GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אפרת דון יחיא: אדם שמזלזל אולי בשכניו, יכול לפעול בצורה כזאת.
אפרת דון יחיא: אני סגרתי את המרפסת שלי, לא הבאתי לשם 30 ילדים, לא הבאתי תוספת של חניות, לא עשיתי צעד אחד בלי לדבר עם שכניי, עוד לפני שביקשתי את ההיתר.
אפרת דון יחיא: אנשים הולכים לשים שם עסק, לא יכול להיות שהם לא דיברו קודם עם האנשים.
אפרת דון יחיא: זו תרבות כזאת שקודם אני מביא את העסק, ואחר כך...
אפרת דון יחיא: אני לגמרי לא מסכימה לטענה שאי אפשר קודם לבקש את הבקשה.
אפרת דון יחיא: לא מקובל עליי לחלוטין.
זבולון אורלב: לבקש קודם את הבקשה, צריך לשכור את הדירה קודם.
אפרת דון יחיא: לא, אתה עושה הסכם ואתה מתנה אותו תוך תקופה מסוימת, אתה משאיר לך את האופציה---
זבולון אורלב: איזה שוכר יסכים להתניה הזאת?
אפרת דון יחיא: הרבה מהדירות הן בבעלות, אנשים מפעילים גנים בתוך---
שולמית ביסמנובסקי: הרוב בשכירות.
אפרת דון יחיא: אני שלחתי גם לגנים, הגנים האלה היו פרטיים, בתוך עמי אני יושבת, אלה היו אנשים שהדירות היו שלהם.
יצחק קדמן: איפה היו הגנים האלה?
יצחק קדמן: בשמים, באוויר, על הירח?
זבולון אורלב: אפרת, לצערי, אני אומר לך שזה לא מציאותי.
אפרת דון יחיא: אני מסכימה שכרגע זו לא המציאות.
דנה טוכלר חפץ: אדוני, יש תמריץ כלכלי לבעלי דירות.
דנה טוכלר חפץ: אני מבקשת להציג אותו כאן, כי זאת המציאות.
דנה טוכלר חפץ: אדם משלם איקס כסף עבור שכר דירה לדירה שהיא דירת מגורים, אם הדירה מקבלת היתר לשימוש חורג כגן ילדים, דמי השכירות עולים.
דנה טוכלר חפץ: יש אינטרס לבעל הדירה שיהיה היתר לשימוש חורג על הדירה, כי על אותו נכס---
קריאה: הם ינסו להפיל את זה על בעל הגן.
דנה טוכלר חפץ: כבודו, יש שיקולים כלכליים שלראיה יש הרבה אנשים שמשכירים את הנכסים שלהם, מדירות מגורים לגני ילדים.
צחי זרקו: אני ראש ענף הנדסה.
צחי זרקו: הבקשות לאישור חורג מגיעים אלינו, זה מגיע בצורה של גרמושקה, של היתר לצורך העניין.
צחי זרקו: זה מגיע אלינו, למהנדסי פיקוד העורף/הג"א.
צחי זרקו: זה אותו דבר.
צחי זרקו: אנחנו היינו ערים לאינטרס הציבורי, מה שאני אומר זה ברמה הארצית, ולצורך זה אנחנו נתנו הנחיות לכל המהנדסים שלנו, ואם אפשר אני גם אפרט את זה, עשינו הבחנה דיפרנציאלית בין אזורים, אזור עורפי שזה אפשר להגיד כל הארץ, לבין אזורים קדמיים, שמבחינתנו קדמי זה צפון הארץ, גבול הצפון ועוטף עזה.
צחי זרקו: זו הבחנה אחת, גיאוגרפית.
צחי זרקו: ההבחנה השנייה היא בכמות האנשים, מספר אנשים.
צחי זרקו: אפשר להגיד, מדרגה של עד 25 איש ומעל 25 איש.
צחי זרקו: זאת אומרת בין 25 איש ל-36 איש, שזו כיתה, ו-36 ומעלה.
צחי זרקו: מה שמוגדר ככיתה במשרד החינוך, זו ההבחנה של כמות אנשים והבחנה בין מוסדות, ומה שאני כרגע מציין הוא על הסקטור הפרטי, לא גופים ציבוריים גדולים, לא עיריות, אלא גופים פרטיים.
צחי זרקו: זו ההבחנה.
צחי זרקו: אם אנחנו נרד לפרטים, אז באופן עקרוני אנחנו באים ואומרים שאנחנו חושבים שנכון שבכל מוסד, לא משנה הגודל שלו, יהיה מרחב מוגן תקני.
צחי זרקו: זה לא תמיד אפשרי, ולכן יש את הפירוט הבא; מוסד חינוכי של עד 25 איש באזור עורפי, מבחינתנו פטור.
קריאה: צריך מרחב מוגן.
זבולון אורלב: עומד פה מול ועדה בכנסת סגן אלוף ואומר שהוא פטור.
זבולון אורלב: אתה מדבר גם בגילאי 0 עד 3.
צחי זרקו: אין אצלנו את ההבחנה הזו, כל גן ילדים שהוא פרטי, לפי ההגדרות של מוסד חינוכי.
צחי זרקו: אז אני מקריא לכם: מוסד חינוך פרטי ביישוב עורפי, שמספר הילדים בו אינו עולה על 25, יינתן לו פטור ממקלוט.
