GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זבולון אורלב: עכשיו אנחנו עוזבים את החוק הכשרות המשפטית---
מאיר שטרית: אז לפחות להורים לא יוכלו לבוא בטענות למדינה, כי מי שקיבלו את הדואר וזרקו אותו לפח לא יכול לבוא בטענות למדינה.
מאיר שטרית: קיבלת, אתה לא רוצה לעשות עם זה כלום---
זבולון אורלב: יש חוק אחר שנקרא חוק עדכון כתובת, שהוא חוק באחריות שר אחר.
זבולון אורלב: בחוק הכשרות המשפטית השר הממונה על החוק הוא שר המשפטים, בחוק עדכון כתובת מי שאחראי הוא שר הפנים.
זבולון אורלב: היית גם שר המשפטים וגם הפנים.
מאיר שטרית: על המקום הייתי מאשר.
זבולון אורלב: לא יודע, היית שר הפנים ושר המשפטים, למה לא גמרת את זה?
מאיר שטרית: לא באו אליי עם זה.
מאיר שטרית: אם היו באים אליי עם זה, שתי דקות והייתי מאשר.
זבולון אורלב: זה מה שתמיד אנחנו אומרים, הכל זו שאלה של עיתוי.
מאיר שטרית: תיזהרו, אני יכול לחזור.
זבולון אורלב: בחוק עדכון כתובת רשאי אדם לחלק בין הכתובת שהוא גר בה לבין הכתובת שמבקשים שישלחו אליו דואר.
זבולון אורלב: חלה חובה על מספר מוסדות מדינה שהם צריכים, לפני שהם שולחים דואר, להיכנס לקובץ ולראות לאיזה כתובת האדם ביקש שישלחו לו את הדואר.
זבולון אורלב: אלה ארבע רשויות, זה רשות הרישוי במשרד התחבורה, המוסד לביטוח לאומי, רשות המסים בישראל ועיריות או מועצות מקומיות, הרשויות המקומיות בישראל.
מאיר שטרית: מה עם משרד החינוך?
זבולון אורלב: הוא לא חייב להיכנס לקובץ.
זבולון אורלב: זאת לא הבעיה, כי לצורך הרישום לגנים ובתי ספר זה הרשות המקומית.
זבולון אורלב: אותך הרי מעניינת הסוגיה של הרישום.
זבולון אורלב: בעצם אני רוצה לתרגם את מה שמציע חבר הכנסת שטרית.
זבולון אורלב: חבר הכנסת שטרית מציע שההורה השני, כאשר זוג נפרד, שהוא בלי הילדים, רשאי למצות את זכותו ועכשיו להוסיף פה כתובת שלישית, של הילד, ואז כל אחת מהרשויות בעצם---
מירב ישראלי: זו כתובת שלו לצורך הילד.
זבולון אורלב: זה שלו לצורך הילד.
זבולון אורלב: בכל אחת מהרשויות האלה, ועכשיו הוא לא צריך להודיע לרשויות האלה שום דבר.
גיא רוה: הוא צריך להודיע פעם ראשונה.
זבולון אורלב: פעם ראשונה למשרד הפנים.
זבולון אורלב: צריך להודיע פעם אחת למשרד הפנים, גש למשרד הפנים, לא לרשויות, בסעיף 2, הודעה על כתובת למשלוח דואר, תוסיף עוד כתובת שאתה רוצה לקבל את הדואר עבור הילד, ואז הרשויות, הביטוח הלאומי, פקיד הרישוי, כל רשות מקומית, רשות המסים, אגב, זה גם קשור למסים, כי יכולים להיות פה עניינים כספיים, אוטומטית חייבים לשלוח לך כל דבר שקשור לילד.
זבולון אורלב: זאת הבקשה של חבר הכנסת שטרית.
זבולון אורלב: ואנחנו מבינים מתוך הפרוטוקולים שלזה הממשלה הסכימה.
אודליה אדרי: היא הסכימה בכפוף לתיאום---
זבולון אורלב: אני קודם כל מדבר עם משרדי הממשלה, לוודא שזאת הבקשה של חבר הכנסת שטרית ולוודא שזה מה שהסכימה הממשלה.
זבולון אורלב: לתמוך בסעיף השלישי.
מירב ישראלי: תוך התאמות נדרשות.
זבולון אורלב: תוך ההתאמות הנדרשות.
זבולון אורלב: כלומר חבר הכנסת שטרית, לסעיף 1 בחוק שלך הממשלה לא הסכימה, לסעיף 2 הממשלה לא הסכימה, היא הסכימה לסעיף 3, שבעצם פותר את הבעיה מצוין, כפי שאתה הגדרת אותה.
זבולון אורלב: האם יש מישהו ממשרדי הממשלה?
זבולון אורלב: אני מבין ממשרד המשפטים שהגדרתי נכון את ההסכמה.
זבולון אורלב: יש משרד ממשלתי אחר שחושב שהגדרתי לא נכון את ההסכמה?
אודליה אדרי: לא, אנחנו עומדים מאחורי ההסכמה בכפוף לתיאום.
אודליה אדרי: אני ממשרד הפנים, רשות האוכלוסין.
