GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זבולון אורלב: גבוה יותר במדרג הסוציו-אקונומי.
אתי וייסבלאי: גם גבוה יותר מבחינה סוציו-אקונומי וגם גדול יותר, כלומר ילדים בערים גדולות קיבלו יותר שירותים מהילדים בישובים הקטנים.
אתי וייסבלאי: הסקר הראה שילדים מישובים בעלי מעמד כלכלי גבוה קיבלו הרבה יותר שירותים מאשר ילדים בישובים בעלי מעמד חברתי נמוך.
זבולון אורלב: באילו פערים?
זבולון אורלב: תני בבקשה דוגמה.
אתי וייסבלאי: מדובר בילדים שמתגוררים בישובים עד 20 אלף תושבים - 67% מהם צרכו שירותים לעומת 93% מהילדים שמתגוררים בערים הגדולות, זה פער מאוד משמעותי.
אתי סממה: אלו שירותים במימון ציבורי או גם מהמערכת הפרטית?
אתי וייסבלאי: כל שירות, לא הייתה הבחנה בין השירותים.
אתי סממה: יש מידע מה המערכת הציבורית מספקת להם?
אתי וייסבלאי: אני לא בטוחה שהסקר הזה בדק את זה, אני יכולה לבדוק את זה.
אתי וייסבלאי: הסקר מצא גם שהרבה מהילדים שנזקקו לשירותים לא קיבלו אותם בפועל, בעיקר בישובים קטנים, בישובים ערביים - - -
זבולון אורלב: כשמדובר בפער בין 93% מהילדים ובין 67% מהילדים אז ברור שיש פער בין ילדים שרוצים ומבקשים ואין.
זבולון אורלב: מה למשל?
זבולון אורלב: אתי וייסבלאי המכונים להתפתחות הילד למשל.
זבולון אורלב: לדעתי תמונת המצב היא מאוד מאוד ברורה, ראשית יש בעיה של מידע.
זבולון אורלב: אתם רואים שמרכז המחקר והמידע של הכנסת, שהוא באמת אמון על בדיקת מקורות מידע, אומר שאין מידע, בהחלט נדלקת נורה אדומה, עצם אי הידיעה היא בעיה מאוד מאוד גדולה.
זבולון אורלב: אם לא יודעים לא יודעים במה לטפל.
זבולון אורלב: שנית, החשיפה של הפער המאוד משמעותי במתן השירותים או בצריכת השירותים, צריכים לזכור שמדובר בילדים שהעדר השירותים והעדר הטיפול פוגעים בעתידו של הילד, בהתפתחותו של הילד וזה למעשה קובע או קובר את גורלו.
זבולון אורלב: הדברים כאן הם מאוד קשים.
זבולון אורלב: רק בגלל שהוא שייך למגזר מסוים או גר בישוב בגודל מסוים, או בגלל שהוא גר בישוב עם פרופיל סוציו-אקונומי מסוים הוא לא מקבל שירות, אלו דברים מאוד קשים.
זבולון אורלב: בנוגע למידע החסר, אני אומר את זה למשתתפים שמשתתפים רק בדיון הזה ולא משתתפים בדיונים האחרים, זה עובר כמעט כחוט השני בכל נושא שאנחנו מתעסקים בילדים, זה בגלל שאין במדינת ישראל, נקרא לזה בשפה הכלכלית, אין רגולטור לענייני ילדים.
זבולון אורלב: אין מסגרת או מוקד אחד שלטוני שרואה את התמונה הכללית מה קורה בנושא הילדים, יש ועדה לזכויות הילד בכנסת, אבל אין דבר מקביל לזה בממשלה.
זבולון אורלב: לכן על השולחן קיימת הצעה להקים בממשלה, במשרד ראש הממשלה או בכל מקום שהוא, אולי במשרד המשפטים, נציבות לזכויות הילד.
זבולון אורלב: נציבות שלא תיקח סמכויות ממשרדים אחרים אלא שתהייה במסגרת השולחן העגול ותרכז את הנתונים, תתאם את הנתונים, שתהיה מסגרת אחת שתדע מה קורה בתמונה הכוללת, שתוכל להתריע, תוכל להציג תמונת מצב, תוכל להשפיע מעצם חשיפת הבעיות והנתונים.
זבולון אורלב: אנחנו נפתח את הדיון, מטבע הדברים יש שלושה משרדים מובילים: משרד הרווחה והשירותים החברתיים, משרד החינוך ומשרד הבריאות.
זבולון אורלב: נתחיל עם משרד הרווחה והשירותים החברתיים.
זבולון אורלב: עובדת סוציאלית , מנהלת שיקום בקהילה, גברת מיכל גולן בבקשה.
מיכל גולן: תודה.
מיכל גולן: אני רק אבקש להבהיר אם אתם רוצים בפיזור או על היקף השירותים - - -
זבולון אורלב: אנחנו לא רוצים יותר לדבר על הבעיות.
זבולון אורלב: הרשות המבצעת אחראית על מתן הפתרונות, יש מישהו אחר שמופקד לעלות את הבעיות וזה אנחנו.
זבולון אורלב: העלנו כאן בעיה והיא מצויה במסמך.
זבולון אורלב: בדיון הזה אנחנו רוצים להבין איך אנחנו מתמודדים בשתי הסוגיות של איסוף הנתונים, פרסום הנתונים, שקיפות הנתונים.
