GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נסים אליאסף: לא מסרב, הוא לא מעורב בתהליך.
אלי לוי: מבקשים ממנו לבוא, הוא לא רוצה, אין לו זמן.
אלי לוי: הוא לא מעורב.
זבולון אורלב: גברתי, יש לי בקשה אלייך, אם מותר מבחינת החוק להגיד לי שלושה הורים שלא מסכימים שהבן שלהם ייסע לפולין.
זבולון אורלב: אני אשמח להיפגש עם ההורים האלה.
ענת ענבר: אני לא יודעת אם לפולין, אבל לכל מיני---
זבולון אורלב: קודם כל תגידי לי פולין.
זבולון אורלב: זו פעולה חינוכית מובהקת.
אלי לוי: יש.
אלי לוי: הם לא עושים את זה כנגד הילדים, הם עושים את זה כנגד ההורה השני.
ענת ענבר: אנחנו טיפלנו בהרבה מקרים---
זבולון אורלב: פה צריכים להיכנס העובדים הסוציאליים.
זבולון אורלב: זה חלק מהעניין שברגע שהמדינה משדרת להורים, 'יש לך אחריות כלפי הילד, את המריבות שלך עם האישה תמשיכו לריב עד מחר בבוקר, לא על הגב של הילדים'.
אלי לוי: אבל זה מה שקורה בפועל.
ענת ענבר: הילדים היום למדו אפילו לפנות ישירות לבית המשפט, כשהורה מסרב לחתום על יציאה, על דרכון, כדי לבקש מבית המשפט, וזה נעשה, ויש לא מעט מקרים כאלה, לצערי, של הורים, אחד ההורים, לא משנה מי---
גיא רוה: אני רוצה להסביר, מנקודת ראות של מי שבא מהשטח ופעיל.
זבולון אורלב: מי אתה?
גיא רוה: אני ראש ארגון שנקרא 'הורות משותפת שווה טובת הילד'.
גיא רוה: זה ארגון שאני הקמתי לבד, פעילים בו כבר מאות הורים גרושים, קיבלתם במייל את הנציגים שלהם, קיבלתם מכתבים מכמה עיריות כמו רעננה, כמו מבשרת ציון.
זבולון אורלב: קיבלנו המון פניות, אני מודה שהצעת החוק הזאת עוררה הרבה מאוד תגובות.
גיא רוה: כל התגובות שקיבלתם זה בעקבות פעילות שלי.
גיא רוה: אני רוצה להסביר איך בשטח הדברים באים לידי ביטוי.
גיא רוה: הורה שיש לו ילד שעולה היום לכיהת א', האבא לא מקבל הזמנה ליום ההיכרות של הילד לקראת כיתה א'.
גיא רוה: אלה הדברים הפשוטים, של היום יום.
גיא רוה: אנחנו מדברים פה על דברים גדולים, אבל בחיי היום יום אבא גרוש לא מקבל הזמנה מבית הספר ליום היכרות לקראת כיתה א'.
גיא רוה: כלומר, בסדר, אפשר לשקול את הדברים, אבל את המהות חייבים לפתור מהשורש.
גיא רוה: אי אפשר להמשיך עם מצב שהאבא לא מקבל כזה מידע, או לא מקבל מידע 'אתה יכול לרשום את הילד שלך עכשיו לגן או לבית ספר'.
גיא רוה: זה לא הגיוני.
זבולון אורלב: המשרד לביטחון פנים, גב' דנה צ'רנובלסקי.
זבולון אורלב: אני מבין שגב' נחושתן לא הגיעה.
דנה צ'רנובלסקי: אני לא יודעת אם היא היתה אמורה להגיע.
זבולון אורלב: היא רשומה.
זבולון אורלב: יש לך עמדה בסוגיה של החוק?
דנה צ'רנובלסקי: קודם כל לא ברור לנו האם החוק חל עלינו.
זבולון אורלב: בבקשה, עורכת דין ישראלי.
מירב ישראלי: דיברנו.
מירב ישראלי: הנוסח שהוכן מראש הוא כבר לא כל כך רלוונטי לאור המידע שמשרד הפנים עכשיו נתן לנו.
מירב ישראלי: הם בנו אותו על סמך הנחות אחרות, ולכן אנחנו צריכים בעצם לגבש נוסח אחר.
זבולון אורלב: כמה זמן אתם צריכים?
זבולון אורלב: שבועיים?
זבולון אורלב: חבר'ה, הקריאה הראשונה תעבור במושב הזה.
עדי רז: רק רציתי לוודא שהבנתי נכון, שהקריאה הראשונה מתייחסת רק לסעיף 2 לזה וירדנו לחלוטין ואין שום צורך בהתייחסותנו לשני התיקונים הראשונים.
זבולון אורלב: לא, אני יודע שהממשלה לא הסכימה לסעיף 1 ולסעיף 2, היא הסכימה לסעיף 3, אבל בעקבות 3 יהיה גם 2.
מירב ישראלי: נכון, התאמה של 2.
מירב ישראלי: בנוסף לזה, אני כבר אומרת שמהדיון בינינו עלה שכן צריך יהיה לעשות התאמות בין החוק הזה לחוק הכשרות, כי יש פה דברים שהם לכאורה סותרים או צריך לפחות לראות איך החוקים משתלבים ביחד, כי לפחות ביטוח לאומי והרשויות המקומיות, שני החוקים עכשיו יחולו עליהם.