צחי זרקו: הפטור הזה ממקלוט תלוי בעוד שני דברים.
צחי זרקו: תלוי בכך שבעל העסק יידע את הלקוחות שלו שהוא ייסגר בזמן חירום, בזמן חירום אותו עסק לא יפעל.
צחי זרקו: תנאי שני, שהרשות המקומית באה ואומרת שהיא תאכוף את זה, שהיא תוודא שבזמן חירום גן הילדים לא יעבוד.
צחי זרקו: אלה שני התנאים.
צחי זרקו: גן ילדים שיש בו מעל 25 ילדים ועד 35 ילדים, שזו הכיתה הסטנדרטית, ואין לו מרחב מוגן, הוא יידרש לתת פתרון של לקחת חדר אחד בבית ולעשות אותו חדר מחוזק, בהתאם למפרטים של פיקוד העורף.
צחי זרקו: כאשר מדובר על גן שהוא מעל 35, נדרש לו מרחב מוגן תקני, לכל דבר ועניין.
צחי זרקו: באזורים שהם אזורים קדמיים, גבול הצפון ועוטף עזה, מבחינתנו המדרג הוא אותו מדרג, רק המבנה צריך להיו מבנה קשיח.
צחי זרקו: זאת אומרת לא מבנה מסוג קרוואן או עץ, אלא מבנה שעשוי מבלוקים ובטון, מבנה קשיח.
צחי זרקו: זה המדרג, על פי זה אנחנו נותנים.
קרן איוס: אני אשאל אותך שאלה, אני מבינה את ההנחיות שלך, ראיתי אותן כתובות, ראיתי אותן קייס לקייס בהגנה על גנים, יש לנו בעיה בניגוד אינטרסים בינם לבין השלטון המקומי.
קרן איוס: אתם שמעתם את שני התנאים שהוא מבקש, אחד שהגננת תכתוב תצהיר שהיא לא תפתח את הגן בשעת חירום, והשני שהשלטון המקומי יאכוף את זה--- היו"ר זבולון אורלב: והשלטון המקומי אומר 'לא רוצה'.
קרן איוס: הוא לא רוצה.
קרן איוס: ויש לי גנים שלא מצליחים לפתוח---
זבולון אורלב: כל אחד במדינה עושה מה טוב לו, מה נעים לו, מה נח לו.
זבולון אורלב: זו הבעיה שלנו.
קרן איוס: אני שואלת מה עושים.
זבולון אורלב: הוא כסת"ח והשלטון המקומי כסת"ח, לכל אחד יש כיסוי.
לוי: אני רוצה לומר ככה, קודם כל אני תושב מודיעין ושמעתי את דבריה של עורכת דין טוכלר חפץ, ורוב הדברים שהיא אומרת הם באמת מה שמתבצע בשטח, אבל אני מבטח את רוב הגנים הפרטיים במודיעין ואני יודע על כל הבעיות שהגנים נתקלים למעשה בהן, גם בחידוש הרישיון, ואחת הבעיות העיקריות שיש גם סוג של, לדעתי לפחות, ניגוד אינטרסים.
לוי: בזה אני חוזר לנקודה שמדברים שכל עירייה תקבע קריטריונים.
לוי: למשל במודיעין, וגם בערים אחרות, הרבה פעמים יש שלוחה של העירייה שזה המתנ"סים, שלהם גם יש גילאי 0 עד 3, אז לא תמיד הם ירצו ליצור קריטריונים לגנים פרטיים לפתוח לגילאי 0 עד 3.
לוי: דבר שני, העיר מודיעין היא עיר צעירה.
לוי: אני מסתובב במודיעין ובמודיעין כמעט ואנשים לא מסתובבים במהלך היום, אז גם אותו בן אדם אולי חולה שבמקרה נמצא בבית באותו יום---
זבולון אורלב: מר לוי, נכנסת לרזולוציות לא לעניין.
לוי: אני חושב שצריכה להיות חזית אחת שהגננת תתמודד מולה, יחד עם השימוש החורג, אם במסגרת החוק, אז במסגרת החוק, לא חלק דרך הרשות המקומית וחלק דרך אחרת, כי אז ניפול באותה נקודה שהעירייה לא רוצה, אז זה לא עוזר לנו.
שולמית ביסמנובסקי: אני רוצה להעיר על כמה דברים שנאמרו פה על ידי קודמיי.
שולמית ביסמנובסקי: קודם כל אני שמחה שהוועדה סוף סוף הגיעה למסקנה שהיום במדינת ישראל אי אפשר לפתוח גן ילדים פרטי בלי לעבור על החוק.
שולמית ביסמנובסקי: אין הליך חוקי לפתיחת גן ילדים.
שולמית ביסמנובסקי: לגבי הדרישות של עיריית תל אביב, אנחנו ראינו שהן שונות מדרישות של רשויות אחרות ולכן מצופה מהחוק הזה, ואני חושבת שזאת הזדמנות פז, להקל על התהליכים של הסדרת הגנים בקו פעולה אחיד לכל הגנים בארץ ולכל הרשויות, עם דרישות סבירות שכל הציבור יוכל לעמוד בהן.
שולמית ביסמנובסקי: לגבי דברי משרד הפנים; תחנות דלק, להבנתי, פוגעות יותר ומסוכנות יותר מגני ילדים.
