GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זבולון אורלב: אני רוצה להזכיר לבמאי את מה שסוכם לגבי הצילומים.
ציביה ריבן: קודם כל, אני מברכת על הדיון הזה ואני מברכת כמובן על הפעילות ההתנדבותית שמתקיימת בארץ בקרב בני הנוער.
ציביה ריבן: אין לי כל כוונה להצביע באצבע מאשימה על מישהו באופן פרטני.
ציביה ריבן: זה 12 שבועות שאלעד לא חוזר הביתה.
ציביה ריבן: אלעד היה נער אחראי מאוד, וזהיר מאוד.
ציביה ריבן: עם גיוסו לצופי אש, התבקשתי לחתום על המסמך שנקרא אישור הורים.
ציביה ריבן: לא הוזכרו בו סכנות וסיכונים, רק הסכמה להצטרפות.
ציביה ריבן: אלעד אמר לי שהם לא נלקחים לקו האש, קו האש הראשון, אלא מאחור, מטפלים בצינורות ובחיבורים.
ציביה ריבן: הוא גם סיפר לי איך הם מנקים את הכבאיות מהפיח, איך הם מגלגלים את הצינורות, איך הם משתתפים בפעילות בתוך התחנה, בגינון, בהכנת ארוחות.
ציביה ריבן: בקורסים שהוא עבר, במסגרת צופי האש, לפי הדיווח שלו ולפי התמונות שהוא הראה לי, באימונים שלהם הם לבשו ביגוד מתאים, חבשו קסדות ומנ"פים, שזה מסיכות עם בלוני אוויר.
ציביה ריבן: בתמונות שראיתי מהשריפה בכרמל, אין לזה זכר.
ציביה ריבן: בשתיים בצהריים דיברתי אתו בפעם האחרונה ושאלתי אותו איפה הוא ומה קורה אתו והוא אמר – אני באזור כלא דמון.
ציביה ריבן: אמרתי לו – לא אכלת, לא שתית, שמעתי ברקע מישהו מבוגר אומר – אל תדאגי לו, אנחנו נדאג לו.
ציביה ריבן: תזכרו את המשפט הזה.
ציביה ריבן: אני רוצה לשאול אם יש נהלים שעל-פיהם יש לפעול בעת הפעלה של מתנדבים ואם יש נהלים לשעת סכנה מיוחדת.
ציביה ריבן: יש לי גם הצעות.
ציביה ריבן: אני מציעה לארגן שיחה משותפת עם הורי המתנדבים, לפני תחילת ההתנדבות.
ציביה ריבן: להסביר בדיוק מה נעשה.
ציביה ריבן: יכול להיות שיש הורים שיגידו, אחרי שישמעו את זה, שיגידו לילדים – סליחה, תלך להתנדב למקום אחר, זה לא מתאים.
ציביה ריבן: ויכול להיות שחלק מהילדים, אפשר לשכנע אותם ואני מניחה שחלק מהילדים לא.
ציביה ריבן: כמו שהם באים לבתי-הספר ומלהיבים את התלמידים לבוא למד"א, לבוא לכיבוי אש, לבוא לכל מקום אחר, שיסבירו גם לנו.
ציביה ריבן: כמו שעושים אסיפות הורים בבית-הספר, שיעשו אסיפות הורים גם בתוך המסגרות האלה.
ציביה ריבן: ההורים צריכים להיות מעורבים גם פה.
ציביה ריבן: יש לדבר על הסכנות הפיסיות והנפשיות שייתכנו, כמו במד"א, כמו במשמר אזרחי, וכמובן בכיבוי אש ויכול להיות שגם במקומות אחרים.
ציביה ריבן: לדעתי, צריך לצייד כל מתנדב, מכל סקטור שהוא, בלבוש בולט אחיד, כך שכל מבוגר אחראי יזהה אותו ויפעל להגנה עליו, כשיהיה מצב חריג ביותר, כמו המצב שהיה באסון הכרמל.