מירב ישראלי: אי אפשר ששני חוקים שיש בהם הסדר שונה קצת יחולו---
זבולון אורלב: אי אפשר שבחוק הכשרות יהיה כתוב שהוא רשאי להודיע לביטוח הלאומי, ובחוק הזה יהיה כתוב שהביטוח הלאומי חייב.
זבולון אורלב: צריכים לעשות את השינויים.
מירב ישראלי: אנחנו צריכים להתאים בין שני החוקים.
זבולון אורלב: מאה אחוזים, את צודקת.
גיא רוה: בשורה התחתונה, יש עדיין הסכמה שהמידע יישלח אוטומטית.
גיא רוה: היו"ר זבולון אורלב: קיבלת רשות דיבור?
גיא רוה: אין עדיין שום הסכמות ואין שום דבר.
גיא רוה: אתה צריך להבין בתהליך חקיקה, עד שלא הוסכם הכל סופית לא הוסכם כלום.
גיא רוה: לא, על העיקרון, לא על החוק.
זבולון אורלב: עוד לא הוסכם שום עיקרון ושום דבר.
זבולון אורלב: בינתיים אנחנו רק מדברים.
מירב ישראלי: אנחנו יודעים שהיכולת הטכנית קיימת.
זבולון אורלב: עוד לא הוועדה, אלא אני, זבולון אורלב, הבין שאם פעם אחת כשזוג נפרד, הם מסרו, בגלל סיבות שלהם, כתובות שונות, לא צריכים עוד פעם עכשיו להעביר כתובות.
זבולון אורלב: את הדבר הזה הבנתי בצורה ברורה.
זבולון אורלב: כן, מר אליאסף?
נסים אליאסף: אם מקבלים את העיקרון הזה, אז גם לא צריך לתקן את 2, כי זה שדה תוצאתי בין שני הדברים.
זבולון אורלב: אז אנחנו מסכמים ככה, שאנחנו מטילים על קבוצת עבודה, בראשותה של עורכת דין ישראלי, שתכלול את נציג משרד המשפטים, נציג משרד הרווחה, נציג משרד הפנים, המוסד לביטוח לאומי ומשרד החינוך, תשאירו פה עכשיו את השמות והמיילים.
זבולון אורלב: רק מי שישאיר שם ומייל בסיום הישיבה אצל עורכת דין ישראלי יוזמן מהמשרדים האלה, כדי לנסות, לאור הדיון שהתקיים כאן, להכין הצעת נוסח לקריאה הראשונה.
זבולון אורלב: אני מייעץ לך עצה פרלמנטרית, שאת צריכה לקבל אותה, שסוגיות שונות אני מציע להשאיר לקריאה השנייה והשלישית, ובאמצעות המסמך של קריאה ראשונה לפתוח את זה לאיזה שהוא דיון ציבורי.
זבולון אורלב: בסוגיות הכבדות של האפוטרופסות וצווי הגבלה, מטריד אותי שנגמור את זה פה בקבוצה הקטנה, הייתי רוצה קצת לפתוח את הדבר הזה ולומר בקריאה הראשונה שהשאלות האלה עדיין לא הוכרעו, יוכרעו, ולהזמין דיון ציבורי בסוגיה הזאת.
זבולון אורלב: וכבר אמרתי, בין הקריאה הראשונה לקריאה השנייה והשלישית נשאיר חודשיים זמן לדיון רציני, ותמיד אני מצטט את מר המר ז"ל, שלימד אותי, והוא אמר 'אף פעם אל תריב על הזמן, כי גם הזמן החדש מגיע'.
זבולון אורלב: תן זמן, לא צריכים לריב על זמן.
זבולון אורלב: הקריאה הראשונה צריכה להיות במושב הנוכחי.
זבולון אורלב: הסיכום הזה מקובל על דעת כולם?
זבולון אורלב: אני פותח את הישיבה ואנחנו מכינים לקריאה ראשונה את הצעת החוק הפרטית שיזם חבר הכנסת מאיר שטרית, הצעת חוק רישום כתובת של הורים גרושים (תיקוני חקיקה), התש"ע-2010.
זבולון אורלב: אנחנו הפסקנו את הישיבה הקודמת בסוגיה הזאת, לגבש נוסח שיהיה מוסכם ושאלתי למשרד הפנים---
אודליה אדרי: ---אנחנו מבקשים מהוועדה לתת לנו עוד קצת זמן, אנחנו רוצים לשבת עם השר שלנו, כי הוא מאוד תומך בהצעה הזאת.
זבולון אורלב: אני מבין שאין מניעה לעשות את זה אחרי הקריאה הראשונה.
אודליה אדרי: אני חושבת שכן, אני חושבת שזה יהיה בעייתי אם זה יהיה אחרי הקריאה הראשונה, כי אנחנו רוצים שלפני שאנחנו מעבירים את זה לקריאה ראשונה---
מאיר שטרית: היה לכם צ'אנס, יותר מחודש, כמה צריך לדון בחוק של שתי שורות?
זבולון אורלב: יותר מחודש.
זבולון אורלב: אני הצהרתי בפעם הקודמת, נדמה לי גם באוזנייך, שאנחנו רוצים להביא את הקריאה הראשונה לפני סוף המושב.
