GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
פארס ח'אלס: אני אומר לדעתי, כמו שאומרים בעברית, אם הרמטכ"ל היה עושה את עבודתו היטב, לא היה צורך לשלוח את החייל לשדה הקרב.
פארס ח'אלס: כלומר אם העירייה והמדינה ומשרד החינוך היו עושים את כל האחריות שלהם, לא היינו יושבים את הישיבה הזאת.
פארס ח'אלס: אני רוצה קצת לדבר על המחסור ורוצה להשיב לכמה דברים שנאמרו כאן בישיבה.
פארס ח'אלס: מבקר המדינה התייחס בדוח האחרון שלו למחסור של כמעט 1,000 כיתות לימוד במזרח ירושלים, והיום בשכונת סילוואן יש לנו כ-6,500 תלמידים שנאלצים ללמוד מחוץ לשכונה.
פארס ח'אלס: מכיוון שאין כיתות לימוד לקלוט אותם בשכונה, הם נאלצים ללכת ללמוד מחוץ לכפר, כמובן שהעירייה אפילו לא מספקת להם את ההסעות והם נאלצים לשלם את זה מהכיס שלהם.
פארס ח'אלס: ברוב בתי הספר מספר התלמידים מגיע ל-45 תלמיד בכל כיתה ושלושה תלמידים שיושבים בשולחן אחד.
פארס ח'אלס: רוב בתי הספר שם מושכרים.
פארס ח'אלס: בגלל המחסור, העירייה ומשרד החינוך שכרו מבנים שלא מיועדים להיות מוסדות חינוך, אפילו לא שינו את החדרים שם, לא הורידו את המחיצות.
פארס ח'אלס: כלומר חדר של 30 מטר מרובע, שם יושבים יותר מ-45 תלמיד ושלושה תלמידים בשולחן אחד.
פארס ח'אלס: וזו מציאות בשטח, כל אחד יכול לבוא ולראות את זה.
פארס ח'אלס: בנוסף אין משחקי כדורגל, אין בכלל.
פארס ח'אלס: לא משחקי כדורגל, אין שום---
דני דנון: אם העירייה היתה מפקיעה קרקעות עכשיו ממך ומתושבים אחרים לצורך בניית מגרש כדורגל, זה היה מתקבל על ידי התושבים?
פארס ח'אלס: אדוני, יש מספר אדמות שמופקעות על ידי עיריית ירושלים, ולצערי הרב, אם הייתי יודע שאנחנו צריכים לדון בנושא הזה, הייתי מביא את כל הרשימה של האדמות המופקעות.
דני דנון: הם הופקעו לצרכי ציבור?
פארס ח'אלס: כן.
פארס ח'אלס: ואחד מהמגרשים זה בגוש 2998, אני שוכח את מספר החלקה שם, שמוחזק על ידי העירייה יותר מ-15 שנה והעירייה לא עשתה שם שום דבר והחזירו אותם לתושבים.
פארס ח'אלס: זה אחד מהמקרים שאני זוכר.
פארס ח'אלס: בנוסף לכך יש לי את הרשימה בכל האדמות המופקעות שם, בגוש 2998, בגוש 2986, בגוש 2985.
דני דנון: את מכירה את המספרים האלה?
דני דנון: בעיניי אתה מדבר פה סינית, אתה זורק פה מספרים.
קריאה: אני לא יודעת את המספרים האלה כרגע.
דני דנון: אבל היו הפקעות לצרכי ציבור שלא נוצלו?
פארס ח'אלס: אדוני, היא לא תדע, כי יש הבדל בין מציאות לדמיון.
פארס ח'אלס: הם מדמיינים במשרדים שם.
פארס ח'אלס: אנחנו שחיים במציאות בשטח, אנחנו יודעים את זה, אנחנו יודעים מה הפקדנו לעירייה, מה האדמות שאנחנו נתנו לטובת ה... העירייה לא מעוניינת לעשות שום דבר.
פארס ח'אלס: כשאתה יורד מארמון הנציב לסילוואן, זה כאילו מתחיל לראות את האפליה בשירותים, הן בתשתיות, הן במשחקים.
פארס ח'אלס: היום בבוקר צילמתי, יש לי תמונות פה בפלאפון, כמה ילדים שנאלצים להיכנס לבתים שלהם מעל ערמות אשפה, שהעירייה גם לא מפנה את האשפה.
פארס ח'אלס: יום אחד בשבוע מפנים את האשפה, הילדים נכנסים גם לבתי הספר, עם הזבל שנשאר איתם כל היום בתוך הכיתות.
פארס ח'אלס: חוץ מזה, מפגעי הבטיחות שסביב מוסדות החינוך, חוץ מזה מפגעי הבריאות.
פארס ח'אלס: גם זה.
פארס ח'אלס: אנחנו בקיץ, אפילו קייטנה אחת לא נעשתה בבתי הספר בסילוואן לילדי השכונה.
פארס ח'אלס: דבר נוסף, אני מדבר על גן הפעמון.
פארס ח'אלס: מסילוואן לגן הפעמון צריך נסיעה במונית של 25 שקלים.
פארס ח'אלס: אני שואל אתכם, כמה פעמים אני יכול לשלוח את הילד שלי ב-25 שקל לגן הפעמון?
פארס ח'אלס: כמה פעמים אני יכול לשלוח אותו?