זבולון אורלב: אני לא רוצה להיכנס לניסוח, קודם כל אני רוצה לדבר על המהות, זאת המהות המוסכמת כרגע על חבר הכנסת, על המציע, ועל משרד המשפטים ומשרד הפנים, ותתפלאו, גם על יושב ראש הוועדה והיועצת המשפטית.
זבולון אורלב: אני מדבר על המהות.
כרמית נאור: אני מהמוסד לביטוח לאומי.
כרמית נאור: אדוני יגיד לי אם הוא רוצה שאני אתייחס לזה עכשיו או בהמשך, התיקון הזה יכול ליצור איזה שהיא בעיה בביטוח לאומי, בגלל המהות של הגמלאות והמהות של המידע שנמצא בביטוח לאומי.
כרמית נאור: כאשר יש, לדוגמה, הורה שאצלו נמצא הילד והוא מקבל, לדוגמה, קצבת נכות, הוא זכאי לקבל בעד הילד, אותו ילד, תוספת לקצבה, בתנאים שקבועים כמובן בחוק, אנחנו מניחים שהוא עומד בתנאים.
כרמית נאור: אם הכתובת תיכתב ככתובת של ההורה, כתובת נוספת, אנחנו מדברים על מצב שבו במצב כזה, האם תחול חובה לשלוח במקרה כזה את המידע גם להורה השני.
מירב ישראלי: אבל זה קיים כבר היום בחוק הכשרות.
מירב ישראלי: יש לכם את אותה הבעיה בחוק הכשרות.
כרמית נאור: לא אמרתי שאנחנו לא---
זבולון אורלב: כבר היום בחוק הכשרות רשאי ההורה השני לבוא לביטוח הלאומי, להגיד 'אני ההורה השני', לא חשוב אם זה אבא או אמא, ואתם מחויבים על פי חוק לשלוח לו את כל...
זבולון אורלב: השינוי שרוצים לעשות זה שהוא לא יצטרך לבוא לביטוח הלאומי, הוא יצטרך פעם אחת לבוא לגברת הנכבדה מרשות האוכלוסין, פעם אחת להוסיף את הכתובת ומעתה ואילך הוא לא צריך לבוא, כי אתם באופן אוטומטי צריכים לשלוח לו.
זבולון אורלב: זה התיקון שהוא רוצה לעשות.
פרץ סגל: כל זמן שהילד קטין.
זבולון אורלב: אנחנו לא מחדשים פה שום הלכה חדשה, אלא בפרוצדורה.
זבולון אורלב: כפי שהוא אמר, אנשים לא מודעים לזכויות שלהם, פה, פעם אחת הוא הולך ועושה והוא לא צריך כל פעם ל...
זבולון אורלב: גמרנו עם משרדי הממשלה.
זבולון אורלב: יש עוד מישהו שרוצה לדבר על המהות?
גיא רוה: אני קודם כל מודה לחבר הכנסת שטרית שהסכים להגיש את החוק.
גיא רוה: זה חוק שאני יזמתי.
זבולון אורלב: אתה יכול להאריך את התודות.
זבולון אורלב: בפרגונים אני מרשה תמיד להוסיף.
גאי רוה: אז אני מאוד מפרגן לחבר הכנסת שטרית שהסכים להגיש את החוק הזה.
גאי רוה: החוק במהותו---
מאיר שטרית: הוא איחר בכמה שנים, כשהייתי שר---
גאי רוה: חכה, עוד תגיע ואנחנו נשנה את זה.
זבולון אורלב: אתה טועה.
זבולון אורלב: אם היית רוצה לעשות הצעת חוק ממשלתית, לא יודע כמה שנים זה היה לוקח.
זבולון אורלב: בהצעת חוק פרטית, אני גומר לך את זה במושב הנוכחי.
גאי רוה: נדבר קודם על המהות ובשלב הבא על הנושא הטכני.
גאי רוה: ברגע שהצעת החוק אומרת שהורה רשאי, בעצם שמטנו את החוק מהיעילות שלו.
גאי רוה: כלומר אנשים, הורים גרושים, לא מודעים לזה שיש חוק שחוקק בכנסת והם רשאים לגשת למשרד הפנים.
גאי רוה: כלומר הגענו למצב שרוב ההורים בכלל לא ישתמשו בחוק הזה.
גאי רוה: המטרה העיקרית של החוק זה להגיע לכך ששני ההורים יהיו שותפים בחייו של הילד.
גאי רוה: אנחנו יודעים ששליש מהאוכלוסייה כיום הם הורים גרושים, אנחנו יודעים שיש תופעה של הרבה אבות גרושים שלא נמצאים בקשר רציף והדוק עם הילד שלהם, והם לא מוזמנים לכל מיני אירועים של הילד, ורק אם המידע הזה יגיע מהעירייה וממשרד החינוך, אוטומטית, לאותם אבות, בלי שהם יצטרכו לעשות את כל הפעולה הזאת ולהילחם אחרי זה בביורוקרטיה.
גאי רוה: ..
גאי רוה: חבר הכנסת אורלב ציין שביטוח לאומי מחויב היום לפי החוק, שעבר במרץ הקודם בכנסת, אז הוא מחויב, הם לא עושים את זה.
גאי רוה: כלומר כיום ביטוח לאומי מודה שהוא לא מקיים את החוק.
גאי רוה: אותו דבר חל לגבי העיריות.
