GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מירב ישראלי: זה בנוסף להצגה במקום.
זבולון אורלב: מה שאנחנו אומרים, בצו הגבלה המדינה חייבת לפרסם הודעה להורים.
מירב ישראלי: אתה צריך להגיד את זה.
זבולון אורלב: אני צריך להגיד.
זבולון אורלב: אני לא אומר איך לפרסם הודעה, במכתב רשום, במודעה, בשלט מאיר עיניים בכניסה לגן.
מירב ישראלי: כאן אתה מחייב שלט מאיר עיניים בכניסה לגן, בלבד.
זבולון אורלב: אני מחייב את המדינה לפרסם להורים על צו ההגבלה.
מירב ישראלי: אז להוריד את הצורך לשים שלט?
מירב ישראלי: רק לכתוב 'לפרסם'.
זבולון אורלב: אני חושב שצריך לפרסם.
מירב ישראלי: במקום (ד) ו-(ה) ביחד, אנחנו ננסח את זה מחדש.
מירב ישראלי: (ד) הישן אומר כך; 'הממונה יקבע בצו הגבלה מנהלי הוראות לעניין ביצועו', זה נשאר.
מירב ישראלי: 'הממונה יפרסם', לא יקבע הוראות, או יודיע, להורים...
מירב ישראלי: שלגביו ניתן הצו הודעה על מתן צו ההגבלה המנהלי והטעמים ואנחנו מבטלים את עותק שצו הגבלה מנהלי יוצג במעון וב-(ה) העותק של צו ההגבלה המנהלי יומצא לבעלים של הבעלים אם ניתן לאתרם בשקידה סבירה.
גלי עציון: אפשר להוסיף גם את ההורים?
גלי עציון: הבעלים של המעון, למנהלות ולהורים?
מירב ישראלי: לא, זה מה שאמרנו, שהוא לא יכול להודיע.
גלי עציון: אבל אם הוא יכול, אם ניתן לאתרם בשקידה סבירה?
רן רידניק: זה 200,000 ילדים.
זבולון אורלב: אתה סוגר בצו מנהלי 200,000 ילדים?
מיטל להבי: למנהלות, היא צודקת, לגננות.
זבולון אורלב: אני אומר לפרסם הודעה להורים, אני לא אומר לשלוח הודעה להורים.
רן רידניק: אוקי, אני רוצה שזה יהיה ברור.
זבולון אורלב: אני אומר באופן ברור, החובה של המדינה זה לפרסם הודעה להורים.
זבולון אורלב: אני לא אומר באיזה דרך, במכתבים, בפלאיירים, במודעה במקומון, בשלט גדול שהוא לא יכול לעקור, שיעמוד מפקח שם ויאמר.
מיטל להבי: אני רוצה להוסיף שצריכים להודיע גם לעובדים בגן, מחר אין להם עבודה.
זבולון אורלב: את צודקת, צריכים להודיע גם לעובדים.
זבולון אורלב: זה מקום עבודה שלהם.
יובל אביעד: אבל בגלל זה היא מפרסמת הודעה לציבור.
זבולון אורלב: אני לא רוצה הודעה לציבור, אל תעשה לי הודעה לציבור.
זבולון אורלב: אני רוצה הודעה להורים ולעובדים.
מירב ישראלי: זה לא מה שאתה אומר, אתה אומר שהם יפרסמו הודעה, אתה משאיר להם את שיקול הדעת.
זבולון אורלב: אני אומר יפרסמו הודעה להורים ולעובדים.
זבולון אורלב: זה מה שאני אומר.
מירב ישראלי: זה יכול להיות לכאורה בעיתון.
זבולון אורלב: יכול להיות לכאורה בעיתון.
זבולון אורלב: אם זה סביר, זה בסדר גמור.
זבולון אורלב: אם זה במועצה המקומית גזר ובמקומון של גזר מפרסמים הודעה, כל גזר רואה את זה.
זבולון אורלב: זה תלוי.
זבולון אורלב: בירושלים, כשמפרסמים שגן רבקה ייסגר, אז...
תמר אלמוג: לא, זה 'יתד נאמן'.
זבולון אורלב: וביחס להתראה, תמר, יש שיקול דעת לפרסום.
מיטל להבי: אני הערתי שסעיף 33(ג), אנחנו אומרים שעל אף הוראות סעיף קטן על ההתראה המנהלית, הוא רשאי להוציא צו הגבלה מנהלי מיידי בהתקיים אחד משלושה.
מיטל להבי: אחד משלושה, ככל שנוגע לבטיחות ולשלומם של הילדים, שזה סעיפים (2) ו-(3), אין לי ערעור על זה שצו צריך להיות מיידי, אבל ככל שנוגע לזה שהוא פועל ללא רישיון הפעלה, כשמדובר במשהו שהוא יותר פרוצדורלי ולא מהותי, אני חושבת שהוא צריך לתת התראה.
מיטל להבי: ככל שמדובר בשלום ובטיחות הילדים, ללא התראה, צו מיידי, סגירה מיידית.
מיטל להבי: אבל ככל שמדובר במשהו שהוא פרוצדורלי, של רישיון---
זבולון אורלב: מה קורה בפיקוח על סגירה?
מירב ישראלי: אני חושבת שאין הוראות דומות לזה.
זבולון אורלב: לא, יש התראה למוסד שפועל ללא רישיון.