שולמית ביסמנובסקי: אם שם מנעו את זכות השימוע של הציבור, אני חושבת שגם לגבי גני ילדים אפשר לתת לפעול בלי לשמוע את ההתנגדויות, או לפחות להקל בעניין הזה.
שולמית ביסמנובסקי: ההצעות שעיריות ייתנו פתרונות, לא רלוונטיות, כי ראש עיר אחד לא מתואם עם ראש עיר אחר, וראשי ערים גם לא מתואמים עם בעלי נכסים.
שולמית ביסמנובסקי: נניח, לדוגמה, שראש עיר נתן ברחוב אחד אפשרות לפתוח גן, אבל אין שם דירות להשכרה, אז זה לא רלוונטי בכלל, לעומת זאת יש דירות להשכרה ברחוב אחר, שלא ניתן שם אישור של הרשות, ולכן אי אפשר לסמוך על ראשי הרשויות שייתנו לנו את האפשרויות האלה.
שולמית ביסמנובסקי: לגבי מודיעין.
שולמית ביסמנובסקי: מודיעין היא עיר העתיד, היא בנויה לכל החידושים, אבל מה לעשות, 99.9% הן ותיקות, הן הרבה מאוד שנים, הן לא בונות את עצמן מחדש ולכן אי אפשר להסיק ממודיעין לכלל המדינה.
שולמית ביסמנובסקי: אם נפעל לפי הפרמטרים של מודיעין, ניאלץ לבסוף למצוא ולפתוח גנים רק באזורי תעשייה, בתל אביב ובכל מיני רשויות אחרות.
שולמית ביסמנובסקי: ולנושא השימוש החורג.
שולמית ביסמנובסקי: גם אם נצליח לקבל היתרים לשימוש חורג, בסופו של דבר כל גן יפעל מקסימום 10 שנים וכל הנושא הזה שדיברנו על ילדים וסבים ונכדים וכולם שיבואו לאותו גן, הדבר הזה ייעלם מהעולם.
שולמית ביסמנובסקי: אני חושבת שכל הנושא של השימוש החורג יתייתר והחוק הזה צריך להסדיר את העניין הזה.
שולמית ביסמנובסקי: אני מציעה להציג את הנושא של תיקון חוק הבנייה, כמו שגב' מיטל להבי הציעה, בסעיף 64 שלנו, בחוק הזה, אחרי תיקון חוק בתי משפט לעניינים מנהליים, להוסיף סעיף נוסף, 65, תיקון חוק הבנייה על פי התכנית שהגשתי בפעם שעברה, שתואמת לבקשה של גב' מיטל להבי.
שולמית ביסמנובסקי: חוק התכנון והבנייה, אחרי סעיף 63(א)(א) יבוא סעיף 63(א)(ב).
שולמית ביסמנובסקי: כל מה שהגשנו בפעם שעברה יפתור את הבעיה הזאת אחת ולתמיד.
זבולון אורלב: תנו לי את הנייר הזה.
חנן דגן: יש לי כמה נקודות.
חנן דגן: הנקודה הראשונה, וזו גם שאלה לפיקוד העורף, בזמן הלחימה בעזה אנחנו עשינו פיילוט גם בגדרה, דקה וחצי ממעוף הטיל, גן שיש בו מרחב מוגן דירתי, עם 35 ילדים בדקה וחצי הצליחו להכניס 10.
חנן דגן: אל תדרשו ממ"דים, חד משמעי, גנים בשעת מלחמה באזורים כאלה לא פתוחים, כי אין סיכוי שהגננות.
חנן דגן: .. אלה לא ילדים מעל גיל 3 שאפשר להוביל אותם, אלה קטנטנים ששוכבים בעריסות, שצריך להרים אותם, צריך לסחוב אותם, אין פה ספק שאי אפשר לפתוח את הגן ואתם חייבים לקחת את זה בחשבון.
חנן דגן: ילדים עד גיל 3, גן סגור בשעת מלחמה, חד משמעי, ואין פה ספק.
חנן דגן: אני אומר את זה כי זו אחריות, ואני לא מוכן לקחת את האחריות הזאת.
חנן דגן: אני אומר את דעתי.
חנן דגן: אני מבקש מהיועץ המשפטי שלנו שייגע בנקודות בצורה מקצועית, כי יש לו פה רעיונות.
יניב דרי: לא רעיונות, אני מצטרף לדברים שאמרו פה אשר ושולמית.
יניב דרי: הפנו אותנו, שוב, לוועדות המקומיות, אמרו שזו דרך המלך, שיהיו תב"עות מקומיות, זה דבר יפה, אבל דרך המלך מתבררת כדרך ללא מוצא, כי בפועל הוועדות עד היום לא עשו כלום, אז מה יבטיח לנו שיעשו משהו מהיום ואילך?
יניב דרי: זה גם לא יפתור את הבעיה לגבי 15,000 הגנים הקיימים כיום.
יניב דרי: עד היום עוד איכשהו הצלחנו להתמודד עם הבעיה, כי זה היה מתחת לרדאר, אבל היום אתם מציפים את זה כחקיקה ראשית ואי אפשר יהיה להסתתר, הגנים הפרטיים לא יוכלו יותר להסתתר, כל גן יצטרך להיכנס לתהליך הזה של שימוש חורג וזה חייב להיות במסגרת של פתרון ארצי וזה לא יכול להיות בהפניה לוועדות המקומיות.
