GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
טליה לבני: החלק השני הוא שכפי שצוין בדיוני הוועדה הם אומרים 'בכוונת המשרדים לנסח תקנות אשר יקַבְּעו', זה לך, דר' קדמן, 'את המצב הקיים ולא ישנו את הסטנדרטים ולפיכך אין צורך נוסף במימון החוק'.
טליה לבני: האוצר אומר את זה במרכז המחקר והמידע השבוע היום, משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה נותן לנו נספח אתמול---
זבולון אורלב: מה יהיה מחר?
טליה לבני: בדיוק.
זבולון אורלב: אנחנו נסכם את הדיון ונאמר שהוועדה מודאגת מאוד מהמצב שבו לא מתקיים רישום למעונות היום של בעלי סמל מוסד של ארגוני הנשים וסבורה כי מצב זה משבש את ההסדרים החברתיים, את ההסדרים המשפחתיים ופוגע בטובתם של הילדים.
קריאה: לא בגללנו.
זבולון אורלב: אמרתי בגללכם?
זבולון אורלב: לא אמרתי, אמרתי 'המצב', אני לא רוצה להיכנס לזה.
זבולון אורלב: למה לי להיכנס עכשיו לפינות לא נחוצות?
זבולון אורלב: שתיים, הוועדה שמעה כי לטענת ארגוני הנשים משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה שינה את הסכם ההפעלה בכך שהוסיף נספח המחייב את החלת הסטנדרטים שחלו בתשע"א על המעונות החדשים משנת 2007 ואילך גם על המעונות שנבנו קודם לכן ולטענתם לסטנדרטים אלה יש עלות של כ-500 מיליוני שקלים שהממשלה לא מוכנה להתחייב בהסכם לממן אותם.
זבולון אורלב: שלוש, הוועדה מציעה שלקראת שנת הלימודים תשע"ב ייחתם הסכם הפעלה בין משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה לבין הארגונים במתכונת דומה וזהה להסכם שנחתם לקראת שנת הלימודים תשע"א, שעשה הבחנה בסטנדרטים, בין אלה שנבנו לאחר 2007 לבין אלה שנבנו עד 2007.
זבולון אורלב: הוועדה רשמה לפניה כי לדעת הגורמים המקצועיים במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה אין מניעה לקבל הצעה זו, אולם לדבריהם יש צורך בהתייעצויות עם הדרגים הבכירים יותר ולכן קבעה הוועדה שתשובת משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה תינתן תוך שבוע ימים והוועדה תקצה זמן בשבוע הבא לקבל את התשובה.
זבולון אורלב: הדבר הנוסף הוא שהוועדה רשמה לפניה את נכונות משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה להשעות בשלב זה את הפרסום בכלי התקשורת בדבר רישום ילדים עד לשבוע הבא, על מנת להתרחק מכל חשש של בלבול בקרב ההורים נוכח אי הרישום במעונות של ארגוני הנשים.
זבולון אורלב: האם יש למישהו הערה?
יצחק קדמן: בסעיף לפני אחרון שלך, אני מניח שלוועדה אין התנגדות שסטנדרטים חדשים יחולו גם על המעונות הקודמים ובלבד שמשרד האוצר יגבה את זה בתקציב, כי זה הדבר שאנחנו רוצים שיקרה.
זבולון אורלב: אני אומר לך, הרי אין לנו חילוקי דעות מהותיים בעניין, אלא פה מדובר על דרך ההתנהלות, האם אנחנו עושים את המאבק על הדבר הזה כרגע תחת זה שאין רישום, או שאנחנו עושים את המאבק הזה בהקשר לחוק.
זבולון אורלב: אני מעדיף לעשות את המאבק הזה בהקשר לחוק, כשיבואו הסטנדרטים הראשונים לבוא ולעשות את הדבר הזה.
זבולון אורלב: אבל נוסיף שברור ומובן שמבחינת הוועדה המצב הרצוי הוא שהממשלה תמצא מקור תקציבי ראוי כדי להעלות את הסטנדרטים של המעונות שנבנו עד 2007, בהתאם לסטנדרטים של המעונות מ-2007.
זבולון אורלב: זה ברור שזה המצב הרצוי, רק כרגע איננו נכנסים לדיון הזה.
זבולון אורלב: את הדיון הזה נעשה במסגרת החוק, בתיאום עם המשרד ועם האוצר.
זבולון אורלב: כל אחד צריך לדעת את מקומו, אנחנו מחוקקים ומפקחים, הממשלה מושלת, היא מחליטה, היא צריכה לבצע ואף אחד לא ייקח מהם את הדבר הזה.
זבולון אורלב: כל אחד עושה את תפקידו והמצב האידיאלי שאנחנו מגיעים להבנות ואני חסיד של הבנות.
זבולון אורלב: אני גם רוצה להוסיף שהוועדה רשמה לפניה את הדיווח של יושב ראש הוועדה על הבטחתם של השר והמנהל הכללי להעביר לוועדה, היה אמור להגיע עד למועד קיום הישיבה, בהקדם האפשרי את הסטנדרטים המינימליים, ההכרחיים לדעתם, וכן את הפירוט המלא של עלותם, זאת מתוך מטרה להתמודד עם הסוגיה ולראות כיצד ניתן לתת לה פתרונות לעניין קידום החוק והתקנות שלו.