שולמית ביסמנובסקי: יש התראה, שלושה חודשים.
מירב ישראלי: בחוק פיקוח על בתי ספר?
זבולון אורלב: יש לנו כאן את הייעוץ המשפטי של משרד החינוך, קצת כבוד.
זבולון אורלב: כן, גב' טישלר?
זבולון אורלב: מה אומרים חוקי החינוך?
יעל טישלר: ברגע שאין רישיון למוסד, ניתן להוציא צו סגירה.
יעל טישלר: צו הסגירה נכנס לתוקפו תוך 30 יום.
זבולון אורלב: בלי התראה.
יעל טישלר: בלי התראה.
מירב ישראלי: המנהל הכללי רשאי לצוות בכתב על סגירת בית ספר, אם הוכח שנתקיים אחד מאלה; (1) בית הספר מתנהל ללא רישיון...
מירב ישראלי: צו הסגירה יישלח בדואר רשום או על ידי שליח.
זבולון אורלב: זה חוק ראשי?
זבולון אורלב: חוק פיקוח על בתי ספר.
מירב ישראלי: כן, זה החוק.
מירב ישראלי: 'וייכנס לתוקפו בתום 30 יום מיום מסירתו כאמור בסעיף קטן (ב), זולת אם נקבע במועד מאוחר יותר לכך והוא יעמוד בתוקף עד אשר יבוטל על ידי המנהל הכללי או על ידי בית המשפט'.
מירב ישראלי: זו ההוראה.
זבולון אורלב: קודם כל למדנו שצריכים להוסיף פה תוך כמה זמן נכנס הצו לתוקפו, מה שלא כתוב פה בחוק.
מירב ישראלי: לא, כתוב שהממונה יקבע.
מירב ישראלי: יש פה סמכות עם שיקול דעת מסוים.
מיטל להבי: אני לא הבנתי איזה רישיון מחפש משרד החינוך כשהוא לוקח או לא לוקח את ההיתר ממישהו.
זבולון אורלב: הובא לידיעתו שפועל מוסד חינוכי ללא רישיון של משרד החינוך.
מירב ישראלי: חוק פיקוח על בתי ספר.
זבולון אורלב: אז רשאי המנהל הכללי להוציא צו סגירה בלי שימוע, בלי שום דבר, והצו נכנס לתוקפו תוך 30 יום.
שולמית ביסמנובסקי: הפסיקה גם אומרת שרישיון הוא תנאי מהותי ולא תנאי טכני, והיא חוזרת על זה הרבה שלמעשה הרישיון מבטיח את טובת הילדים.
זבולון אורלב: גב' להבי, מה יש ברישיון?
זבולון אורלב: ברישיון יש את אותם הגורמים שמבטיחים את שלומו של הילד.
זבולון אורלב: בהיעדר רישיון הפעלה, יש לך יסוד לחשוב שיש סכנה לילד, בטיחות, עובד שלא עבר בדיקה נפשית וכל מיני רעות חולות אחרות.
גלי עציון: ואם חברת הבדיקה טרם סיימה את הבדיקה ולכן אין רישיון או חידוש?
מירב ישראלי: אסור לו לפעול עקרונית, אם אין לו רישיון.
מירב ישראלי: יש הוראות מעבר, מעבר להוראות המעבר---
זבולון אורלב: חברים, אין הנחות.
מיטל להבי: אתמול היה אצלי מנהל רשת גנים שנקראת פיסגן.
מיטל להבי: יש לו ארבעה גנים, רשת, טייס לשעבר, לא תאמין, איש חינוך שהגיע מחיל האוויר, אני לוקחת אותו לסרט שלי כדי שראש העיר יתרשם מזה.
מיטל להבי: בכל אופן, לקחתי טייס אחד לסרט ויש לו גן אחד עם רישיון, מתוך ארבעה גנים שהוא מנהל, והוא נקנס על הגן הזה שבע פעמים עד שהוא קיבל את ההיתר---
זבולון אורלב: רישיון ממי?
מיטל להבי: מאיתנו, מהעירייה.
מיטל להבי: היתר לשימוש חורג.
מיטל להבי: אני לא מבינה את כל הרישיונות האלה, אני לא מבינה איך הם יהיו מתואמים.
מיטל להבי: בכל אופן, להוציא רישיון מאיתנו לוקח שנתיים כמעט, אצלכם, אני לא יודעת, אולי ייקח שלושה חודשים, אבל מי ששוכר מקום ומי שמתחיל להפעיל ולשלם ארנונה ולשלם היטלי השבחה, זו סאגה שהיא לא אפשרית, בטח לא לגננת, לפתוח גן עם רישיון מיד.
מיטל להבי: אתם יודעים שהתהליך הוא מאוד מאוד ארוך, אתם יודעים שהתהליך אצלכם במקרה הטוב ייקח חצי שנה.
מיטל להבי: אצלנו, אנחנו גרועים, לוקח שנתיים, או שנה לפחות.
מיטל להבי: רק תיק מידע להוציא לוקח חודשיים.
זבולון אורלב: במשרד החינוך צריכים להגיש את הבקשות לשנת לימודים עד מרץ, אם אינני טועה.
זבולון אורלב: מי שמגיש בקשה לרישיון לבית ספר עד חודש מרץ, יש התחייבות של המשרד שב-1 לספטמבר יש לו את הרישיון.