זבולון אורלב: לדוגמה: המשרד השקיע דרך המוסד לביטוח לאומי בסקר שנערך לפני כחמש עשרה שנה, הם מתכוונים לערוך סקר נוסף.
זבולון אורלב: שנית איך מצמצמים את הפערים שעליהם דיברנו כאן.
מיכל גולן: ראשית תמונת מצב.
מיכל גולן: אני אציג את אגף השיקום, נמצאים כאן גם עמיתי מטיפול באדם המפגר והשירות לטיפול- - - אני יכולה לומר שבאגף השיקום פותחו בשנים האחרונות הרבה מאוד שירותים.
מיכל גולן: אחד הקשיים המהותיים שלנו זה שרוב השירותים שלנו, למעט מעונות יום שיקומיים לא ניתנים תחת חוק.
מיכל גולן: מה שאומר שאנחנו תלויי תקציב.
מיכל גולן: אנחנו רואים באופן מאוד בולט שבמעונות יום שיקומיים, שם לדעתי המצב משופר יותר, יש לנו פיתוח מאוד מאוץ משנת 2002 בהקמה של מעונות יום שיקומיים.
מיכל גולן: הרבה מאוד בכפרים ערביים בצפון, באילת, כמעט מדן ועד אילת, גם באילת גם במקומות כמו רהט, שגב שלום ועוד.
מיכל גולן: כלומר החוק בהחלט אפשר לנו לפרוס את השירותים הרבה יותר – מה שאין כן ביתר השירותים.
מיכל גולן: אנחנו מודעים לכך שהשירותים שלנו מצומצמים יותר בתחומים כמו מועדוניות, כמו תכניות מעבר ועוד שירותים.
מיכל גולן: אני כן רוצה לומר - - -
זבולון אורלב: אם יש תקציב נתון אז למה דווקא הפריפריה סובלת.
זבולון אורלב: אם יש תקציב נתון אז אולי בחמש עשרה הערים המבוססות אל תפתחו בכלל שירותים ותנו להם לפתח, לכו דווקא למקומות יותר קשים.
מיכל גולן: אנחנו נותנים לכך עדיפות.
מיכל גולן: אני רוצה להצביע קשיים - - -
זבולון אורלב: נותנים עדיפות ובכל זאת חסרים שם שירותים.
מיכל גולן: כן, מאחר ובפריפריה לעיתים יש מעט ילדים בכל ישוב והפיזור מאוד רחב.
מיכל גולן: זאת אומרת שאם אנחנו מדברים על ישובים ערביים או ישובים ביהודה ושומרון, יש לנו מעט ילדים בכל מקום.
מיכל גולן: זאת בעיה אחת.
מיכל גולן: אנחנו מתקשים להביא או לגרום לארגונים לרצות לפתח במקום הזה שירותים.
מיכל גולן: יש לנו בעיה נוספת של מקצועיות והנכונות של אנשי מקצוע להגיע לאותם מקומות.
מיכל גולן: בימים אלו אנחנו עובדים אחרי עשר שנים מאוד אינטנסיבי על קריה חינוכית במגזר הבדואי, אני מניחה שכבוד השר לשעבר מכיר את הנושא של הקריה החינוכית בתל שבע.
מיכל גולן: נעשה עכשיו מאמץ מאוד אינטנסיבי להכשיר אנשי מקצוע מהמגזר הבדואי לנושא הזה.
מיכל גולן: בעצם ליצור תמריצים כדי להביא אותם, אבל העבודה עוד רבה, המצב מאוד מאוד חמור במובן הזה.
מיכל גולן: יש גם בעיה עם נושא ההסעות של אנשי מקצוע מאזור המרכז לפריפריה.
מיכל גולן: הנושא בהחלט מהווה בעיה בפיתוח של השירותים במקומות אלה.
מיכל גולן: בימים אלה אנחנו מקווים שבמטה בנימין יקום מעון יום שיקומי.
מיכל גולן: זה מאוד קשה והורים לפעמים מעדיפים לנסוע לירושלים על מנת לקבל את השירותים של אנשי מקצוע שהם מוכרים.
מיכל גולן: אנחנו צריכים לשכנע אותם שנבטיח רמת שירותים נאותה.
מיכל גולן: אני רוצה להצביע על כיוון של פיתרון מסוים.
מיכל גולן: לפני בערך שמונה חודשים היתה שביתת נכים שעיקרה בין השאר היה נושא הטיפול בילדים עם נכויות קשות ודרישה של הורים לקבל שר"ם (שירותים מיוחדים) בנוסף לקצבת ילד נכה עבור ילדים עם נכויות קשות.
מיכל גולן: הסתבר שהורים נאלצים להישאר בביתם ואינם מסוגלים לצאת לעבודה כי הם צריכים לשמור עשרים וארבע שעות ביממה על ילדים עם נכויות קשות.
מיכל גולן: בעקבות שביתת הנכים והחלטת ראש הממשלה הוקמה ועדה בין משרדית שכללה את המוסד לביטוח הלאומי, משרד הבריאות, משרד החינוך ואת משרד הרווחה והשירותים החברתיים.
מיכל גולן: הגשנו המלצות של הוועדה שנתנה עדיפות לפריפריה.