דני דנון: אני רוצה לשמוע בקצרה את גב' טלי ניר, האגודה לזכויות האזרח בישראל.
טלי ניר: שלום.
טלי ניר: אני רוצה להתייחס לכמה דברים שעלו כאן.
טלי ניר: אנחנו בקשר עם התושבים כמה שנים, אנחנו עוקבים מקרוב אחרי מה שקורה בסילוואן---
יעקב כץ: גם עם בית יהונתן, או רק עם הערבים?
טלי ניר: בנושא של בית יהונתן אנחנו לא היינו בקשר.
טלי ניר: אם יש שם הפרה של זכויות ילדים, אז צריך באמת לשקול את הנוכחות של הילדים שם וצריך גם לדבר---
יעקב כץ: אבל---
אלדד רבינוביץ: את הנוכחות של הילדים שם לשקול?
אלדד רבינוביץ: איזה מן חוצפה זאת?
אלדד רבינוביץ: את תגידי לי איפה אני אחיה?
אלדד רבינוביץ: תעזרי לי לשמור על הילדים.
אלדד רבינוביץ: תעזרי לי לשמור על הילדים---
יעקב כץ: תגידי, אני לא מטפלת בילדים יהודים, ו---
טלי ניר: זה פשוט לא נכון.
קריאה: אתם פניתם?
יעקב כץ: אנחנו צריכים ל...
יעקב כץ: הם צריכים---
טלי ניר: זה פשוט לא נכון, אנחנו פונים לילדים של מתנחלים ושל חרדים בהרבה מאוד מקרים.
טלי ניר: אני יכולה עכשיו לתת כאן רשימה ארוכה.
יעקב כץ: ---שום דבר, אתם מטפלים רק בילדים ערבים.
טלי ניר: בסדר, נכון, אתה יודע.
יעקב כץ: לא במתנחלים, לא במתיישבים, לא ב---
טלי ניר: אין לך מושג, פשוט אין לך מושג.
דני דנון: אנחנו כרגע בוועדה דואגים לכל האזרחים וכל התושבים במדינת ישראל באשר הם.
יעקב כץ: תגידי ש'לילדי בית יהונתן אין לי קשר'.
יעקב כץ: תגידי.
יעקב כץ: 'אין לי קשר', תודי.
דני דנון: זה עובדתי, אין מחלוקת על כך.
יעקב כץ: אין מחלוקת על כך.
דני דנון: ואני חושב שהאגודה לזכויות האזרח, כמו שאני הגעתי לבקר את ילדי בית יהונתן---
יעקב כץ: זבולון אורלב אמר בוועדת החינוך, 'למה אף פעם לא שומעים אתכם באים ודואגים לילדי היהודים שחיים כמו עכברים ביישובי יש"ע?
יעקב כץ: ' ישבה נציגת ה... לא היתה לה תשובה.
דני דנון: כצל'ה, כמו שאני הגעתי לבית יהונתן במחשבה לדאוג ולראות את המצב הביטחוני של הילדים היהודים, והבנתי שיש מצוקות קשות מאוד לילדים הערבים, אני מצפה מהאגודה לזכויות האזרח שבאה לפה אולי בשביל לדון במצוקות של האוכלוסייה הערבית, גם לחשוב על המצוקות של האוכלוסייה היהודית.
טלי ניר: כשיפנו אלינו אנחנו נשקול את זה, לא פנו אלינו.
דני דנון: גם אליי לא פנו.
אלדד רבינוביץ: הנה אני פונה אלייך מעל במה זו.
טלי ניר: אז תבוא ותדבר איתי ותספר לי מה קורה ואני אשקול.
טלי ניר: אני אשקול, בוא נראה מה המצב.
אלדד רבינוביץ: תשקלי, אולי לא כדאי שהם יגורו שמה, אולי לא כדאי שתגורו שמה.
טלי ניר: כי בינתיים יש גן ילדים למשל לילדים שגרים בעיר דוד במתחם, העירייה בנתה גן ילדים בשביל הילדים של המתנחלים, לעומת זאת לילדים הפלסטינים אין גן אחד בכל סילוואן, כפי ששמענו מעיריית ירושלים עצמה.
טלי ניר: זה המצב היום.
טלי ניר: אני רוצה להתמקד בכמה נקודות, כי דובר פה, למשל, על הפקעת קרקעות.
טלי ניר: עיריית ירושלים מפקיעה קרקעות, יש הליכים שתלויים ועומדים נגד הפקעת הקרקעות---
דני דנון: למה נגד?
דני דנון: אנחנו רוצים שיפקיעו.
טלי ניר: הקרקעות מופקעות למטרה שהלוואי שהיו למטרה של התושבים, אבל הם מופקעים מהתושבים להקמת מגרשי חנייה לעיר דוד, לחפירות הארכיאולוגיות, יש קרקע ציבורית שהפכה לגן אירועים של עיר דוד, הכניסה לתושבים הפלסטינים של סילוואן אסורה לכל המתחמים הללו היום.
טלי ניר: ולכן אפשר לקחת את הקרקעות האלה ולבנות עליהם ולעשות שם הרבה דברים לטובת התושבים.
דני דנון: אני חייב להגיד לך משהו.
דני דנון: לי יש עמדות מאוד ברורות לגבי זכותנו והתיישבות יהודית ואני הקפדתי שהדיון הזה יהיה ענייני ולא פוליטי, ולא לנקוט עמדות.