גאי רוה: בגלל הבעיות הטכניות של החוק, שהם לא מקבלים את הנתונים המלאים, הם לא יכולים לעמוד בחוק.
גאי רוה: ברגע שאתה אומר רשאי, כל האבות הגרושים, שלא נמצאים בקשר רציף עם האמא של הילד או עם הילד, ימשיכו להיות מנותקים.
גאי רוה: זה מנוגד כמובן לאמנה הבין לאומית לטובת הילד, שמחובתה של המדינה לקדם את זה.
גאי רוה: זה הנושא הטכני.
גאי רוה: כלומר ה'רשאי' הזה הוא מאוד בעייתי.
גאי רוה: אתה מעמיד הורה אחד שיקבל אוטומטית, הורה שני, אתה רוצה לעודד אותו לפנות, כלומר אתה נותן לו אפשרות עכשיו והוא יהיה רשאי.
גאי רוה: ההורה השני, כמו ההורה הראשון, צריך לקבל את המידע אותו דבר, בצורה אוטומטית.
גאי רוה: לילד שלי רשומה כתובת---
זבולון אורלב: את זה אפשר לעשות רק לגבי הרשויות שמנויות בחוק עדכון הכתובות.
מירב ישראלי: הבעיה היא שמדובר על הכתובת של הקטין.
מירב ישראלי: צריך להבין, ה'רשאי' נובע מזה שיש כתובת של הקטין, כך אני מבינה.
גיא רוה: לא, הבן שלי---
מירב ישראלי: יכול להיות שכן, אבל יכול להיות שגם לא.
גיא רוה: אפשר לעשות שתי כתובות.
מירב ישראלי: יש כתובת של הקטין, מישהו צריך לעדכן שלקטין יש שתי כתובות.
גיא רוה: לא, הילד שלי רשום בתעודת הזהות שלי, למרות שאני כבר לא נשוי לאמא שלו.
גיא רוה: כלומר אם משרד האוכלוסין יגיד למחשב, לכל ילד יש תעודת זהות, זה חד חד ערכי, תבדוק לכל ילד האם ההורים שלו גרים בכתובת אחת או בשתי כתובות.
זבולון אורלב: החוק הטיל את החובה לבדוק כתובות רק על ארבע רשויות מרשויות המדינה.
גיא רוה: אנחנו מדברים כרגע על המהות, לא על הגופים.
מירב ישראלי: הוא רוצה, אם אני מבינה נכון, בעצם שברגע שהילד רשום בתעודות הזהות של שני ההורים, משרד הפנים ישאב לגבי הילד את שתי הכתובות וייתן כבר אוטומטית.
אודליה אדרי: אפשר להסביר?
זבולון אורלב: אז קודם כל אנחנו כרגע רוצים לברר את העובדה האם כשזוג מתגרש, המען של הילד נמצא במרשם האוכלוסין גם בתעודת הזהות של הורה א' וגם בתעודת הזהות של הורה ב'.
זבולון אורלב: כן, גב' אדרי.
אודליה אדרי: השאלה שלך היא קצת מורכבת היות ולילד אין תעודת זהות ולכן אין לו, בדרך כלל, רישום של מען על גבי תעודת הזהות.
אודליה אדרי: לשאלתך, מה נרשם להורים, לשני ההורים רשום בדיוק באותה דרך את כל שמות ילדיהם, גם אם הם גרושים, גם אם הם רשומים בכתובות שונות.
אודליה אדרי: המען הרשום בתעודת הזהות הוא המען של ההורה.
מירב ישראלי: איזה הורה?
אודליה אדרי: כל הורה והמען שלו.
אודליה אדרי: אין לילד תעודת זהות.
מירב ישראלי: לגבי הקטין יש לך גם נתונים.
אודליה אדרי: יש שם רק את השם.
מירב ישראלי: עזבי את תעודת הזהות, אני מדברת על הרשומה.
מירב ישראלי: עקרונית ברשומה של הקטין, מה קיים היום?
אודליה אדרי: ברשומה של הקטין רשום המען כפי שהוא היה מלכתחילה לפני הגירושין.
זבולון אורלב: ואחרי הגירושין?
אודליה אדרי: נשאר אותו מען.
זבולון אורלב: נשאר מען אחד.
אודליה אדרי: כדי לשנות מען של ילד במקרה של הורים גרושים, אנחנו דורשים הסכמה של שני ההורים.
אודליה אדרי: זאת אומרת ברגע שיש גירושין---
מירב ישראלי: עכשיו אנחנו צריכים לעשות את ההבחנה בין המען לבין משלוח הדואר.
אודליה אדרי: אם תתנו לי רק שנייה להסביר את כל העמדה והמהלך הנכון לגבי החוק הזה והתיקון הקודם לחוק הכשרות המשפטית אני אודה לכם.
אודליה אדרי: אנחנו, כפי שאמרנו בהתחלה, מסכימים עם הרציונל והעיקרון המהותי ששני ההורים זכאים לקבל את מלוא המידע לגבי ילדיהם.
אודליה אדרי: אין חולק ואין עוררין על הזכות הזאת, זאת זכות בסיסית מבחינתנו.
אודליה אדרי: השאלה היא מה היא הדרך והאם אנחנו לא חוטאים למטרה.