זבולון אורלב: אם אין לאף אחד הערות, תודה רבה לכולכם, הישיבה נעולה.
זבולון אורלב: אנחנו מקיימים ישיבה שהתלבטנו מאוד באשר לעיתוייה וזאת כיוון שהתעוררנו, אם מותר לומר, לקיים את הדיון הזה אחרי ההתאבדות של התלמיד שגר באחד היישובים ליד מעלה אדומים ולמד במעלה אדומים, ובביקור ניחומים אצל המשפחה, ביקשה המשפחה, התעניינה המשפחה יותר ויותר מה קרה ואיך וקרה וכדומה, שוחחה גם עם המורים וגם עם התלמידים והתרשמנו שהנושא הזה לא נידון מספיק באופן שקוף בחברה הישראלית, לכן חשבנו שמנקודת מבט של ועדה לזכויות הילד, שאמורה לשמור על שלומם, חייהם, בריאותם ורווחתם של ילדים, מן הראוי לקיים דיון בסוגיה הזאת ולראות האם אנחנו באמת פועלים, מתנהלים ונוהגים באופן ראוי בסוגיה הזאת.
זבולון אורלב: אין ספק שמחד גיסא הציוויליזציה הטכנולוגית שמזמנת לנו היום נפלאות באתרים הווירטואליים, ברשת, ברשתות החברתיות, היא מציאות שאי אפשר להכחיש אותה, המציאות הזאת קיימת, הילדים שלנו חשופים כלפיה, אי אפשר להחביא, אנחנו לא בחברה פרימיטיבית שמנותקת מנפלאות הטכנולוגיה.
זבולון אורלב: ומאידך גיסא ברור לחלוטין שבאחריות שלנו כלפי ילדים אנחנו צריכים לשאול את עצמנו שאלות קשות, הן כהורים, הן כמערכת חינוך והן כמערכת רווחה וכל יתר המערכות, האם אנחנו ידענו להפנים את היתרונות ואת הסכנות שטמונים ברשת על מנת להבטיח שנוכל ליהנות מהיתרונות הגלומים ברשתות החברתיות.
זבולון אורלב: אין ספק שיש בכך יתרונות מאוד מאוד גדולים, אבל מאידך גיסא, יחד עם הקידום וההתקדמות הטכנולוגית המדהימה חדשות לבקרים, האם אנחנו מבטיחים גם מהצד השני שאנחנו לא מתעלמים, מעלימים, אדישים, לסכנות, לסיכונים, לבעיות ולקשיים שהרשתות האלה מעוררות.
זבולון אורלב: לו לא היינו שומעים על פגיעות בילדים כתוצאה מהחשיפה של הילדים לרשתות החברתיות, אז אני מניח שהדיון לא היה מתקיים, אבל מאחר ואנחנו יודעים ומודעים, אנחנו מקיימים את הדיון.
זבולון אורלב: אני אציין באותה הזדמנות שבסיוע המועצה לשלום הילד בישראל אני גם הצלחתי להעביר חוק בקדנציה הקודמת של איסור הצעות מיניות לילדים עד גיל 14 והדבר הזה לא קשור כלל אם הנער או הנערה הסכימו או לא הסכימו וגם לא קשור במרות או לא במרות.
זבולון אורלב: מאחר והתוודענו לשורה ארוכה של פגיעות בילדים ובילדות ברשתות, אני לא מדבר דווקא על הרשתות החברתיות, אבל גם ברשתות החברתיות.
זבולון אורלב: לכן אנחנו מקיימים את הדיון הזה ואני בהחלט יודע שיושבים פה גופים ממסדיים וארגונים ציבוריים.
זבולון אורלב: אין ארגון הורים, למרות שאני רואה את ההורים כאחראים ראשונים והלוואי שההורים במדינת ישראל היו מודעים מאוד לבעייתיות, לסכנות ולאיומים שיש לגבי ילדיהם, אבל אולי הדיון הזה, הפומבי, וכשחברי הכנסת ידברו, אולי נצליח לחדור במשהו גם כלפי ההורים.
זבולון אורלב: כלפי הרשויות המבצעות, כמו משרד החינוך, משטרה וכדומה, יש לכנסת סמכות פיקוח.
זבולון אורלב: אנחנו רשאים לפקח עליהם, לדרוש מהם דין וחשבון, לתבוע מהם לתקן ליקויים וככל הצורך גם לחוקק.
זבולון אורלב: לכן אנחנו מקיימים את הדיון הזה.
זבולון אורלב: את רוצה לומר דברי פתיחה, חברת הכנסת זוארץ?
אורית זוארץ: אני אשמח להתייחס בקצרה.
אורית זוארץ: אני באמת מברכת על קיום הדיון ועל נייר העמדה והמחקר שנעשה במרכז המחקר והמידע של הכנסת, לבקשתך.
אורית זוארץ: אני נמצאת כאן בעקבות דיון שקיימנו, יחד איתך, כבוד יושב הראש, בנובמבר, על ניצול מיני מסחרי של קטינים ומצאנו בדיון שאחת הזירות המרכזיות שקטינים מנוצלים למטרות מין היא האינטרנט והיא זירה חשופה.