מיכל גולן: כלומר להקים יותר מועדוניות ושירותים משלימים בפריפריה ובמקומות שאין אפשרות כי יש מספר קטן של ילדים בכל ישוב, להמיר את מתן שירותי המועדוניות במתן סייעות אישיות.
מיכל גולן: אני יכולה לומר שכמה חודשים לאחר מכן אמרו לנו שיש תקציב שמוקצה לזה וכמה שבועות לאחר מכן אמרו שזה יהיה בתחילת 2012.
מיכל גולן: אני התחלתי במרץ ליצור מיפוי ולהגיש את הנתונים, הבטיחו לנו עוד 2,000 מכסות למועדוניות ואנחנו ממתינים.
זבולון אורלב: אני מבין שגם שם צריך להקים אוהלים.
זבולון אורלב: לדעתי זו אחת המחאות הבאות.
זבולון אורלב: את אומרת כאן דברים מאוד מאוד קשים.
זבולון אורלב: את מציינת את הסיבות למה הילדים בפריפריה סובלים מהעדר שירותים, בגלל בעיות אובייקטיביות: פיזור, מעט ילדים - - -
מיכל גולן: גם בגלל העדר חוק.
זבולון אורלב: תפקידה של מערכת מקצועית זה לתת את המענה בהתאם לקושי, זה בדיוק העניין.
זבולון אורלב: אם פיזור הוא חסרון אז כשמקצים משהו לעיר הגדולה צריך לדעת לקחת ממנה את היתרון שלה ולהעביר את היתרון שלה למקום שיש פיזור.
מיכל גולן: המספרים הם כל כך מצומצמים שקשה מאוד.
מיכל גולן: אני רק יכולה לתת דוגמה.
מיכל גולן: יש לנו בכל הארץ בסך הכול, היום 1,200 כי הצלחתי להגביר את זה בעוד 200, 1,200 ילדים שנמצאים במועדוניות.
מיכל גולן: לומר לילד שנמצא שנים במועדונית ברמת גן או הרצליה שמעתה הוא מפסיק ללכת למועדונית ואנחנו מעבירים אליו את התקציב, זה מאוד בעייתי.
מיכל גולן: המספר הוא כל כך קטן.
מיכל גולן: - - -
זבולון אורלב: ולומר לילד שגר בפריפריה שלא יהיה לו בכלל מועדונית זה בסדר?
מיכל גולן: אני יכולה לומר שה- 200 החדשים שנוספו השנה הן רק בפריפריה.
זבולון אורלב: אולי אפשר להגיד לעיריית רמת גן, שזו עירייה איתנה מבחינה כלכלית אז בבקשה שיישאו גם הם במעט העול כי יש מקום אחר ששם יש בעיות אחרות.
זבולון אורלב: סדרי העדיפויות האלה - - -
אתי וייסבלאי: בכל הנוגע למכסות באגף השיקום, אתם בעצמכם אמרתם שיש 2,500 ילדים נוספים שביקשו - - -
מיכל גולן: בהמתנה של מחר בבוקר, אני אתן להם והם יפתחו.
אתי וייסבלאי: אז קשה להגיד שיש מקומות שבהם יש מספר כל כך קטן של ילדים ואין להם - - -
מיכל גולן: כן, אבל הפיזור הוא בכל ארץ, את אמרת שיש 210 אלף ילדים, נכון שלא כל הילדים בגילאים הרלוונטיים למועדונית, אבל בפוטנציאל יש לנו עשרות אלפים שממתינים.
מיכל גולן: 2,500 אלו ילדים שאנחנו כבר יודעים עליהם, הם כבר מוכרים ברווחה.
מיכל גולן: זאת אומרת שיש עוד עשרות אלפים.
מיכל גולן: יחד עם זאת יש ישובים שיש מעט מאוד זה דורש הסעה – אין לנו תקציבים להסיע אותם.
מיכל גולן: אם אנחנו נקבל תקציבים אנחנו בהחלט נתפתח את העניין.
מיכל גולן: גם אי אפשר להכניס את כל הילדים עם נכויות בקבוצה אחת - -
זבולון אורלב: אולי נשאל את מנהלת המחלקה לשיקום, המנכ"ל לא הגיע, הוא צריך לעשות את הרגולציה בתוך משרד הרווחה.
זבולון אורלב: השירות לאדם עם פיגור שכלי.
אריה שמש: אנחנו נותנים שירות מגיל חצי שנה, החל ממעון יום שיקומי והמשך במסגרות - - -
זבולון אורלב: רק השמה חוץ ביתית היא מתוקף חוק, כל הטיפול הקהילתי הוא לא מתוקף חוק, נכון?
אריה שמש: בשינוי בחוק, ברגע שיש המלצות של וועדת אבחון אנחנו חייבים לממש אותה.
אריה שמש: אני אוסיף רק שאנחנו פועלים לבניית תכנית שתיתן שירות כבר מגיל לידה.
אריה שמש: בסך הכול יש שירותים מגיל לידה ועד גיל 21.
אריה שמש: יש לנו כ- 9,000 ילדים מוכרים, ילדים עם פיגור שכלי שמקבלים גם שירות במערכת החינוך.