יעקב כץ: זה לא פוליטי, זו לא האגודה לזכויות האזרחי, זו האגודה לזכויות פוליטיות---
דני דנון: סליחה, אני התמקדתי, וגם עלו פה דברים שאני לא הסכמתי עליהם---
יעקב כץ: ---נגד היהודים.
דני דנון: סליחה כצל'ה, אני הקפדתי שהדיון יהיה ענייני לטובת הילדים.
דני דנון: ולשים כרגע את העניינים הפוליטיים בצד, כי בזה, כולנו יודעים, נצא מפה ונחזור כל אחד למקום שלו ונדע לריב יופי.
דני דנון: גם שמעתי את דהוד צועק, הוא יודע לצעוק כשהוא רוצה.
דני דנון: אני מבקש ממך לשים את הפוליטיקה כרגע בצד, ולהגיד ברמה העובדתית, מבחינת סיוע לילדים, מה צריך לעשות, מבחינת עיריית ירושלים, מבחינת חקיקה.
דני דנון: מבחינתי, על מנת לסייע לילדים, בכפר השילוח, סילוואן, איך שתרצי לקרוא לזה.
טלי ניר: אני רוצה להתריע על הפגיעה בזכויות של הילדים ואני רוצה לדבר על איך אפשר לתקן את זה.
טלי ניר: דובר כאן על מחסור במוסדות חינוך ובגני ילדים, במגרשי משחקים, מחסור שהוא עמוק, מתמשך וכולנו שמענו מה התוצאות שלו.
טלי ניר: אין גם טיפות חלב, אין מרפאות בשכונה, זו גם בעיה מאוד מאוד קשה, ולכן את המגרשים שקיימים בשכונה והם עדיין פנויים, ואין רבים כאלה, אפשר, ובגלל זה אני העליתי את הנקודה של מה עיריית ירושלים כן הפקיעה, אפשר לקחת את הקרקעות האלה ולבנות את המוסדות האלה.
טלי ניר: בנוסף לזה אני רוצה לדבר על האחוז שלא הוזכר כאן, של אחוז הנשירה מבתי הספר, בגלל המצב הקשה.
טלי ניר: מדובר היום ב-50% מהילדים, אנחנו רואים 40% מילדי הסלים שעובדים בשוק, הם ילדים שמגיעים מסילוואן.
טלי ניר: הנוכחות הביטחונית, שקצת דובר עליה כאן, אבל אולי צריך להרחיב, עד כמה היא פוגעת בזכויות של הילדים לחיות בחיים ללא פחד, ובביטחון, כי היום הילדים חיים עם נוכחות משטרתית מתמדת.
טלי ניר: מעבר לחשש של הריסת בתים, גם ילדים שלא מפחדים שבתיהם ייהרסו, הנוכחות הביטחונית המאיימת הזו והנשקים, והאנשים שממוגנים כל הזמן---
אלדד רבינוביץ: יש סיבה לזה?
טלי ניר: ---הם כמובן מרגישים מאוד מפוחדים, סיוטים בלילה, ואנחנו שומעים על הידרדרות נפשית.
טלי ניר: הדוגמאות שניתנו כאן הן דוגמאות חלקיות, מגיעות אלינו הרבה מאוד תלונות---
יעקב כץ: אם תוציאי את היהודים מפה, את הצבא מפה, את המשטרה מפה, אנחנו---
טלי ניר: בנוסף לזה יש לנו גם בעיה עם המשטרה, שגם היא פוגעת בזכויות ילדים במעצרים הנרחבים.
טלי ניר: כמובן שאנחנו נגד כל הפרת---
דני דנון: מה היית מציעה אם מישהו זורק א---
טלי ניר: כמובן שצריך לעצור כל מי שזורק אבנים, צריך ל---
יעקב כץ: אם מישהו זורק אבנים, שינשקו אותו על זה שהוא זרק.
יעקב כץ: מה, הוא זרק על יהודי, שאסור לו להיות שם, ליהודי אסור להיות שם.
יעקב כץ: צריך לנשק אותו על זה שהוא זרק.
טלי ניר: אתה לא תוציא את הדברים שלי מההקשר שלהם, אדוני.
אלדד רבינוביץ: אבל זה בדיוק מה שאמרת.
טלי ניר: אני אומרת שצריך לעצור ילדים שזורקים אבנים.
טלי ניר: אני אומרת את זה חזק וברור.
אלדד רבינוביץ: וצריך להוציא את הילדים היהודים שזורקים עליהם---
טלי ניר: וצריך לעצור אותם לפי החוק.
אלדד רבינוביץ: בדיוק, החוק.
טלי ניר: ולא בניגוד לחוק.
טלי ניר: לא מעצרים באישון לילה ולא חקירות על ידי שוטרים ולא חוקרי נוער, ולא אזוקים ולא צריך להרביץ להם.
טלי ניר: יש לנו יותר מעדות אחת, יש לנו עשרות עדויות על ילדים שנעצרים בצורה הזו, תוך חיפושים קשים בבתים, כשהופכים את כל הבית, שוברים את הדלתות ומתנהגים כמו שלא מתנהגים בשום מקום אחר ב---
אלדד רבינוביץ: האמינות של הידיעות שאתם מקבלים נבחנו בכמה מקומות.