אודליה אדרי: לכן חשבנו שהתיקון הקודם מספיק, היות והוא קובע את החובה על כל הגופים המנויים בחוק ליידע את כל הגופים לגבי המענים של שני ההורים.
אודליה אדרי: דהיינו מבחינה מחשובית, אני מדברת עכשיו, איך אנחנו מיישמים את החוק.
אודליה אדרי: כל גוף שמנוי בתוספת לחוק הכשרות המשפטית, שפונה אלינו לקבל מען של קטין מקבל את המענים של שני ההורים, הוא לא מקבל את המען שברשומה של הילד, אלא ברשומה של ההורים.
אודליה אדרי: ולכן אם יש שתי כתובות שונות, הוא מקבל שני מענים.
אודליה אדרי: במקרה ואותו הורה פנה ואמר שמגיע לו לקבל ואין מניעה משפטית שהוא יקבל את המידע, הגוף מקבל את שני המענים.
אודליה אדרי: הילד נשאר בכתובת---
מירב ישראלי: ואם ההורה לא פנה?
אודליה אדרי: הוא לא מקבל.
מירב ישראלי: ואז מה הוא מקבל?
מירב ישראלי: איזה מען?
מירב ישראלי: מה שרשום אצל הקטין, או מה שרשום כשל ההורה?
מירב ישראלי: בהמשך למה שאת אומרת, אם ההורה מבקש, הגוף מקבל את שני המענים של ההורים.
אודליה אדרי: כעיקרון העברת המידע היא העברה מחשובית, אנחנו לא בודקים פר בקשה ושואלים את הפקיד בביטוח לאומי, 'האם אתה רוצה שתיים או אחת', ולכן גופים שפנו אלינו, היתה בינתיים רשות מקומית אחת שפנתה לקבל---
מירב ישראלי: זאת אומרת שזה כבר קיים היום.
אודליה אדרי: זה חוק הכשרות המשפטית והאפוטרופוס.
אודליה אדרי: זה התיקון שיש.
גיא רוה: זה התיקון שהיה במרס, אבל זה לא קיים ב---
מירב ישראלי: אני רק מנסה לברר את העובדות.
מירב ישראלי: אני עוד לא הצלחתי להבין---
גיא רוה: זה לא קיים היום.
אודליה אדרי: זה קיים בחוק הכשרות המשפטית.
מירב ישראלי: אני מנסה להבין מה קיים עכשיו.
אודליה אדרי: החוק מטיל על הגוף לעשות את הבירור האם ההורה השני זכאי לקבל את המידע או לא, ולכן הגוף מקבל את שני המענים.
מירב ישראלי: אם הוא מבקש.
אודליה אדרי: אוטומטית.
אודליה אדרי: אם לגבי ילד...
קריאה: אם ההורה השני פנה וביקש---
אודליה אדרי: לא, אם לילד יש שני הורים עם מענים שונים, הוא מקבל את שני המענים.
אודליה אדרי: הגוף הוא זה שמחליט האם לשלוח לשניהם או לא.
זבולון אורלב: כל גוף.
אודליה אדרי: כפי שמנויים בתוספת.
זבולון אורלב: בחוק הכשרות.
מאיר שטרית: אוה, מי שפנה.
מאיר שטרית: כמה פנו?
אודליה אדרי: גוף אחד.
ענת ענבר: אם הם לא פונים, אז מה היא יכולה לעשות?
מירב ישראלי: אבל זה אומר שההורה לא צריך לפנות.
מירב ישראלי: זה מה שהיא אומרת.
מירב ישראלי: מי שצריך לפנות זה הגוף.
מירב ישראלי: קודם כל שנבין את העובדות.
זבולון אורלב: יש קודם כל פנייה של הורה אחרי הגירושין, יש עכשיו לילד שני מענים.
זבולון אורלב: זה קודם כל.
אודליה אדרי: לא, לא, לילד יש רשומה שלו והמען, כפי שהסברתי קודם, נשאר---
מאיר שטרית: זאת אומרת יכול להיות מען של ההורה שלא חי עם הילד?
אודליה אדרי: אם ההורים לא שינו---
מאיר שטרית: מי ישנה?
מאיר שטרית: התגרשו.
אודליה אדרי: הילד נשאר במען הרשום.
אודליה אדרי: אם ההורים מסכימים ביניהם להעביר את הילד, הוא יועבר.
אודליה אדרי: אם הם לא מסכימים, הוא יישאר באותו מען שהיה לפני הגירושים.
זבולון אורלב: אם הם לא הסכימו ואחד ההורים עבר, הוא רוצה שיהיה גם מען של הילד אצלו, הוא לא יכול?
אודליה אדרי: ברשומה הקיימת כיום יש מען אחד.
אודליה אדרי: חוק מרשם האוכלוסין מדבר על מען אחד לכל אחד.
אודליה אדרי: האופציה שאנחנו נתנו, כדי ליישם את חוק הכשרות המשפטית, התיקון שהיה, הוא לתת לגופים שני מענים של ההורים, לא של הילד, כי המענים הם שונים.
אודליה אדרי: אז זה לא משנה מה רשום אצל הילד, הגופים יקבלו שני מענים.