אריה שמש: אנחנו נותנים שירות לכ- 6,000 אנשים, בערך כ- 700 איש נמצאים במסגרות חוץ ביתיות והשאר מקבלים שירותים דרכנו.
אריה שמש: יש כ- 3,000 ילדים שאינם מקבלים שירות, זה נכון.
אריה שמש: יש לכך כמה סיבות.
אריה שמש: האחת, יש ילדים משולבים וילדים שהורים אינם מעוניינים בשירותים שלנו בשעות אחר הצהריים.
אריה שמש: היתה בעיה של הסעות שהולכת להיפתר.
אריה שמש: אני מקווה שבספט
אריה שמש: מבר תקום ועדה - - -
זבולון אורלב: אני האבא של הוועדה הזאת מתפקידי הקודם.
אריה שמש: אני יודע ולכן אני מציין את זה.
זבולון אורלב: אגב אומרים לי שמי שמעכב את סיכום 'ועדת צרפתי' זה אתם משרד הרווחה, טיוטת הסיכום נשלחה לפני חודש-חודש וחצי למשרדי הממשלה ומשרד הרווחה הוא זה שמעכב את אישור הטיוטה שאומרת שהסידור יהיה שמשרד החינוך יסיע וישלח חשבון למשרד הרווחה ומשרד הרווחה ישלם למשרד החינוך.
אריה שמש: נכון.
אריה שמש: זה השלושה מיליון שקיבלנו לטובת העניין.
זבולון אורלב: אני נודניק נוראי, אני יורד לחייו של יגאל צרפתי לסיים.
זבולון אורלב: מיד מתחילה שנת הלימודים, אני משיג תרומות כדי שאנשים יתבעו אתכם בבתי משפט וגם את משרד החינוך, אתם מפסידים משפט אחרי משפט בסיפור הזה.
זבולון אורלב: עכשיו גם אקי"ם בעניין הזה בבית המשפט העליון.
זבולון אורלב: נמצאת כאן נציגת אק"ים, נכון שאני מגייס את כל הקליניקות באוניברסיטאות שיגישו את המשפטים.
זבולון אורלב: למה אתם לא עונים?
אריה שמש: בנושא של ההסעות, אני חושב שהנושא לקראת פתרון.
נועה ביתן: לקראת פתרון זה אומר לקראת ספטמבר?
אריה שמש: אני מאוד מקווה.
אריה שמש: צריכה לקום ועדה שתשב איתנו ועם משרד החינוך כדי לאשר את ההסעות.
אריה שמש: ברגע שיאשרו אותן יהיה מימון.
קריאה: יש ועדה.
אריה שמש: אין ועדה.
זבולון אורלב: גברת נועה ביתן, להקים אוהל, אני בא.
נועה ביתן: נראה לי שלא תהיה בררה.
אריה שמש: אני חושב שיש סיבה נוספת, זה נכון וזה מתקשר למה שעולה כאן בדיון בנושא הפריפריה.
אריה שמש: כשיש ישובים מאוד קטנים, לא ניתן להקים שירות בכל ישוב קטן עם שניים שלושה ילדים, אז צריך לעשות תכנית אזורית.
אריה שמש: התכנית האזורית נתקלת בבעיית ההסעות.
אריה שמש: אני מקווה שפתרון ההסעות יביא לפתרון רוב הבעיה.
אורית נוקד: ביהודה ושומרון ההסעות הן גם מוגנות ירי.
זבולון אורלב: אני לא יודע אם את בקיאה, התברר לי לפני כשנה וחצי שיש חוסר תיאום בין השירותים שנותן משרד הרווחה לבין השירותים שנותן משרד החינוך בשעות סיום הפעילויות.
זבולון אורלב: אני לא רוצה להיכנס לפרטים, כתוצאה מכך נמנעים מילדים בחינוך המיוחד לקבל את השירותים של משרד הרווחה בסיום יום הלימודים, כי אם הם ילכו לשירותים של משרד הרווחה לא יהיה מי שיסיע אותם.
זבולון אורלב: תחת לחץ פיזי לא מתון הוקמה סוף סוף הוועדה הזאת שיש לה המלצות כבר ומשרדי הממשלה צריכים לאשר אותן.
זבולון אורלב: למיטב ידיעתי בערך כחודש וחצי ההמלצות נמצאות על שולחן המנכ"לים או של אחרים.
זבולון אורלב: נרשום לבקש מועדת צרפתי לטפל בזה ולזמן אותם לכאן, להביא את כל המנכ"לים לפה ואז אולי תיפתר הבעיה הזאת.
זבולון אורלב: עדיין לא אושרו וזה מטריד מאוד.
זבולון אורלב: אני מסכים איתך שברגע שתיפתר בעיית ההסעות תיפתר הבעיה.
זבולון אורלב: צריך להבין שגם לא כל דבר הוא תלוי הסעה.
זבולון אורלב: לפי דעתי כדי לטפל באותם ילדים יש יותר מאשר מודל אחד.
זבולון אורלב: כלומר, אם המודל הקלאסי הוא המועדונית, הרי בכל זאת בערבה אתה לא תסיע את אותו ילד בודד מקיבוץ יוטבתה לחצבה.
זבולון אורלב: צריך למצוא פתרון מקצועי מה עושים שם.
