GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אתי בנימין: אנחנו לא התייחסנו כאן לשעת אפס כאמצעי ענישה ויש המון בתי ספר, מעבר לאלה שאינם מתייחסים לחוזר המנהל הכללי של משרד החינוך ומפעילים שעת אפס, יש המון בתי ספר שחלק מאמצעי הענישה שלהם זה לומר לילד שלהם להגיע בשעה 07:00 בבוקר לבית הספר.
אתי בנימין: אני נתקלת בהמון פניות כאלה.
אתי בנימין: ראינו בשנה שעברה אחרי שהסתיימה שביתת המורים שנה קודם, המון בתי ספר שכדי להשלים את השעות התחילו בשעות אפס.
אתי בנימין: הכל על חשבון הילדים.
טובה בן ארי: בשנה שעברה היה אישור של הגברת שלומית עמיחי שהייתה אז מנהלת הכללית.
אתי בנימין: אבל אף אחד לא חשב על הילדים.
אתי בנימין: עם כל הכבוד חשבתם על המורים, ישבתם עם המורים וסיכמתם איתם.
אתי בנימין: אף אחד לא ישב עם הילדים, אף אחד לא שמע את הילדים אף אחד לא התייחס לדברים שנאמרו על ידי פרופסור גיורא פילר כאן.
אתי בנימין: אף אחד לא התייחס לנזק הפיזיולוגי שנגרם לילדים.
אתי בנימין: אני אומרת שוב המורים שבתו ועם כל הכבוד להם אני לא חושבת שזה צריך לבוא על חשבון הילדים או על חשבון בריאותם של הילדים.
אתי בנימין: אני מקבלת תלונות רבות מתלמידים רבים שמגיעים אלי הרבה יותר ממה שמוצג כאן ברשימה.
אתי בנימין: אני מבקשת לתת דוגמה אחת, יש בית ספר בחולון שאני לא אנקוב בשמו שבכל יום כיתות יב' מתחילות ללמוד בשעת אפס עד השעה 16:00.
אתי בנימין: תנסו לחשוב כמה שעות הילדים האלה צריכים לשבת בכיתה וללמוד.
אתי בנימין: הם לא מרוכזים בשעות האחרונות והם לא מסוגלים.
אתי בנימין: אחר כך אנחנו שואלים למה אלימים, למה הם לא מסוגלים ללמוד, למה הם מפריעים, ולמה ולמה ולמה.
אתי בנימין: הנה התשובה.
אתי בנימין: יש כל מיני חוקים דרקוניים, חוקים של משרד החינוך, חוזרי המנהל הכללי ועם כל הכבוד מנהלים לוקחים את החוזרים ושמים אותם על המדף או במגירה ואפילו לא פותחים אותם ומנהגים בניגוד לחוזר ואין אף אחד שאוכף את החוזרים האלה.
טובה בן ארי: זה כמעט מבחינת לשון הרע.
טובה בן ארי: את ראית את כל מנהלי בית הספר שלא קראו ושמו אותם במגירה.
אתי בנימין: אנחנו רואים את זה גם בנושא של שעת אפס, אנחנו רואים את זה גם בנושא תשלומי הורים.
אתי בנימין: אנחנו רואים את זה בהרבה נושאים שחוזרי המנהל מנחים והמנהלים בכלל לא מודעים להם - - -
טובה בן ארי: את יכולה להניח שהם לא קוראים אבל את לא יכולה לקבוע.
אתי בנימין: אני נתקלתי בלא מעט מקרים שמנהל בית ספר לא ידע על סעיף שאני דיברתי עליו, הוא לא ידע שהוא קיים בחוזר המנהל הכללי.
אתי בנימין: הוא שאל אם זה מופיע בחוזר המנהל הכללי.
אתי בנימין: בוודאי שהוא כמנהל בית ספר הוא זה שצריך לדעת ולא אני.
אתי בנימין: אבל אלו הן העובדות, הם לא קוראים את החוזרים.
ראובן שטל: נאמר שאני צריך תשע שעות שינה.
ראובן שטל: זאת אומרת שאם אני צריך לקום בשעה 06:00 אני צריך ללכת לישון בשעה 21:00.
ראובן שטל: אם אני מסיים את הלימודים בבית הספר בשעה 16:00 אז יש לי 5 שעות לעצמי, ואם אני מדריך בתנועת נוער, אם אני רוצה להתכונן למבחן, להכין שיעורי בית.
ראובן שטל: חמש שעות אתם מקציבים לי לעצמי.
ראובן שטל: אם אני מדריך בתנועת נוער אני שורף את כל השעות.
דני דנון: מתי אתה הולך לישון במהלך השבוע?
ראובן שטל: אני אישית לא לומד שעת אפס.
ראובן שטל: אני משתדל לישון בסביבות השעה 22:00.
דני דנון: ולחברייך זו השעה שגם הם הולכים?
ראובן שטל: ממש לא.
איתן ויינרך: ראשית אני שמח שהדיון הזה מתקיים.
איתן ויינרך: אני לא אחזור על דברים שכבר נאמרו.
איתן ויינרך: ההורים הם לא איגוד מקצועי וגם לא משרד ממשלתי, זאת אומרת שללכת ולשלוט עד ההורה האחרון יהיה קשה מאוד כי זה בלתי אפשרי.