יניב דרי: אמרו לנו פה שאין בעיה לעשות תנאי מתנֶה, כזה או אחר.
יניב דרי: אני לא מכיר בעל נכס שנגיד והוא מסכים לחצי שנה תנאי מתנה, אם יאושר ההיתר לשימוש חורג.
יניב דרי: ומה קורה אם בסוף לא מתקבל היתר לשימוש חורג?
יניב דרי: האם מישהו יסכים שיהיה גם ביטול בסיטואציה כזאת?
יניב דרי: חצי שנה אני לא מקבל דמי שכירות, לא קיבלתי היתר, ביטול.
יניב דרי: אני לא מכיר בעל נכס שיסכים לדבר כזה.
יניב דרי: זה פה סותר את כל מה שאמרו הנציגים של המשרדים הממשלתיים.
יניב דרי: במידה ורוצים ללכת לתהליך של שימוש חורג, חייבים להיות פה קריטריונים ברורים שמנטרלים את התנגדות השכנים, חד משמעית, אי אפשר יהיה לייצר דברים שהם לא ודאיים, בגלל מה שאמרתי קודם, כי רוב הגנים הפרטיים שוכרים את הנכסים, וזה חייב להיות עם קריטריונים ברורים שהם לא משהו שנתון לשיקול דעת או להתנגדות כזו או אחרת, פרטנית, מאלף ואחד סיבות של שכן כזה או אחר.
יניב דרי: ואני אתן גם דוגמה לעניין הזה.
יניב דרי: חוסר הוודאות שהיום קיים יוצר מצב שגן מסוים מגיש בקשה להיתר לשימוש חורג, פתאום אחרי חצי שנה אומרים לו 'אין בעיה, הכל מקובל, אבל תגדיל את המרחב המוגן הדירתי ל-12 מטר במקום 8', איך?
דוד פיזלר: הייתי רוצה להוסיף לדבריהם של עורכות דין דון יחיא ויוליס, שחוק התכנון והבנייה מסדיר ומביא יחד נושאים שונים ומסובכים, אבל נותן להם ביטוי, ואני חושש שאם נתעלם מהם, נעשה עוול לעניין.
דוד פיזלר: הזכרנו אמנם את המיגון, אבל הבקשה מגיעה לפיקוד העורף, כיוון שהתיק מועבר מהוועדה המקומית, אבל יש עוד נושאים; תברואה, יציבות המבנה לרעידות אדמה.
דוד פיזלר: המדינה פועלת עכשיו לחזק בתי ספר לעניין רעידות האדמה---
זבולון אורלב: 40 בתי ספר בשנה מתוך 1,600.
דוד פיזלר: לא מספיק, לדעתנו, אבל אנחנו מודעים לבעיה.
זבולון אורלב: אז מה אתה מציע?
זבולון אורלב: לסגור 1,600 בתי ספר שהם לא מחוזקים לרעידות אדמה?
דוד פיזלר: יש מקומות בעולם ששכבות גיל נעלמו ברמה המקומית בגלל רעידת אדמה.
דוד פיזלר: אנחנו לא רוצים שדבר כזה---
זבולון אורלב: מר פילזר, אולי תסגור 1,600 בתי ספר?
דוד פיזלר: לא, אבל אני לא רוצה להחמיר את הבעיה.
דוד פיזלר: אנחנו פועלים בעניין נגישות, הכנסת העבירה חוק לשוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, יש גם ילדים עם מוגבלות ויש גם הורים של ילדים עם מוגבלות.
דוד פיזלר: יש לנו עניינים של בטיחות אש, שאנחנו פועלים להסדיר דרך המערכת שלנו, יש עניינים של תחבורה וחניה.
דוד פיזלר: כל הדברים האלה צריכים להישקל יחד, לכן אמרנו, דרך המלך זה חוק התכנון והבנייה.
זבולון אורלב: חוק המלך הוא כזה שאני חושב שאני לא אטעה אם אני אומר שאין רשות מקומית אחת במדינת ישראל שעשתה את מה שאתם מציעים.
זבולון אורלב: אין רשות מקומית אחת במדינת ישראל---
מיטל להבי: ולא כיבוי אש.
קריאה: אז הם מפילים את זה על אותה גננת.
זבולון אורלב: אמרתי, יותר נֹח לרשות המקומית להפיל עליה את העניין ואולי גם לקבל היטל השבחה וכדומה, מאשר לעשות את מה שאת אומרת.
זבולון אורלב: זו בדיוק הטענה שלי, המציאות מלמדת שהמכשיר, שאת וחברתך ממשרד המשפטים מציעות, לא עובדים בו.
זבולון אורלב: תקראי את דוח מרכז המחקר והמידע, יש 15,000 מסגרות במדינת ישראל.
אפרת דון יחיא: בסדר, אבל יש הרבה יותר יחידות דיור.
אפרת דון יחיא: יש לנו גני אירועים, גם הם עבריינים, רובם, אז אנחנו נגיד ש---
מיטל להבי: את לא יכולה להשוות בין גן אירועים לבין גן ילדים.
מיטל להבי: נו, באמת.
מיטל להבי: תתחתני במקום אחר, מה זה משנה?
מיטל להבי: גן ילדים זה משהו.
זבולון אורלב: גן אירועים הוא לא אינטרס ציבורי.