אריה שמש: זה נכנס לבעיה נוספת, למשל במושב חצבה יש לנו ארבעה ילדים ואין סיפור של הסעה, מודל העבודה הוא אחריות הרשות.
אריה שמש: מי שאחראי לפתח את השירות זו הרשות.
אריה שמש: אני צריך לשבת להם על הראש כדי לפתח - - -
זבולון אורלב: בלתי מתקבל על הדעת.
זבולון אורלב: האחריות היא של השר שלך.
זבולון אורלב: הרשויות המקומיות הן קבלן ביצוע.
זבולון אורלב: המחוקק לא הטיל את החובה הזאת על הרשויות המקומיות.
זבולון אורלב: הרשויות המקומיות מבצעות תחת הנחיות שלכם.
זבולון אורלב: כאן יש תמיד טעות שמשרדי ממשלה בורחים ואומרים "הרשות המקומית, הרשות המקומית".
זבולון אורלב: זאת לא הרשות המקומית, מי שאחראי זה שר הרווחה והשירותים החברתיים, הוא האחראי.
זבולון אורלב: אגב, אם הוא חושב שהרשות המקומית לא ממלאת את חובתה, הוא יכול למנות ממונה כמו שמשרד הרווחה עשה בענייני ערד, אולי אתה לא זוכר מה עשיתי לערד כשראש הרשות שם ניסה להתחמק מאחריותו, נדמה לי, אם איני טועה, שדווקא לגבי האדם עם הפיגור השכלי.
זבולון אורלב: זה היה לפני שבע שנים ויחד עם שר הפנים מאיר שטרית, היה ראש רשות שאמר שאין לו תקציב ולכן הוא מפסיק את השירותים האלה והאלה.
זבולון אורלב: לקחו ממנו את הסמכויות והמדינה הפעילה את זה באופן ישיר.
זבולון אורלב: התירוץ הזה לא מתקבל.
זבולון אורלב: אתם מפקחים, אתם הרגולטורים של הרשות המקומית שצריכים לדאוג שאם יש ארבע ילדים בחצבה אתם צריכים לגבש את הפתרון המקצועי האופטימאלי לחצבה.
רעיה לוי גודמן: בוקר טוב.
רעיה לוי גודמן: אני מנהלת אגף חינוך מיוחד.
רעיה לוי גודמן: אני רוצה להתחיל בעניין זמינות המידע ולהגיד שאני מופתעת כי אלינו לא הגיע שום פניה לשלוח נתונים.
רעיה לוי גודמן: לנו יש רישום מדויק ושקיפות מלאה של כל הנתונים.
רעיה לוי גודמן: אנחנו יודעים על כל ילד בעל צרכים מיוחדים שנמצא במערכת החינוך, גם בפילוח הלקות אליה הוא שייך וגם מה הוא מקבל, גם על ידי מי וגם מה חסר לנו בכל מקום ומקום.
רעיה לוי גודמן: חבל כי הנתונים קיימים, הם לא נשענים על מחקר של "ברוקדייל" משנת 1997.
רעיה לוי גודמן: אני עד הבוקר בשעה חמש חיפשתי מה סדר היום, הוא גם לא מופיע בסדר הוועדה וחבל.
רעיה לוי גודמן: מופיע בו מכתב משנת 2009 ששלח מנהל מחלקת החינוך של מטה בנימין ולא שום דבר נוסף, רציתי להגיע מוכנה.
זבולון אורלב: חשוב לי מה שאת אומרת.
זבולון אורלב: חשוב לי מאוד.
אתי וייסבלאי: המסמך פורסם רק הבוקר.
זבולון אורלב: למה רק הבוקר?
אתי וייסבלאי: הוא התקבל אתמול אחר הצהריים.
זבולון אורלב: אז היה צריך לפרסם אתו אחר הצהריים.
רעיה לוי גודמן: אלינו גם לא היתה פניה, נשמח להעביר כל מידע.
זבולון אורלב: את זה שמעתי, אבל סדר היום כמו שהוא מופיע כאן "זמינות שירותים בקהילה לילדים בעלי צרכים מיוחדים" הוא לא התפרסם באתר האינטרנט?
רעיה לוי גודמן: הכותרת כן.
זבולון אורלב: אגב כשרואים כותרת מיד צריך לחפש גם במרכז המידע ומחקר של הכנסת ולראות אם יש מסמך.
רעיה גלוי גודמן: חיפשנו.
זבולון אורלב: מי מפרסם את המסמך?
רעיה לוי גודמן: ראשית לא פנו אלינו, שנית זה פורסם רק הבוקר כפי שהיא אומרת, חבל.
זבולון אורלב: את זה צריך לתקן.
זבולון אורלב: אני רוצה שאנשים יבואו מוכנים.
אתי וייסבלאי: לפעמים - - -
זבולון אורלב: אין לפעמים.
זבולון אורלב: אנחנו באים בטענות לרשות המבצעת אז קודם כל שנבוא בטענות אל עצמנו.
זבולון אורלב: זה מסמך שצריך להתפרסם אחרת האנשים לא מגיעים מוכנים, מה שווה שרק אני קראתי אותו?
זבולון אורלב: תגידי לי אם יש בעיה עם המנהלה של הכנסת, אנחנו צריכים לתקן גם את זה.