אורית זוארץ: באותה ישיבה העלה מר קדמן ששלוש שנים קודם לכן היתה התחייבות של משטרת ישראל, ולכן הצד הזה יותר רלוונטי מבחינתי, להגדיל את היחידה לחקירות פשיעה באינטרנט מ-12 חוקרים ל-200.
אורית זוארץ: לצערי הרב, שאלתי שהופנתה לשר לא נענתה, והשאלה המרכזית שלי מופנית לגורמי האכיפה.
אורית זוארץ: אני מברכת את מערכת החינוך ואת החינוך הבלתי פורמלי על העשייה שלהם בשיתוף משטרת ישראל, על הדרכה ופעילות מניעה, אבל לצערנו הרב אין בכך די, זה לא מספיק, זה לא מספק, וצריך לפעול.
אורית זוארץ: אני אשמח לשמוע אותך, אבל מהתשובות שלא קיבלנו מהמשרד לביטחון פנים אני מניחה שגם לא נעשה דבר על הרחבת אותה יחידה, ולא רק התעסקות בפשיעה כשמדובר בפשעים כלכליים באינטרנט אלא גם בפשיעה נגד קטינים.
אורית זוארץ: לפני חודש הגעתי לעלם, ואון ליין, על המחשב, אותה חקיקה שאתה קידמת, חקיקה מבורכת, מופרת בכל שנייה.
אורית זוארץ: בכל שנייה היא מופרת.
אורית זוארץ: יש הצעות מיניות שמופנות לקטינים ומהצד השני אין אף אחד שנמצא שם כדי ללכוד את אותם עבריינים.
אורית זוארץ: לצערנו הרב התופעה הזו הולכת וגדלה ובמדינת ישראל אין דין ואין דיין, אף אחד לא פועל כדי למגר את התופעות האלה, לא רק ברמה של הסברה ומניעה, אלא ברמה של פעולה נחרצת מול העבריינים.
זבולון אורלב: תודה רבה לך, חברת הכנסת זוארץ.
זבולון אורלב: אמרת שאין דין ואין דיין, אבל יש לנו כאן דיין, יש לנו את רוני דיין, שהוא איש משרד החינוך, ואני מציע שאנחנו נפתח במצגת.
זבולון אורלב: סדר הדיון יהיה כזה: אנחנו נאפשר לארבעה גורמים לומר את דבריהם, לאחר מכן נפתח את הדיון.
זבולון אורלב: למר רוני דיין ממשרד החינוך יהיה גם ליווי מצגת, לאחר מכן גב' צביה אלגלי מאיגוד האינטרנט, גם עם מצגת, ולאחר מכן משרד המשפטים, מר עמית אשכנזי, וגב' איריס ברנט מהסתדרות הפסיכולוגים, ואז יש גם שני חוקרים, אני מבין שנמצאים כאן, דר' דורית הולניק שמש ודר' מירה פוירשטיין.
זבולון אורלב: וגם כמובן גב' גלית וידרמן מיוניסף גם כן כמובן תקבל רשות דיבור.
זבולון אורלב: אנחנו מתחילים עם מר רוני דיין, בבקשה.
רוני דיין: אנחנו שלושה מהמשרד אז חילקנו בינינו את הדברים.
רוני דיין: שושי, תתחילי בבקשה.
שוש צימרמן: רק הערה קטנה לפני הדיון, להגיד שאני מבקשת שאנחנו נהיה מאוד מאוד זהירים בלחבר את האינטרנט להתאבדויות.
שוש צימרמן: להתאבדות יש תמיד יותר מסיבה אחת וזה יכול להיות מקסימום הטריגר, ובתוך אווירה תקשורתית ששמה על בני נוער אחריות כזאת כבדה ובלתי נסבלת, אני אומרת שבואו ננסה אנחנו לא להיות שם, כי זה גם לא נכון עובדתית וזה גם שם על כתפי בני הנוער אחריות שאי אפשר לשאת אותה.
שוש צימרמן: זו הערה מקדימה.
רוני דיין: לפני המצגת אני אספר על שני צעדים אופרטיביים שכבר השנה אנחנו מיישמים אותם.
רוני דיין: התחלנו גם בשנים שעברו אבל בשנה הזאת באופן סיסטמטי, בכל בתי הספר אנחנו מפעילים מה שנקרא צוות חיים ברשת שהוא כולל את מרכז התקשורת, פסיכולוג, יועץ של בית הספר, מורה מוביל את התהליך הזה בתוך בית הספר, מתוך כוונה שתכנית הלימודים שאנחנו מכתיבים אותה לעירור המודעות של התלמידים לסכנות ולגלישה נכונה ברשת תעבור בכל כיתה וכיתה ותופעל אצל כל התלמידים.
רוני דיין: במקביל לזה אנחנו מפעילים פעילויות נוספות ביחד עם גופים נוספים, שאנחנו מפעילים, כמו המשטרה, איגוד האינטרנט ואחרים, בעבודה מול ההורים, כדי להרחיב את המודעות הזאת בקרב הקהילה הזו שאנחנו רואים בה מוקד מאוד חשוב לעירור המודעות בנושא הזה.