שולמית ביסמנובסקי: תוך ארבעה חודשים, חוק הפיקוח קבע.
זבולון אורלב: כלומר גם פה יצטרך להיות לוח זמנים מחייב עד איזה תאריך צריכים להגיש ומאיזה תאריך...
יעל טישלר: מה שעושים זה חותמים חוזה שכירות וחוזה השכירות מותנה בכך שתקבל רישיון.
יעל טישלר: אלה חוזי השכירות שאנחנו רואים.
מיטל להבי: אבל אתם נותנים רישיון על תכנית פדגוגית או על תכנית פיזית?
זבולון אורלב: חוק הפיקוח זה גם וגם.
לוי: אבל היום חוזי השכירות הם הרבה פעמים על בתים פרטיים, זה לא כל כך פשוט.
זבולון אורלב: גב' להבי, אני מסכים איתך שיש כאן מרכיב שלא קיים בחוק הפיקוח, וזה העובדה שמסגרות לא מעטות פועלות לא בתוך מתקנים תקניים אלא בדירות.
זבולון אורלב: גם בגילאי 4-3 , 80% מהילדים הם לא בחוק חינוך חובה, ולמרות זאת הם תחת חוק הפיקוח על בתי ספר.
זבולון אורלב: אנחנו בעצם דוחים כאן סוגיה שהיא מאוד עקרונית, שזה הסינכרוניזציה בין ההיתר לשימוש חורג לבין הרישיונות שאנחנו רוצים.
מיטל להבי: אז מה שאני מציעה, על סעיף (1) נחיל את ההתראה המנהלית.
זבולון אורלב: לא, אני לא מקבל את זה.
מירב ישראלי: עדיין זה 'רשאי להוציא'.
מיטל להבי: אני חושבת שבמקום של בטיחות ושלומם של ילדים, צו מנהלי מיידי.
זבולון אורלב: אבל אם אין רישיון, יש יסוד לחשוב ש---
מיטל להבי: שלושה חודשים, כמו במשרד החינוך.
מיטל להבי: נותנים התראה של שלושה חודשים.
מירב ישראלי: לא, הצו נכנס לתוקף תוך 30 יום.
יעל טישלר: לא, מה שאמרתי זה ממועד בקשת הבקשה לרישיון צריכים לקבל החלטה תוך ארבעה חודשים, לפני תחילת שנה.
מיטל להבי: לא, אבל אמרת גם שאם אין לו רישיון והוא התחיל את השנה, אתם נותנים לו שלושה חודשים בסיבוב ראשון.
יעל טישלר: לא. זה מהותי.
מירב ישראלי: גם תחשבי איזו אמירה זו, שהחוק קובע חובת רישיון ואז אנחנו מאפשרים...
זבולון אורלב: גב' להבי, בעניין הזה אני לא מסכים איתך.
זבולון אורלב: יש גם מסר.
שולמית ביסמנובסקי: זה נכון שצו הגבלה צריך להיות מיידי, אבל חייבת להיות פה התראה רק בגלל הסיבה שלא רק משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה נותן את הרישיונות, כי יש פה גם גוף בודק, ויכול להיות שהרישיון יצא לדרך וזה אצל הגוף הבודק וזה נופל בין הכיסאות.
שולמית ביסמנובסקי: האדם יודע שהוא ברישיון, משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה חושב שהוא לא ברישיון, הוא חייב אפשרות להגיב.
מירב ישראלי: הוא לא יודע.
מירב ישראלי: הוא מקבל הודעה על רישיון רק מהממונה.
זבולון אורלב: מי שחותם על הרישיון זה רק אדם אחד, הממונה.
שולמית ביסמנובסקי: אבל יש גם חידושים.
מירב ישראלי: כתבנו את זה, בחידושים הרישיון עומד בתוקף עד שהוא מקבל הודעה אחרת.
זבולון אורלב: יש יכולת ערעור?
זבולון אורלב: הוצא צו, אפילו לפי 33(ג)---
מירב ישראלי: כן, יש ערר.
מירב ישראלי: בהמשך.
קרן איוס: שאלה, כיוון שהגנים הפרטיים לא הולכים לפי תנודות השוק, כמו במשרד החינוך, ששם יש רשימות מוקדמות ויודעים מתי פותחים, מי אוכלוסיית היעד, איפה יושב המבנה, לנו יש קצת בעיה עם זה, כי לפעמים הרישום אלינו הוא בחודשים יולי-אוגוסט, וב-1 לספטמבר, אם אנחנו נפתח את הגן אנחנו נקבל צו סגירה מיידי.
קרן איוס: זה לא מידתי באופן הזה שההתארגנות שלנו אחרת.
קרן איוס: אני לא יכולה לשכור דירה ממרץ בהנחה שאני אקבל תוך ארבעה חודשים את הרישיון, עד לאוגוסט.
קרן איוס: זה אומר שחצי שנה אני עומדת ריקה עם הוצאות, בלי רישום, בלי צוות, עם מבנה ללא רישיון ואין לי ודאות.
זבולון אורלב: את שואלת שאלה טובה.
זבולון אורלב: מה שנצטרך כנראה לעשות זה לצמצם מאוד את הפער בין הבקשה לרישיון לבין מתן הרישיון.