אודליה אדרי: הם יצטרכו לשקול האם הוא עומד בתנאים, האם ההורה פנה, האם אין מניעה משפטית ובהתאם לכך לשקול האם לשלוח---
מאיר שטרית: מה שאת אומרת, שלאר
מאיר שטרית: בעת הגופים יש את שני המענים של הורים גרושים?
אודליה אדרי: אמורים להיות להם, לא כרגע.
אודליה אדרי: מבחינה משפטית, ברגע שהם ייפנו אלינו, הם יוכלו לקבל את שני המענים של ההורים.
מאיר שטרית: הגופים צריכים לפנות אליכם בשביל לקבל את זה.
אודליה אדרי: זה לפי חוק הגנת הפרטיות, כדי לעבור את כל הפרוצדורה המשפטית שנדרשת להעברת מידע בין גופים ציבוריים.
אודליה אדרי: זה לא משהו מהותי.
מאיר שטרית: אבל אנחנו נחייב את הביטוח הלאומי, הביטוח הלאומי---
אודליה אדרי: הביטוח הלאומי חייב לשלוח לשניהם.
מאיר שטרית: הוא לא חייב.
אודליה אדרי: הביטוח הלאומי לא חייב את הפרוצדורה שאנחנו חשבנו עליה, הוא יכול בעצמו להיכנס להורים ולראות את המענים, כי הוא מקבל את המענים של ההורים ממילא.
זבולון אורלב: מאיפה הוא מקבל את המענים?
אודליה אדרי: ממרשם האוכלוסין.
זבולון אורלב: איך הוא יודע לייחס את הילד להורה הזה?
אודליה אדרי: ביטוח לאומי במקרה הזה יודע את הפרטים של ההורים.
אודליה אדרי: זה שהוא לא פנה אלינו, לא אומר שהוא לא מיישם את זה, כי הוא יכול לקבל את זה בלי קשר.
אודליה אדרי: אנחנו, בגלל התיקון לחוק, אפשרנו---
זבולון אורלב: איך הרשות המקומית יכולה לדעת?
אודליה אדרי: גם הרשות המקומית מקבלת כמעט את מלוא המידע, כולל קשרי משפחה.
זבולון אורלב: מה מקבלת?
זבולון אורלב: מקבלת אם היא מבקשת או יש לה את זה?
אודליה אדרי: לדעתי, כל הרשויות המקומיות---
זבולון אורלב: שאלתי שאלה פשוטה, האם לרשות המקומית, כמו הביטוח הלאומי, שיש לו את המאגר שלו ובמאגר שלו יש את שני המענים, גם ברשות המקומית יש את שני המענים?
זבולון אורלב: או שהרשות המקומית צריכה לפנות אליכם?
נסים אליאסף: היא צריכה לפנות אלינו, מכיוון שיכול להיות שההורים גרים בשתי רשויות שונות.
זבולון אורלב: ואם הם גרים באותה רשות מקומית, יש להם את שני המענים?
נסים אליאסף: אז ממילא יש לה את כל המענים
זבולון אורלב: ואיך הרשות המקומית יודעת לשייך את הילד לשני ההורים האלה?
נסים אליאסף: יש קשרי משפחה בין הילד להורים, בין ההורים לילד.
זבולון אורלב: ואיך רשות הרישוי יודעת?
נסים אליאסף: משרד התחבורה, במצב של היום, מקבל את המען של הילד, של הקטין.
נסים אליאסף: למשל קטין שבא ללמוד נהיגה, או משהו כזה, הוא מקבל את המען של הקטין.
נסים אליאסף: הוא לא מקבל את המען של ההורים כי הוא לא ביקש את של ההורים.
מירב ישראלי: חוק הכשרות לא חל עליו, אז זה לא רלוונטי.
קריאה: הוא כבר בן 17.5.
נסים אליאסף: 16.5 גם, אם הוא מתחיל ללמוד נהיגה.
זבולון אורלב: אז מה את רוצה לומר?
אודליה אדרי: ולכן אנחנו חשבנו שהפתרון הוא מתאים.
אודליה אדרי: הבעיה שלנו עם התיקון המוצע---
זבולון אורלב: שוועדת השרים הסכימה לו.
אודליה אדרי: אנחנו לא דנים בדברים שלא הסכמנו?
אודליה אדרי: ל-1 ו-2 אני לא אתייחס.
אודליה אדרי: אז לגבי 3, שתי בעיות.
אודליה אדרי: בעיה ראשונה, שלפי חוק עדכון כתובת, הכתובת למשלוח דואר דורסת את המען של אותו בן אדם.
אודליה אדרי: דהיינו, כל הגופים שמקבלים מאיתנו כתובת למשלוח דואר, לפי החוק הזה, לא מקבלים את המען, לא יודעים, ולכן אם יש מצב קיים של קטין שרשום אצל ההורה שלו, ההורה השני מעדכן לגבי אותו ילד לפי חוק עדכון כתובת, הגופים יקבלו רק את הכתובת של ההורה השני.
מירב ישראלי: אז צריכים לפתור את זה.
אודליה אדרי: בגלל זה אמרתי, מבחינה טכנית זו בעיה, לכן צריך למצוא פתרון שינתק את זה ושהגופים יוכלו לקבל את שתיהן.
מירב ישראלי: שיהיה ברור שזה שתי כתובות.