רוני דיין: גם בתכנית העבודה החדשה של המשרד, שבה מכניסים עכשיו את תכנית התקשוב החדשה של התאמת מערכת חינוך למאה ה-21, זה הופך להיות תכנית חובה בתוך תכנית הלימודים שבה אנחנו למעשה מנחילים את כל הנושא הזה לתלמידים מגיל היסוד.
רוני דיין: אנחנו מתחילים מכיתה א' עד כיתה ו' בתכנית הזו בשלב הזה, ולכן כל בתי הספר וכל התלמידים למעשה נכללים בתכנית הזו.
רוני דיין: זה לא רק יום בשנה שעשינו וכדומה, אלא ממש תכנית מסודרת.
רוני דיין: אבל עכשיו נפרט את זה בתוך המצגת ותראו את כל הפעולות האופרטיביות.
רוני דיין: בבקשה, לימור.
רוני דיין: שכחתי רק להזכיר את משרד התקשורת שעובד איתנו גם בנושא הזה.
זבולון אורלב: משרד התקשורת ידאג לעצמו.
לימור הררי: אני אחראית על הנושא של אתיקה ומוגנות ברשת.
לימור הררי: בחרנו בפורום המכובד הזה להציג את העשייה החינוכית, את מדיניות המשרד ואת השותפים שלנו.
לימור הררי: אנחנו מדברים על חיים ברשת וכשאנחנו מדברים על חיים, אנחנו מדברים על ממש קיום של חיים ברשת ואנחנו באמת שוכחים, כמו ששוש ציינה, מהפן החיובי.
לימור הררי: מצבים שאנחנו עדים להם ברשת חברתיות, כל הנושא של התנהלות בין המרחב הפרטי לרשת החברתית, קשרים חברתיים שנרקמים, יוזמות חיוביות של תלמידים שמועצמות ברשת.
לימור הררי: ולצד החיוב, גם שלילה, אם זה בריונות כלפי תלמידים, מורים ומוסדות חינוך.
לימור הררי: פגיעות חברתיות, החל מבוטות מילולית וכלה בחרם והלאה, וטשטוש בין גבולות במרחבים בין המורה לבין התלמידים.
לימור הררי: זמינות.
לימור הררי: 24/7 של התלמיד, של כל מי שנמצא שם.
לימור הררי: כמו שרוני ציין.
לימור הררי: החל משנת הלימודים הקרובה אנחנו מפעילים צוות בכל בית ספר שאנחנו קוראים לו 'צוות חיים ברשת', כי זה באמת משהו חיובי, אנחנו רואים את זה כדבר חיובי.
לימור הררי: הצוות יורכב מרכז חברתי, רכז תקשוב, יועץ חינוכי, פסיכולוג בית ספרי ומורה מוביל.
זבולון אורלב: באיזה סטטוס זה כרגע נמצא?
זבולון אורלב: חוזר מנהל כללי?
לימור הררי: חוזר מנהל כללי ייצא בתחילת שנת הלימודים.
לימור הררי: כתבנו אותו, הוא כבר ערוך---
זבולון אורלב: אם הוא ייצא בתחילת שנת הלימודים, את חושבת שזה כבר יפעל בשנה הבאה?
זבולון אורלב: את חושבת שאת שולחת חוזר מנהל כללי באוגוסט ובספטמבר זה כבר מתחיל לעבוד?
לימור הררי: כן.
זבולון אורלב: בתור אחד שחתם על חוזר מנהל כללי כמה שנים טובות, זה לא עובד ככה.
זבולון אורלב: עשו פעם מחקר כמה זמן לוקח מרגע שהמנהל הכללי עד הרגע שהמורה בשטח עושה.
רוני דיין: כבוד חבר הכנסת, אני רוצה להזכיר שהתחלנו את הפעולה כבר בשנה שעברה ועכשיו החוזר יוצא גם בצורה רשמית.
זבולון אורלב: אני כבר מייעץ שהחוזר ייצא כמה שיותר מוקדם, תפרידו אותו מחוזר היערכות לפתיחת שנת הלימודים שהוא טכני.
זבולון אורלב: פה זה לא טכני.
זבולון אורלב: את עבדת בבית ספר?
זבולון אורלב: אני הייתי מנהל מוסד חינוכי, את יודעת מה זה להושיב אותם ביחד?
לימור הררי: אין ספק שאנחנו רוצים שזה יפעל כמה שיותר, כבר כל מפקחי התקשוב מיודעים על כך ואנחנו רוצים שזה באמת יוטמע.
לימור הררי: קצת מתוך מערך ההפעלה של חיים ברשת ומה שאנחנו מצפים מאותו צוות.
לימור הררי: החל מהקמת הצוות, הגדרה ומיפוי של המצב הרצוי ומה שקיים בבית הספר, השתתפות בסקר ארצי שהתקיים בחודש דצמבר בנושא של חיים ברשת, תכנון של תכנית התערבות, וזה בעצם המהות של התכנית; תכנון תכנית התערבות במסגרת של שיעורי כישורי חיים, תיעוד פעילות חיובית ושלא, במרחבי הרשת, ותיעוד לא לשם התיעוד אלא לשם למידה מתוך התיעוד.
לימור הררי: זאת אומרת התיעוד של הדברים שקורים שם כדי שאחר כך זה יחזור לסדנאות עם התלמידים ולעבודה עם זה.
לימור הררי: אנחנו מדברים על החל מכיתה א' עד י"ב.