זבולון אורלב: להערכתי מה שקורה במשרד החינוך זה מוגזם, לא צריכים ארבעה חודשים, בעיקר כשאיתרנו פה גוף בודק שאמור לזרז את כל ההליכים, ומאחר ויש למדינה אינטרס שייפתחו גנים, הרי זה אינטרס שלנו, החוק הזה לא בא לסגור גנים, אלא להיפך, לאפשר תשתית טובה שייפתחו גנים, לדעתי אנחנו נצטרך לדבר על זה.
זבולון אורלב: אל תורידי את השאלה הזאת, השאלה הזאת תלויה ועומדת ותחזרי לשאול כשגב' תמר אלמוג תחזור.
זבולון אורלב: צריך שבצד זה שקובעים שאפשר להוציא צו הגבלה מיידי, אם אין רישיון, צריך שיהיו תנאים סבירים, לוח זמנים סביר למתן רישיון.
זבולון אורלב: יובל, הייתי רוצה שזה גם יהיה בתוספת, הסוגיה של לוח הזמנים היא חשובה.
זבולון אורלב: במשרד החינוך זה לא בתקנות, במשרד החינוך לוח הזמנים בחוק הראשי, נדמה לי.
זבולון אורלב: פה אני מוכן לא בחוק הראשי, כי אמרתי, זה חוק חדש, אני לא רוצה...
זבולון אורלב: צריכים להשאיר גמישויות שונות, ללמוד מהניסיון.
זבולון אורלב: יעקב, זה למשל דבר מהותי שמוכרח להיות בתוספת, כיוון שעם העברת החוק כבר יכולים אנשים להתארגן, לדעת כמה זמן מראש לשכור וכדומה.
זבולון אורלב: לדעתי זה סדר גודל של שלושה חודשים, אם אתה שואל אותי, זה נראה לי זמן די והותר, וזה גם בסדר כשאומרים לאדם, תשכור שלושה חודשים מראש, כי אתה צריך לעשות כל מיני התאמות.
זבולון אורלב: זה מסתדר לי.
יעקב פרידברג: זה מסוג הדברים שאתה סבור שצריך להשאיר פה גמישות כדי ללמוד את ה---
יעקב פרידברג: אני שואל את זה, כי אני תוהה למה זה לא יהיה בחקיקה עצמה, לדוגמה.
זבולון אורלב: בגלל שיכול להיות שיתברר שאחרי זה שאפשר להוריד את זה לחודשיים, או שיתברר שצריכים ארבעה חודשים, כי לא מספיקים.
זבולון אורלב: במערכת החינוך יש כבר ניסיון והוא ניסיון רע, דרך אגב.
יעקב פרידברג: היה ניסיון לשנות את התקנות.
זבולון אורלב: עזוב, כבר לקחו מיקור חוץ, מרמנט, אני לא רוצה להיכנס לסיפור הזה.
זבולון אורלב: משרד החינוך זה ניסיון רע.
זבולון אורלב: פה, חלק מההסכמה שלי ללכת עם האוצר, שמה שאפשר לעשות במיקור חוץ, שהוא לא סמכויות שלטוניות, ייעשה במיקור חוץ, כי אתה יכול בבת אחת, לקראת שנת לימודים, לשכור הרבה סטודנטים, לעשות מבצעים ואתה לא נכנס למחויבויות של עובדי מדינה וכל הסיפורים האלה.
זבולון אורלב: הבונוס של זה צריך להיות קצת יותר זריזות בלוח הזמנים.
לוי: כדאי גם בזה לבדוק מה קורה היום, למשל במשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, כשהם צריכים לתת אישור לפתיחת מעון, כמה זמן לוקח להם.
זבולון אורלב: אתה רוצה עכשיו להכניס אותי לבוץ?
זבולון אורלב: אני מקבל פעם בשבוע מכתב מכמה אנשים, שצוחקים כאן, עם תלונות מפה עד להודעה חדשה, על משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
זבולון אורלב: הם אומרים לי 'זבולון, עם אלה אתה רוצה לבנות מדינה?'
זבולון אורלב: ראיתי עכשיו מכתב של ויצ"ו.
זבולון אורלב: ויצ"ו פה?
זבולון אורלב: ויצ"ו פה.
זבולון אורלב: ארגון אחר העביר לי את המכתב שלהם וראיתי את המכתב.
זבולון אורלב: אני מקבל מכתבים מפה עד להודעה חדשה, מה קורה עם הדרגות וכל מיני דברים ש...
זבולון אורלב: עזוב אותי מהצרות האלה, אני מונע את עצמי מלטפל בבעיות הקיימות היום, כי אחרת אני יודע לאן אני נכנס ואני לא יודע איך אני יוצא מזה.
זבולון אורלב: לכן אני בעד לסדר את הדבר הזה בחוק.
קרן איוס: אני רוצה להגיד שברשות המקומית, פה בירושלים, הרב יהושע פולק קבע תקנה בחוק התכנון והבנייה שהתיר לנו, לגנים שביקשו היתר לשימוש חורג, שנה, לעבור את כל הביורוקרטיה שעמדה על 14 תנאים, שזה גם ככה היה המון, כדי שנוכל להעמיד את הגן על הרגליים.
קרן איוס: אז אם יש משהו באמצע, משהו שיעזור.