טלי ניר: ---במדינת ישראל.
טלי ניר: אני יכולה לצעוק בדיוק כמוכם.
יעקב כץ: ---על ילדים יהודים.
יעקב כץ: כמה עדויות יש לך על ילדים יהודים שנפגעו מאבנים?
יעקב כץ: כמה ילדים יהודים נפגעו?
יעקב כץ: את זה את יודעת?
יעקב כץ: כמה ילדים יהודים נפגעו בעיר דוד מאבנים?
יעקב כץ: כמה ילדים יהודים?
יעקב כץ: קטנים, נחמדים, קטנים כאלה, עם פיאות, עם כיפות?
יעקב כץ: כמה ילדים יהודים כאלה?
קריאה: פניתם אלינו?
קריאה: לא פניתם אלינו.
יעקב כץ: אין לכם, אחד.
יעקב כץ: אחד.
טלי ניר: הם לא נעצרו, מי מהם נעצר?
אלדד רבינוביץ: הם לא נעצרו, הם נפגעו מאבן.
אלדד רבינוביץ: נכון, הם לא נעצרו, למה שייעצרו?
יעקב כץ: הילד היהודי לא מעניין אותם.
יעקב כץ: תגידי, 'הוא לא מעניין אותי'.
טלי ניר: צריך לראות גם בקונטקסט הכללי את שני הצדדים.
טלי ניר: זה לא נכון, אנחנו מטפלים בילדים של מתנחלים וחרדים, אני יכולה להביא לך עכשיו שורה של דוגמאות, זה פשוט לא נושא הדיון.
יעקב כץ: כמה ילדים יהודים נפגעו מאבנים?
יעקב כץ: תני לי מספרים.
דני דנון: חבר הכנסת כץ, שנייה רגע.
יעקב כץ: אני רוצה לשמוע ממך.
טלי ניר: אתה יודע?
יעקב כץ: כן, אני יודע.
יעקב כץ: אני אראה לך את הילדים שעם צלקות, שחטפו ברמאללה.
יעקב כץ: את רוצה שאני אראה לך?
טלי ניר: אנחנו מדברים עכשיו על סילוואן, אני באמת לא יודעת מה קורה ברמאללה, אני נורא מצטערת.
דני דנון: אני רוצה לומר לפרוטוקול, אני אשמח מאוד לקיים דיון בוועדה, זה לא קשור לנושא הדיון כרגע, על מקרים שהאגודה לזכויות האזרח טיפלה בילדים של מתיישבים ביהודה ושומרון.
דני דנון: אני אשמח מאוד.
דני דנון: אמרת שאתם מטפלים.
טלי ניר: סליחה, האגודה לזכויות האזרח היא עיקר הדיון, או הילדים של שכונת סילוואן---
אלדד רבינוביץ: עכשיו היא תהיה על הדיון.
דני דנון: את אמרת לפני שתי דקות---
טלי ניר: מה זה ההתקפה הזאת על ארגון שפועל למען זכויות כל תושבי מדינת ישראל.
יעקב כץ: ---את לא קוראת לעצמך 'התנועה לזכויות ערבים', תגידי, 'אני התנועה לזכויות ילדי ערבים'.
טלי ניר: מה זה רלוונטי עכשיו לדיון?
דני דנון: זה רלוונטי, כי נאמרה פה אמירה שאתם מטפלים בכל ילדי ישראל, גם במתיישבים וגם בחרדים.
דני דנון: אני אומר שאני אשמח לנהל דיון ולשמוע---
טלי ניר: כל מי שפונה אלינו והיו לנו...
טלי ניר: היו ילדות בעמונה והיו ילדות בעמנואל והיו ילדות מבית ספר בית יעקב בירושלים.
טלי ניר: והיו פניות של חרדים בירושלים, שהיינו הראשונים לצאת נגד מה שעשתה העירייה.
טלי ניר: אני יכולה לתת עוד שורה ארוכה של דוגמאות.
טלי ניר: אני רק רוצה להוסיף נתון אחד לגבי העוני, שהוא נעדר מהדיון הזה.
טלי ניר: 80% מהילדים בסילוואן חיים מתחת לקו העוני, זה נתון של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, לא שלנו, והנתון הזה צריך להילקח בחשבון ביכולת של האוכלוסייה לאפשר לילדים איזה שהיא רמה אחרת של חיים, של יכולת שלא קיימת, ולכן יש צורך יותר חזק במעורבות של הרשויות, ואני מאוד מצטערת שראש עיריית ירושלים לא נמצא פה והאנשים ממשרד החינוך, שאמונים על הדבר הזה ויודעים את הנתונים, לא נמצאים כאן, בשביל לתת תשובות לדברים שלי.
דני דנון: מר מתי דן, בבקשה.
מתי דן: קודם כל אני רוצה להודות לך על ההזדמנות, שאפשרת לנו פה להיפגש דווקא סביב השולחן העגול הזה, עם נציגי השכונה הערביים, שהם השכנים שלנו.
מתי דן: ואם מדברים על גן המלך, אמר שלמה המלך, טוב שכן טוב מאח רחוק.
מתי דן: לנו, כעטרת כהנים, אין שום בעיה שיהיו שם ערבים.