לימור הררי: הנחיית המורים והתלמידים לגיבוש אמנה שעוסקת בגלישה בטוחה ושילוב האמנה בתוך התקנון הבית ספרי הקיים.
לימור הררי: זאת אומרת להרחיב את התקנון הבית ספרי הקיים שלא תמיד עוסק בנישה הזאת של מרחבי הרשת.
לימור הררי: דברים נוספים שהצוות אחראי עליהם: קיום דיונים ולמידה של כלל הצוות החינוכי.
לימור הררי: המשמעות של מה זה בעצם להיות ברשת, מה זה החיים שם, איזה נורמות התנהגות.
לימור הררי: לחקור ולתת למורים את הכלים שהם יכירו את העולם הזה ולצמצם את אותו פער בין התלמידים, בין עולם הילדים לעולם המבוגרים.
לימור הררי: האתר הבית ספרי גם כן משקף את כל העשייה בהקשר של חיים ברשת.
לימור הררי: אנחנו מבקשים ומעודדים יוזמות של תלמידים ללמד אחד את השני, כי אין כמו לימוד אמיתי עם קבוצת השווים.
לימור הררי: אנחנו עדים לבתי ספר שכבר מפעילים תכניות כאלה באופן עצמאי וכמובן עידוד מעורבות הורים, שזה, כמו שחבר הכנסת אורלב אמר, הדבר המהותי ביותר, שיתוף ההורים בעשייה החינוכית.
לימור הררי: עוד דבר שהצוות אחראי עליו זה כמובן הנושא של היום הלאומי לגלישה בטוחה, שחבר השנה ליום הבין לאומי.
לימור הררי: לארגן את כל מערכת השעות בהתאם, תכנים בהלימה לדגש השנתי, ליצור איזה שהוא תוצר קהילתי ביישוב ובהקשר לזה אנחנו גם עושים שיתוף פעולה עם המשרד לביטחון פנים, וכמובן הצוות צריך להתעדכן וכל הזמן עם היד על הדופק בחידושים הטכנולוגיים.
לימור הררי: ככל שהטכנולוגיה מתחדשת גם הזירה והמרחב הזה מתחדש והתנהגויות חדשות קורות ואנחנו עדים להם.
לימור הררי: דברים נוספים שיש לנו במשרד החינוך.
לימור הררי: פיתחנו לאורך השנים ויש לנו חומרי הדרכה עדכניים, מצגות, החל מגיל היסודי עד חטיבה עליונה וכשאנחנו מדברים על מצגות, יש גם התאמה לממלכתי דתי ולמגזר הערבי, כל החומרים מתורגמים גם לשפה הערבית.
לימור הררי: יש לנו סרטונים שהפקנו בשיתוף עם חברות שעושים ומציגים סיפורי מקרה ודרך סיפורי המקרה בעצם התלמידים נחשפים למה שאפשר לעשות ואיך אפשר לפעול והיה והם נתקלו.
לימור הררי: אנחנו מאמינים שזו דרך מאוד נכונה להתחבר לנושא.
לימור הררי: יש לנו גם במקביל סרטוני הדרכה של כלים טכנולוגיים, מה אפשר לעשות באמצעים הטכנולוגיים שקיימים.
לימור הררי: משחקים שעוסקים בנושא של חיים ברשת.
לימור הררי: אנחנו מעדכנים כרגע, יחד עם השירות הפסיכולוגי הייעוצי את תכנית כישורי חיים ומפתחים עוד ועוד פעילויות בעזרת גופים שונים, חדשות לבקרים.
לימור הררי: יש לנו סדנאות מובנות לחדרי מורים, שבהן המורים מתוודעים לתרבות הרשת, מה בעצם קורה ברשת ולמצבי הסיכון בהתאם.
אורית זוארץ: את יכולה לפרט קצת יותר על מצבי הסיכון שאתם נוגעים בהם.
אורית זוארץ: כי זה חשוב, כי יש מצבי סיכון שלא תמיד, אמרו לי במערכת הדתית שקשה להם לקבל את כל הנושא של זנות ואנחנו יודעים שזנות מתחילה בגיל 11 ו-14.
לימור הררי: נכון.
לימור הררי: הסדנא למורים היא אחידה.
לימור הררי: זאת אומרת כשאנחנו מכירים להם את התרבות, אנחנו מכירים להם את העולם הווירטואלי.
לימור הררי: מה קורה כשהם מקלידים, למשל ביוטיוב, בית ספר, או בפייסבוק אם יכתבו בית ספר בהגייה של הילדים, בצ'פר ולא בית ספר, מה תמצאו שם.
לימור הררי: מבחינת הסכנות, אנחנו מדברים החל מתכנים שלא הולמים לגיל, בריונות ברשת, כל הנושא של הימורים, זנות וכולי.
לימור הררי: כל הסכנות שאנחנו בעצם מדברים עליהן.
לימור הררי: אלה מצבי הסיכון.
לימור הררי: יש התאמה גם לממלכתי דתי.
לימור הררי: אנחנו עובדים יחד איתם והם מסננים מה שראוי להם, אנחנו לא כופים שום דבר.
לימור הררי: כמה תמונות מתוך פאנל שקיימנו בכל אשכולות הפיס בארץ ביום הלאומי.