אתי וייסבלאי: ראשית לא פניתי אליכם מאחר שפנו אליכם לפני כמה חודשים, פנה אדם אחר שעובד במרכז המחקר והמידע וקיבל נתונים מלאים.
רעיה לוי גודמן: הם לא פה.
אתי וייסבלאי: ראשית כתבתי אותם באופן כללי בנושא הזה.
אתי וייסבלאי: הכוונה שלי שאין מידע על ילדים עם צרכים מיוחדים היא לא מהסוג שנאסף בחקר מכון ברוקדייל, זאת אומרת ילדים במערכת החינוך המיוחד זה סוג אחד של הילדים, ראינו שזה לא מקיף את כולם, כלומר יש ילדים שאינם נמצאים במערכת החינוך המיוחד גם מתחת לגיל שלוש וגם ילדים שלצרכים שלהם אין מענה.
רעיה לוי גודמן: אמרתי שהמידע שיש לנו הוא על ילדים מגיל שלוש עד גיל עשרים ואחת בחינוך המיוחד ובשילוב שהם בעלי צרכים מיוחדים.
רעיה לוי גודמן: אני לא יכולה לתת נתון לא מלפני ולא של אחרי, את זה אני כן יכולה לתת ברמת שקיפות מלאה.
רעיה לוי גודמן: תעבירו אלינו כל שאלה ונשמח לתת את המידע.
רעיה לוי גודמן: אני רוצה להזכיר שהאגף לחינוך מיוחד עובד מתוקף שני חוקים, 'חוק חינוך מיוחד' ו'חוק ילדים חולים'.
רעיה לוי גודמן: שני החוקים האלה כפופים למסגרות תקציב.
רעיה לוי גודמן: כל מה שאנחנו עושים זה במסגרת תקציב שניתן לנו.
רעיה לוי גודמן: בחינוך המיוחד נעשה שינוי מאוד משמעותי בעקבות הקשיים גם של הפריפריה וגם של עלויות של הסעות בתפיסת שילוב מרבית.
רעיה לוי גודמן: זאת אומרת, שלא הילד מגיע לשירות אלא השירות מגיע לילד.
רעיה לוי גודמן: הוקמו 67 מרכזי מתי"א – מרכזי תמיכה ישובים אזוריים שיש להם מנהל וצוות שמנגישים את השירות לילד.
רעיה לוי גודמן: לא חשוב איפה הילד נמצא השירות מגיע אליו, כך שאין צורך להסיע ילד מקריית ארבע לירושלים כדי לקבל טיפול לריפוי בעיסוק אם המרפאה בעיסוק יכולה להגיע לגן שבו הוא נמצא.
רעיה לוי גודמן: אותו דבר לגבי כל הטיפולים הפר-רפואיים שהם טיפולים נלווים לטיפולים שמחויב משרד הבריאות.
רעיה לוי גודמן: אנחנו לא מחליפים את משרד הבריאות אלא רק נותנים שירות נלווה נוסף.
רעיה לוי גודמן: בנוסף לזה אנחנו נותנים גם את השירותים החינוכיים המיוחדים שילדים עם צרכים מיוחדים צריכים, אבחונים, מומחה תחום, מורים לחינוך מיוחד - - -
זבולון אורלב: רעיה, הדיון כאן הוא לא על השירותים שאתם נותנים, הדיון פה הוא על הפער במתן השירותים - - -
רעיה לוי גודמן: אני מגיעה לזה.
רעיה לוי גודמן: בתפיסה שהשירות מגיע לילד ולא הילד מגיע לשירות צומצם פער מאוד משמעותי בשנים האחרונות במספר הילדים שמקבלים תמיכה.
רעיה לוי גודמן: אם נסתכל על מספר הילדים שעלה בחמש השנים האחרונות מ-כ -4,000 תלמידים עם לקויות קשות בחינוך הרגיל שמשתלבים, בשנת הלימודים הקרובה יש כ- 10,000 ילדים משולבים עם צרכים מיוחדים מורכבים שמקבלים תמיכה על ידי אנשי מקצוע בתוך מערכת החינוך בה הם לומדים.
רעיה לוי גודמן: זו קפיצה מאוד גדולה שהיא מאילת עד מטולה.
זבולון אורלב: מי חוקק את 'חוק השילוב'?
רעיה לוי גודמן: בוודאי שאני יודעת.
רעיה לוי גודמן: אני כמובן רק יכולה לברך על העשייה הזאת.
זבולון אורלב: החינוך המיוחד לא כל כך אהב את החוק.
רעיה לוי גודמן: יש לנו עוד דרך ארוכה לעשות.
רעיה לוי גודמן: תבוא גם עם תקציב ונוכל לעשות יותר.
רעיה לוי גודמן: הדבר השני הוא שיש לנו שותפות גדולה וארוכת שנים עם הרווחה בנושא של המועדוניות, החינוך המיוחד פתח את המוסדות לאפשרות הפעלת מועדוניות בתוך מערכות החינוך המיוחד כדי שהילדים לא יצטרכו לנסוע למקום אחר ושיהיה רצף ביום הלימודים שלהם.
רעיה לוי גודמן: יש לנו שותפות עם משרד הבריאות בהרבה מאוד דברים, בין היתר בחקיקה משותפת ב'חוק התעסוקה למקצועות הבריאות'.