זבולון אורלב: הלכתי פה על הקצה, מחרתיים זה היום האחרון שבו הלשכה המשפטית של הכנסת מתחייבת שאם אנחנו גומרים, אז החוק יהיה מונח לקריאה.
מירב ישראלי: למעשה אנחנו כבר באיחור.
זבולון אורלב: סליחה, אנחנו באיחור, היינו צריכים עד ה-17.
זבולון אורלב: אבל יש לנו יועצת משפטית מיוחדת---
מירב ישראלי: אני לא בטוחה, ננסה.
זבולון אורלב: והלכנו פה באמת עד הקצה כדי לאפשר.
זבולון אורלב: אי אפשר לבוא אלינו, הממשלה לא יכולה להיות בלם של חקיקה, אתם צריכים לפעול בלוח הזמנים שלנו.
זבולון אורלב: מה הבעיה להעביר את זה בקריאה הראשונה?
זבולון אורלב: בקריאה הראשונה נכניס גם את הדילמות שלכם, נכתוב בדברי ההסבר, כדי שלא תהיה טענה לנושא חדש וכדומה, אפשר להביא גרסה א' וגרסה ב', גם את זה עשינו.
זבולון אורלב: דברים שעדיין לא הכרענו בהם, נביא גרסה א' וגרסה ב' ונראה איפה אנחנו עומדים, נראה גם מה הפערים,גם נראה איפה הבעיות.
זבולון אורלב: מה הבעיה העיקרית?
זבולון אורלב: בואי תגידי.
אודליה אדרי: כפי שאמרנו בדיון הקודם, שלוש בעיות עיקריות יש בנוסח.
אודליה אדרי: האחת, זה העברת שיקול הדעת לגבי שלילה או הגבלה של אפוטרופסות לידי פקיד רישום שהוא לא אמון על הנושאים האלה, הוא לא מקצועי מספיק בשביל להבין את הנושאים האלה, לכן אנחנו לא חושבים שזה נכון שפקיד הרישום הוא זה שיחליט האם נשללה---
מאיר שטרית: איפה כתוב פקיד רישום?
אודליה אדרי: זה כתוב בנוסח של ההצעה, 'ואולם נודע לפקיד הרישום כי נשללה או הוגבלה האפוטרופסות'.
אודליה אדרי: זה בסעיף קטן 3(ג).
מאיר שטרית: נודע לו, הוא לא קובע.
מאיר שטרית: אם בית המשפט מודיע לו שיש הגבלה, אז הוא לא יעביר לו.
מאיר שטרית: זה לא שיקול דעתו.
אודליה אדרי: כן, אבל יש כמה דרגות לשלילה או הגבלה של אפוטרופסות ואנחנו לא חושבים שפקיד רישום הוא זה שצריך להכריע ולדעת מתי לרשום, מתי לא לרשום, לפי שאלה של אפוטרופסות.
אודליה אדרי: זה לא נתון לשיקול דעתו בכלל.
אודליה אדרי: כיום הוא לא מבין בנושאים האלה ואני לא חושבת שזה נכון להטיל עליו---
מאיר שטרית: הוא לא צריך להבין.
אודליה אדרי: הבעיה השנייה זה שמסמכים לגבי שלילה או הגבלה של אפוטרופסות יהיו בתוך תיק מרשם, כשתיק מרשם לצערנו חשוף.
מאיר שטרית: מי אמור להחליט, לפי דעתך, אם להגביל או לא להגביל?
מאיר שטרית: אם לא פקיד הרישום, מי מחליט?
אודליה אדרי: בהצעה שבחוק הכשרות המשפטית, הגופים שמטפלים בקטין, מערכת החינוך, מערכת הרווחה, מערכת---
מאיר שטרית: אבל כשההורים כבר התגרשו, מישהו החליט מה יקרה, נכון?
מאיר שטרית: מי מחליט?
אודליה אדרי: בית המשפט הוא זה שמחליט.
מאיר שטרית: הוא החליט אם יש הגבלה או אין הגבלה.
אודליה אדרי: כן.
מאיר שטרית: אם הוא החליט, אז למה בית המשפט לא יכול להעביר הודעה לפקיד הרישום שיש הגבלה, נקודה?
אודליה אדרי: כי אני חושבת שפקיד הרישום לא אמור להבין את ההחלטה של בית המשפט.
מאיר שטרית: הוא לא צריך להבין, למה הוא צריך להבין?
מאיר שטרית: זו עברית פשוטה, זה מוגבל, נקודה,לא מוגבל, לא.
אודליה אדרי: לא תמיד זה חד משמעי, לכאן או לכאן.
מאיר שטרית: אותו פקיד רישום, כמו שיש לו עיכוב יציאה מהארץ, לא שואלים אותו אם לעכב או לא לעכב, יש לו עיכוב, הוא מעכב.
מאיר שטרית: הוא לא שואל.
אודליה אדרי: אלה נושאים קצת יותר פשוטים, אני חושבת---
מאיר שטרית: זה יותר חמור, זה עיכוב יציאה מן הארץ.
אודליה אדרי: זה הרבה יותר מורכב, אני מסכימה, ולכן אני חושבת---
מאיר שטרית: נראה אותך פעם שמעכבים אותך בשדה התעופה, תראי כמה מתעצבנים.
אודליה אדרי: אני מסכימה, אבל אני חושבת שבהגבלת כניסה או יציאה זה כן או לא, זה גו, נו גו, לעומת שלילה או הגבלה של אפוטרופסות, שלפעמים יש קצת אפור בגוונים.