לימור הררי: אתם יכולים לראות שבאשכול הוצגו סיפורי מקרה ובפאנל השתתפו שוטר, יועץ חינוכי, עורכת דין מהסנגוריה הציבורית ומורה מוביל ותלמיד.
לימור הררי: יחד בעצם עסקו ונגעו בנושאים הללו.
לימור הררי: אנחנו מקיימים שיתופי פעולה עם ארגון אינסייט מהאיחוד האירופי, ומתרגמים פעילויות שנראות לנו ראויות, יוצרים איתם קשרים, הם גם מתרגמים דברים שלנו.
לימור הררי: בהקשר לעבודת ההורים.
לימור הררי: יש לנו מספר מסמכי רקע ועקרונות עבודה שלפיהם אנחנו פועלים.
לימור הררי: המצגת עומדת לרשותכם, עם לינקים פנימיים, כך שאתם תוכלו לראות גם את הדרך למרחב ביטוח, חוזרי מנהל כללי שמדברים על שמירה על פרטיות באתרי אינטרנט, חסימת אתרי מידע ותכנית כישורי חיים והחוזרים העתידיים, שעליהם דיברנו, שזה, אחד, 'חיים ברשת מערך הפעלה', והשני זה 'נהלים להתנהלות במרחבי למידה ואתרים בית ספריים ברשתות חינוכיות וברשתות חברתיות'.
זבולון אורלב: התרשמנו, הסעיף הבא.
לימור הררי: לירון ממשרד התקשורת נמצאת איתנו ויש לנו שיתוף פעולה.
לימור הררי: בעצם עם כל הגופים אנחנו משתפים פעולה לאורך השנה, עם משרד התקשורת יוצא מסמך המלצות לשרים שבו אנחנו מייעדים להקים פורטל לאומי בנושא הזה ולאגם את כל המשאבים שמפוזרים בגופים שונים למשהו לאומי.
לימור הררי: איפה אפשר למצוא אותנו?
לימור הררי: משרד החינוך, אתר אתיקה ומוגנות ברשת, shefinet, וכבר החל מהשבוע בדף הפייסבוק, אתם יכולים להקליק לייק ולקבל טיפים טכנולוגיים איך להגן על הילדים ברשת.
לימור הררי: הדף נקרא 'אתיקה ומוגנות ברשת'.
זבולון אורלב: תחזרי רגע להתחלה, היה שקף של התפקידים של הוועדה הבית ספרית.
זבולון אורלב: את אומרת ככה: הקמת צוות 'חיים ברשת', זה יהיה בחוזר המנהל הכללי.
לימור הררי: כל החלק הזה, כל שלושת השקפים זה מתווה בעצם.
זבולון אורלב: אני אגיד לך מה הבעיה שלנו.
זבולון אורלב: הבעיה שלנו תמיד שאנחנו מקיימים דיון אז באים אלינו עם תכניות עתידיות, מה מתכוונים לעשות, בסדר.
זבולון אורלב: כלומר עד עכשיו לא נעשה---
לימור הררי: הצגתי גם את ה---
זבולון אורלב: כשהייתי המנהל הכללי של משרד החינוך בכלל לא היתה רשת ולא היינו צריכים לעשות שום דבר.
זבולון אורלב: אז התעוררנו לעניין ואני מברך על זה שעכשיו יש מתווה ויש זה.
זבולון אורלב: מה שחסר פה, את אומרת מה צריך לעשות, מה רצוי, מה המתווה, את לא אומרת איך.
זבולון אורלב: לדוגמה, תלכי לדבר האחרון של 'לעודד מעורבות הורים'.
זבולון אורלב: איך?
זבולון אורלב: עידוד יוזמות של תלמידים, איך?
זבולון אורלב: אני אספר לך סיפור ידוע.
זבולון אורלב: במלחמת העולם השנייה היתה תקופה שבה הצוללות הגרמניות עשו שמות בכל הספינות של ארצות הברית שרצו לחצות את האוקיינוס ולהגיע לאירופה, להעביר חיילים, תחמושת וכל הדברים.
זבולון אורלב: עשו בהם שמות ולא ידעו מה לעשות.
זבולון אורלב: בא קצין צעיר אחד, סרן, ואמר שיש לו עצה איך לחסל את כל הצוללות הגרמניות בשעה אחת.
זבולון אורלב: אמרו לו 'מה?
זבולון אורלב: בשעה אחת?
זבולון אורלב: ' אמר 'כן'.
זבולון אורלב: אמר לו מפקד הספינה, 'נו תגיד', הוא אומר 'לא, לא, לא, אתה תמסמס את ההצעה הזאת, אני רוצה להגיע לרוזוולט, רק לנשיא אני אומר'.
זבולון אורלב: צעק עליו, לא עזר שום דבר, הביאו את מפקד השייטת, לא רצה להגיד לו, רק לרוזוולט.
זבולון אורלב: הביאו את מפקד הצי, לא עזר, את שר הביטחון, את הרמטכ"ל, את סגן הנשיא, 'רק לנשיא אני אגיד את זה', ובינתיים הצוללות הורסות ומחסלות את הספינות האמריקאיות, מה עושים?
