעיניי אמרת דברים שאני כמעט ולא מסכים עם אף משפט שאמרת.
זבולון אורלב: בעצם בדברייך את נותנת לגיטימציה שאם יש רקע סוציו-אקונומי בעייתי אז זה לגיטימי לשלוח את הילד בן החמש לקבץ נדבות של 50 שקל.
קרן פישזון: העובדה שזה טופל - - -
זבולון אורלב: אני לא הפרעתי לך.
זבולון אורלב: אני הקשבתי לך בסבלנות וגם לך צריכה להיות סבלנות להקשיב לי.
זבולון אורלב: לא הסכמתי עם אף מילה שלך ואפשרתי לך דבר, לא חתכתי אותך ולא צמצמתי אותך.
זבולון אורלב: אני לא מסכים לאף דבר שאמרת, אני חושב שאמרת דברים מאוד חמורים.
זבולון אורלב: כלומר, אבא שאין לו במה להאכיל את הילדים מותר לו לגם לגנוב, לשדוד, לגזול, אין כזה דבר.
זבולון אורלב: יש אמצעים לגיטימיים שבהם מתפרנסים.
זבולון אורלב: אם אבא ואימא לא יודעים למלא את חובותיהם הפתרון הוא לא לשלוח ילדים לצומת לקבץ נדבות, בשום פנים ואופן.
זבולון אורלב: החוק הישראלי מאפשר לילדים מגיל 16 לעבוד שלא בזמן הלימודים, זה חוק של אלכס מילר ושלי, החוק מאפשר בחופשות לילדים מגיל 14 לעבוד עם מגבלות של שעות וימים, שכר מינימום ועוד.
זבולון אורלב: להפך אנחנו מעודדים בני נוער לעבוד, אלה שיוצאים למסעות לפולין, הלוואי שיעבדו בקיץ ויאספו כסף למסעות בפולין, מעודדים.
זבולון אורלב: אני קורא לנוער לעבוד, ערך העבודה הוא חשוב.
זבולון אורלב: אבל לתת לגיטימציה במשתמע שבגלל שיש איזו סיבה מוצדקת לכאורה, בעיניי אין שום סיבה מוצדקת בעולם שהיא לגיטימית לשלוח ילד לקבץ נדבות עבור המשפחה.
זבולון אורלב: בעיניי זה פשע, זה פשע של הורים ושל החברה כלפי ילדים.
זבולון אורלב: זה מה שיש לי להגיב לדברייך.
זבולון אורלב: מאחר ומשכתי קצת את הדברים כי הבטחתי לה רשות דיבור וסליחה.
זבולון אורלב: אני רוצה לסכם את הדיון ולומר: הוועדה מביעה דאגה מאוד עמוקה שחרף מידע על תופעה של מאות ילדים העוסקים בפשיטת יד, קיבוץ נדבות וברוכלות בצמתים באופן שמסכן אותם, ילדים בגילאי חמש ואילך.
זבולון אורלב: עדיין רשויות המדינה לא נקטו את כל האמצעים הדרושים כדי לצמצם, להפסיק ולמגר את התופעה.
זבולון אורלב: תופעה שהיא בוודאי כתם חברתי ומוסרי חמור מאוד על פניה של החברה הישראלית.
זבולון אורלב: הוועדה דורשת שמשרד המשפטים יגבש הצעת מחליטים לממשלה על מנת להקים מטה ממשלתי משותף למשרדי הממשלה הכוללים: המשרד לביטחון פנים, משרד הבטחון (המינהל האזרחי), משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, משרד הרווחה והשירותים החברתיים, משרד החינוך, עיריית ירושלים ועיירת נצרת – בהן מתרכזות בעיקר הבעיות האלה, על מנת לגבש דרכי פעולה יעילים להתמודדות עם הסוגיה.
זבולון אורלב: הוועדה מבקשת דיווח בכתב משר המשפטים בעוד שלושה חודשים האם פעולה ננקטה או לא ננקטה.
זבולון אורלב: הוועדה מבקשת ממשרדי הממשלה, כל משרד בתחומו, לבחון האם החקיקה נותנת מענה הולם ומספק, ואם דרושים שינויים בחקיקה לפעול לקידום החקיקה.
זבולון אורלב: דוגמאות ניתנו במהלך הישיבה, נדמה לי שניתנו שתי דוגמאות.
זבולון אורלב: קודם כל שתהיה חשיבה של כל משרד בתחומו.
זבולון אורלב: נזכיר החרמת סחורה של מעסיקי הילדים, לחדד את 'חוק סחר בבני אדם', להכניס את סוגיית הרוכלות לסעיף 216 וכדומה.
זבולון אורלב: הוועדה מבקשת שכל משרד בתחומו, מבלי שום קשר להקמת המטה הממשלתי, ירענן את ההנחיות הפנימיות ולהתייחס לבעיה.