זבולון אורלב: אמנם לשניהם קוראים גן, אבל אני מצפה ממך שתבחיני בין גן ילדים לגן אירועים.
אפרת דון יחיא: אדוני, אל תוציא את הדברים שלי מהקשרם, אני הבאתי את זה כדוגמה לנושא שהמציאות מראה שאנשים לא עמדו בחוק, אבל זו לא סיבה ל---
זבולון אורלב: עמדו בחוק והרסו את אלה ש...
זבולון אורלב: כיושב ראש ועדה לביקורת המדינה, אני אומר לך את הדבר הזה, אבל אני שואל אותך, מה תעשי אם מחר מבקר המדינה יבוא ויגיד 'תשמעו, לא יכול להיות מה שעושה משרד החינוך.
זבולון אורלב: איך משרד החינוך נותן רישיון למוסדות שהם עבריינים פליליים?
זבולון אורלב: ' ואני נמצא באמצע הליך חקיקה, יחד עם חבריי, ואני שואל את עצמי איך אני יכול לחוקק חוק שיחייב אנשים להיות עבריינים.
זבולון אורלב: מצד אחד אנחנו קובעים להם לוחות זמנים---
אפרת דון יחיא: זה לא החוק הזה שקובע אותם כעבריינים.
אפרת דון יחיא: חוק התכנון והבנייה קיים, לא החוק הזה הופך אותם לעבריינים.
זבולון אורלב: לא, אם הם יפעלו לפי חוק התכנון והבנייה, אז הם יהיו עבריינים לפי החוק הזה, כי לא יהיה להם רישיון.
אפרת דון יחיא: אני רק רוצה, למען הסדר, אם יש קבלה של בקשה לשנות ולתקן את חוק התכנון והבנייה, אז אנחנו טוענים פה לנושא חדש, כי כרגע החוק, כמו שהוגש על ידי הממשלה, קבע שיש שמירת דינים.
זבולון אורלב: אין שום בעיה, את יכולה לטעון לנושא חדש, יש פרוצדורה לטפל בנושאים חדשים.
מיטל להבי: אני רוצה רק להעיר שיצאה אתמול חוברת, גב' רות פרלמן העבירה לי אותה, 'תדריך תכנון לשילוב מבני ציבור, מסחר, תעסוקה ומגורים', שחתומים עליו משרד הבינוי והשיכון, משרד הפנים, מינהל מקרקעי ישראל.
מיטל להבי: לא חתומים עליו, לא משרד החינוך ולא משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, חבל, אולי יישבו ביחד, ופה, בכל המקומות האלה שיש פה דפי נייר נתונים כותבים על עידוד או חיוב או שילוב מבני ציבור, מסחר, תעסוקה ומגורים ואיך צריך לעשות את זה.
מיטל להבי: מפה אני הולכת לרעיון שלכם, לעשות את זה בתב"עות חדשות, ואני מודיעה לכם שבכל מקום, אני גם יושבת בוועדה המקומית, ואנשים למדו שכדי שאני אירגע, צריך לתת מענה לדרישות לחינוך, וכל תכנית חדשה שמגיעה בעיר תל אביב יפו, בין אם זה השוק הסיטונאי, או שוק בצלאל, או מגדל ליבר, אין שלא יהיו בו שני גני ילדים לפחות אם לא ארבעה ואם לא ששה, כי גני ילדים קל לתת בכל בניין, רק שזה גני ילדים שמבוצעים כמטלת יזם ועוברים לרשות העירייה לצורך גנים עירוניים, שזה מבורך, אין לי מלה לומר על זה.
מיטל להבי: זה לא פוטר את מצוקת ובעיית השוק הפרטי.
מיטל להבי: רק אומר עוד דבר ואקריא לכם שני מסמכים.
מיטל להבי: מסמך מלשכת שר החינוך שאומר שהדרישה לקיומו של היתר בנייה למוסד חינוך לא נועדה בענייננו לסייע באכיפת דיני התכנון והבנייה, אלא להוות אינדיקציה נוספת לעמידת מבנה מוסד החינוך בתנאי הבטיחות במובן הרחב.
מיטל להבי: אין בסוגיית היתר הבנייה על ידי הרשויות התכנון כדי לייתר את הבדיקות השגרתיות.
מיטל להבי: ואז הם אומרים שמוסדות קיימים יקבלו הנחיה בכתב להסדיר את הנדרש על פי חוק התכנון והבנייה תוך 4 שנים, עם הבהרה שבתום תקופה זו משרד החינוך ינקוט סנקציות כנגד מוסדות שלא הסדירו את הנדרש.
מיטל להבי: זה סיכום דיון על רישוי מבני מוסדות חינוך שאינם רשמיים, עם מר גדעון סער, אלי ישי, משולם נהרי, זה משביעי 2009.
זבולון אורלב: כלומר השרים ישבו והחליטו להתיר לעבור על החוק.
מיטל להבי: גם עורכת דין יוליס היתה בזה.
זבולון אורלב: ומה אמרה עורכת דין יוליס בישיבה הזאת?
מיטל להבי: כן, גם שי רימסקי היה פה ודפנה גלוק, היועצת ליועץ המשפטי לממשלה, וכרמית יוליס ולירן שפיגלר, הלשכה המשפטית של משרד החינוך, ואריאל דרעי, וכל זה נוצר בשביל החינוך שאינו רשמי.