אודליה אדרי: זו הבעיה הראשונה שאני חושבת---
מאיר שטרית: אני טוען שבכל מקום שיש עיכוב של בית משפט, שיעכב.
מאיר שטרית: את אמרת הרי שיש חמישה מקרים בחמש שנים.
אודליה אדרי: לא אני אמרתי, אבל אנחנו דיברנו על שלילת אפוטרופסות שיש---
מאיר שטרית: מישהו אמר, חמישה מקרים בחמש שנים, אז על זה נתקע את כל הילדים האחרים?
זבולון אורלב: אוקי, זאת בעיה מספר אחת, שיקול הדעת של פקיד הרישום.
זבולון אורלב: שבה אני אומר שוב, אפשר להעביר את זה בקריאה ראשונה תוך הודעה שהסוגיה הזאת תיבחן לקראת הקריאה השנייה והשלישית, על פי העצה או בתיאום עם משרד הפנים.
מאיר שטרית: אני מוכן לשבת עם הנהלת בתי המשפט ולשכנע אותם שהם יעבירו הודעה מבית המשפט, במזכירות, לכל מקום לפקיד הרישום על כל הגבלה.
מאיר שטרית: אני אשכנע את הנהלת בתי המשפט.
אודליה אדרי: אני חושבת שזה מעבר לשאלה, שאני מסכימה שהיא בעייתית, לגבי איך יועברו הצווים, כי היום הם לא מעבירים אלינו צווים בכלל, גם השאלה של מה פקיד מבין כשהוא קורא את ההחלטה של בית משפט.
אודליה אדרי: גם בעניין הזה אני עדיין חושבת שיש בעיה, אבל אני מקבלת את זה שהיושב ראש חושב שאין בעיה.
זבולון אורלב: עורכת דין אדרי, אני חושב שפה את קצת מגזימה באינטליגנציה של פקיד הרישום.
אודליה אדרי: אני לא מגזימה, יש לו אינטליגנציה---
זבולון אורלב: צווי בתי משפט נכתבים בלשון בני אדם, והם נכתבים באופן שהם יתקיימו.
מאיר שטרית: אם יש לו שאלה, הוא יפנה ליועץ המשפטי במשרד הפנים.
זבולון אורלב: זה לא איזה כתב סתרים.
זבולון אורלב: אני מניח גם שיש אתיקה של הכתיבה בסוגיה הזאת.
זבולון אורלב: אני מאוד מקבל את מה שאת אומרת, שאת לא היית רוצה להטיל שיקול דעת, אבל אומר חבר הכנסת שטרית שאין פה שיקול דעת, יש צו והוא צריך לקיים את הצו, הוא לא ממציא שום דבר.
מאיר שטרית: יש יועץ משפטי למינהל האוכלוסין, פלוס עורכי דין נוספים.
מאיר שטרית: סלומון, שמונה על ידי להיות יועץ משפטי של מינהל רישום אוכלוסין בנפרד, בלי קשר ליועץ המשפטי של משרד הפנים, שהוא פול טיים ג'וב בזה.
זבולון אורלב: אתה עוד זוכר?
מאיר שטרית: כן, אז כמה מקרים כאלה הגיעו אליו?
מאיר שטרית: היו חמישה מקרים בחמש שנים.
זבולון אורלב: אתה מינית אותו והוא לא יכול לפתור לך את הבעיה?
אודליה אדרי: צריך למצוא לעניין הזה פתרון.
זבולון אורלב: אמרתי, אני מסכים, לפקיד רישום לא צריך להיות שיקול דעת בדבר הזה, הוא רק מוודא ביצוע של ההוראות והצווים וההנחיות שקיימים.
זבולון אורלב: אדם מקבל צו בית משפט, הוא לא יודע מה לעשות עם זה?
אודליה אדרי: במקרים האלה שכפי שאני מבינה מדובר בסוגיות מאוד מורכבות, לא שחור ולבן, כן או לא, אלא יש הגבלות לשיעורים, אני לא חושבת שזה נכון שפקיד הרישום ייכנס לשאלות האלה.
מאיר שטרית: אז כל פעם שיש מגבלה, הוא יעצור ויפנה ליועץ המשפטי של משרד הפנים, של מינהל האוכלוסין, ויבקש נוסחה.
אודליה אדרי: בעיה מספר שתיים זה שעצם הצווים האלה והמסמכים האלה יהיו בתוך תיקי מרשם שכפי שאמרתי הם תיקים שמסתובבים בהרבה מקומות ואני לא חושבת שהם צריכים להיות---
מאיר שטרית: אז אל תשימו אותם בתיקים.
מאיר שטרית: תעשו תיק לבד של הגבלות.
מאיר שטרית: היו חמישה מקרים בחמש שנים, זה לא תיק כזה גדול.
מאיר שטרית: שימו אותם בתיק נפרד, תיק הגבלות.
מאיר שטרית: זה טכני.
אודליה אדרי: דבר שלישי זה לגבי הנושא שגם לו לא הצלחנו למצוא פתרון, של הגופים שמופיעים בחוק עדכון כתובת והרציונל שחל על חוק עדכון כתובת.
אודליה אדרי: ההצעה מתבססת על חוק עדכון כתובת, שהמען של ההורה השני יהיה בחוק עדכון כתובת.