זבולון אורלב: אני לא יודע, אני אמרתי לך שבסינכרוניזציה שהעלתה גב' להבי כבר כמה וכמה פעמים ואני סומך עליכם שלא תתנו לי לסיים את החוק עד שנעשה את הסינכרוניזציה הזאת, בין החוק הזה ותנאי הרישיון שלו לבין חוק התכנון והבנייה שיש בו מחויבות.
מיטל להבי: רציתי לחדד.
מיטל להבי: בית ספר מתבסס על טרום וטרום חובה.
מיטל להבי: הגנים הפרטיים, או ה-3-0, למעשה מקבל את תחזית השוק הכי רעננה.
מיטל להבי: כשבקרית השרון בנתניה פתאום נולדו מאות ואלפי ילדים, המצוקה התגלתה בקטע של הפעוטות, של הגילים הקטנים.
מיטל להבי: לכן השוק הזה הוא שוק גמיש, הוא שוק שגם לי הוא מספק צורך גמיש.
מיטל להבי: אני, כעירייה, עד שאני מקבלת החלטה, מתקצבת הקמת גן, מקצה לזה קרקע, כל זה אורך שנתיים-שלוש.
מיטל להבי: במקום שהביקושים הם דינמיים, השוק הפרטי מייצר לנו את מערכת האיזונים.
מיטל להבי: כאמא, אני אומר לך שאני לא הכנסתי את ילדי לגן בספטמבר, כי זה היה חורף.
מיטל להבי: גנים פרטיים בדרך כלל דווקא נפתחים באפריל-מאי, למה?
מיטל להבי: כי את הפעם הראשונה אמהות נוהגות לתת לגן פרטי אחרי החורף, כדי שלא יתפוס מחלות.
מיטל להבי: יש המון דברים שהשוק הפרטי, בגלל שהוא חי לא את תחזיות הביקושים---
זבולון אורלב: אשר על כן?
מיטל להבי: אשר על כן חייבים לייצר את אותה פלטפורמה שנותנת להם את האוויר של ההיתר הזמני בתנאים מינימליים והשלמות אחר כך.
חנן דגן: דבר ראשון, צריך לקחת ולשים לב שלא כמו בגני עירייה, תינוקות נולדים במהלך כל השנה והגנים הפרטיים באמת פתוחים לכל אורך השנה.
חנן דגן: הדבר השני שחשוב לקחת בחשבון, בממוצע גן פרטי עובר מקום כל שנתיים-שלוש, צריך את כל ההליך מחדש, כי בעלי הנכס משנים את הייעוד של הנכס
זבולון אורלב: יש עוד הערות לגבי 33?
גלי עציון: קודם כל שאלה עקרונית בסיסית, מה היחס בין סעיף 33 לסעיף 15 שעוסק בהתליה וביטול רישיון?
גלי עציון: מתי משתמשים באיזו סמכות.
זבולון אורלב: שאלה טובה.
יובל אביעד: קודם כל צריך להבין את הרציונל של צווים של הגבלה מנהלית.
יובל אביעד: הצווים של הגבלה מנהלית ככלל אנחנו קוראים להם צווים מנהליים בשפה שלנו, והם צווים שהמטרה שלהם לתת מענה ישיר ומיידי להפרה שמתרחשת בשטח כרגע, כאשר אין חשיבות ליסוד הנפשי שמתלווה למעשה עצמו.
יובל אביעד: ההנחה שעומדת בבסיס של הצווים המנהליים זו הנחה שאם המפוקחים לא ימלאו את ההוראות של המפקח, תיגרם פגיעה מיידית בציבור ובמתן השירות.
זבולון אורלב: למה אי אפשר לעשות את זה באמצעות סעיף 15?
יובל אביעד: סעיף 15 הוא סעיף ש---
זבולון אורלב: יש לו סמכות או לבטל או להתלות את הרישיון.
יובל אביעד: אבל שים לב, בהתקיים אחד מאלה: הרישיון ניתן על יסוד מידע כוזב, חדל להתקיים תנאי מהתנאים.
יובל אביעד: כלומר בסעיף 15 יש לנו סיטואציות מאוד מוגדרות מתי אנחנו יכולים להפעיל אותו.
יובל אביעד: לעומת הסעיף של צו הגבלה מנהלי, בגלל שהוא צריך להיות מיידי וצריך לשמור על שלומם ובטיחותם של הילדים באופן מיידי ובמתן השירות---
זבולון אורלב: יש תשובה, לדעתי, יותר פשוטה, תגידו לי אם אני לא טועה, למרות שאני לא משפטן, שב-15 מדובר למי שיש רישיון.
זבולון אורלב: הסעיף שלנו הוא על מי שאין לו רישיון.
יובל אביעד: לא רק.
זבולון אורלב: אמרתי קודם כל.
זבולון אורלב: אז קודם כל צריכים את שניהם.
זבולון אורלב: עכשיו אתה אומר, באותה חגיגה, הואיל ואני צריך לחוקק חוק מה אני עושה עם מסגרת שאין לה רישיון, להוציא צווי סגירה, אז אני גם רוצה לשמור לעצמי את האופציה לשמור על זה גם על מי שיש לו רישיון.
זבולון אורלב: במקרים חריפים, במקרים קשים.
זבולון אורלב: ב-15 אני נותן לו את הרישיון.
זבולון אורלב: אוקי, נטלתי לו את הרישיון, הגן ממשיך לפעול.