מיטל להבי: יתרה על כך, אני אומרת שמשרד החינוך מנפיק היום לחינוך שאינו רשמי היתרים ל-4 שנים למרות שאין חוק התכנון והבנייה.
מיטל להבי: זורמים אליי מסמכים מכל הכיוונים ואני מציעה שבמקום שאנחנו מגלים שיש אינטרס ציבורי חשוב, שמוסדות יפעלו ואמהות ייצאו לעבודה, נזכור מה המטרה של החוק, המטרה היא שלומם וביטחונם של הילדים.
מיטל להבי: נסדיר את הסטנדרטים לשלומם וביטחונם של הילדים ולא נוסיף ביורוקרטיה.
מיטל להבי: זה מה שצריך לקרות, וצריך לראות את כל הפתרונות היצירתיים שכולם ידעו לייצר כדי לגרום שדברים יקרו, כשרצו.
זבולון אורלב: חבר'ה, הערות סיכום.
טליה לבני: בדיון הזה אנחנו למדנו שכאשר ישנה אחריות של ממשלה, של משרד ממשלתי, לפחות קיימים גנים וקיימים בתי ספר.
טליה לבני: אם בחוק שלנו, החוק הזה פה, לא תהיה אחריות מדינה, אין סיכוי שיהיו מעונות ושיהיו גנים.
יצחק קדמן: אני רק רוצה למחות לפרוטוקול על דברים שהשתמע מהם שילדים הם מטרד.
יצחק קדמן: ילדים הם לא מטרד ולא גן אירועים ולא מבנה תעשייה ולא... ילדים הם לא מטרד.
יצחק קדמן: אני שכן של גן ילדים ואני מוכן להגיד לכם שתתפללו שיהיה לכם גן ילדים ליד הבית, כי אין שכנים שעושים מסיבות בלילה שם, כי אין מטרדים אחרים של ריחות ושל דברים אחרים שיש לכל שכן.
יצחק קדמן: תפסיקו להתייחס לילדים כאל מטרד.
יצחק קדמן: אני נחרדתי מהדברים שאמרה פה היועצת המשפטית של עיריית מודיעין.
יצחק קדמן: אם מדינת ישראל רוצה לעשות סדר, שתקבע שמעכשיו כל שכונה חדשה וכל עיר חדשה שנבנית, המדינה תדאג להקצות שטחים ותדאג להקצות בניינים, כדי שיהיו שם גני ילדים, בתי ספר, כל מה שקורה.
יצחק קדמן: לא אכפת לי שיחילו את חוק התכנון והבנייה עם כל משרד הפנים ומשרד המשפטים על יישובים חדשים, שהמדינה תעשה את מה שהיא צריכה, אבל כל עוד יש יישובים קיימים ויש בעיה.
יצחק קדמן: אני הופעתי בבית משפט כאשר שכנים ניסו לסלק מקלט לנשים מוכות במעוז אביב.
יצחק קדמן: הטענה שלהם היתה שזה מטריד וזה עושה רעש וזה מפחיד, וזה כל מיני דברים אחרים.
יצחק קדמן: מי שהזמין אותי לבוא כעד היו השכנים, שאמרו 'תגיד שם שזה מזיק לילדים בשכונה שהם יראו נשים מוכות'.
יצחק קדמן: אני באתי לבית המשפט ואמרתי בדיוק להיפך, הם התחרטו שהם הזמינו אותי, בית המשפט זרק את השכנים מכל המדרגות, אמר להם, 'אתם לא יכולים לראות נשים מוכות, לאן אתם רוצים שנשלח את הנשים?
יצחק קדמן: לאזורי תעשייה, למדבר?'
זבולון אורלב: תודה, דר' קדמן.
יצחק קדמן: לא, יש לי הצעה מעשית.
יצחק קדמן: אם היה אפשר, כמו שאת מציעה, לבטל את הסעיף הזה בחוק תכנון ובנייה, נהדר.
קריאה: אפשר, צריכים לרצות.
יצחק קדמן: אני שומע פה את נציגי הממשלה ואני לא רואה שזה יילך, בטח לא דרך החוק שלנו.
יצחק קדמן: אני מציע שאנחנו נאמר לגבי היישום של החוק שלנו, עברה על תכנון ובנייה לא תיחשב עברה.
יצחק קדמן: החוק שלנו דורש להגן על הילדים, לא על השכנים, בזה שיטפל מישהו אחר, זה לא דרך החוק הזה.
זבולון אורלב: אני רוצה לסכם את הדיון ולומר את התובנות שלי מהדיון הזה.
זבולון אורלב: ראשית כל, אני מתפלא שזה לא עלה, שחברים לא העירו, בדרישות של מתן שימוש היתר חורג יש בהן כפל דרישות לרישיון.
יעקב פרידברג: את זה אנחנו נוריד, בכל מקום שיש כפל.
זבולון אורלב: אז קודם כל אנחנו מבקשים שתעשו בדיקה מהירה, כדי שלא יהיה כפל.
זבולון אורלב: אם ההיתר בודק את פיקוד העורף, הג"א, כבאות שנמצא איתנו, שלא נתתי לו רשות דיבור, והדברים האחרים, את זה צריך להסדיר, שלא יהיה כפל דרישות.
זבולון אורלב: הדבר השני, אי אפשר להכניס את המגזר הפרטי לעבריינות.
זבולון אורלב: או שיהיה היתר זמני לשימוש חורג, או שיהיה רישיון זמני.