אודליה אדרי: בעיה שנייה שלנו זה לגבי הנושא של 'נודע לפקיד הרישום כי נשללה או הוגבלה אפוטרופסות'.
אודליה אדרי: דבר ראשון מה זה 'נודע', אנחנו לא מוכנים שפקיד הרישום ייאלץ לעשות בירורים בכוחות עצמו ובמקרה וקיבל איזה שמועה, אז תחול עליו חובה לא להעביר מידע.
אודליה אדרי: כלומר שזה יהיה ברור על מי מוטלת החובה ושעליו מוטלת החובה להודיע במחלקה המשפטית.
אודליה אדרי: דבר שני שאנחנו חוששים לו זה שתיקי המרשם הם תיקים שיש מספר גופים שרשאים לעיין בהם ואנחנו לא חושבים שנכון שכל המידע הזה על אם נשללה או לא נשללה אפוטרופסות יסתובב בתוך תיקי מרשם, ואז כל שאר הגופים שזכאים לקבל את המידע יוכלו לקבל גם מידע לגבי שלילת אפוטרופסות.
אודליה אדרי: אנחנו חושבים שצריך למצוא דרך שהמידע הזה יהיה חסוי ולא יהיה חלק מהתיק שיש כל מיני גופים שרשאים לפתוח אותו.
אודליה אדרי: זו הבעיה שיש לנו עם הנוסח הזה.
נסים אליאסף: אני מרשות האוכלוסין, מהמחשוב.
נסים אליאסף: מה שכתוב פה, ההצעה של הורים גרושים, גרושים זה מקרה פרטי, צריך להיות הורים פרודים או משהו אחר.
קריאה: או שאינם נשואים זה לזה.
מירב ישראלי: אין התניה בכלל, זה הורה שפונה.
קריאה: הורה שפונה, זו יכולה להיות הכרה באבהות, כלומר לא נישאו מעולם.
מירב ישראלי: אין סיבה להתנות בנסיבות.
זבולון אורלב: לפי ההצעה זה לא חוק רישום, לפי ההצעה אנחנו עושים תיקון בחוק עדכון כתובות.
זבולון אורלב: אז פתרנו לכם את הבעיה.
זבולון אורלב: כרגע ההצעה העומדת על הפרק זה לתקן את סעיף 2 בחוק כתובות ולהוסיף (ג).
קריאה: גם את 2.
זבולון אורלב: אני חוזר על דבריי, ההצעה שעומדת על הפרק כרגע זה שבחוק עדכון כתובות, בסעיף 2, יתווסף סעיף חדש, (ג).
זבולון אורלב: לא משנים את (א) ולא משנים את (ב).
נסים אליאסף: אבל את תיקון חוק מרשם האוכלוסין חייבים.
מירב ישראלי: אתה צודק.
מירב ישראלי: למרות שהם התנגדו לזה, עקרונית, חייבים לתקן את זה כדי להעביר את.
מירב ישראלי: .. צריך לתקן, זה נכון.
זבולון אורלב: גם משרד המשפטים, הפרוטוקול לא ראה, הנהן בראשו לחיוב.
מירב ישראלי: נכון, זה תיקון נגרר.
זבולון אורלב: בסדר גמור, אבל הבסיס זה תוספת (ג) לסעיף 2 בחוק עדכון כתובות.
גיא רוה: אני רוצה, ברשותך, לחזור למה שגב' אודליה אדרי העלתה.
גיא רוה: למשרד הפנים, כלומר למרשם האוכלוסין, יש כבר את המידע על ההורים.
גיא רוה: כלומר הם יכולים, כמו שהיא הגדירה, אם הגוף מבקש, 'אנחנו יכולים למסור'.
גיא רוה: כלומר אין סיבה לא לשנות את החוק ולהביא לכך שלא האבא יצטרך לבוא למשרד הפנים, אלא שמשרד הפנים באופן וולונטרי לטובת ההורים ולטובת הילד ישלח לכל הגופים את שני הפריטים האלה.
זבולון אורלב: אני רוצה לחדד את השאלה שלו, שבעצם נשאלה קודם ולא הבנתי אם נתת תשובה לדבר הזה.
זבולון אורלב: הוא שואל למה הורה צריך לבוא ולהוסיף את הכתובת החדשה שהרשויות ישלחו עבור הילד, הרי אתם יודעים.
זבולון אורלב: אתם יודעים מי ההורים, אתם יודעים מי הילד, ההורים הפרודים, לכל אחד יש את הכתובת שלו, מעתה ואילך ישלחו אוטומטית---
מירב ישראלי: לפעמים המען הנפרד לא נובע דווקא מפרידה.
זבולון אורלב: למרות שהחוק הפריד בין מען לבין כתובת למשלוח דואר, הוא אומר, אף על פי שההורה הפרוד לא נתן כתובת למשלוח דואר, תראו את המען שלו ככתובת לצורך דואר ותשלחו אליו.
אודליה אדרי: כפי שאמרתי, כיום, בעקבות התיקון בחוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות, כל הגופים מקבלים את שני המענים של שני ההורים.
זבולון אורלב: תעשי לי טובה, אני קשה הבנה, יש פה שאלה מאוד פשוטה, תשתדלי לתת לי תשובה פשוטה.