איתן ויינרך: לעומת כל ההורים יש את כל מוסדות החינוך והם נשלטים בדרך כלל על ידי משרד החינוך.
איתן ויינרך: לדעתי הוראות חוזר המנהל הכללי שדובר עליו מחייבים אותם, לא אותי, הם מחייבים אותם.
איתן ויינרך: לצערי הרבה הרבה מנהלים לא מתייחסים לחוזר המנהל הכללי.
איתן ויינרך: ברגע שהוא מנהל הוא עושה מה שהוא רוצה, בכל היבט ולאו דווקא בנושא הזה.
טובה בן ארי: אם כך אני לא מבינה מה תפקידה של מועצת ההורים בתוך בית הספר?
איתן ויינרך: זה לא נושא הדיון כרגע.
איתן ויינרך: נוכל לעשות את זה אצלך במשרד או במקום אחר.
טובה בן ארי: זה חלק מהדיון כי זו בניית השפה המשותפת של בית הספר עם ההורים.
איתן ויינרך: לא.
איתן ויינרך: כי ברגע שיש חוזר המנהל הכללי זה לא ניתן לשינוי.
איתן ויינרך: חוזר המנהל הכללי קובע למנהלים איך לעבוד.
איתן ויינרך: אם רוצים לשנות אפשר לשנות ואני אציע לך איך לשנות.
איתן ויינרך: אם המועצות האזוריות לא יכולות להסיע בשעה אחת את כל התלמידים אז בואו נשנה, שהיסודיים שהולכים לישון יותר מקודם, כנראה, שהם יתחילו מקודם יותר, חטיבות הביניים יתחילו שעה, שעה וחצי אחריהם והחטיבה העליונה תתחיל שלוש שעות אחרי היסודיים.
איתן ויינרך: לאוטובוסים יהיה לעבוד שלוש שעות ועוד שלוש שעות אחר כך בחזרה.
איתן ויינרך: זאת אומרת שיש אפשרות אם רוצים.
איתן ויינרך: אם השינה חשובה - ומישהו הגיע למסקנה שהיא חשובה, זה מה שייתן לנו את הכיוון ולא משהו אחר, לא אילוץ של אוטובוס, לא אילוץ של מנהל, לא אם יש מזגן או אין מזגן.
איתן ויינרך: שאת הכל יעשו.
איתן ויינרך: לא נלקחים כאן הרבה דברים בחשבון.
איתן ויינרך: יש כאן ספורטאים מקרב התלמידים שצריכים לקום מוקדם.
איתן ויינרך: מי שעוסק בספורט יודע שיש חילוף חומרים ושצריך שינה.
איתן ויינרך: ברגע שאין לו את זה זו פגיעה קשה, כאיש שעוסק בנושא הזה אני רואה את זה.
איתן ויינרך: גם זה קיים וזה לא בסדר.
איתן ויינרך: אני עומד על כך.
איתן ויינרך: שמעתי הרצאה נוספת בעניין הזיכרון, נאמר לי שרק אחרי השעה השישית רק אז מופרש הורמון או הורמונים בנושא הזיכרון.
איתן ויינרך: אם זה נכון אנחנו צריכים לאפשר לילד את לישון את השעות האלה.
איתן ויינרך: זה לא הילד שהלך לישון בשעה 02:00 כי הוא בילה בפאב בלי שאנחנו נרצה את זה כי ההורים שלו לא מתייחסים אליו, יש את החריגים האלה וצריך למצוא אותם.
איתן ויינרך: בשביל זה יש מערכת חינוך, מנהל בית ספר, יועצות, מנגנון שלם של משרד החינוך ושימצא את הילדים החריגים האלה ושיטפל בהם.
איתן ויינרך: ההורים ישתפו פעולה, לפחות ההורים המיצגים, ישתפו פעולה עם המערכת הזאת.
איתן ויינרך: אני חושב שהנושא של השינה הוא כל כך חשוב ואולי נגלה שכל האלימות שקיימת, אולי אחוז מסוים זה בגלל הנושא של השינה.
דני דנון: ישראל נדיבי נציג המועצות האזוריות, אצלכם, לפחות על פי הנתונים, זה גם באישור וגם בלי אישור בגלל המרחק של הסעות.
דני דנון: ראשית אתה יודע להגיד לנו באיזה שעה ילדים צריכים לצאת כדי להגיע לבית הספר.
ישראל נדיבי: אני מבקש לומר שקצת אחרי שהתקנה הזאת הותקנה נפגשנו עם המנהלת הכללית דאז, חברת הכנסת היום רונית תירוש, סיכמנו איתה וזה מה שאני חושב שצריך להיות והבנתי גם ממנה, שזה צריך להיות ספציפית למקום.
ישראל נדיבי: אמרה כאן אתי ויסבלאי שבחוץ לארץ זו החלטה מקומית.
ישראל נדיבי: אני לא אומר שהחלטה מקומית צריכה להיות החלטת הרשות המקומית.
ישראל נדיבי: השורה התחתונה שאני הייתי מבקש מהוועדה וממשרד החינוך, בכל מקום יש רשות מקומית, יש את בית הספר, יש את הילדים, החלטה צריכה להיות מקומית.