אודליה אדרי: הרציונל של חוק עדכון כתובת, כפי שאמרתי בעבר, הוא רציונל שנועד לאפשר מסירת חובות, דרישות לתשלום לחייבים, באופן שיוודא שאם אנחנו שלחנו למען הזה, זה אומר שהם קיבלו.
אודליה אדרי: לכן הגופים שמופיעים בתוספת שם הם גופים שבמהותם הם גופים כלכליים---
זבולון אורלב: דורשי תשלומים.
אודליה אדרי: רשות המסים, בנקים, דורשי חובות, גופים שאנשים חייבים להם כסף.
זבולון אורלב: אבל לא רק, גם עניין של רישום ילדים ברשויות מקומיות, נדמה לי שיש שם.
אודליה אדרי: מעבר לגופים שהם שונים במהותם מהגופים שאנחנו חושבים שהם צריכים להיות רלוונטיים לנושא הזה, גם הנושא שהכתובת למשלוח דואר דורסת את המען ולכן ברגע שאנחנו מכניסים את הכתובת של ההורה השני ככתובת למשלוח דואר, זה מונע מההורה הראשון, שהמען הוא שלו, לקבל את הדואר.
אודליה אדרי: אנחנו מנסים למצוא לזה פתרונות, הפתרונות לדעתנו מעוותים את החוק.
מאיר שטרית: לא הבנתי.
אודליה אדרי: היום בחוק עדכון כתובת, גוף שמופיע בתוספת שמקבל כתובת למשלוח דואר, הוא אמור לשלוח רק לכתובת הזאת.
אודליה אדרי: המען מבחינתו לא רלוונטי, הוא לא מקבל בכלל את המען.
אודליה אדרי: אם אנחנו מכניסים את הכתובת של ההורה השני ככתובת למשלוח דואר, אז כל הגופים האלה לא מקבלים את המען של ההורה הראשון.
אודליה אדרי: מבחינה טכנית הפתרון הוא אפשרי, אבל מבחינת הניסוח של חוק עדכון כתובת, הפתרון שניסינו למצוא הוא פתרון מאוד מסורבל, שלדעתנו לא שייך בכלל להכניס את כל הנושא המורכב הזה של---
זבולון אורלב: אז מה אתם מציעים?
אודליה אדרי: אנחנו מבקשים עוד זמן כדי לשבת עם השר ולמצוא פתרון.
אודליה אדרי: זה מה שאנחנו מבקשים.
אודליה אדרי: אנחנו לא אומרים לא, אנחנו אומרים עוד לא.
זבולון אורלב: מתי היתה הישיבה הקודמת?
מאיר שטרית: יותר מחודשיים.
זבולון אורלב: את מעמידה אותי במצב מאוד מאוד בעייתי.
זבולון אורלב: אם בישיבה הקודמת היית אומרת לי 'חודשיים, שלושה, זה לא זמן מספיק', אני אמון על משנתו של השר המר ז"ל, לא לריב על זמן, מסיבה פשוטה שגם הזמן הארוך יותר מגיע.
זבולון אורלב: לא לריב על הזמן, אבל כולם יודעים שזה לוח הזמנים וככה הבטחתי גם לחבר הכנסת שטרית.
זבולון אורלב: לא ביקשתם גם תוך כדי הישיבה שהיתה אז יותר זמן או משהו כזה, גם לא מיהרתי אחרי שעבר החוק בטרומי לעשות את הישיבה הראשונה.
זבולון אורלב: מה עוד צריך לעשות יושב ראש ועדה כדי שבאמת הממשלה תוכל לעשות את עבודתה נאמנה?
זבולון אורלב: מה עוד הוא צריך לעשות?
אודליה אדרי: אנחנו האמנו שאנחנו נצליח למצוא פתרון ואחרי כן האמנו שאולי נצליח לבטל את זה, אבל השר באמת מעוניין לקדם את זה ולכן הוא ביקש עוד זמן כדי למצוא פתרון.
זבולון אורלב: דר' פרץ סגל.
פרץ סגל: אני רוצה, ברשות אדוני, להוסיף קצת לדברים שאמרה עורכת דין אדרי.
זבולון אורלב: אתה רוצה לפתור בעיות, או להגיד איזה עוד בעיות יש?
פרץ סגל: לא, אני רוצה להגיד מה הקושי, גם מהדברים כפי שהוצגו על ידי חבר הכנסת שטרית---
זבולון אורלב: אם כבר ציטטתי את השר המר, הוא גם היה נוהג לומר שתפקידם של עובדי מדינה זה לא רק לומר מה הבעיות, אלא בעיקר לומר מה הפתרונות.
פרץ סגל: נכון, אבל מתוך הדברים של חבר הכנסת שטרית, שמדובר בכך שבתי משפט ישלחו את הדברים למשרד הפנים.
פרץ סגל: בתי משפט אינם עושים את הדבר הזה.
מאיר שטרית: למה?
מאיר שטרית: הם לא שולחים כל צו של הוצאה לפועל?
פרץ סגל: מסיבה פשוטה, מכיוון שפסק הדין---
מאיר שטרית: צו עיכוב יציאה מהארץ, איך הוא מגיע?
פרץ סגל: נכון, אבל אלה לא פסקים שבדרך כלל שולחים למשרד הפנים.
פרץ סגל: אין פה צווים.