זבולון אורלב: מה המשפט הראשון קשור לתשובה, לא הבנתי.
אודליה אדרי: אולי אני לא הבנתי את השאלה.
זבולון אורלב: אני אחדד אותה.
זבולון אורלב: אנחנו מבינים שמבחינה עובדתית, ברגע שהורים נפרדו, יש לכם את המען של שני ההורים ואתם גם יודעים לשייך את ההורים לילד הספציפי הזה.
זבולון אורלב: למה ההורה צריך לבוא עכשיו ולהגיד 'אני רוצה לתת לכם כתובת כדי שהביטוח הלאומי יידע לשלוח להורים של שניהם'.
זבולון אורלב: יש לכם את הכתובת.
אודליה אדרי: אני אנסה להסביר את מה שהתחלתי להגיד.
אודליה אדרי: היום הגופים מקבלים, השאלה היא האם אנחנו רוצים---
זבולון אורלב: אני לא מדבר על הגופים.
מירב ישראלי: רק שאלה להבהרה, קודם אמרת שרק כשרשות פנתה היא קיבלה, עכשיו את אומרת לי 'הגופים מקבלים'.
זבולון אורלב: תעזבי אותי מהגופים, אני עכשיו לא מדבר על הגופים, אני מדבר על הפרופורציה בין ההורה הפרוד לבין משרד הפנים.
זבולון אורלב: למה ההורה הפרוד צריך לבוא ולתת את המען?
זבולון אורלב: יש לכם אותו.
אודליה אדרי: כיום?
אודליה אדרי: אתה מדבר לפי חוק עדכון כתובת היום.
אודליה אדרי: היום חוק עדכון כתובת מאפשר לבן אדם להודיע על עצמו, על כתובת למשלוח דואר, שדורסת את הכתובת הקודמת.
אודליה אדרי: אנחנו לא מוכנים ולא חושבים שזה נכון, בסיטואציה המשפטית הקיימת היום, שהורה שמודיע עצמאית שהכתובת שלו היא כתובת למשלוח דואר, פירושה שלילת המידע מההורה הראשון, זו המשמעות של---
מירב ישראלי: אז אם נתקן את זה ונגיד שזה שתי הכתובות---
אודליה אדרי: לא, זו לא היתה השאלה.
אודליה אדרי: השאלה היתה למה היום אנחנו לא עושים את זה.
מירב ישראלי: השאלה היא מה בררת המחדל.
אודליה אדרי: אני לא מתנגדת לזה.
מירב ישראלי: כמו שהיה עם שמות של נשים, אחרי שהן התחתנו, זו שאלה של בררת מחדל.
מירב ישראלי: זאת אומרת האם הבן אדם צריך לבוא ולהודיע, או שמשרד הפנים, עד שלא מודיעים לו על שינוי, הוא הולך על המידע שיש לו.
מירב ישראלי: זו בעצם השאלה.
אודליה אדרי: אז השאלה היא האם אנחנו מוכנים לתיקון לפיו כל אימת שיש כתובת שונה, זה יהפוך להיות אוטומטית כתובת למשלוח דואר שלא תדרוס.
אודליה אדרי: סליחה, עכשיו הבנתי.
אודליה אדרי: הפרוצדורה שנקבעה בחוק הכשרות המשפטית באה לקלוע לסיטואציות ספציפיות שבהן יש הורה מעורב שלא נשללה אפוטרופסות.
אודליה אדרי: היה רושם שיש הורים מעורבים שמעוניינים לקבל מידע ושזכאים לקבל את המידע הזה ובמידה והם יבקשו הם יקבלו.
אודליה אדרי: ההנחה היתה, כרגע, שהורים שלא מעוניינים, אם הם לא פנו, אז הם לא קיבלו, ולכן---
מירב ישראלי: אבל לגבי ההורה הראשי, נקרא לו, המשמורן במקרה הזה, אף אחד לא שואל את השאלה אם הוא מעורב, לא מעורב.
מירב ישראלי: יש שני הורים, אני מחדדת את השאלה, למה להניח מראש שההורה אולי רוצה להיות מעורב, למה לא להניח מראש שההורה רוצה להיות מעורב.
מאיר שטרית: ולעודד את זה.
אודליה אדרי: אין לי התנגדות לכך, אני רק לא חושבת שפקיד הרישום, כפי שאמרתי, הוא זה שצריך להכריע בשאלה של שלילת האפוטרופסות.
מירב ישראלי: הוא לא צריך להכריע, זה הכל אוטומטית.
אודליה אדרי: לא, בסיטואציה שאתה מטיל על פקיד הרישום את הצורך.
מאיר שטרית: אני לא מטיל עליו כלום, אני אומר, אוטומטית תעביר את שני המענים.
מירב ישראלי: כל עוד לא קיבלת הודעה אחרת.
אודליה אדרי: כן, ואין שום דרך לפקיד הרישום לדעת אם הוגבלה אפוטרופסות או לא.
מירב ישראלי: עזבי את זה, שימי את זה רגע בצד.
זבולון אורלב: נגיד שפתרנו את הבעיה הזאת, אין לו בעיה.
אודליה אדרי: אין לי התנגדות.
זבולון אורלב: אני מתכוון היום להצביע בקריאה הראשונה, אבל אני לא מביא להצבעה ראשונה אם הדיון לא מוצה.