זבולון אורלב: אם זו המשטרה שלא נשמע ממפקד המשטרה בנצרת שהוא מוכן לעצום עיניים או להעלים עיניים כל עוד הם לא מפריעים לתנועה, אין כזה דבר.
זבולון אורלב: כל משרד צריך לרענן את ההנחיות, זאת כדי לוודא שכל משרד בתחומו עושה את הדרוש.
זבולון אורלב: הוועדה רשמה לפניה ומברכת את ההודעה של העובדת הסוציאלית הארצית ל'חוק הנוער' של משרד הרווחה והשירותים חברתיים לפיה תצא הבהרה למחלקות לשירותים חברתיים או לעובדים הסוציאליים ל'חוק הנוער', הבהרה שאומרת שהם חייבים לתת מענה הולם לכל מקרה שעולה ממנו חשד שילד נמצא בסיכון גבוה או בסכנה.
זבולון אורלב: הואיל ואנחנו צריכים לפנות את החדר - - -
קריאה: לא התייחסת לילדים של הרשות הפלסטינית.
יצחק קדמן: כל מה שנאמר כאן חל על כולם.
חוה לוי: עליהם אנחנו מדברים כי על כל האחרים ממילא אנחנו מחויבים.
זבולון אורלב: זה נאמר לגבי כולם.
זבולון אורלב: רציתי לתת לך רשות דיבור, אבל לצערי בזמן שלך דיברה הגברת.
זבולון אורלב: אם את רוצה, אני אומנם סיכמתי אבל שתי דקות אחרי הסיכום לפנים משורת הדין בבקשה.
חנין זועבי: רק הערה.
חנין זועבי: אני לא יודעת אם צריכים לתת מענים שונים לגבי קבוצת האזרחים לפי החוק הזה.
חנין זועבי: כלומר לכפות בצורה יותר הדוקה את החוקים, גם את חוקי העבודה לגבי אזרחים יותר מאשר על תושבי השטחים.
חנין זועבי: אתה הצגת בצורה כל כך חיובית מה עיריית ירושלים עושה, אבל שכחת שהם קבוצת אזרחים לפי החוק הישראלי, לא לפי החוק הבינלאומי, לפי החוק הישראלי קבוצת האזרחים היחידה שמקבצת נדבות הם התושבים של ירושלים המזרחית.
חנין זועבי: אתה לא יכול להציג כאן בצורה חיובית את מה אתה עושה עם קבוצת אזרחים, מתחילה זו חובה ואחריות של עיריית ירושלים לספק להם שירותי חינוך הולמים, לספק להם מקומות עבודה ושירותי נוער ושירותים תרבותיים.
חנין זועבי: זאת אומרת ש- 30% ממקבצי הנדבות הם אזרחים לפי החוק הישראלי.
חנין זועבי: אתה לא יכול להציג את זה בצורה חיובית, צריכים להתבייש מהעובדה הזאת ולהסיק מסקנות לא לגבי המסגרות הקונקרטיות שאתה עושה למקבצי הנדבות, אלא לגבי מערך השירותים שעיריית ירושלים נותנת לתושבים שלה.
חנין זועבי: זה אסון, 30% שהם אזרחים שהעירייה לא מתייחסת אליהם על פי החוק הבינלאומי, זה גם אחריותו של הכובש לתת שירותים לעם הנכבש.
זבולון אורלב: אני רק רוצה לומר שהואיל והחוק הישראלי חל בירושלים בגבולות שקבע המחוקק אין מדובר בכובש ובנכבש אלא בתושבי - - -
חנין זועבי: זה גם - - -
זבולון אורלב: בבקשה, אני הקשבתי לך, לא הפרעתי לך.
זבולון אורלב: למה המנהג להפריע כל הזמן.
זבולון אורלב: אני לאור ההערה שנשמעה אני גם רוצה לצרף להחלטות: הוועדה מברכת את פעולותיה של עיריית ירושלים ושל עיריית נצרת ביחס לתופעה של הילדים- - -
חנין זועבי: אבל אלה אזרחים לפי החוק, גם לפי גישתך הם אזרחים.
חנין זועבי: 30% ממקבצי הנדבות הם אזרחים.
זבולון אורלב: הוועדה מברכת את הפעולות שלכם וקוראת למשרדי הממשלה ללמוד - - -
חנין זועבי: אידיאולוגיה יותר חשובה מהנוער.
זבולון אורלב: ללמוד מקרוב על הפעולות האלה כדי לדעת לגבש את התכנית הממשלתית הראויה.
זבולון אורלב: אנחנו מתוכננים היום לקיים שתי ישיבות.