מתי דן: לצערי הרב הנציגה של האגודה לזכויות האזרח אמרה שהיא צריכה לבחון את הנוכחות של היהודים בבית יהונתן, אז אני אומר פה עכשיו; אין לנו שום בעיה לחיות עם הערבים, ויותר מזה, אני מקבל את ההצעה של אלדד רבינוביץ, תושב בין יהונתן, להקים צוות של תושבים יהודים וערבים, ולהוציא את הפוליטיקה הזו של ארגוני השמאל מהטיפול באוכלוסייה הערבית, שהטיפול שלהם יוצר את הסכסוך.
מתי דן: זה שאין פתרונות לאוכלוסייה הערבית, זה בגלל שיש להם אג'נדה פוליטית.
מתי דן: אני חושבת שהוועדה הזאת צריכה, פעם אחת, להתייחד ולקיים עשרות ישיבות עד שבכפר השילוח קודם כל... ואני לא מדבר עכשיו על החורף, צריכים לקרוא לעיריית ירושלים הרגע, מחר בבוקר, ישיבה בפגרה, הכנסת יוצאת לפגרה, אבל ילדי סילוואן, גם היהודים וגם הערבים, לא יוצאים לפגרה.
מתי דן: העירייה צריכה להקים חדר מצב, שמחר בבוקר יהיו קייטנות לילדים הערבים בתוך הסילוואן, ולהפסיק את פסטיבל האבן הזה.
מתי דן: אני לא מסכים עם כל דבר שנאמר, ואני חושב שהמשטרה באופן מיידי צריכה להציב על הגגות, וזה לא רק למנוע את הפגיעה של היהודים, בוודאי שפיקוח נפש דוחה הכל והוא קודם לכל, כמו שאמר מר אלדד רבינוביץ, המשטרה צריכה לתפוס את הגגות לטובת האוכלוסייה היהודית והערבית ולהפסיק את יידויי האבנים האלה באופן מיידי.
מתי דן: אי אפשר להשאיר את זה, כמו שאמר חבר הכנסת כץ, לתוך החוקים שלא קיימים עד שיחוקקו.
מתי דן: אני פה קורא לעירייה וגם לתושבים, אם אפשר אחרי זה לשבת אצלך בחדר, לזמן את המנהל הכללי של העירייה, את ראש העיר, ולראות מה מחר בבוקר העירייה נותנת כפתרון לילדים היהודים והערבים של הסילוואן.
מתי דן: ולהפסיק כל הזמן להיכנס לפוליטיקה.
מתי דן: בגלל שכל הסדר שלא יהיה, חיים פה בירושלים יהודים וערבים, וצריכים להסתדר.
מתי דן: אנחנו מסתדרים עם השכנים.
מתי דן: אנחנו בשעתו פנינו גם לנציגי מרצ בעירייה, אמרנו להם, בואו נשב ביחד ונראה איך פותרים.
מתי דן: אבל אני חייב לומר שלצערי הרב הם לא הרימו את הכפפה, כי הם חייבים לשמר את המצוקה של הערבים, כי חס ושלום יפתרו את המצוקה של הערבים, מה יעשו האגודה לזכויות האזרח, איך הם יתקיפו את כל---
טלי ניר: לא, לא.
מתי דן: אני אומר את הדברים האלה פה.
מתי דן: אם אני טועה, אני מבקש סליחה.
טלי ניר: אתה טועה.
מתי דן: אנחנו פנינו לסיעת מרצ, אולי זה לא אתם---
טלי ניר: מה זה קשור אלינו?
טלי ניר: אתה לא יכול להאשים אותנו, אתה מכיר אותנו, אתה יודע מה אנחנו עושים, אתה יודע במה אנחנו מטפלים, אל תעשה לנו דה לגיטימציה סתם, בשביל להציג את העמדות שלך.
מתי דן: לא, בגלל שאתם אמרתם שאתם תבדקו אם בכלל ילדים יהודים יכולים לגור שם.
מתי דן: אז אני חוזר בי---
טלי ניר: אנחנו לא אמרנו---
טלי ניר: זה בכלל לא אמרנו.
טלי ניר: ממש לא---
מתי דן: אז אני מציע עכשיו לאגודה לזכויות האזרח ולעמותת עטרת כהנים ולאוכלוסייה הערבית והיהודית לשבת סביב שולחן עגול ולהקים חדר מצב עד לפתרון מיידי של הצרכים של האוכלוסייה הערבית והיהודית.
מתי דן: נשב ביחד.
מתי דן: אנחנו לא נריב איתכם, בואו נציב את היעדים ונראה.
מתי דן: אני קודם כל מבקש סליחה אם פגעתי.
מתי דן: אמרתי שפניתי לסיעת מרצ, אני מבקש עכשיו, בזכות היוזמה של היושב ראש, חבר הכנסת דני דנון, שהשולחן הזה יישאר עגול עד שייפתרו כל הצרכים.
מתי דן: אבל לא לחכות עוד חודשיים למושב החורף.
מתי דן: הקיץ, כמו שאמרו כאן, בעיצומו, צריכים להתחיל עכשיו את הקייטנות, בשבוע הבא.
מתי דן: שיפסיקו כל פעם לספר לנו שמקיימים עוד איזה תכנית ויפקיעו.
מתי דן: העירייה פה אומרת---
רותי מטות: אני רק רוצה להגיד לכבוד היושב ראש, בתור נציגת הרווחה, שאין השנה שום תקצוב ושום סיוע, שום סבסוד לשום קייטנה לאף ילד ב...