זבולון אורלב: אי אפשר את שני הדברים האלה.
זבולון אורלב: אני לא יודע איך רישיון זמני מסתדר עם זה שאין היתר---
מירב ישראלי: זה בעייתי.
זבולון אורלב: לא, זה יהיה בחוק.
זבולון אורלב: מה שכתבתם בסיכום הדיון, עורכת דין יוליס, אני רוצה לכתוב בחוק.
זבולון אורלב: אנחנו עושים חקיקה---
מירב ישראלי: אתה תכניס את זה גם לחוק הפיקוח על בתי ספר, אתה רוצה את זה?
זבולון אורלב: אני לא יכול שהם יהיו עבריינים.
זבולון אורלב: תנו לי פתרון.
זבולון אורלב: מה שכתבת, מה שהבנת בחינוך, שזה לוקח 4 שנים, אז תאפשרי לנו בחוק לכתוב שאם הם נותנים רישיון זמני, הם לא עוברים על החוק.
זבולון אורלב: מי שהגיש את הבקשה, לא עובר על החוק למשך תקופה מסוימת.
זבולון אורלב: אי אפשר לעשות אנשים עבריינים.
זבולון אורלב: אני יכול לחייב אותו להגיש בקשה, זה בהחלט, ולהגיד מה הוא צריך להגיש, ונטיל עליו את אבני הדרך, אין בעיה, אבל להיות הוגנים, עם תהליך שהוא במציאות.
זבולון אורלב: לךְ אני אומר שמנקודת המבט שלי, של הילד, אני רוצה רישיון קבוע מהיום הראשון, לא רישיון זמני.
אפרת דון יחיא: מה המשמעות כלפי הורים שרשמו?
אפרת דון יחיא: הרשות המקומית יכולה לסרב אחרי שיש רישיון זמני?
מיטל להבי: למה ב-1 בספטמבר את מסרבת אחרי רישיון זמני?
זבולון אורלב: אמרתי, מנקודת המבט של הילד, אני הייתי רוצה רישיון קבוע מהיום הראשון ומה שיהיה זמני זה ההיתר שלכם.
זבולון אורלב: אבל אם אין בררה, נעשה הפוך.
אפרת דון יחיא: השמיעה של השכנים היא גם אמיתית, כי הם באמת לא יכולים אחרי שחצי שנה כל הילדים רשומים---
זבולון אורלב: גברתי, תבואי בטענות לממשלה.
זבולון אורלב: כך משרד החינוך עובד, אחרת ילדים לא ילמדו.
זבולון אורלב: את רוצה שהאוכלוסייה תתאים את עצמה למציאות לא קיימת, ואני אומר לך, תתאימי את החקיקה למציאות של מדינת ישראל.
זבולון אורלב: אנחנו לא נמצאים בשנה הראשונה פה, יש לך חוק---
אפרת דון יחיא: אני שומעת מה אתה אומר, אבל עדיין מה שהסברנו, שזה כן יכול להיכנס להליך של שימוש חורג, לעומת בתי ספר שמחייב שינוי תכנית, כי זה ייעוד אחר.
מיטל להבי: אבל את מבטלת את השימוש החורג ברפורמה.
זבולון אורלב: לא, אני מדבר עכשיו על גן ילדים מגיל 3.
אפרת דון יחיא: גן ילדים בתוך אזור מגורים, אנחנו רואים בו כמשהו שהוא יכול להיחשב כשימוש חורג.
זבולון אורלב: אז הוא מסביר לך שמשרד החינוך היום נותן רישיונות במאות, ואם לא באלפים, לגני ילדים פרטיים בגיל 3 שאין להם היתר לשימוש חורג, וזה על פי פרוטוקול שאתם ישבתם בו.
זבולון אורלב: תרימי את הפרוטוקול הזה.
מיטל להבי: באהבה גדולה, אדוני.
אפרת דון יחיא: מרב הבעיה באמת בבתי הספר, שאני צריכה ל---
זבולון אורלב: אבל המתווה הזה זה פילגש, זה מתחת לשולחן.
זבולון אורלב: זה לא אישה חוקית.
אפרת דון יחיא: גני הילדים הם נלווים וזה דבר שאפשר לפתור אותו מהר, לעומת בתי הספר שזה שטחים חומים שצריך לייעד.
קריאה: הבעיה זה בתי הספר.
אפרת דון יחיא: לא, הנוהל הוא להכל.
זבולון אורלב: אני, לצערי, לא מקבל את מה שאת אומרת שהפתרון הוא שיילכו בדרך שאת הולכת, כי לא הולכים בדרך שאת הולכת, את יכולה להגיד עשר פעמים, ובגלל שלא הולכים בדרך שאת הולכת, ישב שר החינוך עם סגן ראש הממשלה ושר הפנים הממונה עלייך, והם קבעו מדיניות אחרת.
אפרת דון יחיא: אני מודעת ל---
זבולון אורלב: את מודעת לפרוטוקול הזה?
זבולון אורלב: את השתתפת בו?
אפרת דון יחיא: אני גם השתתפתי בדיונים עם מר פינסקי.
זבולון אורלב: את מכירה את הפרוטוקול הספציפי הזה?
אפרת דון יחיא: אולי אותו אני לא מכירה, אבל המתווה---
זבולון אורלב: אני מציע שתלמדי אותו, זה השר שלך.