רעיה לוי גודמן: יש לנו סל מקדם בריאות לילדים אוטיסטיים - - -
זבולון אורלב: שוב, אני מבקש לקצר במה שיש לנו - - -
רעיה לוי גודמן: 'סל מקדם בריאות' למשל זה סל שאנחנו מאפשרים למשרד הבריאות לתת לילדים את הטיפולים הפר-רפואיים שמגיעים להם, לילדים אוטיסטיים בתוך המערכת שלנו בבוקר.
רעיה לוי גודמן: לכן זה הנגשה של השירות גם בקצוות וגם בפריפריה.
רעיה לוי גודמן: אנחנו מודעים למחסור המאוד קשה של מטפלים פר-רפואיים.
רעיה לוי גודמן: כדי לצמצם את הנושא הזה ישנם תהליכים מקבילים שמשרד החינוך עושה.
רעיה לוי גודמן: ראשית, אנחנו מסייעים במימון הסמכות גם במכללות שבפריפריה.
רעיה לוי גודמן: למשל, קלינאי תקשורת שלמדו בירדן וההכשרה שלהם אומנם קבילה למשרד הבריאות, בפועל אנחנו מרגישים שיש להם חוסרים רבים בעבודה, הם לומדים בפריפריה ואינם צריכים לבוא לתל אביב כמו פעם כדי לקבל את ההסמכה.
רעיה לוי גודמן: ממחקר שאנחנו עשינו בשנה שעברה, למשל במחוז צפון היו חסרים מאות קלינאי תקשורת והיום לא חסרים קלינאי תקשורת במחוז צפון.
רעיה לוי גודמן: במחוז דרום אנחנו עדיין במחסור בעיקר סביב הנגב, גם שם יש הרחבה של הסמכות למטפלים.
רעיה לוי גודמן: בנוסף לכך אנחנו שולחים מדריכים מקצועיים שמלווים את המטפלים החדשים כדי להנגיש ולמקצעה את המטפלים בפריפריה.
רעיה לוי גודמן: זה מה שאני אוכל להגיד כרגע, אנחנו עדיין נמצאים במחסור של מטפלים פר-רפואיים בעיקר בנגב.
אתי סממה: נציבת קבילות הציבור ב'חוק ביטוח בריאות ממלכתי'.
אתי סממה: אני אולי האדם המתאים ביותר לתפקיד, כפולניה אני רואה רק את חצי הכוס הריקה.
אתי סממה: המקום של תלונות הוא מקום מאוד ייחודי שרואה רק למי חסר, מי לא קיבל.
אתי סממה: מטבע הדברים מי שקיבל לא מגיע אלי.
אתי סממה: אני חושבת שמשרד הבריאות פועל בנושא הזה לפחות כמיישם את 'חוק ביטוח בריאות ממלכתי', הוא מנסה לבחון האם הדברים נעשים על פי רוח החוק.
אתי סממה: כלומר שוויוני מבחינת איכות, נגישות וזמן שלא אמורה להיות הפלייה בין המרכז לפריפריה.
אתי סממה: יש לנו נתונים, יש לנו נתונים על היקפי שימוש, יש לנו נתונים על היקפי צריכה של כל המקצועות הפר-רפואיים והאבחונים, אבל אין לנו נתונים על הפער של מי שבקש ומי שקיבל.
אתי סממה: כלומר אין תיעוד של מי שביקש ואולי לא קיבל, כך שהנתונים האלה אינם משקפים את הבעיה.
אתי סממה: אחת הבעיות העיקריות שאני יכולה לציין היא שככלל 'חוק ביטוח בריאות ממלכתי' מגדיר סל מאוד מוגבל, מאוד מצומצם.
אתי סממה: אפשר להגיד שגם הסל הזה לא נותן מענה מספיק, חלקו מוגבל עד גיל שש, עד גיל תשע, ילדים סומאטיים עד גיל שמונה עשרה, ילדים אוטיסטיים גם, אבל לא לכולם יש מענה, יש כאלה שנופלים בין הכיסאות.
אתי סממה: כדבר ראשון צריך לחשוב על תהליך של הרחבת סל ולייעד תקציבים, גם להרחיב את סל השירותים בתחום התפתחות הילד בכלל.
אתי סממה: הבעיה השנייה היא האם את הסל הלא מושלם הזה כולם מצליחים לממש.
אתי סממה: הבעיה העיקרית שאנחנו מזהים היא העניין של זמינות ונגישות, זמני המתנה.
אתי סממה: בין השנים 2009-2010 מתוך הקבילות, מתוך הבעיות שראינו שעלו, קידמנו הוצאת חוזרים שיצאו על ידי סמנכ"ל הפיקוח על קופות החולים, חוזרים שקצבו זמן לקופות החולים.
אתי סממה: קצבת הזמן הזאת תמיד מורכבת כי אנחנו קוצבים זמן על פי מה שאנחנו יודעים שהשטח יוכל לעשות, כך שמתחילה אנחנו לא קוצבים זמן אידיאלי אלא זמן מציאותי - - -
זבולון אורלב: לפי הדוח גם בהקצאת הזמן הזה לא עומדים.
אתי סממה: אני אספר מה קורה ואני אגיד איפה אני רואה את הבעיה ואיזה צעד נוסף אנחנו צריכים לעשות.