רותי מטות: אני לא יודעת מה קורה במקומות אחרים, אבל בירושלים לאף ילד לא קיבלנו שום סבסודים, לא במזרח העיר, לא במערב העיר, לא לחרדים, לא ליהודים, לא לערבים, לא לאף אחד.
רותי מטות: אין לנו אגורה אחת, לעומת שנים קודמות, וזה בוודאי וודאי פוגע באוכלוסייה הנזקקת.
רותי מטות: אין לי ספק.
דני דנון: ראשית לומר שעצם הדיון פה הוא הישג.
דני דנון: מללכת לזרוק אבנים ולריב ולהתעמת, זה הכי קל, ועצם זה שהגיעו פה לכנסת נציגים של התושבים, נציגים של בית יהונתן, נציגים של האגודה לזכויות האזרח, כל המשרדים, זה דבר חשוב מאוד, כאשר המטרה של הוועדה היא ילדים.
קריאה: אני רוצה לומר שאני משתתפת שנים בוועדות לזכויות הילד, אני כל כך נרגשת, אתם פעם ראשונה ממלאים את הכותרת של הוועדה הזו, 'שלום הילד באשר הוא ילד', ילד יהודי, ילד ערבי, והאמירות פה, שיתוף הפעולה באמת, עד שייצא העשן הלבן, ולמצוא פתרון אמיתי לילדים, הוא פשוט מרגש.
קריאה: זו המטרה של הכנסת, זו המטרה של הוועדה הזו.
קריאה: אני כולי נרגשת, הלוואי שזה יישאר וייצא לפועל מעבר למלים ובאמת מה שאמרתם עכשיו, תיקחו אתם את היוזמה.
קריאה: אנחנו החזקים, תיקחו את היוזמה, תדפקו על מה שצריך וצריך למצוא לזה פתרון.
קריאה: המחקרים מראים שתסכול, שעמום ועוני מביאים לאלימות ואנחנו פה כדי לעזור לילדים שלנו, לכולם.
קריאה: וחבר הכנסת דנון, אני רוצה לברך אותך על הדיון הזה ועל תחושת ההתעלות שיש כרגע.
קריאה: הלוואי שמפה ייצאו מודלים אחרים לפתרון בעיות, סכסוכים ומאבקים בתוך החברה הישראלית עצמה, שגל האלימות שוטף אותנו, אבל גם בסכסוך היהודי-ערבי.
יוכי סימן טוב: אני מצטרפת לכל מה שאמרת, רק יחד עם זה אני רוצה להגיד משהו, יש לנו נטייה בשנים האחרונות יותר מדי לתלות בהסברים התנהגויות פליליות.
יוכי סימן טוב: אני אומרת את זה גם כאחראית על מניעת אובדנות במשרד החינוך.
יוכי סימן טוב: פנה אליי עיתונאי, ראיין אותי בכתבה ארוכה והתחיל להגיד, בין השאר, 'זה נכון שיש פסיכולוג רק לכל 2,000 ילדים במדינת ישראל?
יוכי סימן טוב: ' אמרתי, 'תעשה לי טובה, אל תכתוב את זה בכתבה, לא בגלל שאני לויאלית למשרד החינוך, אלא בגלל שזה לא טוב לילדים, לתת להם הסבר למה זה מוצדק שהם יתאבדו'.
יוכי סימן טוב: אחד הדברים שאנחנו צריכים לעשות, אני חושבת, זה בהחלט להבין שמצוקה היא לא טובה, אבל חבר'ה, אם אנחנו מדברים על אובדנות, האחריות של כל ההורים, וזה לא משנה יהודים, ערבים, זה למנוע מהילדים ל...
יוכי סימן טוב: חקירת משטרה היא אכן גורם סיכון רציני לאובדנות.
יוכי סימן טוב: תדעו את זה.
יוכי סימן טוב: זה נורא מסוכן.
יוכי סימן טוב: לכן אנחנו כהורים, כולנו צריכים להתגייס למנוע מהילדים שלנו להגיע למצבים האלה, ואני לא מדברת פוליטיקה בכלל.
יוכי סימן טוב: אני מדברת חינוך, אני מדברת פסיכולוגיה של ילד.
זבולון אורלב: חברים, אנחנו מכריזים בזאת על התחלת הישיבה, על כל המשתמע מכך.
זבולון אורלב: יש דברים שאפשר לחזור, או שמיום חמישי עוד לא קרה שום דבר?
זבולון אורלב: לא קרה, שבתתם בשבת, זה בסדר גמור.
זבולון אורלב: דברים שנשארו פתוחים ונציגי הממשלה קיבלו על עצמם לברר ולתת לנו תשובות בשורה לא קצרה של נושאים, הבוקר עד 11:00 לא היה זמן לעסוק בשאלות האלה.
זבולון אורלב: קריאה:     עסקנו.
זבולון אורלב: עסקתם, זו גם בשורה טובה.
תמר אלמוג: ואנחנו חשבנו.
זבולון אורלב: אנחנו הרי אמונים על תלמוד תורה, שעצם העיסוק הוא כשלעצמו יש בו גם שכר, ולאו דווקא המבחנים והתוצאות.
זבולון אורלב: אני אומר לעובדי המדינה, הבוקר הוצג בוועדת הכספים דוח של מכון ואן ליר בסוגיית ההפרטות וההלאמות בישראל שבו גם יש פרק בסוגיה שאנחנו עוסקים בה.