פרץ סגל: מדובר פה בפסק דין בין שני הורים, בדרך כלל סביב הליך גירושין, כאשר פסק הדין שלפי חוק בית המשפט לענייני משפחה או בבתי הדין הרבניים הוא חסוי, הוא ניתן בדלתיים סגורות---
מאיר שטרית: לא הבנת אותי אם כך, אולי לא דיברתי ברור.
מאיר שטרית: אני לא מתכוון שתשלחו את פסק הדין למשרד הפנים, רק את הפסק אם יש מגבלה.
מאיר שטרית: כשמטילים מגבלת אפוטרופסות על הורה, זה יישלח, דף אחד, 'הנני להודיעכם כי להורה איקס ממשפחה וואי, ת"ז כך וכך, הוטלה מגבלת אפוטרופסות'.
פרץ סגל: אז אני אומר, כרגע הדבר הזה לא נוהג, שלא לדבר על רטרואקטיבית.
פרץ סגל: הרי מדובר פה לא מכאן ולהבא, יש פסקי דין לאלפים שניתנו בעשר השנים האחרונות.
מאיר שטרית: שמעתי מנציג משרד המשפטים שיש חמישה מקרים בחמש שנים.
מאיר שטרית: נאתר את חמישה המקרים האלה ונגביל אותם.
פרץ סגל: אני לא יודע מה המקרים האלה, כן או לא, על כל פנים מה שרציתי לומר, השחקן הראשי פה, הנהלת בתי המשפט, האפשרות שלהם לעשות את הדבר הזה, כי חבר הכנסת שטרית אמר שיהיו צווים, כרגע אין צווים כאלה, כיוון שאין כרגע צווים כאלה---
מאיר שטרית: אם החוק יגיד את זה, הם יעשו.
זבולון אורלב: תגיד לי, אנחנו התאספנו פה רק שכל אחד יחזור עוד הפעם ויאמר מה הבעיות?
פרץ סגל: מה שאני רוצה לומר, גם אנחנו ציפינו, בעקבות הישיבה שהיתה לנו עם עורכת דין ישראלי, שנגיע בנוסח מוסכם, ורק בימים האחרונים התברר שיש למשרד הפנים קושי.
פרץ סגל: גם אנחנו המתנו לנוסח שיגיע ממשרד הפנים, כי הם אלה שיצטרכו לעשות את התפקיד הזה.
פרץ סגל: לכן אני אומר, זה לא שלא גילינו נכונות, ישבנו עם עורכת דין ישראלי, ניסינו לגבש נוסח, חשבנו שיש לנו נוסח, קרה דבר שלא הצליחו במשרד הפנים בסופו של דבר לעשות את הדבר הזה, זה לא שהיתה חוסר נכונות.
פרץ סגל: מה שאני רוצה לומר, מבחינת הזמן.
פרץ סגל: אדוני אומר שיש מחויבות כלפי חבר הכנסת שטרית.
פרץ סגל: אני מסכים לזה לחלוטין, רק צריך לזכור שאנחנו חיים פה במציאות של חוק שהוא טרי לחלוטין.
פרץ סגל: מדובר פה בחוק שתקופת ההרצה שלו היא קצרה ביותר, יכול להיות שאולי לא יהיה צורך בו, כי אם החוק יתפקד במצב כפי שהוא היום, משום שאני חושב שהתפיסה שביסוד החוק הקיים היא נכונה יותר מאשר התפיסה שבחוק המוצע, ואני מוכן להסביר את הדבר הזה---
זבולון אורלב: ועדת השרים לא חשבה ככה.
סגל פרץ: לא, ועדת השרים חשבה בכיוון הטכני שאפשר יהיה, כדי להתקדם עוד צעד קדימה, יש פה הקלה טכנית.
סגל פרץ: בסופו של דבר התברר שיש קושי טכני.
זבולון אורלב: ועדת השרים החליטה לתמוך בתיקון המוצע בסעיף 3 בלבד, תוך תיאום המשך הליכה לחקיקה עם משרד המשפטים, משרד הפנים, משרד הרווחה והשירותים החברתיים, המוסד לביטוח לאומי ורשות המסים.
זבולון אורלב: תיאום פירושו של דבר שלא יכולים לבוא הגופים האלה ולהגיד 'לא'.
זבולון אורלב: הם צריכים לתאם, להגיד 'ל א' אלא ב', לא ב' אלא ג', לא ג', אלא ד'.'.
זבולון אורלב: את זה אני מבין.
זבולון אורלב: שאלתי היא מה יקרה אם את סעיף 3 כמו שהוא, שעבר בטרומית, אנחנו נעביר בראשונה ונאמר בדברי ההסבר את כל ההתלבטויות שלנו ואת כל הבעיות שיש לנו, ויש זמן.
מאיר שטרית: אני בטוח.
מאיר שטרית: היה ויגיעו להסכם אחרי נוסח שיפתור את הבעיות, אני מראש אומר שאני מקבל.
מאיר שטרית: אני לא כופה הר כגיגית.
מאיר שטרית: אם יש פתרונות שאתם תגיעו אליהם, אנחנו נשמח לקבל.
מאיר שטרית: אז יש לכם זמן לדון, אחרי הקריאה הראשונה, זה אחרי הפגרה כבר, יש לכם עוד איזה חודש וחצי-חודשיים, מה הבעיה?
מאיר שטרית: אני מציע, אדוני, זה הדבר הכי טוב שצריך לעשות ולדעתי אנחנו מבזבזים זמן.