ישראל נדיבי: אני אתייחס למועצות מקומיות וצריך לזכור שגם שם לא הכל אותו דבר, אני אתן דוגמה קיצונית מהערבה כי דיברתי איתם לפני כן והם גם העלו את הנקודה.
ישראל נדיבי: הערבה זה אזור של חקלאים שכולם קמים מוקדם, גם הילדים קמים מוקדם, אין שום סיבה בעולם שהילדים בערבה יתחילו ללמוד בשעה 08:00.
ישראל נדיבי: הם מעדיפים להתחיל מוקדם.
ישראל נדיבי: לא רק בערבה, שנינו במקרה תושבי בית שאן, אין שום סיבה בעולם שלא, צריך להתחשב בשיקולים מקומיים.
ישראל נדיבי: אני לא יכול להתווכח עם הפרופסור ואני בטוח שכל מה שהוא אמר זה נכון, אבל הבנתי מכולם וגם ממך ששבע וחצי, שמונה שעות זה סביר.
ישראל נדיבי: אני בכל פעם משתומם מחדש כשאני שומע את ההורים מדברים, ולכולם יש טענות.
ישראל נדיבי: להם נורא קשה להגיד לילד שילך לישון בשעה 22:00.
ישראל נדיבי: מה קרה?
ישראל נדיבי: הוא ישן שבע וחצי או שמונה שעות, אם הוא ילך לישון בשעה 22:00 והוא יקום בשעה 06:00, הוא יעלה לאוטובוס ב- 06:30 בבוקר והוא יתחיל את הלימודים בשעה 07:15 בבוקר.
ישראל נדיבי: לא קרה אסון.
ישראל נדיבי: הילדים בהתיישבות הם לא יותר מסכנים, הם לא נראים יותר 'צפלונגים' מהאחרים, התוצאות שלהם לא פחות טובות.
ישראל נדיבי: אני אומר שצריך להתחשב בנתונים האלה.
ישראל נדיבי: אני רוצה לציין עוד נקודה שלא ציינו אותה כאן ואני מצטער שאני זה שצריך, הילדים בבתי הספר הדתיים מתחילים יותר מוקדם.
דני דנון: היום השעה לא כוללת תפילה, היום זה מוסדר.
ישראל נדיבי: אבל כשהיא לא כוללת תפילה זה עדיין כולל את זה שהילד קם ויש את אותן השפעות, אני מעריך שחלקן נכונות, והן קיימות אצלו.
ישראל נדיבי: אני לא שמעתי שהישגיהם של הילדים הדתיים הם הרבה פחות מאשר אצל חילוניים בגלל שהם מתפללים שעה לפני כן בבוקר.
ישראל נדיבי: בסיכומו של העניין הייתי מבקש, זה לא רק לנו למועצות האזוריות, לתת את האפשרות לכל בית ספר דרך הרשות המקומית בתיאום עם הורי הילדים - - -
דני דנון: זה חס ושלום.
ישראל נדיבי: לא שמעת אותי עד הסוף, שיקבלו את האישורים ממשרד החינוך, ושמשרד החינוך ישקול לגופו של עניין.
דני דנון: במצב הקיים אני חייב לומר מילה, אני הסכמתי עם כל דברייך חוץ מהסיפא, המצב הקיים מבחינה תקנונית הוא מצב נכון, חשבו על ההנחיה בחוזר המנהל הכללי, הוא מאפשר חריגים וזה קיים היום.
דני דנון: אני מכיר את מנהלות המחוז, הן דעתניות והן לא תתנה את זה סתם.
דני דנון: בפועל זה מצב נכון ואנחנו לא רוצים לשחרר - - -
ישראל נדיבי: אני מסכים שהמצב הקיים נותן הזדמנות נקודתית ומאפשר לדון בכל מקום ומקום.
ישראל נדיבי: אני רוצה להתייחס לגבי האוטובוסים, האוטובוסים הצהובים של הרשויות המקומיות עובדים בממוצע שלוש ארבע שעות כי הם לא יכולים.
ישראל נדיבי: אם אנחנו נחריף את הבעיה הוא יעבוד עוד פחות, נכון שאת העלויות הכספיות לא נעים לעלות אבל גם כסף חשוב.
ישראל נדיבי: אם אנחנו יכולים לתת לאוטובוס לעשות שני סבבים במקום סבב אחד אז חסכנו חצי מההוצאות.
ישראל נדיבי: גם זה חשוב.
דני דנון: אני מבקש מפיני קבלו מהמרכז לשלטון המקומי.
פיני קבלו: אני רוצה באמת להוסיף לדברים של ידידי, שכני במועצות האזוריות ושכני גם לבית שאן ולעמק.
פיני קבלו: קיבלנו את הרשימה רק הבוקר, ניסינו להשיג את רשימת הישובים ואם הייתה לי קודם יכולתי לבוא לישיבה אחרי בדיקה עם כל רשות ורשות לגבי הסיבות למה פנו ודרשו להתחיל בשעת אפס, וזאת הסיבה שאין לי כרגע תשובות.
פיני קבלו: בבירור שעשיתי על בסיס אקראי של בבדיקה טלפונית מהבוקר, אני חושב שצריך להשאיר איזה חופש פעולה מקומי.
פיני קבלו: ישנן סיבות של מרחקים, ישנן סיבות של עומסי תנועה, מקומות שבהם הטמפרטורה חמה כמו בעמק.