זבולון אורלב: נטלתי לו את הרישיון, לפי סעיף 15, התליתי לו את הרישיון, הגן ממשיך לפעול, מה אני עושה?
זבולון אורלב: משתמש בסעיף הזה, מוציא צו.
יובל אביעד: בין היתר.
גיל אשכנזי: הם יכולים להיות חופפים או שהם מוציאים אחד את השני?
זבולון אורלב: לא, אלה שתי מדרגות.
זבולון אורלב: יש מדרגה אחת שאני מבטל או מתלה את הרישיון.
זבולון אורלב: המדרגה הזאת עזרה, עזרה.
זבולון אורלב: לקחתי את הרישיון, הגן נסגר.
זבולון אורלב: מה קורה כשהגן לא נסגר?
יובל אביעד: שימו לב, יש פה עניין גם של ביטול והתליה.
יעקב פרידברג: זה סעיף פחות קריטי.
יעקב פרידברג: זה טיפול הרבה פחות חזק.
יובל אביעד: סעיף 15 יותר חזק, זה ביטול והתליה.
זבולון אורלב: אמרתי, אלה שתי מדרגות.
יובל אביעד: לגבי הצווים המנהליים, מה שכותבים בצווים מנהליים, לי יש ניסיון עם צווים מנהליים, זה בדרך כלל לתת הוראות לאדם להימנע מביצוע עברה.
יעקב פרידברג: 'אל תשתמשו בחדר פלוני בתוך...
יעקב פרידברג: תעברו לצד השני'.
יעקב פרידברג: הוראות מנהליות שהרישיון עדיין חי בהם.
יעקב פרידברג: אתה מתלה רישיון, בעצם הגן נסגר, נקודה, אין שום מקום לגמישות ושיקול דעת.
גלי עציון: לעניין סעיף 33(א).
גלי עציון: כאן אנחנו חושבים שצריך להוסיף שהתיקון יהיה בתוך פרק זמן סביר.
גלי עציון: 'רשאי הוא לדרוש מהבעלים של מעון היום...'.
זבולון אורלב: 'רשאי הוא לדרוש מהבעלים של מעון היום לפעוטות...
זבולון אורלב: לקיים---
יעקב פרידברג: לקיים תוך זמן סביר.
יובל אביעד: יש עם זה סוג של בעיה.
יובל אביעד: לפעמים מצבים, במיוחד במעונות היום, ישנם דברים שהם נדרשים לתקן באופן מיידי.
זבולון אורלב: אולי הוא רוצה שבעוד שעה תתקן את זה?
גלי עציון: זה גם סביר בנסיבות העניין.
גלי עציון: ושנית, אני רוצה לתת---
יעקב פרידברג: עדיף לא להכניס את המלה 'סביר' לחוק, אם לא חייבים.
יעקב פרידברג: 'שקידה סבירה', אמרנו שאין בררה, אבל ברגע שאתה מכניס סביר, זה כבר נכנס ל...
יעקב פרידברג: עדיף לא להכניס.
קריאה: זה פתח לפרשנות.
קריאה: סביר זה בעיה, סביר בשבילך זה חודש, סביר שלי זה שבוע.
זבולון אורלב: חברים, ההערה נדחתה.
זבולון אורלב: הערה נוספת?
גלי עציון: הערה נוספת לעניין סעיף 33(ד)(1).
גלי עציון: כתוב 'הזדמנות סבירה לטעון את טענותיו' ולא כתוב בפני מי.
זבולון אורלב: בפני מי שמוציא צו הגבלה, זה מאוד פשוט.
מיטל להבי: המוציא הוא השופט?
מירב ישראלי: זה שימוע.
זבולון אורלב: זו דווקא עברית פשוטה שגם אני מבין.
גלי עציון: הערתנו הכללית היא שמי שצריך להוציא את הצו זה המנהל הכללי ולא הממונה, ולפיכך אנחנו חושבים---
זבולון אורלב: נקבעה לי פגישה עם השר, אני אמרתי את זה לאורך כל הדרך, הסוגיה הזאת של הסמכויות ממונה/מנהל כללי, בישיבה עם השר אני אעלה את זה ואתייעץ איתו ולאחר מכן נקבע פה מסמרות.
גלי עציון: לכן לדעתנו לטעון זה לפני המנהל הכללי.
זבולון אורלב: תרשמי לך בסוף לשאול את השאלה הזאת, ואני מעיד בפניי את היועצת המשפטית שרשמה לפניה שזאת סוגיה שנצטרך להתייעץ עם השר בעניין הזה.
גלי עציון: עוד עניין.
גלי עציון: אנחנו לא כל כך מבינים את נושא 'השקידה הסבירה'.
גלי עציון: יש מקום שכתוב ברישיון איפה הוא נמצא, איפה הוא גר ולשם יגיעו, אבל עכשיו אני מבינה שזה מתייחס גם לכאלה שאין להם רישיון, אז אין לכם...
מירב ישראלי: נכון, זה הרעיון.
גלי עציון: דבר נוסף שלא כל כך ברור זה לגבי סעיף 33(ד)(2).
גלי עציון: הביטוי 'כדי לסכל את מטרת הוצאת הצו'.
גלי עציון: אם הכוונה היא להוצאה מיידית בגלל חשש ממשי ומיידי לשלום הילדים ולביטחונם, אז צריך להגיד במפורש.