זבולון אורלב: אני אתן לך לדבר כמה שאתה רוצה, אבל באחת וחצי אני קם.
זבולון אורלב: אם לא מוצה הדיון, לא נצביע, נחכה עוד שלושה חודשים.
זבולון אורלב: אני מציע לך לזרום איתי.
זבולון אורלב: יש לך פה שני חברי כנסת שקצת העבירו כמה חוקים פה, תן לנו לעשות קודם כל בירור יסודי.
זבולון אורלב: עכשיו תסבירי לי למה אתם זקוקים על מנת לא להכשיל את פקיד הרישום, שהוא לא יעביר מידע במידה ויש את אותן מגבלות.
זבולון אורלב: איך מתגברים על הבעיה הזאת?
אודליה אדרי: אנחנו סברנו שכל המידע אמור להיות אצל הגופים שממילא מטפלים בילדים וזה נכון שהם אלה שיכריעו.
אודליה אדרי: גם ככה הם מטפלים בילד עצמו, אז זה נכון שהמידע למי יש אפוטרופסות או לא יהיה בידיהם ולא בידי פקיד הרישום, שהתיק שלו הוא פרוצדורלי.
זבולון אורלב: פקיד משרד הרישוי אמור לדעת?
זבולון אורלב: הרי פה זה גם רשות הרישוי.
אודליה אדרי: רשות הרישוי זה חוק עדכון כתובת שלא חשב להתייחס לקטינים.
אודליה אדרי: הרציונל של חוק עדכון כתובת היה לפתור בעיה של גביית חובות, שאנשים לא מקבלים את ההודעות על זה שהם חייבים כסף, כי יש להם בעיה במען ולכן אמרו 'טוב, תתנו לנו את המידע ואנחנו ניקח על עצמנו---
זבולון אורלב: אין שום מקום ברישיון שהוא צריך חתימת הורים ברישוי?
מירב ישראלי: זה למעשה לא רלוונטי כל כך.
מאיר שטרית: ברגע שהוא עבר את הגיל---
אודליה אדרי: אני התייחסתי לגופים שבחוק הכשרות המשפטית והאפוטרופסות, שאלה גופים שמטפלים בילדים ולכן חשבנו שאצלם זה נכון ש---
זבולון אורלב: הרשויות המקומיות יודעות?
אודליה אדרי: הם מטפלים.
אודליה אדרי: יש להם רווחה, יש להם מחלקת חינוך, הם מטפלים בילדים, הם אמורים לדעת---
זבולון אורלב: כלומר מחלקת החינוך, שעושה את הרישום לגן הילדים, צריכה לשאול את מחלקת הרווחה האם יש מגבלה?
זבולון אורלב: לא קלטתי.
זבולון אורלב: הרי מחלקת החינוך לא יודעת על כל הסיפור, היא לא יודעת מה המצב המשפטי בין שני ההורים, מי שיודע על המצב המשפטי לכל היותר זה מחלקת הרווחה ברשות המקומית.
מאיר שטרית: לא הכל מגיע למחלקת הרווחה, יש הורים שמתגרשים בלי שום קשר עם מחלקת הרווחה.
איילת ששון: לא, אבל אם נשללה אפוטרופסות.
זבולון אורלב: אם יש שאלה של אפוטרופסות, מוכרחה הרשות המקומית לדעת.
מירב ישראלי: אלה מקרים מאוד ספציפיים.
זבולון אורלב: לא, היא מעוררת שאלה, כי אנחנו הרי אומרים שהמידע על הכתובות יזרום למען במקרים שנשללה או הוגבלה האפוטרופסות.
זבולון אורלב: היא שואלת עכשיו איך אנחנו, בהעברת המידע האוטומטית, לא ניכשל בכך שהעברנו מידע לאפוטרופוס שנשללה ממנו האפוטרופסות.
מאיר שטרית: כששוללים אפוטרופסות, האם לא חובת בית המשפט שקיבל את ההחלטה להודיע לרשם האוכלוסין---
מאיר שטרית: אני שואל למה לא.
אודליה אדרי: כי זה לא עניין אותנו עד עכשיו.
מאיר שטרית: כדי למנוע את ההעברה הזאת.
אודליה אדרי: אתה מדבר על תיקון חדש.
אודליה אדרי: צריך לשמוע את הנהלת בתי המשפט.
איילת ששון: צריך להבין ששלילת אפוטרופסות, בניגוד לאימוץ לדוגמה, לא מנתקת את הקשרים המשפטיים של ההורה והילד ולכן לא נמחק מהמרשם, הוא עדיין פורמלית ההורה שלו.
איילת ששון: גם שלילת אפוטרופסות יכולה להיות חלקית, יכולה להיות רק לדברים מסוימים.
איילת ששון: מדובר בהליך שבעצם מתנהל בדלתיים סגורות, לא מיידעים אף אחד שלא חשוב שהוא יידע אותו, זו פגיעה קשה בפרטיות של בן אדם---
מאיר שטרית: את אומרת שאת לא רוצה שהמוסדות יידעו.
איילת ששון: אני חייבת להגיד שכשאנחנו דיברנו, לא לגמרי ברור לי איך יהיה תיקון החוק עכשיו.