פיני קבלו: לדעתי במקומות חמים זה בריא יותר להתחיל בשעה מקודמת, יש מקומות של תפילת הבוקר שהיא חשובה.
פיני קבלו: ישנם אילוצים שמונחתים ואני יכול לתת דוגמה מבית שאן שהייתי צריך להוציא הסעות לאולפנה בעפולה של שניים שלושה אוטובוסים והסעה לבית ספר לחרדיות בטבריה, הם היו יוצאים מקודם מאוד כדי להגיע בשעה 07:00 לשעת האפס ולכן ההסעה ייתה צריכה לצאת בסביבות 06:15 וכבר בשעה 06:00 הילדים היו צריכים להגיע לתחנות האיסוף כדי לנסוע.
פיני קבלו: יש דברים שנכפים על המערכת ודורשים מאיתנו הרשויות המקומיות להתמודד ולענות לצרכים של כל התלמידים.
פיני קבלו: לדעתי בעניין הזה חייבת להישאר גמישות ולאפשר אישור ברמה המקומית וכמובן בהסכמת משרד החינוך, אגב אני בדקתי שבמרבית המקומות המפקחים המחוזיים כן אישרו את זה.
פיני קבלו: אני גם רואה בהשכמה המוקדמת ערך חינוכי, אותם תלמידים מתגייסים אחרי שנה או שנתיים ואנחנו יודעים בדיוק באיזה שעה משכימים בצבא, לא קורה שום אסון.
פיני קבלו: בצבא העומסים לא פחותים וגם התנאים לא פחותים.
פיני קבלו: בעניין הזה אני לא נכנס לתחום המדעי אבל תאפשרו ברמה המקומית להתמודד עם הבעיות, אלו הן בעיות לא קלות: ויסות הסעות, מרחקים, הורים שמבקשים.
דני דנון: גם אני גר במועצות מקומיות, אנחנו מדברים על שעת התחלת הלימודים בכיתה.
דני דנון: אנחנו לא מדברים על השעה בה התלמידים צריכים להיות בתחנת ההסעה.
דני דנון: יש מועצות אזוריות שההסעות הן כחצי שעה, ארבעים דקות ובלי קשר לאיחורים.
דני דנון: מבחינת הילד ההתייצבות שלו להסעה זה כשהוא כבר מוכן, הוא נוסע כחצי שעה באוטובוס ואחרי זה מגיעה בשעה 08:00 לשיעור, קח בחשבון שישנם ילדים שכדי להגיע בשעה 08:00 לשיעור, במושב שאני גר בשעה 07:10 הילדים יושבים בתחנה ומחכים להסעה שתביא אותם לתחילת השיעור של 08:00.
פיני קבלו: יש מקומות שמערך הלימודים הוא די גדול ולכן גם מתחילים בשעת אפס את תחילת הלימודים כדי להספיק לתת לתלמיד את כל השעות שבית הספר רוצה לתת.
פיני קבלו: אנחנו מוכנים לשתף פעולה בנושא הזה, אנחנו מוכנים לתת את חלקנו ולהקפיד על כך.
פיני קבלו: אבל צריך לתת את הדעת לצרכים המקומיים.
פיני קבלו: אנחנו בשיתוף פעולה עם משרד החינוך, ואנחנו עושים את זה יפה מאוד.
פיני קבלו: במקום שהרשות המקומית ומשרד החינוך מוצאים לנכון כן לתת את ההיתר אנחנו נפעל בהתאם.
פיני קבלו: אם יהיה משהו גורף אנחנו נצטרך להתמודד עם זה ולשתף פעולה, אנחנו לא נצא נגד משרד החינוך ולא נגד החקיקה שקובעת את שעת האפס.
דני דנון: ההיתרים שניתנו, האם יש לנו מחקר לגבי השנים הקודמות והאם נותנים כעת יותר או פחות?
דני דנון: לא בדקנו את העניין.
דני דנון: אולי טובה בן ארי תאמרי לנו.
אתי ויסבלאי: אני שאלתי ונאמר לי שזה שנתון לשיקול הדעת למנהל המחוז, אין קריטריונים ברורים.
דני דנון: אני חייב לומר משפט לטובת משרד החינוך.
דני דנון: ראיתי את הנתונים ולא נכנסתי לכל הסיבות בכל בית ספר, אבל המספרים של ההיתרים סבירים.
דני דנון: התופעה הרבה יותר גדולה וכנראה יש בעיה בפער הזה.
יהודה סקר: אני מושבניק בעברי, מפקד גדוד במילואים, וממרומי 63 שנותיי אני מתעורר בשעה 05:00, כי במושב מתעוררים מוקדם, היו לנו 50 פרות וצריך לחלוב אותן.
יהודה סקר: אני נוגע בשני דברים נוספים.
יהודה סקר: יש לי בן בכור ושלושה נכדים במושב עין יהב, בית הספר שלהם נמצא במרחק של 20 דקות מעין יהב, אבל לאוטובוס הצהוב שצריך לאסוף אותם לוקח למעלה משעה, את הדברים האלה צריך לקחת בחשבון.
יהודה סקר: שוחחתי אתמול בערב עם הבן, הוא מפקד יחידת חילוץ בערבה, הוא היה עסוק עד חצות בחילוץ תלמידים בערבה, וכדאי שישימו לב קצת יותר בערבה, לא קורה להם שום דבר.