ציביה ריבן: צריך לבחון מחדש את הנהלים, האם הם נותנים מענה כמו באסון הכרמל, וכמובן בקרה על ביצוע וחשיבה מחדש לגבי טיב הנהלים.
ציביה ריבן: צריך ללמוד, וזה הכי חשוב, להיות מבוגרים אחראים ולהפסיק לפחות בארגונים האלה, על תרבות ה"סמוך" שלנו – אל תדאגי, אנחנו נדאג לו.
ציביה ריבן: והיום אנחנו בלעדיו.
ציביה ריבן: תודה.
זבולון אורלב: אני חושב שתרמת תרומה מאוד מאוד חשובה לדיון הזה שנשמעים דווקא מפיך.
זבולון אורלב: הואיל ואנחנו כולנו התוודענו לאסון שבו נספה אלעד, אנחנו יודעים שככל שילד הוא גיבור, יש קרקע שבה הוא צמח וזה ההורים.
זבולון אורלב: לכן יש לנו הערכה מאוד מאוד עמוקה ושתהיה לך נחמה פורתא שבאמת אנחנו כולנו צריכים לדאוג לרענן וללמוד, על-מנת למנוע מקרים, אם כי אמרתי הדיון הזה הוא דיון קצת יותר כללי ואני מאחל לך שיהיו לך רק בשורות טובות.
זבולון אורלב: ככל שיהיו לך עוד הערות, אוזננו כרויה.
זבולון אורלב: אנחנו מופקדים על משמר זכויות הילד והזכות הראשונה זה לחיות.
זבולון אורלב: תודה רבה לך, על הדברים.
זבולון אורלב: חברים, אנחנו עכשיו נעבור לגופים, אבל לפני כן אני רוצה לומר שנמצאים אתנו כאן תלמידים מבית-הספר רוגוזין באשדוד ואם אחד מהתלמידים יירצה לומר משהו, אז הוא ירים את היד ומנהלת הוועדה רחל תראה ותאותת לי ואנחנו נאפשר לאחד התלמידים לומר, בין אם הוא נמצא בתוכנית, בין אם אחד התלמידים או התלמידות עברו מחויבות ורוצים לספר, אז אנחנו תמיד נשמח לשמוע.
עודד ורדי: אני ראש מדור מתנדבי אבטחה במשמר האזרחי.
עודד ורדי: אגף קהילה משמר אזרחי מפעיל בערך 39,000 מתנדבים בארץ, 2,000 הם קטינים.
עודד ורדי: 2,000 – 2,500 הם קטינים, מתחת לגיל 18.
עודד ורדי: הנהלים שלנו מגדירים בצורה טובה את, ככל שזה בעקבות השיחה עם מר קדמן, ושמו את הגדרות הנכונים סביב הפעילות שלנו.
עודד ורדי: אנחנו מגבילים מאוד גם את כמות המתנדבים ביחידת התנדבות, אנחנו מגבילים מאוד את שעות הפעילות, אנחנו מגבילים מאוד את תדירות הפעילות, כדי שזה לא יפריע גם לבית-הספר.
עודד ורדי: רוב המתנדבים שלנו הם דווקא מגיעים מהמחויבות האישית, חלק ממשיכים את ההתנדבות שלהם בהתנדבות הרגילה וחלק אפילו מתגייסים להיות בסגל הפיקוד הבכיר של משטרת ישראל בסוף.
זבולון אורלב: יש מישהו מסגל הפיקוד הבכיר שהתחיל את הקריירה כמחויבות אישית במשמר האזרחי?
עודד ורדי: חד-משמעית.
זבולון אורלב: מי זה?
עודד ורדי: אני לא רוצה להגיד פה.
זבולון אורלב: צריכים להתגאות בו.
עודד ורדי: לא לא, בסדר.
עודד ורדי: בגדול, משתדלים מאוד לא ליצור סיכונים ובגלל זה גם הפעילות של ההתנדבות שלהם היא במסגרת, חלקה היא במסגרת הפעילות הקהילתית בתחום ההסברה והקהילה.