זבולון אורלב: בדוח זה בעמוד 53, סעיף 28 'פיקוח על משפחתונים', שמתייחס לכל סוגיית המבדקות.
זבולון אורלב: הם דיברו על הפרטות, אז הם לקחו מהצעת החוק מ-2004 והצעת החוק הממשלתית וכולי וכולי.
זבולון אורלב: לקחתי את הדוח איתי ואני מייעץ לעובדי המדינה שלפני שהם מקבלים, נשארנו בסוגיה אחת לא סגורה, הפיקוח על תכנית הלימודים, ראיתי שהתלחשתם, טוב שמתקיים דיון וטוב שבודקים וטוב שבוחנים, אני מציע לכם קצת לעיין, בעיקר לאנשי האוצר, לקרוא את החוברת.
זבולון אורלב: היתרון הגדול שזה דוח קצר מאוד, שאפשר להבין ממנו את העניין, ואז אפשר גם לקבל החלטה מושכלת.
זבולון אורלב: אנחנו בסעיף 24, עורכת דין ישראלי.
מירב ישראלי: (מקריאה): "דחיית החלטה לעניין מתן היתר לשמש גוף בודק או חידושו.
מירב ישראלי: נוכח הממונה כי נגד תאגיד שלגביו מתבקש היתר לשמש גוף בודק, או חידושו, נגד נושא משרה בתאגיד כאמור או בעל שליטה בו, או נגד עובד שיבצע מטעם התאגיד בדיקות, מתנהלים הליכים פליליים, בחשד לביצוע עברה המנויה בתוספת, רשאי הוא, לאחר שנתן לתאגיד הזדמנות לטעון את טענותיו, לדחות את החלטתו בעניין מתן ההיתר או חידושו לפי העניין עד לסיום ההליכים כאמור".
מירב ישראלי: גם פה צריך לעשות הבחנה בין נושא של הליכים פליליים לבין כתב אישום ונראה לי שגם צריך לעשות הבחנה, כמו שעשינו לגבי המעונות, בין מי שהוא מנהל למי שהוא עובד.
מירב ישראלי: לגבי עובד לא חייבים לבטל את הרישיון, בעיקרון צריך אישור לעובדים.
מירב ישראלי: זה מה שאמרנו לגבי המעונות ואני חושבת שזה קצת דומה פה.
זבולון אורלב: יש בעיה עם זה?
זבולון אורלב: אפשר לסכם כפי שהציגה את זה עורכת דין ישראלי שכך יהיה גם הניסוח?
מירב ישראלי: כתב האישום וההליכים הפליליים, אני לא בטוחה שזה צריך להיות זהה בין המעונות עצמם למבדקות, יכול להיות שזה צריך להיות משהו שונה, אבל אלה דברים שאמרנו שצריך לבדוק באופן כללי.
יובל אביעד: רק לשים דגש שמדובר, כמו שהנוסח קיים, בעובד שמבצע מטעם התאגיד בדיקות.
יובל אביעד: כלומר זה עובד ש---
מירב ישראלי: כן, אבל עדיין, עובד אפשר לפטר או להשעות, לא חייבים לבטל רישיון בגלל זה.
זבולון אורלב: אז תעשו את ההבחנה בין העובד לבין בעל הרישיון והבחנה בין ההליכים, בין פתיחת חקירה לבין הגשת כתב אישום.
מירב ישראלי: מה שדיברנו לגבי המעונות, יכול להיות שפה זה שונה, זה שבעצם אתם תדעו מי העובדים של המעונות, תקבלו עליהם דיווח, לפחות כך זה בחוק פיקוח על בתי ספר, כל עובד שנכנס לבית ספר צריך אישור של המנהל הכללי.
מירב ישראלי: זה בחוק פיקוח על בתי ספר.
מירב ישראלי: כאן אני משערת שאתם גם תקבלו רשימה של האנשים, כי צריך לבדוק אותם.
יובל אביעד: אבל יש סעיף בחוק חובת המכרזים שעורך המכרז יכול לקבל רישום מהמרשם הפלילי.
יובל אביעד: אני צריך לבדוק את זה, אבל יכול להיות שזה יכסה לנו את ה...
מירב ישראלי: השאלה היא איזה הסדר אתם עושים לגבי העובדים.
מירב ישראלי: האם הוא מדווח שמית מי עובד אצלו, כשהוא מקבל רישיון?
יובל אביעד: מסמכי המכרז אומרים שהוא צריך לצרף רשימה של העובדים שהוא הולך להעסיק במהלך ה---
מירב ישראלי: אנחנו מדברים עכשיו גם על מעונות וגם על מבדקה?
מירב ישראלי: אני מדברת עכשיו על שני הדברים.
יובל אביעד: לא, אני מתייחס לסעיף 24, שזה מבדקה.
תמר אלמוג: מבדקה בלבד.
יובל אביעד: בדרך כלל במסמכי המכרז אנחנו מבקשים רשימה, את מי הוא הולך להעסיק ואת התפקידים, ואני חושב, אם אני לא טועה, בתקנות חובת המכרזים, באחד הסעיפים, אני צריך לבדוק את זה, יש אפשרות של עורך המכרז לברר רישום פלילי.
מירב ישראלי: באמת?