זבולון אורלב: לא היתה בררה, הביאו את הסרן הצעיר הזה בפני נשיא ארצות הברית וישבו שם כל קציני המטה של הצי האמריקאי וכל הגנרלים וכולי, ושואל אותו הנשיא, 'נו, מה העצה שלך?' אומר לו הקצין הצעיר, 'תשמע, כידוע צוללות הן במי האוקיינוס.
זבולון אורלב: צריכים להרתיח את מי האוקיינוס.
זבולון אורלב: אם תרתיחו את מי האוקיינוס הצוללות ממילא צריכות לצוף, ואז חיל האוויר האמריקאי, שיודע מתי מרתיחים ומתי הם עולים, מחלקים לפי גזרה ודופקים את כל הצוללות הגרמניות'.
זבולון אורלב: אומר לו הנשיא, 'תשמע, זה חוק פיזיקלי מאוד נכון, זה בוודאי שאם ירתיחו את כל מי האוקיינוס כל הצוללות ייאלצו לצוף, אבל תסביר לי, הואיל ויש לך מוח יצירתי, איך מרתיחים את מי האוקיינוס?'.
זבולון אורלב: אז אומר לו הקצין, 'תשמע, יושבים פה כל הגנרלים וכל הקצינים, בטוח שהם יודעים, זה התפקיד שלהם'.
זבולון אורלב: הבעיה היא לא להגיד רק מה, הרשות המבצעת, זה ההבדל בין חברת הכנסת זוארץ וביני, לנו מותר להגיד מה צריך לעשות, אנחנו לא מופקדים על העשייה, אנחנו מופקדים על חקיקה ופיקוח עליכם, אבל הרשות המבצעת גם צריכה לומר איך.
זבולון אורלב: כלומר כשאת אומרת לצוות 'אתם אחראים.
זבולון אורלב: ..', ניקח את שתי הדוגמאות האחרונות, עידוד יוזמות של תלמידים ועידוד מעורבות הורים ולא אומרים איך עושים את הדבר הזה---
לימור הררי: אתה רואה את ראשי הפרקים, במסמך מופיע האיך ולאיך מצורף מערכי שיעור ו---
רוני דיין: אחת מהמשימות היא שילד מגיע הביתה עם משימה שהוא מבצע אותה עם ההורים שלו.
זבולון אורלב: כלומר פה זה לא המתווה של מה, אלא יש גם מסמך שאומר.
לימור הררי: שאומר איך ומתי.
זבולון אורלב: הגנרלים ישבו וגם כתבו איך, בסדר גמור.
זבולון אורלב: אני בטוח שתזכרו את סיפור הצוללות.
זבולון אורלב: אגב, יש גם סיפור מקביל על הטנק.
זבולון אורלב: כשהופיע טנק המערכת ליאופרט, הוא היה חסין בפני הפגזים של הטנקים של בנות הברית ולא ידעו מה לעשות, אז גם שם הסיפור שיש קצין צעיר שאומר שיש לו עצה, אבל רק לצ'רצ'יל.
זבולון אורלב: בסוף בסוף מגיעים לצ'רצ'יל והוא אומר לצ'רצ'יל 'תשמע, נקודת התורפה של הטנק זה הגחון'.
זבולון אורלב: הגחון זה החלק התחתון של הטנק ששם אין שריון, 'העצה שלי שכשה
זבולון אורלב: טנק הגרמני מתקרב פשוט להפוך אותו, כשהופכים אוות אז הוא חשוף', שואל אותו צ'רצ'יל, 'נו, אבל איך הופכים את הטנק?
זבולון אורלב: ' 'כל הקצינים יודעים'.
זבולון אורלב: גב' אתי וייסבלאו, היא עוזרת המחקר של הוועדה שהכינה את המסמך ונגיד לה גם תודה.
אתי וייסבלאו: אנחנו יודעים שבחלק גדול מבתי הספר אין יועצים חינוכיים, אין פסיכולוגים, אני לא בטוחה שרכזי תקשוב יש בכל בית ספר, מה קורה באותם בתי ספר שבהם אין אנשי---
זבולון אורלב: שאלה מצוינת, בבקשה תעני.
שוש צימרמן: אני לא רוצה להתייחס לשאלת האיך, אחד הדברים שאנחנו אומרים במסמך הזה, שבבתי ספר שבהם יש מספר צוותים מובילים, התפקיד של הצוות הזה יהיה תפקיד נוסף לצוות המוביל.
שוש צימרמן: לא ניצור צוות נוסף ולכן בתי ספר שבהם חסרה אחת הפונקציות האלה יש בוודאי צוות שמוביל והפונקציה הזאת תצטרך לצאת לפונקציות של הצוות.
שוש צימרמן: זה דבר אחד.
זבולון אורלב: את יודעת למה היא שאלה, כי ב-50% מבתי הספר נדמה לי שאין יועצים.
שושי צימרמן: היסודיים.
אורית זוארץ: מדובר על היסודיים.
זבולון אורלב: נדמה לי שהיסודיים הם לא פחות הגיל הקריטי, מניסיון החיים שלי עם נכדיי.
שושי צימרמן: אבל בבתי ספר יש צוותים מובילים שבהחלט יכולים לקחת על עצמם את התפקיד הזה, מה עוד שתכנית כישורי חיים היא חובה בכל בתי הספר אם יש בהם יועץ חינוכי אם לאו.