עודד ורדי: בחלק מהפעילות הם כן מצטרפים בסופו של דבר, אחרי שהם עוברים איזה שהוא מסלול של היכרות עם המפעילים, לפעילות במסגרת הביטחון, באבטחה, ופועלים יחד עם מתנדבים אחרים, בוגרים בדרך-כלל, לפעילות המשטרה.
עודד ורדי: אבל כל הזמן הזה, גם בשעות סבירות, רק בחופשים אנחנו מאפשרים להם לפעול עד השעה שתיים בלילה, לפני זה רק עד 12 בלילה, ובתדירות לא יותר מכמה פעמים בחודש, באמת כדי לא ליצור איזה שהוא מצב.
עודד ורדי: אנחנו יודעים שזה מאוד מלהיב ומאוד חזק הנושא הזה של הפעילות.
זבולון אורלב: לנסוע בניידת, עם צ'קלקה, זה לא פשוט.
עודד ורדי: אנחנו דואגים שעד שהם יגיעו לניידת ועד שהם יירו בכלי נשק, כי גם הם פועלים, חלק מהם פועלים, הם עושים מטווחים, יעשו הרבה פעילות קודמת לזה, כדי שבאמת גם זה ייחשב כעין התקדמות.
זבולון אורלב: אתה יכול לומר משהו לגבי עמדות ההורים?
זבולון אורלב: יש תלמידים שהורים סירבו?
זבולון אורלב: יש לכם קשר עם ההורים, כפי שהציעה הגב' ריבן, שבכל-זאת יהיה קשר עם ההורים.
עודד ורדי: בנוהל ההפעלה שלנו אנחנו מחייבים אישור הורים.
עודד ורדי: יש לנו נספח כזה לכל נוהל ובתוך תיק אישי כזה של מתנדב יש אשרורים שההורה יודע שהוא פועל במסגרת המשמר האזרחי וגם על מצב בריאותו אפילו גם אנחנו דורשים.
זבולון אורלב: מישהו מסביר להורים מה המשמעות של ההתנדבות במשמר האזרחי?
עודד ורדי: אנחנו לא נפגשים עם ההורים במקרה הזה, אנחנו לא נפגשים עם ההורים.
זבולון אורלב: כדאי לכם, אולי גם ההורים יתנדבו.
עודד ורדי: יכול להיות, יכול להיות.
עודד ורדי: אני רשמתי את מה שנאמר פה, גם לגבי הפירוט של הסיכונים שיכול להיות שאנחנו כן צריכים לרענן פה את הנושא הזה.
עודד ורדי: אני לקחתי מהישיבה הזאת דברים נוספים ויכול להיות שאנחנו באמת נצטרך לרענן את הדברים.
זבולון אורלב: מכבי אש, בבקשה.
זבולון אורלב: : אני דובר נציבות הכבאות וגם חבר בוועדת צופי האש של הנציבות, נציג הנציבות בוועדה, שבראשה עומד אחד ממפקדי השירות.
זבולון אורלב: כיום, מה- 1.2, אני עובד במשרד לביטחון פנים, עד אז היינו עובדי משרד הפנים.
זבולון אורלב: אני הצבעתי במליאה בעד ההעברה.
זבולון אורלב: : אתי נמצאים, הבאתי גם שני רכזים, אני תכף אסביר במילים ספורות איך המבנה, כדי שתבינו מדוע הבאתי אתי גם לובשי מדים.
זבולון אורלב: אני, כמו שאתם רואים, לא לובש.
זבולון אורלב: שירותי הכיבוי בארץ הם עירוניים, מחולקים ל- 24 תחנות והם למעשה, כל תחנה היא ישות עצמאית, גוף עצמאי שהוא איגוד ערים לכבאות או מחלקה עירונית והמטה הוא כמטה, כשמו, הוא לא, יש לו סמכויות מוגבלות.
זבולון אורלב: ולענייננו-?
זבולון אורלב: : ולענייננו – בכל תחנה כזאת יש רכז לצופי האש שעושה את הפעילות בשטח.
זבולון אורלב: מה זה צופי אש, זה קשור לתנועת הצופים?
זבולון אורלב: : לא לא לא.