זבולון אורלב: הבעיה שלי זה שבמליאה אתה הסכמת שקידום וחקיקה יהיו בתיאום, הם כרגע---
מאיר שטרית: הם יושבים כבר ישיבה שנייה, בסבלנות רבה.
מאיר שטרית: את כל החוקים מכניסים בתיאום, בשביל זה אנחנו יושבים בוועדה.
זבולון אורלב: בסדר, כרגע אין לי תיאום עם הממשלה, הממשלה מבקשת כרגע לעכב את זה, זאת הבעיה.
זבולון אורלב: אני מנסה בכל יכולת השכנוע שלי לומר להם שלדעתי לא צריכים לעכב את החקיקה, כל זה יכול לבוא על תיקונו---
מאיר שטרית: אחרי הקריאה הראשונה.
מאיר שטרית: יש מספיק זמן, יש עוד חודשיים עד אחרי הפגרה.
גיא רוה: משהו להוסיף, ברשותך.
גיא רוה: קודם כל לגבי נוסח הצעת החוק.
גיא רוה: אדוני הציע להעביר את סעיף 3 לאישור בקריאה ראשונה, אני רק רוצה להזכיר שבישיבה הקודמת הבנו כבר שאין צורך במלה 'רשאי'.
גיא רוה: כלומר נציגת משרד הפנים הסבירה שלמשרד הפנים יש את כל הנתונים, הם מופיעים כבר במרשם האוכלוסין, כל מה שצריך זה לשחרר את הברז, כלומר להעביר לכל הגופים את הקבצים עם פרטי שני ההורים.
מאיר שטרית: ולהוריד את המלה 'רשאי'.
זבולון אורלב: את זה אני לא יכול לעשות אם אין תיאום איתם.
מאיר שטרית: לזה הם לא התנגדו.
מירב ישראלי: בישיבה שלנו הם אמרו שזה לא בדיוק ככה.
גיא רוה: אני הרשיתי לעצמי להכין נוסח להצעת החוק, שלא קשור לנושא של החמישה מקרים שהזכירו, את הנושא הטכני אני משאיר כמובן לאנשי המקצוע, אבל בהצעת החוק, סעיף 3, לא יכול להישאר איכשהו אחרי כל מה שעברנו בישיבה הקודמת, והמידע מכל הגופים צריך להישלח לשני ההורים.
גיא רוה: זה פותר את הסעיף השלישי שעורכת דין אדרי דיברה עליו, שחוק רישום כתובת מכיל רק ארבעה גופים, שלא קשורים כמובן לשליחת מידע.
גיא רוה: אז נוסח החוק שאני מציע להעביר לקריאה ראשונה הוא הנוסח הזה, ברשותך, כי דיברנו על העיקרון שאין צורך במלה 'רשאי'.
גיא רוה: נושא שני שאני רוצה להעלות, שבמדינת ישראל בשנים האחרונות יש אלפי הורים גרושים שההסכם שלהם הוא של משמורת משותפת.
גיא רוה: משמורת משותפת אומר שבית המשפט פסק בפסק דין ששני ההורים שווים.
גיא רוה: זה אומר שבמקרים האלה שני ההורים צריכים לקבל את המידע באופן אוטומטי וכבררת מחדל, בלי שהם מבקשים.
גיא רוה: אז גם הנוסח הנוכחי של חבר הכנסת לוין ודב חנין וגם הנוסח הזה לא נותנים מענה לאותם אבות גרושים, ומדובר פה על אלפים, לא על חמישה מקרים שנשללה אפוטרופסות שאת זה אני מניח אפשר לפתור בצורה טכנית.
גיא רוה: אלפי ההורים היום לא מקבלים את זכותם, כי ההסכם שלהם אומר 'אני הורה', אני אבא בעיקר, 'במשמורת משותפת, אני לא צריך בכלל לפנות למדינה שתשלח לי את המידע', המדינה צריכה לשלוח לו את המידע.
גיא רוה: זה הכל.
מאיר שטרית: נכון, צודק.
אודליה אדרי: אנחנו לא מתנגדים לעיקרון הזה---
מאיר שטרית: אבל הדואר לא מגיע לאנשים, הם לא מקבלים.
אודליה אדרי: זו שאלה, כפי שאמר דר' פרץ סגל, שאנחנו מנסים לפתור אותה על בסיס החוק הקודם, שזה יהיה אפשרי, אבל אנחנו חוששים שהעברת החוק הזה בנוסחו כיום עלולה לגרום נזק---
מאיר שטרית: מה יגרום?
מאיר שטרית: זו קריאה ראשונה, זה לא יגרום כלום.
זבולון אורלב: איזה נזק?
זבולון אורלב: תסבירי לי איזה נזק ייגרם.
אודליה אדרי: כפי שאמרתי גם במובן הזה שפקיד רישום ייכנס לשאלות שלא נראה לי שהן צריכות להיות בתחום סמכותו, הן הרבה מעבר למה שהוא אמור להתעסק בו, וגם במובן הזה שתיק מרשם לא אמור לכלול שאלות כל כך בעייתיות ומורכבות בנוגע לקטינים, וגם במובן הזה שהישענות על חוק עדכון כתובת לדעתנו מוטעה, כי הרציונל הוא שונה לחלוטין.