יהודה סקר: יש להם הרגלי חיים, אני אומר שיש תיאוריה ויש מעשים.
יהודה סקר: טובה בן ארי, אי אפשר להכריח ילד בכיתה יא' ללכת בשעה 23:00, אני בוועד ההורים של בית הספר הימלפרב, אדוני בבית הספר הזה לומדים תלמידים מכפר אדומים ומגיעים בתחבורה ציבורית, בשעה 06:00 הם צריכים לצאת כדי שהם יגיעו לתפילה בשעה 06:30, לפעמים התפילה נמשכת יותר וצריכים לקחת את זה בחשבון וכמו שאדוני יודע שבימי שני וחמישי קוראים בתורה ולכן התפילה נמשכת שעה.
יהודה סקר: אם ישנו את כל ההסדרים האלה אז יפסידו שעות.
יהודה סקר: בבתי הספר, אגב התנסיתי כי גרתי במדרשת בן גוריון ושני הגדולים שלי נסעו גם שעה וחצי ולא חצי שעה.
יהודה סקר: שעה וחצי לאסוף - - -
דני דנון: זה רע מאוד.
יהודה סקר: אני סכים איתך, לכן אני אומר לך שיש מגבלות וכמו שהחברים כאן ואני מכיר איך הם עושים את העבודה, יש הוצאות ואין בררה.
יהודה סקר: הבן שלי היה יוצא ממדרשת בן גוריון וכדי להגיע לאשל הנשיא הוא היה עושה סיבוב של שעה וחצי, זאת אומרת שביום הוא שלוש שעות בדרכים.
קריאה: מה אתה מציע?
קריאה: לא הבנתי.
יהודה סקר: ראשית לתת אוטוריטה למנהל בית הספר או לראש המועצה שיחליטו.
יהודה סקר: יש גם את העניין של התחבורה הציבורית, כשתחבורה ציבורית מגיע פעם בחצי שעה אי אפשר, אי אפשר לומר לתלמיד תצא ב- 07:00, הוא צריך להתאים את עצמו לזמני התחבורה הציבורית.
יהודה סקר: אני מדבר על שעת התחלה.
דני דנון: לכן אנחנו מדברים כאן על שעת התחלה שהיא 08:00, כי ברור לנו שכדי שתלמידים יגיעו בשעה 08:00 לבית הספר, זה פרטני כי יש כאלה שצריכים לצאת רק רבע שעה לפני כן מהבית ויש כאלה שצריכים חצי שעה, לכן ההקפדה על שעה 08:00 היא חשובה כי לכל אחד לוקח אחרת, יש מי שלוקח לו שעה ואם הוא צריך להיות בשעה 07:30 אז כבר בשעה 06:30 הוא נמצא בתחנה.
יהודה סקר: לקראת הדיון אני שוחחתי עם אחת האמהות של תלמיד מבית הספר הזה שגר בכפר אדומים, יש שם כ- 50 תלמידים מבית הספר הימלפרמב, הם בשעה 06:00 יוצאים מהבית כדי להגיע לבית הספר בשעה 07:30.
ראובן שטל: אני רוצה לשאול שאלה, הגוף של התלמיד איך הוא יודע שזו הסעה או בית ספר, הרי ההשפעות הן אותן השפעות אם אני מתעורר בשעה 06:00 כדי להיות בשעה 07:00 לבית הספר או אם אני מתעורר בשעה 06:00 כדי להיות בשעה 08:00 בבית הספר.
דני דנון: בהחלט ולכן אנחנו שמים כאן את הדגש על שעת התחלת הלימודים כשלוקחים בחשבון שזה לוקח בין שעה לשעתיים, תלוי איפה אתה גר ומהו המרחק לבית הספר כדי להגיע.
לובה שקרוב: אני רוצה להכיר לכולם מושג שנפוץ מאוד אצלנו בבית הספר, והוא ההשעיה הרוחבית.
לובה שקרוב: יש השעיות שמשעים את התלמיד מבית הספר והוא לא מגיע לבית הספר, ויש השעיה רוחבית שתלמיד שכנראה ביצע איזה מעשה מענישים אותו והוא בא כל השבוע בשעת האפס, במקרה של בית הספר שלי זה 07:40 ומסיים בשעת המקסימום, זה היה בחטיבת הביניים וזה היה בשעה 14:00.
לובה שקרוב: זה נקרא השעיה רוחבית והמורים מחלקים את זה חופשי אצלנו בבית הספר.
דני דנון: המורה מטיל את העונש הזה?
לובה שקרוב: המורה, ולא צריכים אישורים מיוחדים.
דני דנון: את מי שאתה מכיר, לאיזו תקופה קיבל השעיה רוחבית?
לובה שקרוב: לשבוע.
לובה שקרוב: אתה פשוט מגיע ומחתים אצל המזכירה שחותמת שהגעת ואתה שם בתא של המורה.
דני דנון: אני רוצה לבקש מחברת הכנסת אנסטסיה מיכאלי לומר דברים.