זבולון אורלב: זה מונח שהשתרש.
זבולון אורלב: והרכזים הם אלה שעוברים בבתי-הספר ומגייסים את בני הנוער, מטפלים בהם.
זבולון אורלב: יש פעילות יזומה של מכבי אש?
זבולון אורלב: : כן, תכף אתם תשמעו.
זבולון אורלב: הבאנו לדיון הזה שני רכזים, אחד שמעון.
זבולון אורלב: כתוב לי, אגב, שצריך להיות גם אדיר אברג'ל.
זבולון אורלב: : אדיר הוא מתנדב, נכון.
זבולון אורלב: גם נמצא פה ואסף, הקצין, להב אסף אברס, הוא קצין משמרת, קצין במשמרת שיוכל גם לספר על העבודה בשטח.
זבולון אורלב: מאיפה הוא?
זבולון אורלב: : מירושלים.
זבולון אורלב: גבעת מרדכי?
אסף אברס: תחנת הלאום.
אסף אברס: קרוב מאוד אליכם.
אסף אברס: אני שומר פה על הבית הזה.
אסף אברס: : פעילות רכזי צופי אש היא מסודרת והם אמונים על הקשר אתם.
אסף אברס: אני מקבל כמה מההערות שכבר נשמעו, למשל העניין הזה שהגברת ריבן ציינה לגבי שיחת הורים, אני אעביר את זה כבר היום לנציב, אני אעדכן אותו בדברים הללו, זה לא נעשה אצלנו, אני חושב.
אסף אברס: הערה נוספת של ד"ר קדמן, לגבי הפרדה בין המבוגרים לקטינים, הכבאים הבוגרים לדעתי אנחנו משתדלים לעשות את זה.
אסף אברס: יש בחלק מהתחנות שהן יותר גדולות, יותר עשירות גם, יש מועדונים לצופים, הם מופרדים לגמרי.
אסף אברס: במקומות אחרים, לא תמיד זה עובד.
אסף אברס: אחת הבעיות הקשות שלנו עם צופי אש זה שאין לנו תקציב מסומן לנושא הזה ואנחנו עובדים בתקציבים מאוד מצומצמים ולכן זה מקרין גם על האמצעים שעומדים לרשותם של הצופים, האמצעים הפיסיים, כולל מיגון.
זבולון אורלב: מי אחראי להנחיות?
זבולון אורלב: : הנציבות.
זבולון אורלב: הנציבות הארצית?
זבולון אורלב: : יש נוהל שנקרא נוהל מפקח כבאות ראשי, משנת 93, שבימים אלה, בשעה זאת מוצג למפקדים בראשון לציון, במטה שלנו עדכון לנוהל הזה.
זבולון אורלב: אני פשוט, דרך אתי.
זבולון אורלב: הנוהל שעוסק בצופי אש?
זבולון אורלב: : כן.
זבולון אורלב: מה מותר, מה אסור?
זבולון אורלב: : הכל.
זבולון אורלב: הוא מפורט והוא יהיה עוד יותר עדכני, הוא עובר, דרך אגב, הרענון באמת לא קשור לשריפה.
זבולון אורלב: אנחנו התחלנו לעבוד עליו, זה בשלבים כבר מיולי.
זבולון אורלב: גם אם זה קשור, זה בסדר.
זבולון אורלב: : אבל זה טוב, העיתוי הוא כמובן נכון.
זבולון אורלב: אולי כדאי להעביר את הבמה לחבר'ה שעושים את הבמה בשטח, אם תרצו לשאול ויספרו.
זבולון אורלב: אדיר ואחרי זה אני רוצה גם לשמוע אותך.
אתי וייסבלאי: לא הסכים להעביר לנו את הנוהל החדש.
אתי וייסבלאי: : נכון.
אתי וייסבלאי: הוא אמר שזה עדיין בעבודה, אני אשמח אם הוא יכול לפרט פה מה כולל הנוהל ועד כמה הוא שונ מהנוהל הישן.
אתי וייסבלאי: : הוא לא שונה בהרבה, אני אפילו לא ראיתי אותו.