אודליה אדרי: כפי שאמרתי, אני מבקשת את זה בשם השר, אנחנו דיברנו עם השר וזו בקשה של השר לבקש עוד קצת זמן כדי שנוכל לשבת איתו ולמצוא---
זבולון אורלב: דיברתם עם השר אישית?
זבולון אורלב: עם עוזר השר?
אודליה אדרי: עוזר השר.
מיכל לאב-שוורץ: הייתי רוצה לבקש שבמסגרת ההסכמות, ככל שיתקבלו, יתווסף לעניין הגבלת האפוטרופסות גם עניין של הוצאת צווי הגבלה.
מיכל לאב-שוורץ: זה הוזכר בישיבה הקודמת---
זבולון אורלב: אני מציע, חבר הכנסת שטרית, שהיום בהצעת אי האמון אנחנו נתפוס את שר הפנים באופן אישי ו---
מאיר שטרית: אתה לא חייב את זה עד לאחר הפגרה.
זבולון אורלב: אם כך אני מעלה את זה מחר להצבעה, אני אומר לך בגלוי.
מירב ישראלי: אני לא אספיק היום לנסח את זה.
זבולון אורלב: לא, סעיף 3 כמו שהוא.
מירב ישראלי: סעיף 3 כמו שהוא לא נותן פתרון.
מירב ישראלי: אנחנו ישבנו על זה ויש פה הרבה סוגיות, חבל להעביר את זה ככה.
זבולון אורלב: מה התשובה שלנו לגבי צווי ההגבלה?
מירב ישראלי: צווי ההגנה?
מירב ישראלי: היו שתי נקודות שעלו בישיבה האחרונה שהיו במחלוקת, אחת, זה הנושא של צווי הגנה, שמשרדי הממשלה לא נטו לקבל את זה, והדבר השני זה באמת היחס בין חוק עדכון כתובת לחוק הכשרות והמוסדות השונים, אלה שתי סוגיות מאוד עקרוניות שהוועדה תצטרך לתת עליהן את הדעת, אחרי גיבוש עמדת הממשלה.
זבולון אורלב: מה התייחסותכם לבקשה של מכון רקמן?
אודליה אדרי: לנושא של צווי הגנה?
אודליה אדרי: ככלל צווי הגנה ניתנים לתקופות קצרות.
אודליה אדרי: מאחר שהם ניתנים לתקופות קצרות, אין שם שינויי כתובת.
אודליה אדרי: הסוגיה שעלתה בדיון הקודם היתה החשש מפני חשיפת מקום הימצאם החדש של האמא והילדים.
אודליה אדרי: לא הולכים למשרד הפנים לעשות שינוי כתובת ולכן אין השלכה בעצם מהחוק הזה על הסיפור של צווי הגנה.
אודליה אדרי: יתרה מכך, רוב צווי ההגנה ניתנים ביחס לאמהות ולא לילדים וזה לא משנה שום דבר בעניין האפוטרופסות וסוגיית הקשר עם ההורה לילדים נבחנת בפני בעצמה ושם ניתנות ההגבלות שנדרשות.
מיכל לאב שוורץ: אני רוצה לתאר לך סיטואציה שבה מוצא צו הגנה.
מיכל לאב שוורץ: גבר שמכה את אשתו לשעבר ואת הילד, האם והילד עוברים למקלט לנשים מוכות ושום גורם לא מיידע את פקיד הרישום על הוצאת צו ההגנה, האב המכה ממשיך לקבל מידע אודות הילד, שעבר יחד עם אמו מעיר אחת לעיר אחרת, ולכן עבר בית ספר, בית הספר החדש ישלח לו זימונים לאספות הורים, האב המכה יגיע לאספת ההורים והתרחיש הוא שחור מאוד.
אילת ששון: הסיטואציה הזאת תוארה בפעם הקודמת ולכן הנקודה הבעייתית היחידה שאפשר לזהות מתוך הסיפור זה מערכת החינוך.
אילת ששון: מערכת החינוך, בניגוד למערכות גדולות אחרות, יודעת שילד שנוחת באמצע שנת לימודים מגיע כי אמא שלו כרגע נמצאת במקלט לנשים מוכות.
אילת ששון: אין את כל המידע, יש איזה שהיא סיטואציה, ילד לא מגיע לכיתה, נוחת בכיתה לזמן מוגבל מבלי שהמערכת הקטנה, המצומצמת, של בית הספר יודעת.
אילת ששון: ערב הדיון הקודם שהיה פה הגיע אליי מקרה, מקרה אפילו יותר סבוך מהעניין הזה, כי זה ילד שהיה בבית חולים, ילד שאושפז ולא רצו שיידעו, בית החולים היה סמוך למקום המקלט.
אילת ששון: במקרה הזה פעלנו באופן ספציפי להוצאת צו שמאפשר לבית החולים לא ליידע את האבא, לא רק לא ליידע באופן יזום, אלא גם לא לתת אינפורמציה, האבא שהתקשר לבית החולים ושאל אם הילד נמצא, בית החולים קיבל שם צו לומר לא.
אילת ששון: אז אלה סיטואציות ממוקדות, אני לא חושבת שאפשר להעמיס על החוק הזה, בוודאי בנוסח הספציפי---
זבולון אורלב: עזבי את הנוסח הקיים.
זבולון אורלב: מדובר בנוסח שאנחנו נסכם אותו, למה אי אפשר בכל זאת לתת פתרון לאותם מקרים, המקרים המאוד בודדים?