אנסטסיה מיכאלי: תודה רבה ליושב ראש הוועדה דני דנון, זו לא הוועדה שלי ואני בדרך כלל לא השתתפתי בדיונים כאן כי אני לא חברה בה, יש לי כעת דיון בוועדה לקידום מעמד האישה אבל הבאתי לכאן צוות של ילדים שמתעוררים די מוקדם בשעות הבוקר כדי להתחיל את הלימודים בשעה 08:00.
אנסטסיה מיכאלי: אני הבנתי שהמטרה להגיד שמשעה 08:00 מתחילים הלימודים ולא לפני ואני מניחה שגם לא אחרי כי צריך לקחת בחשבון שגם יש הורים שעובדים וצריכים להספיק להגיע לעבודתם.
אנסטסיה מיכאלי: אני מברכת את הדיון הזה ובאמת תודה רבה על כך שאתם משתתפים בדיון.
אנסטסיה מיכאלי: מצוקת הנסיעות קיימת וזה לא פשוט להתייחס לכל עניין ועניין כי יש הרבה סיטואציות בערים, בקיבוצים, מושבים שונים אבל אני מאחלת לכם בהצלחה.
אנסטסיה מיכאלי: זו יוזמה מבורכת ובשעה 08:00 שכולם יהיו בבית הספר.
דני דנון: אני רואה את הילדים שלך שהגיעו.
דני דנון: אנחנו דואגים לזכויות שלהם, כשהם יגדלו שלא יצטרכו לקום מוקדם.
משה אבן: שלום לכולם.
משה אבן: כנציג האיגוד המקצועי של המורים, אני מברך את הדיון בעניין הזה, הנושא הזה פותח לנו צוהר קטן למה שקורה בבתי ספר ולאחריות שיש היום למנהלים בבתי ספר בנושא פתיחת יום לימודים.
משה אבן: להגיד שהיום כהנחיה יש פתיחת לימודים בשעה 08:00 וזה דבר טוב.
משה אבן: אני בעד שיבדקו נקודתית כי אני מכיר כל מיני מקומות שלהתחיל בשעה 08:00 זה כמעט אמצע היום מבחינתם, למשל בישובי הערבה, אילת, או במקומות אחרים שהטמפרטורה בשעה 08:00 זה כמעט אמצע היום.
משה אבן: מבחינתם, וזה גם רצון התלמידים להתחיל מוקדם.
משה אבן: לדעתי צריך להיות אישור נקודתי לאותו מקום.
משה אבן: כתושב במועצה אזורית מסוימת אני מודע לנושא ההסעות, אפשר להתגבר גם בעניין הזה, לפעמים רוצים לחסוך וזה לעיתים על חשבון התלמידים, לפעמים כדי הסיע מרחקים קצרים מנסים לעשות הסעה כפולה.
משה אבן: עושים שם רוטציה ואפשר למצוא ילדים שקמים מאוד מקודם בסמסטר אחד ובשני ילדים אחרים קמים מוקדם יותר.
משה אבן: לדעתי שיקבלו אישורים נקודתית כי אם אין אישור נקודתי אז שהלימודים יתחילו בשעה 08:00.
משה אבן: ישנם בתי ספר שאני מברך באופן אישי על היוזמה, באזור שלי מושב ליד רחובות מושב סתריה, אבל הסניף שלי באיגוד המקצועי ארגון המורים הוא פה בירושלים, שהוא כולל את מודיעין, רעות, בית שמש עד ירושלים כולל חצי ירושלים.
משה אבן: ישנם בתי ספר ומנהלים שרוצים לעשות שעת אקטואליה או רבע שעה, ואז מתחילים את יום הלימודים ברבע ל..
משה אבן: -- - -
דני דנון: זה קורה אצלכם עכשיו?
משה אבן: אני מדבר על בית ספר שאני מכיר אישית.
משה אבן: למורים רבע השעה הזאת זה לא 15 דקות, זה הרבה יותר מזה, כי מי כמונו יודע שכדי להגיע ברבע ל..
משה אבן: אתה צריך לתכנן את כל הבוקר, אני מדבר מצד המורים והעובדים.
משה אבן: גם פה ישנה בעיה ופתרו אותה נקודתית.
משה אבן: אני מקבל את המחקר שנעשה ואני רוצה להגיד שצריכה להיות גם אחריות, שמעתי כאן את האנשים וגם אני מגדל ילדים, שלושה ילדים בוגרים במדינה, זאת גם האחריות של ההורים מתי להגיד לילד ללכת לישון.
משה אבן: כשם שבצבא יש היום הקפדה על 6 שעות שינה ואוי למפקד שלא יאפשר לחייל שלו 6 שעות, זו אחריות.
משה אבן: אם לסגן מפקד בן 21 ישנה אחריות, בוודאי ובוודאי לנו כהורים צריכה להיות אחריות על הילד.
משה אבן: אני לא רואה מצב שילד הולך לישון בשעה 21:00 או 22:00.
משה אבן: ולא נשלה את עצמנו, אנחנו הורים לילדים ואנחנו יודעים בדיוק מה קורה בבית בשעות האלה.
משה אבן: אבל בוודאי לא ללכת לישון בשעה 02:00.
משה אבן: ישנה גם את האחריות ההורית כי אם מחר יש בחינה הילד צריך להיות מספיק בוגר כדי ללכת לישון מוקדם.
משה אבן: אני מציע שכן תהייה הקפדה ושתהייה הנחיה.
דני דנון: אני רוצה להודות למועצת התלמידים שהציפו את הנושא הזה.