זבולון אורלב: ישיבה אחת, שאנחנו פותחים אותה עכשיו, זה להשלים חובה שלנו לדיון בשתי הסתייגויות חדשות שהוגשו, כי על פי תקנון הכנסת כל עוד הנוסח לא הסתיים, אנשים רשאים להגיש הסתייגויות, ובזה אנחנו נחתום את האפשרות להגיש הסתייגויות נוספות.
זבולון אורלב: בשעה אחת אנחנו מתוכננים להצביע, אם כי אני חייב לומר שאין לי כרגע ביטחון שההצבעות תתקיימנה כיוון שהבוקר, לפני חצי שעה, שרי 'ישראל ביתנו' הגישו ערר על החוק לממשלה לגבי החלטה מסוימת, שאולי נפרט אותה בהמשך.
זבולון אורלב: אנחנו כרגע בהידברויות עם גורמי הממשלה שבראשם שר התעשייה, המסחר והתעסוקה, שמאוד מעוניין שאנחנו נצביע היום.
שלמה מולה: אפשר הצעה לסדר, אדוני היושב ראש?
זבולון אורלב: ודאי, בעיקר כשאתה מבקש.
שלמה מולה: אני מבין שחברת הכנסת אורלי לוי מתעכבת, שאלת הנושא החדש צריכה להיות נידונה קודם לפני שמתקדמים בכלל, או בהצבעה או בפתיחת הדיון.
שלמה מולה: הנושא החדש הוא נושא מרכזי.
שלמה מולה: אני חושב שוועדת הכנסת צריכה להביע את עמדתה בעניין, היא צריכה לומר את דברה, ולכן הנושא של נושא חדש, אני מדבר בשמה של חברת הכנסת לוי, היא ביקשה ממני והיא עומדת על כך שהנושא---
זבולון אורלב: אנחנו לא נצביע על פרק ד'.
זבולון אורלב: פרק ד' הוא כל סוגיית המבדקות, אנחנו לא נצביע על פרק ד' עד אשר ייבדק.
זבולון אורלב: החלטת ועדת השרים מאתמול היא על פרק ד', הערר שהוגש הוא על פרק ד', הטענה לנושא חדש היא על פרק ד', לכן אני כבר אומר שעד שלא תחליט הממשלה באשר לעמדתה בפרק ד' ואם יהיה צורך, אם לא תוסר הבקשה לנושא חדש, ברור שאנחנו לא נצביע על פרק ד'.
זבולון אורלב: פרק ד' איננו עומד כרגע על סדר היום להצבעה.
זבולון אורלב: במצב הנוכחי כרגע פרק ד' לא יוצבע.
זבולון אורלב: אז הוגשו שתי הסתייגויות.
שלמה מולה: אני רוצה, ברשותך, משפטים כלליים, אדוני היושב ראש, ואחר כך לנסות לנמק את הסעיף שהגשתי...
שלמה מולה: אני רוצה לומר לך שקשה לנו מאוד עם הצעת החוק הזאת.
שלמה מולה: קשה לנו עם מהירות הבזק שאתם מנסים להתקדם במקום לקיים דיון מעמיק, ואני גם חושב שכל הנושאים התקציביים, לפחות על פי מה שאנחנו שמענו בתקשורת, זה שוב עבודה בעיניים.
שלמה מולה: אנחנו, חברי הכנסת, במקום שנהיה קשובים לצרכים הציבוריים---
זבולון אורלב: תקשיב, הוא אומר שזו עבודה בעיניים.
שלמה מולה: כן, אני אומר.
זבולון אורלב: לא, סגן הממונה על התקציבים פה, זה דווקא טוב.
שלמה מולה: תראה, קודם כל אנשי משרד האוצר הם אנשים חשובים, אבל לא תמיד צריך להסכים למה שהם אומרים או מה שהם ממליצים.
שלמה מולה: בעניין הזה, בחוק הזה, התפיסה הזאת, לבוא ולהגיד 'הנה, נתנו מיליארד שקל', זה לעשר שנים, הציבור ששומע בחוץ, בא ואומר, 'איזה דבר נפל עלינו, איזה דבר גדול נפל בכנסת הזאת'.
שלמה מולה: זה נורא חבל.
שלמה מולה: אני אומר לך, אדוני היושב ראש, בעיקר אנחנו, חברי הכנסת, לא מגלים חוט שדרה, לא קשובים למה שהציבור מצפה שאנחנו נעשה.
שלמה מולה: אני אומר לך, אם הייתי יודע שבתקציב הזה יש 800-700 מיליון שקל כל שנה, זה בדיוק מה שייתן מענה, גם לגנים הפרטיים, גם לפיקוח, גם לרפורמת גן ילדים כפי שהיא, הייתי מבין, אבל זה לא מה שקורה.
שלמה מולה: אני אומר לך, אדוני היושב ראש, אני חוזר ואומר את זה לפרוטוקול, זו עבודה בעיניים, זה לא רציני ואני לא חושב, אני לפחות, לא נהיה שותפים לזה שאנחנו נגיד, אוקי, עשינו וי, העברנו חוק.