יובל אביעד: אני צריך לבדוק את זה, אני לא בטוח בזה.
זבולון אורלב: נשמע לי מופרך הדבר הזה, כי לא יתנו לגורם פרטי לצבור מידע על...
זבולון אורלב: עורך דין פרידברג, אתה מכיר כזה דבר?
יעקב פרידברג: אני לא מכיר מספיק טוב.
זבולון אורלב: נשמע לי לא הגיוני.
זבולון אורלב: אבל, מר אביעד, צריך שהדבר הזה ייעשה לפחות באמצעותכם, כי מבחינתנו מה לי הכא ומה לי התא, כלומר מה זה משנה אם הוא כרגע עובד מדינה או עובד של גורם אחר, הואיל והוא במערכת צריך לדעת מי הוא ומה הוא, בדיוק אותם הכללים שחלים על העובדים בתוך המעון.
יצחק קדמן: מר אביעד, אני רוצה שתשמע, כי זה מאוד מטריד אותי, יש סיטואציה, נגיד, שתאגיד מסוים קיבל היתר להיות מבדקה ואחד העובדים, מתוך 138 עובדים שיש להם, גנב, יש חשדות שהוא גנב כסף, וזה מה שכתוב בסעיף 24, אפשר לא לחדש את הרישיון של התאגיד.
יצחק קדמן: אני לא מגן על התאגידים, אני מאוד חושש שייווצר מצב שגנים מבקשים רישיון, אומרים 'רגע, יש לנו בעיה, התאגיד שלנו מושבת', כי התלינו את הרישוי שלו לעסוק בנושא ו'אין לנו את מי לשלוח לשטח לעשות את הבדיקות'.
יצחק קדמן: אנחנו נגיע פה למצב של ביורוקרטיה כזאת שלא תאפשר בכלל לעשות את העבודה.
קריאה: רשאי ב-24, זה לפי שיקול דעת.
יצחק קדמן: אז הוא מחליט שהעובד הגנב הזה, 'מה, אתה מקבל עובדים ככה...'.
יצחק קדמן: מקסימום תגיד שאתה רוצה לסלק את העובד הזה שהוא חשוד, אבל אתה מתלה את הרישיון שלו ואף אחד לא עושה את הבדיקות.
זבולון אורלב: מר אביעד, הפתרון לסוגיה שמעלה דר' קדמן היא בדיוק מה שאמרה עורכת דין ישראלי, לעשות הבחנה בין פסילת העובד הספציפי לבין פסילת התאגיד.
זבולון אורלב: אלה שני דברים שונים, זה גם שתי חומרות שונות לחלוטין.
זבולון אורלב: זה ברור לחלוטין שהאינטרס הציבורי הוא, אחרי שנתתם היתר, לראות שהעבודה לא תשובש.
זבולון אורלב: שוב, מדובר פה בגורמים פרטיים שמשקיעים ממיטב כספם, מדובר פה בהורים שבנו על סמך הסידורים האלה, אי אפשר לשבש את החיים בגלל עניינים ביורוקרטיים, לכן חלק מהעיקרון והחידושים שיהיו בחוק הזה זה צמצום מרבי של הביורוקרטיה.
זבולון אורלב: כן, עורך דין וייס?
אדווארד וייס: רק רציתי לציין שהכוונה בעצם לקבוע הסדר אחיד לגבי כל הגורמים השונים לפי החוק שיצטרכו לבדוק את הרקע הפלילי, שאולי פוספס משהו, אפילו לגבי הנושא של המעונות.
אדווארד וייס: כשהתייחסנו לעניין של הרקע הפלילי, התייחסנו למצב שבו עובד כבר עובד.
אדווארד וייס: יש את המצב של בדיקת העובד לפני שהוא מתקבל לעבודה, ואני לא בטוח שיש התייחסות.
אדווארד וייס: אני רק רוצה שזה יצוין כדי שנבדוק את זה גם כן במסגרת ה...
אדווארד וייס: יכול להיות שצריך להחיל את זה על כל הגורמים, גם המעונות וגם התאגידים, כי לא ראיתי סמכות מפורשת לעניין הזה.
מירב ישראלי: הכוונה היא לעשות בדיקה מראש.
אדווארד וייס: כי אחרת חבל לחכות עד שהוא כבר עובד.
זבולון אורלב: אמרנו, כמו במערכת החינוך, גם שם לפני שעובדים נכנסים, נעשית בדיקה.
מירב ישראלי: מה שביקשתי ממשרדי הממשלה זה לוודא, כי זה לא נמצא כאן, אני כבר העליתי את השאלה הזו פעמיים, שלממונה יש לפי חוק המרשם הפלילי את כל הסמכויות הנדרשות---
אדווארד וייס: השאלה אם החוק שלנו מסדיר את הזכאות לקבל את המידע, הוא לא מסדיר את העניין של מה עושים עם המידע.
אדווארד וייס: זה צריך להיות פה.
מירב ישראלי: כן, על זה דיברנו, שאנחנו נשב בינינו לגבי העניין של האם לפטר עובד, האם לא לפטר עובד, הנושא של דיני עבודה שעלה פה.
אדווארד וייס: צריך לזכור את העניין של קבלה פה.
מירב ישראלי: כן, זה חל על העובד, בין אם הוא כבר מועסק ובין אם הוא עומד להתקבל לעבודה.