דני דנון: אני מקריא את החלטת הוועדה.
דני דנון: הוועדה לזכויות הילד רואה בחומרה רבה את התופעה שבתי ספר רבים פועלים בניגוד לחוזר המנהל הכללי, ומתחילים את הלימודים לפני השעה 08:00.
דני דנון: הוועדה רשמה לפניה את התחייבות משרד החינוך לאכוף את חוזר המנהל הכללי משנת 2003.
דני דנון: הוועדה השתכנעה מהעובדות שהוצגו בפניה שמחסור בשעות שינה פוגע בבריאות הילדים.
דני דנון: הוועדה תפיץ בקרב מנהלי בתי ספר את המידע שנאסף בנושא להגברת המודעות.
דני דנון: הוועדה מבקשת לקבל תוך 14 יום תשובות פרטניות ממשרד החינוך לרשימה שהוצגה לוועדה על ידי מועצת התלמידים.
דני דנון: הוועדה קוראת להגברת שיתוף הפעולה בין הגופים השונים.
דני דנון: אני מודה לכל החברים ולכל הנוגעים בדבר.
דני דנון: אני חושב ששיתוף הפעולה חשוב.
דני דנון: טובה בן ארי, חשוב לנו לקבל תשובות פרטניות לגבי כל מקום כדי שנדע באמת את היקף הבעיה ונגביר את המודעות ונוכל לתקן.
זבולון אורלב: שלום לכולם.
זבולון אורלב: אנחנו מארחים סטודנטיות לעבודה סוציאלית מאוניברסיטת תל אביב.
זבולון אורלב: ברוכות תהיו ודרככם מסרו נא את תמיכתנו ואהדתנו לעובדים הסוציאליים, ואנחנו מייחלים לכך שייחתם הסכם לכבוד ולתפארת העובדים הסוציאליים ושהשביתה תסתיים בהקדם האפשרי.
זבולון אורלב: חברים, בירושלים אמרו חכמים, 'ואיש לא אמר צר לי המקום בירושלים, עומדים צפופים ומשתחווים רווחים'.
זבולון אורלב: אנחנו לא בירושלים, אז כנראה קצת יותר צפוף.
זבולון אורלב: אתמול בבוקר החלטנו להעביר את הישיבה לתל אביב, כדי להתחשב בתל אביבים, מאחר והתחזיות צפו שיש אפשרות לשלג בירושלים, חששנו שהשלג הזה ימנע את בואם של התל אביבים ולא רצינו לקיים ישיבה בלי התל אביבים, והיינו מקיימים ישיבות, אנחנו לא מבטלים ישיבות בגלל סיבות כאלה ואחרות, אבל מאחר ולאורך כל הדרך בחוק הזה, כמו בחוקים אחרים שאני משתדל להוביל, חשבתי שמן הראוי לאפשר לכל אחד להשתתף, העברנו את הישיבה לתל אביב, דבר שכמובן גם כורך הוצאות של הכנסת ואני מודה, גם למנהלת הוועדה שהתארגנה מהר וגם ליועצת המשפטית שטרחה והגיעה מירושלים, ולעובדי המדינה ולכל היתר, ונשתדל להיות יעילים.
זבולון אורלב: אנחנו צפויים לסיים את הישיבה עד 15:00, לא יאוחר מ-15:00 בכל מקרה.
זבולון אורלב: גמרנו את ההקראה של החוק והסדר הוא, על פי עצה של עורכת דין ישראלי, אנחנו נחזור לפי הסדר על דברים שנשארו פתוחים.
זבולון אורלב: אנחנו לא פותחים דברים שהקראתם הסתיימה.
זבולון אורלב: כלומר לא מתחילים עכשיו סיבוב שני, שלא תהיינה אי הבנות, ואני אהיה מאוד נוקשה בעניין הזה.
זבולון אורלב: זה לא סיבוב שני על החוק, אלא סיבוב כדי לטפל ב אותם נושאים שלא קיבלנו הכרעה בהם.
מירב ישראלי: אני אגיד את כל הדברים שאנחנו צריכים לסגור.
מירב ישראלי: בסעיף 1 צריך לסגור סופית את העניין של 'ברוח עקרונות אמנת האומות המאוחדות בדבר זכויות הילד'.
זבולון אורלב: מה אנחנו מסכמים בעניין הזה?
יובל אביעד: משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה כמובן בחן את זה ואנחנו גם אמרנו את זה בפרוטוקול, בחנו את סעיפי האמנה, אין לנו עם זה בעיה, ועורך דין פרידברג יאמר את עמדת משרד המשפטים.
זבולון אורלב: אנחנו נכריע שאנחנו משאירים את זה בתוך הסעיף ואני מציע שתהיה הסתייגות של משרד האוצר.
יעקב פרידברג: אדוני, אנחנו התחייבנו שהממשלה תדבר בקול אחד בחוק הזה, אני לא אוכל להתנגד שמשרד האוצר מביא לכאן.
יעקב פרידברג: יש---
זבולון אורלב: אני מבין שהאוצר מתנגד, מנקודת מבטו בצדק, שהמלים האלה יחייבו את המדינה התחייבויות מעבר למה שכתוב בחוק הזה.