מירב ישראלי: זה מתי לא צריך לעשות שימוע.
גלי עציון: 'כדי לסכל את מטרת הוצאת הצו', זה מתי אין לך זכות להשמיע את טענותיך לפני הוצאת הצו.
גלי עציון: לא ברור המושג 'כדי לסכל את מטרת הוצאת הצו'.
גלי עציון: אנחנו חושבים שאפשר למנוע זכות טיעון רק באמת במקרה שיש חשש ממשי ומיידי לשלומם וביטחונם של הילדים וזה צריך להיכתב במפורש.
זבולון אורלב: הממונה על  זכויות האזרח, מר פרידברג, שמעת את הערתה?
זבולון אורלב: היא אומרת לא לסכל את מטרת הוצאת הצו, אלא אם סבר שיהיה במתן הזדמנות כאמור כדי לפגוע באופן ממשי ומיידי בשלומם של הילדים.
יעקב פרידברג: אני רוצה להתייעץ עם גב' תמר אלמוג ולשמוע על איזה מקרים מדובר.
זבולון אורלב: אז תהיה התייעצות על הדבר הזה ואתם צריכים לתת תשובה.
זבולון אורלב: עוד הערות?
זבולון אורלב: רק שתדעי, בהיעדרך עלתה כאן שאלה מה הקשר בין הסעיף הזה לבין הסעיף של התליה וביטול רישיון.
זבולון אורלב: עורך דין אביעד ענה מה שענה ותראי בפרוטוקול.
זבולון אורלב: אנחנו בסעיף 34.
מירב ישראלי: (מקריאה): "בקשה לביטול צו הגבלה מנהלי.
מירב ישראלי: 34.
מירב ישראלי: (א) הרואה את עצמו נפגע מצו הגבלה מנהלי רשאי להגיש לבית המשפט המוסמך לדון בעברה לפי סעיף 56(א)(2) בקשה לביטולו.
מירב ישראלי: "(ב) הגשת בקשה לביטול צו הגבלה מנהלי לפי סעיף קטן (א), אינה מתלה את תוקפו של הצו, כל עוד לא החליט בית המשפט אחרת; החליט בית המשפט להתלות את תוקפו של הצו במעמד צד אחד, תידון הבקשה במעמד הצדדים בהקדם האפשרי ולא יאוחר מתום שבעה ימים מיום ההחלטה.
מירב ישראלי: "(ג) בית המשפט רשאי לבטל צו הגבלה מנהלי, לאשרו או לשנות".
מירב ישראלי: 56(א)(2)---
יובל אביעד: 'זה מפר צו הגבלה מנהלי שניתן לפי הוראות סעיף 33(ב) או (ג)'.
יובל אביעד: זה סעיף עונשין.
מירב ישראלי: שנה זה בית משפט שלום, אז למה לא להגיד בית משפט שלום?
זבולון אורלב: שלום או לעניינים מנהליים?
זבולון אורלב: למה צריך לזה בית משפט שלום?
יובל אביעד: מפר צו הגבלה מנהלי, לבית משפט לעניינים מנהליים.
יובל אביעד: זה צו מנהלי.
זבולון אורלב: 34(א), לאיזה בית משפט הולך?
מירב ישראלי: זו הוראה אישית, זה הגשת כתב אישום.
מירב ישראלי: זה לא מנהלי, לדעתי זה בית משפט שלום.
מירב ישראלי: 'העושה אחד מאלה – דינו מאסר שנה: (2) מפר צו הגבלה מנהלי...'
מירב ישראלי: , זה אומר שהגישו צו נגדו לבית המשפט ועכשיו מתנהל נגדו הליך פלילי.
מירב ישראלי: הוא מפנה לבית משפט שמוסמך לדון בעברה, בית משפט שלום.
שולמית ביסמנובסקי: רציתי לדעת, מאחר ויהיו פה הרבה מאוד עניינים משפטיים לפי צווי ההגבלה שיצאו פה על כל הפרה של תנאי בחוק, אנחנו חושבים ש---
שולמית ביסמנובסקי: כן, כי כתוב פה שהרבה מאוד תנאים יוכלו להוציא לגביהם צווי הגבלה או התראות מנהליות.
שולמית ביסמנובסקי: זה לא רק למקרי חירום.
מירב ישראלי: כתוב 'יסוד סביר'.
זבולון אורלב: את  קצת מפריזה ומגזימה, אבל בסדר.
שולמית ביסמנובסקי: לא, אני חושבת על 15,000 מסגרות ואני חושבת על עשרות אלפי עובדים שפשוט להציג ערכאה מיוחדת לגננות על מנת שהדברים ירוצו יותר מהר ולא שזה יהיה בסחבת של בתי המשפט, כי אחרת הדברים לא ייגמרו וגנים פשוט ייסגרו עד שיגמרו לדון בעניינם.
זבולון אורלב: אני מבקש תשומת לב להערה שלה.
זבולון אורלב: לפחות במערכת החינוך יש מה מכונה ועדת ערר מעין שיפוטית, שהיתה פעם בראשותו של השופט דן ארבל, כרגע זה בראשותה של הגב' מרים רובינשטיין.
זבולון אורלב: זו ועדה מעין שיפוטית, שפוסקת לעתים נגד המשרד, ולעתים גם המשרד מגיש עליה ערר לבית המשפט המחוזי.