אתי סממה: קצבו זמן שאבחון עד גיל חצי שנה צריך להיות תוך שלושה חודשים ועד גיל שש אולי ארבע חודשים.
אתי סממה: אם הקופות לא עומדות בזה יש לאנשים היום את הזכות ללכת לרכוש את השירות ולקבל את ההחזר הכספי.
זבולון אורלב: הם לא יודעים את זה.
אתי סממה: לכן אנחנו יושבים כאן ואומרים את זה קול רם.
אתי סממה: אני חושבת שאחד הדברים החשובים שאנשים צריכים לדעת זה גם את הזכויות, אבל גם את המנגנון שקיים בתוך משרד הבריאות, ובתוך 'חוק ביטוח בריאות ממלכתי' של מיצוי זכויות, זה גם באמצעות הגשת תלונה לנציבות קבילות הציבור.
אתי סממה: אולי זו הזדמנות לומר ש 6800* זה קו הזכויות וכדאי להפנות אנשים למקום הזה כי אנחנו יכולים לתקן.
אתי סממה: אני רואה בזה בעיה כי ההחזר הכספי של האנשים, גם אם הם פועלים על פי החוזרים הללו ורוכשים את השירות באופן פרטי, ההחזרים הם תמיד בתעריפים ציבוריים.
אתי סממה: כך שנוצר פער מובנה בכסף שחלק מהאנשים כמובן יהיה להם קשה לממן אותו ומראש זה מהווה מחסום לקבלת השירות.
אתי סממה: מבחינתי אולי זה תמריץ שלילי לקופה לקדם את השירות כי בעצם הקנס הוא מאוד מאוד קטן.
אתי סממה: לכן אני חושבת שאני צריכה כאן להתערב ולקדם איזה שינוי ועל זה אנחנו עובדים.
אתי סממה: כל פעם שאנחנו מתקנים משהו אנחנו מגלים איזו פרצה, אני חושבת שזה צעד גדול לכיוון הפתרון.
אתי סממה: בנוגע לפריפריה, אני תמיד תוהה איך יכול להיות שיש מחסור בנותני שירותים מקצועיים בתוך קופות החולים וכשהאדם יוצא מקופת החולים הוא יכול לקנות את זה באופן פרטי.
אתי סממה: כלומר, לא בכל המקרים אין קלינאי תקשורת שגר בפריפריה, או לא בכל מקום אין מישהו שיכול לספק את השירות.
אתי סממה: אולי התקנים מצומצמים, אולי השכר שמשלמים להם הוא לא ראוי, אבל צריך לבדוק את הדברים האלה.
אתי סממה: לי חבל שאין כאן נציגי קופות החולים שאני אולי - - -
זבולון אורלב: אולי זה לא משתלם לקופות החולים כיוון - - -
אתי סממה: אבל זו חובת על פי חוק לספק את השירות הזה.
זבולון אורלב: יש להם פתח מילוט ואין סנקציות, זאת חובה ואם הם לא מילאו את החובה אז מה הסנקציה?
אתי סממה: אני חושבת שבסופו של דבר קופות החולים מבטחות את החולים ומספקות את השירות ורוב האנשים מקבלים את השירות.
אתי סממה: במקום שאנחנו מאתרים תקלות אפשר לטפל בהן.
זבולון אורלב: היום אנחנו עוסקים במיעוט שלא מקבל שירות.
זבולון אורלב: אני מסכים איתך שהרוב מקבל.
זבולון אורלב: אנחנו עוסקים היום במיעוט, באותם הורים ומשפחות שלא שפר גורלם והם עוסקים בילדים עם בעיות מאוד מאוד קשות, בדיוק בהם אנחנו עוסקים.
זבולון אורלב: המחוקק קבע שקופת החולים צריכה לספק וקופת החולים לא נותנת ולא קורה שום דבר, הכלבים נובחים והשיירה עוברת.
זבולון אורלב: מהן הסנקציות?
זבולון אורלב: תסבירי לי, אם בפריפריה יש מחסור ולקופת החולים אין במקום, איך יש שם שירות פרטי?
זבולון אורלב: זה מה שאמרתי, אם לא הבנת את שאלתי הרטורית, כשאמרתי שאין זה ברור לי שאין.
אתי סממה: זה לא רק לגבי הפריפריה.
אתי סממה: לקבל שירות פרטי הרבה יותר קל במרכז, יש מקומות בפריפריה שסביר שיש, כשמדברים על השומרון שם לא חסר מטפלים, שם אולי זה עניין של תקנים או אספקת שירותים.
אתי סממה: כשמדברים על קריית שמונה - - -
זבולון אורלב: את לא מהרשות המבקרת, את אולי מהרשות המבצעת, תסבירי לי מה אתם עושים.
זבולון אורלב: אם ביהודה ושומרון יש עודף של אנשי מקצוע, אפילו מותר לי להגיד את זה, שיכולים לתת שירותים בכל מדינת ישראל, אז אם יש בעיה בתקנים למה לא מסדרים את בעיית התקנים?
זבולון אורלב: מה המעצור של בעיית התקנים?
אתי סממה: הסמכות שלי כנציבת הקבילות זה באמת להציף - - -
זבולון אורלב: פקידים לא צריכים להגיע לוועדה, רק סמנכ"לים ושרים, אולי זה הפתרון.