שלמה מולה: אם אנחנו מעבירים חוק, 60 שנה אחרי, זה דבר רציני ביותר, אני מציע שהוא יהיה הוגן תקציבית, לא לבוא ולהגיד שימרחו אותנו על פני שבע שנים.
שלמה מולה: מה זו המריחה על פני שבע שנים?
שלמה מולה: מה, אני יודע מה יהיה בעוד שנתיים?
שלמה מולה: מישהו חשב לפני שנתיים איזה צונמי חברתי בא אלינו היום, מישהו חשב שבמדינת ישראל יקומו 150,000 אנשים שיבואו ויגידו 'צדק חברתי'?
שלמה מולה: אף אחד לא חשב.
שלמה מולה: עכשיו גם עברתם לתקציב דו שנתי, אין לכם עכשיו מרווח תמרון, לא אליך, הממשלה, אין לכם אפילו מרווח תמרון, לכן אני באמת אומר לך, שזה חבל מאוד.
שלמה מולה: אני מקווה של'ישראל ביתנו' יהיה מספיק חוט שדרה והם יבואו ויגידו 'עד כאן, לא נעביר את החוק'.
שלמה מולה: במידה שאתה רוצה להתקדם, אני רוצה ברשותך, אדוני, לנמק את הסעיף שעליו אני מסתייג.
שלמה מולה: אחרי סעיף 4, אנחנו רוצים במטרת הסעיף להבטיח שהמדינה תמשיך לקיים מסגרות יום באופן מפוקח, לסבסד את הפעוטות השוהים בהם, לממן את העלויות.
שלמה מולה: בסך הכל מה אנחנו באים ואומרים?
שלמה מולה: שאם אנחנו הולכים על חוק, אדוני היושב ראש.
שלמה מולה: אני חושב שההסתייגות שלי היא מהותית, היא רצינית, ולכן אני מבקש, אדוני, שההסתייגות שלי תתקבל.
שלמה מולה: אם כבר אתה מתקדם, לפחות אנחנו ננסה למזער נזקים.
מירב ישראלי: אני רוצה להקריא ויש פה עניין של---
זבולון אורלב: לפני כן, אני מקשיב היטב לדבריך.
זבולון אורלב: אני לא רוצה להתייחס לכל הדברים, רק לדבר אחד, שאמרת שמנסים להעביר מהר את החוק.
זבולון אורלב: אני לא יודע אם יש עוד חוק בכנסת, אפילו חוק ההסדרים, שנידונו---
יצחק קדמן: חוק ההסדרים זה לא דוגמה לכלום.
זבולון אורלב: לא דוגמה?
זבולון אורלב: אני לא יודע אם יש חוקים אחרים שזכו לדיונים כל כך נרחבים וכל כך מעמיקים.
זבולון אורלב: אם אתה השתתפת בדיונים בחוקים אחרים שנידונו ביתר אריכות, ביתר יסודיות---
שלמה מולה: לא, אני מדבר לפחות על---
זבולון אורלב: אבל אני הקשבתי לך.
שלמה מולה: אני מתכוון על הרעיון להצביע היום, עכשיו דחוף.
זבולון אורלב: אנחנו דוחים את ההצבעה הזאת כבר למעלה מחודשיים, אז להגיד 'עכשיו פתאום רוצים', 'פתאום', אין פתאום, אנחנו מחכים חודשיים להצביע, ממתינים.
זבולון אורלב: אולי הטענה צריכה להיות למה המתנו כל כך הרבה.
זבולון אורלב: לגופם של דברים אני לא רוצה כרגע להיכנס, אפשר לטעון לגופם של דברים ואני לא אומר שלגופם של דברים אין בעיה עם הדבר הזה, רק לא את הטענה הזאת, כי לא חסכנו מאיש איזה שהיא טענה.
זבולון אורלב: הואיל ונכנסה חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, אני רוצה לומר שהואיל וקיימת טענה חדשה לגבי פרק ד', אני הודעתי שפרק ד' בכל מקרה לא יעמוד היום להצבעה, אל"ף, מפני שהוגשה בקשה לנושא חדש, בי"ת, מפני שאתמול החליטה ועדת השרים פה אחד, כולל שרי 'ישראל ביתנו'---
אורלי לוי אבקסיס: לא, זה לא כולל את כל 'ישראל ביתנו'.
זבולון אורלב: אני רוצה לדייק, כך אמר לי השר שמחון.
זבולון אורלב: אפילו כתב לי באס.
זבולון אורלב: אמ.אס.
זבולון אורלב: תסבירי את ההסתייגות.
מירב ישראלי: ההסתייגות הוגשה על ידי חבר הכנסת מולה וחבר הכנסת שאמה הכהן.