אפרת דון יחיא: המתווה וההנחיה, שגם עורכת דין יוליס דיברה עליה, של היועץ המשפטי לממשלה, מוכרים לי וגם ישבתי בוועדה שקיימנו דיונים לגבי מבני חינוך.
אפרת דון יחיא: יש עדיין הבחנה בין מבני חינוך שצריך לשנות את הייעוד, הוא נמצא כרגע על שטח ציבורי פתוח וצריך לשנות לשטח חום, לעומת גן ילדים שנמצא בתוך מבנה מגורים, שההסדרה שלו---
מיטל להבי: אסור שטח ציבורי פתוח לשטח חום, מה קרה לך?
אפרת דון יחיא: ---היא באמת לא תוך יומיים---
זבולון אורלב: זה לא כתוב פה, אין פה את ההבחנה הזאת.
מיטל להבי: שצ"פ (שטח ציבורי פתוח) אסור, מה קרה לך?
מיטל להבי: שצ"פ זה טבע בסמכות מחוזית, זה 10 שנים.
אפרת דון יחיא: נכון, יש בתי ספר בכאלה.
מיטל להבי: מה קרה לך?
מיטל להבי: זה אפילו לא שימוש חורג להיתר, זה שימוש חורג לתב"ע.
מיטל להבי: את ממשרד הפנים, זה שינוי ייעוד, זה פנטסטי, מה שאת מציעה.
זבולון אורלב: חברים, אני מודה שלשנות את חוק התכנון, יכולים לטעון כאן נושא חדש ואפשר ללכת לוועדת הכנסת להחליט, לקבל אישור או לא לקבל אישור.
זבולון אורלב: אני יכול לבקש אולי גם שוועדת השרים תתכנס שוב.
זבולון אורלב: חבר'ה, אנחנו הצפנו פה בעיה שמדינת ישראל כרגע מתנהלת לא באופן חוקי.
זבולון אורלב: אולי בתיאוריה של משרד הפנים הכל בסדר, אבל במציאות יש אלפי גנים מגיל 3, עזבו את המסגרות שלנו---
קריאה: זה שיתוף פעולה עם עברה פלילית.
יצחק קדמן: כולם קורצים.
זבולון אורלב: יש להם רישיון והם עוברים.
יצחק קדמן: לא ראינו, לא שמענו.
זבולון אורלב: חברים, אני אומר בגלוי, עורכת דין יוליס, מצדי שהסעיף הזה יהיה אפילו כהוראת שעה, אבל לא בפרוטוקול, הוא חייב להיות בצורה מוסדרת, בחקיקה, אפילו כהוראת שעה, עד שתעשו את כל ההסדרים שלכם.
זבולון אורלב: או שזה יהיה זמני, או שההוא יהיה זמני, אבל לא תוך כדי עבריינות.
זבולון אורלב: כרגע אם נותנים רישיון זמני, היא עדיין עבריינית ואנחנו לא רוצים שהיא תהיה עבריינית.
זבולון אורלב: שתקבל רישיון זמני, תפתח בהליכים ותחליטו תוך כמה זמן.
זבולון אורלב: אמרת 4 שנים, 4 שנים, 3 שנים?
זבולון אורלב: 3 שנים.
זבולון אורלב: כמה שצריך, וזה יהיה הליך חוקי.
זבולון אורלב: ומי שלא עומד בחוק, ייסגר, אין קונצים בדבר הזה.
מירב ישראלי: בהנחה שהוא לא צריך להביא את כל האישורים גם למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
זבולון אורלב: זה לא קשור.
מירב ישראלי: זו הכפילות.
יעקב פרידברג: ---דברים שממילא זהים אחד לשני, הוא דורש אותם מראש.
יעקב פרידברג: אני מפחד שמישהו יקבל היתר לשימוש חורג, למרות שהוא לא עומד בתנאים, והוא יקבל בינתיים, אבל הוא עומד בכל הסטנדרטים---
זבולון אורלב: לא, זה יישאר.
כרמית יוליס: אני רציתי רק לומר שגם הוראת שעה, למרות שאנחנו העלינו פה את הצורך ואת הבעייתיות והתופעה הרחבה והכל, צריך לדעת שאין לזה אח ורע בחקיקה.
כרמית יוליס: אני לא מכירה הוראת שעה, או הוראת חוק אחרת, שאומרת שלפרק זמן מסוים, שבו אנחנו לכאורה נעצום עיניים מעברות---
זבולון אורלב: אבל זה מה שאתם עושים.
יצחק קדמן: בואי נושיב את האמהות עד גיל 3 בבית, זה הפתרון.
זבולון אורלב: כרמית, את רוצה שאני אפעיל את מחלקת המחקר והמידע של הכנסת להציב לכם את הראי?
זבולון אורלב: מה, את מתעלמת מהמציאות?
זבולון אורלב: אומר לך פה מנהל אגף חינוך מוכר במשרד החינוך, בחוק שלנו היא עדיין לא מוסמכת להוציא רישיונות, אבל יש כבר מי שמוסמך להוציא רישיונות, מוציאים רישיונות.
זבולון אורלב: על פי הפרוטוקול שלך, מוציאים רישיונות לגני ילדים שאין להם היתר לשימוש חורג.
יצחק קדמן: לשיטתם, מותר לעשות את זה, אסור לדבר על זה.