זבולון אורלב: זו עמדת האוצר, שאני מבין אותה, מנקודת מבט האוצר היא נכונה, ואני מצהיר שאין כוונתי לחייב את המדינה בהתחייבויות מעבר לאמור בחוק הזה.
זבולון אורלב: כל הוויכוח כאן, האם האמירה הזאת תכניס את המדינה לאיזה שהן התחייבויות שלא התכוונו להן, ואינני מתכוון להכניס את המדינה להתחייבויות שלא התכוונו להן, זאת השאלה, היא שאלה משפטית, כן או לא, היא לא שאלה כספית, כי אנחנו לא מתכוונים כאן לחייב באופן אמיתי שום דבר.
רן רידניק: ---שבית המשפט בעוד ארבע, חמש, עשר שנים, יום אחד כשהוא יקרא את זה---
זבולון אורלב: אז זאת שאלה משפטית, היא לא שאלה---
רן רידניק: אני מפנה את כבוד השופט לסעיף 18ג באמנה.
רן רידניק: המדינות החברות ינקטו צעדים מתאימים להבטיח כי לילדי הורים עובדים תהיה הזכות ליהנות משירותי טיפול בילד ומתקנים המגיעים להם.
מירב ישראלי: אני אומרת שיש עוד הרבה סעיפים באמנה, שכל חוק מטפל---
יצחק קדמן: ישראל אשררה את האמנה.
רן רידניק: יש הבדל גדול בין לעגן בחקיקה ראשית לבין לאשרר אמנה.
מירב ישראלי: כל חוק מטפל בנגזרת מנושאים שמוזכרים באמנה.
מירב ישראלי: החוק הזה מטפל בנגזרת שהוא סעיף 3(3) לאמנה.
זבולון אורלב: אז אולי ברוח עקרונות האומות המאוחדות, בסעיף 3(3).
זבולון אורלב: אני מוכן לצמצם את זה לסעיף 3(3).
מירב ישראלי: אז יש את העקרונות הכלליים...
רן רידניק: זה לא עודכן בשום מקום, זאת אומרת מישהו זרק את זה, הייתי בדיון---
זבולון אורלב: אני אגיד לך מה מפריע לי.
זבולון אורלב: אנחנו אשררנו את האמנה, מעמדנו בעולם בעניין של זכויות אדם וכדומה הוא לא מהמעמדים הזוהרים ביותר.
זבולון אורלב: הולכת מדינת ישראל ועושה מעשה נפלא באמצעות החוק הזה, שהוא באמת חוק מתקדם, אני לא יודע לכמה מדינות יש אותו, למה לא להשתמש בחוק הזה גם כמנוף קצת לאפר את הפנים שלנו, קצת ליפות את עצמנו.
זבולון אורלב: ואני שוב אומר, אינני מתכוון, באופן כן, לשום התחייבות נוספת מעבר לאמור בחוק הזה.
זבולון אורלב: אז אם יש חשש, אפשר להגביל אותו בסעיף 3(3) או משהו מהסוג הזה, כדי לא להיכנס... אני לא רוצה להגיד למעט סעיף 18, אבל תגידו איזה מלה, למה אם עושים כזה מעשה טוב, שמשרד המשפטים, שמדווח פעם בשנה יוכל להגיד 'עוד חוק שעשינו'.
יעקב פרידברג: אנחנו סבורים שההכנסה של המלים הללו לא תטיל עלינו חובה משפטית, אבל צודקים משרד האוצר, שלא נוכל לדעת מה---
רן רידניק: אנחנו סבורים אחרת.
יצחק קדמן: מה שכתוב פה זה לא ברוח סעיפי אמנה, זה ברוח עקרונות האמנה.
יצחק קדמן: אני לא יודע אם אתם יודעים, אבל תפתחו ותראו, יש ארבעה עקרונות עיקריים לאמנה, הם לא קשורים לסעיפים, זה עיקרון ההשתתפות, עיקרון ההישרדות.
יצחק קדמן: עקרונות הוועדה זה לא סעיפים שלה.
רן רידניק: השאלה הגדולה היא אם בעוד עשר כשזה יגיע לפתחו של בית משפט, מה הוא יכריע, ויש לנו חשש לא מבוטל---
יצחק קדמן: זה משהו הצהרתי לחלוטין.
רן רידניק: אז החשש שהאלמנט ההצהרתי הזה, על רצף שנים, ייתפס אחרת, ואז אף אחד מאיתנו לא יהיה כאן בשביל להגיד 'לא לזה התכוונו', וזה יגיע להרבה מאוד כסף.
רן רידניק: אתה לא יכול לעגן בחקיקה ראשית הבנה של דברים.
זבולון אורלב: חברים, למה לא דיברתם ביניכם?
יובל אביעד: דיברנו על זה המון.
יובל אביעד: אבל אני רוצה לומר משהו, צודק מר רידניק בהנחה שלו שאומרת שמבחינה משפטית יבוא בית המשפט ויפרש את מטרת החוק על פי רוח האמנה, אבל לפני פירוש רוח האמנה יש מספר דברים נוספים שבית משפט בוחן.
יובל אביעד: מה שלא כתוב זה חזקת טובת הילד לפני כל דבר אחר, האמנה היא ממש בסוף במדרג.
יובל אביעד: הנושא הזה הוא נושא שלא היה בהצעת החוק הממשלתית.