זבולון אורלב: למה זאת?
מירב ישראלי: אבל ההערה הזאת נכונה ל---
שולמית ביסמנובסקי: זה בדיוק מתחבר.
מירב ישראלי: בצו הגבלה מנהלי הפנייה היא באופן סטנדרטי לבית המשפט, בדרך כלל.
מירב ישראלי: נראה לך שיקימו בית משפט לגננות?
יעקב פרידברג: לא, זה לא בית משפט, זה ועדת ערר.
זבולון אורלב: שוב, אני מציע להקשיב לאנשים שמנהלים את הארגונים האלה וצופים גם פני עתיד בדאגה, בצדק, במובן מסוים.
זבולון אורלב: אני מודה לך על ההערות האלה, שצריכים להתייחס אליהן, אי אפשר ככה לזרוק אותן לפח.
זבולון אורלב: מה עוד שיש דוגמה לכך, במערכת מקבילה.
זבולון אורלב: למה צריכים ללכת לבית משפט עם כל הפרוצדורות, עם עורכי דין---
שולמית ביסמנובסקי: ששופטים לא יתאבדו לנו.
זבולון אורלב: גברתי, גברתי, אמנם בשעה זו מתחיל עכשיו דיון בדיוק בסוגיה הזאת, בוועדת חוקה, עם נשיאת בית המשפט העליון, אבל זה דיון שיש שם.
זבולון אורלב: אני מציע, מר פרידברג ומר אביעד, כן ללמוד מדוגמה טובה, מוועדת הערר במשרד החינוך.
זבולון אורלב: אם כל המקרים שהולכים לוועדת ערר היו הולכים לבתי משפט, זה היה נגמר עוד שלוש שנים, משהו כזה, כי ועדת הערר היא של המשרד, היא פועלת בלוח הזמנים של המשרד, היא פועלת בלוח הזמנים של החוק הזה, היא מבינה מה קורה כאן והיא מבינה שבין מאי לאוגוסט היא מקיימת ישיבות---
יעל טישלר: היא גם לא כפופה לסדרי הדין ולראיות---
זבולון אורלב: היא לא כפופה לסדרי הדין ולסדרי הראיות.
יעקב פרידברג: זה יהיה מאוד שונה ממה שקיים במשרד החינוך, בגלל אופי המסגרות ומספרן וההיקף, וגם צריך יהיה להתייעץ עם הנהלת בתי המשפט בגלל שלמעשה המשמעות של הקמת ועדת ערר כזאת זה שכל ערעור על החלטה שלהם תלך לבית משפט מחוזי.
זבולון אורלב: אני מציע לך שתתקשר לחברתך, הגב' טישלר, ותשאל במשרד החינוך על כמה החלטות של ועדת ערר יש ערעור לבית המשפט המחוזי.
זבולון אורלב: מעטים.
יעל טישלר: שניים בשנה.
זבולון אורלב: שמעת, שניים בשנה.
זבולון אורלב: אני ידעתי על אחד בשנה.
יעל טישלר: ומהצד של ההורים יש גם.
זבולון אורלב: אוקי, אז לדעתי בשתי הידיים זה סך הכל בשנה לאירועים משני הצדדים---
יעקב פרידברג: אני אבחן את הסוגיה לעומק.
זבולון אורלב: ---ותראה את הכמות שהם דנים בה, לדעתי זו כמות של עשרות אם לא---
יעל טישלר: 30 בשנה בערך, משהו כזה.
זבולון אורלב: לדעתי זו מסגרת שהוכיחה את עצמה.
זבולון אורלב: אתה עוקף את כל המערכת הגדולה, את כל המשפטיזציה של סדרי  הדין וכל הסיפורים האלה, וחלק מהעניין זה לתת החלטות מהירות.
זבולון אורלב: כי תמיד תזכור, יעקב, זה לא סכסוך כספי של אדם שקנה סחורה פגומה, באמצע יש ילדים, באמצע יש הורים.
זבולון אורלב: ללוח הזמנים ולדינמיקה ולגמישות יש משקל מאוד מאוד גדול, לכן אנחנו מציעים את המסגרת הזאת, אין בה עלות גבוהה, לא בונים בניינים ולא שום דבר.
זבולון אורלב: ועדת ערר מקבלת חדר במשרד החינוך ושם היא יושבת, משלמים---
מירב ישראלי: צו סגירה זה ועדת ערר או בית משפט?
מירב ישראלי: זה בית משפט.
מירב ישראלי: צריך להבחין פה.
יעקב פרידברג: ועדת ערר זה רק לאי מתן רישיון.
מירב ישראלי: אנחנו צריכים להבחין פה בין שני דברים.
מירב ישראלי: צו סגירה, גם צו הגבלה מנהלי, באופן כללי, בכל החוקים שבהם זה נמצא, הפנייה היא לבית משפט.
יעקב פרידברג: זה לא אומר שאי אפשר להקים כאן ועדת ערר.
מירב ישראלי: אני לא אומרת, אני רק אומרת שצריך להעמיד דברים על דיוקם.
מירב ישראלי: גם במערכת החינוך זה לא ועדת ערר.
מירב ישראלי: אני לא בטוחה שזה הגורם המתאים לדון בזה.
זבולון אורלב: אני לא משפטן---