זבולון אורלב: תיזהרי בתשובותייך, כי היא עוד שנה תתבקש להכין מסמך בקרה על מה שאמרתם כאן.
שוש צימרמן: אני מאוד אשמח.
זבולון אורלב: בכמה בתי ספר הוקמו הצוותים, איך הם פועלים.
זבולון אורלב: פה אתם חותמים על שטרות שאני מודיע לכם כבר עכשיו שהם ייפרעו.
זבולון אורלב: זה תפקידנו לפקח ולראות שהדברים שאתם מתחייבים עליהם אמנם יתבצעו.
שוש צימרמן: אני רוצה להגיד שב-1,300 בתי ספר בארץ יש צוות אקלים ונעשית שם פעולה לקידום אקלים בטוח ובבתי הספר האלה, נכון להיום, כבר מתקיימת---
זבולון אורלב: את יודעת כמה בתי ספר יש במדינת ישראל?
זבולון אורלב: 4,500.
שוש צימרמן: אני יודעת ו-1,300 בתי ספר זה נתח מאוד משמעותי.
זבולון אורלב: זה רבע.
זבולון אורלב: זה רק רבע מבתי הספר.
זבולון אורלב: תודה רבה למשרד החינוך.
זבולון אורלב: עכשיו גב' צביה אלגלי מאיגוד האינטרנט הישראלי.
צביה אלגלי: (מצגת): בהתייחס גם למה שנאמר פה קודם וגם בהתאם לכמה דברים שגב' רחל סעדה ביקשה, אני אראה שתיים-שלוש דוגמאות לדברים שמתרחשים ברשת וגם אדבר על מה אפשר לעשות ומה כבר נעשה, לא רק על מה שמתוכנן.
צביה אלגלי: זו דוגמה למשל לפרופיל מזויף של מורה.
צביה אלגלי: למורה הזו פתחו פרופיל.
צביה אלגלי: אתם לא יכולים לראות את מה שכתוב שם, זה נורא נורא קטן, אבל היא מוגדרת כמכשפה, אתם רואים גם את התמונה והעמדות שלה הן 'אין האריסטוקרט למד אלא מברוש', שזה שם המשפחה שלה, ומה שהיא עושה במשך היום זה לקום, לצחצח שיניים, להעלות באוב נשמות, להתחפש לאישה, כל מיני דברים שכאלה.
צביה אלגלי: זו דוגמה אחת לדברים שנמצאים בתוך הפייסבוק.
צביה אלגלי: כל מיני פרופילים מזויפים.
צביה אלגלי: יש פה דוגמה נוספת לפעולה שהיא פעולה שעשה הורה.
צביה אלגלי: ילדה שפתחה פייסבוק ואבא של החברה שלה נכנס לתוך ויכוח ביניהן והתחיל להשמיץ.
צביה אלגלי: הילדה הגיעה הביתה מאוד מאוד מבוהלת אחרי שהיא היתה אצל חברה וראתה את הדבר הזה.
צביה אלגלי: בעקבות זה היא פנתה לאמא שלה ועירבו אותנו.
צביה אלגלי: לאיגוד האינטרנט יש קו טלפון שמאפשר עזרה און ליין.
צביה אלגלי: הם פנו אלינו ואנחנו עזרנו להם להתמודד עם הדבר הזה, לראות מה לעשות, איך למחוק אותו מתוך רשימת החברים וכולי.
צביה אלגלי: זו עוד דוגמה.
צביה אלגלי: אני לא רוצה להקריא, זה באמת מכוער מה שכתוב פה, זה ממש מיותר.
צביה אלגלי: אבל אני רוצה להראות גם את הצד השני.
צביה אלגלי: אם אתם זוכרים, לפני חודש וקצת נהרג עוד רוכב אופניים ואחד החברים הטובים שלו, שהוא חבר שלי בפייסבוק, כתב פה את הדבר הזה: 'הולך לישון עדיין מזועזע, מחר יום חדש ולא יותר קל.
צביה אלגלי: מי שרוצה לדעת את מועד ההלוויה', וכולי וכולי.
צביה אלגלי: ואז יש עוד הודעה שהוא שם שם; 'כל הקללות שיצאו לי לא יחזירו אותו, בן אדם מדהים וספורטאי, יהי זכרו ברוך'.
צביה אלגלי: ואז הוא כותב כך: 'לאחר שקראתי הרבה תגובות על הכתבה באשר למותו של גיא, עליי לציין שאני מרגיש בושה לגור במדינה הזו', הכל בפייסבוק, 'מדינה חסרת תרבות לא תשרוד עוד הרבה, זה בסיס החברה ובסיס האנושות', ואז הוא מקבל ים של תגובות, זה רק חלק מהן, לכל התחושות הקשות שלו ולכל מה שקרה לו, כי כולם הרגישו, כל החברים, שהוא נמצא בעצם במצוקה מאוד קשה ונותנים לו עזרה וסיוע.
צביה אלגלי: זה גם אחד הצדדים של הרשתות החברתיות.
צביה אלגלי: בעקבות זאת ומכיוון שאני ראיתי כמה קשה לו להתמודד עם הדבר הזה, נתתי לו סיוע בפרטי, מה שנקרא.
צביה אלגלי: פניתי אליו דרך המייל, השתדלתי מאוד מאוד לתת לו תמיכה.