אתי וייסבלאי: זאת אומרת, אני לא ישבתי וקראתי אותו.
זבולון אורלב: אתי, אל תדאגי.
זבולון אורלב: יהיה דיון מעקב, נקבל, גם של משרד החינוך וגם שלהם, זה ברור שיקרה משהו.
זבולון אורלב: : שלומי יודע.
זבולון אורלב: שלומי יוכל גם על זה לדבר, כי הוא היה מעורב.
שלומי סעדון: אני מקיבוץ בית שמש.
שלומי סעדון: לגבי הנוהל, אז ברגע זה הוא מוצג למפקדים, אחרי שהוא יוצג למפקדים, אז יהיה אפשר להוציא אותו לכל מי שידרוש.
שלומי סעדון: לגבי המחויבות האישית, אנחנו עושים פעילות יזומה בבתי-הספר כדי לאתגר אותם, כדי להגיע אלינו, כי יש עוד כמה גופים שרוצים אותם.
שלומי סעדון: אנחנו מגיעים אליהם, מאתגרים אותם, מסבירים להם.
זבולון אורלב: אתה מתחנת בית-שמש.
זבולון אורלב: כמה תלמידי מחויבות אישית?
שלומי סעדון: כרגע יש לי מחויבות אישית 57 תלמידים מבתי-הספר מכלל האיגוד, שהם עוברים קורס הכשרה שאמור להסתיים בעוד שבועיים.
שלומי סעדון: הם לפני הקורס הכשרה הזה, לא יכולים להתנדב, הם לא יכולים להיכנס לפעילות מכל סוג שהוא בתחנה.
שלומי סעדון: במסגרת ההכשרה הם עוברים קרוב לשעה וחצי עד שעתיים הסבר מפורט על הטרדה מינית, מה מותר, מה אסור.
שלומי סעדון: בכל פנייה או בכל בעיה שיש להם במסגרת של הטרדה מינית, הם פונים אלי.
זבולון אורלב: אתה ממונה עליהם?
שלומי סעדון: כן.
שלומי סעדון: אני ממונה עליהם, כל בעיה, לא משנה בשעות, לפעמים זה באמצע הלילה, זה בני נוער, הם יכולים לקום באמצע הלילה לשלוח לי SMS, ולכל דבר יש להם תשובה.
שלומי סעדון: היום זה הכל SMS, אז קצת מגביל גם אותי, עד שהתרגלתי לעניין.
זבולון אורלב: נהיית צעיר.
שלומי סעדון: נהייתי צעיר, כן.
שלומי סעדון: במסגרת הפעילות שלהם, הם עוסקים בכל.
שלומי סעדון: יש שלושה נושאים, פעילות בתוך התחנה שבפעילות הזו הם לא משתתפים.
שלומי סעדון: הם לא חודרים לבתים בוערים, סתם דוגמה, אנחנו לא נכניס אותם לשריפות בתים.
שלומי סעדון: בתאונות דרכים, אנחנו לא ניתן להם לראות את הפצועים, בניגוד למה שקורה במד"א.
שלומי סעדון: באירועים של חומרים מסוכנים, גם לאירועים האלה אנחנו פשוט לא מוציאים אותם אתנו.
שלומי סעדון: מהסיבה שאין טיפול פסיכולוגי במכבי האש, לא לכבאים ולא לצופים.
זבולון אורלב: אנחנו זכויות הילד, אנחנו מדברים על הטיפול בילדים.
זבולון אורלב: ועדת הפנים, שם תטפל.
שלומי סעדון: הצופים זה הילדים, הצופים זה בני נוער שמתנדבים.
שלומי סעדון: אז אני אומר – לא לכבאים ולא לצופים, אז אנחנו לא לוקחים סיכונים אתם.
זבולון אורלב: אתה יודע אם בנוהל החדש עכשיו מציגים למפקדים, מכסים את הנושא הזה של הטיפול בילדים, שבכל-זאת עוברים חוויות לא פשוטות?
שלומי סעדון: אין לנו פיתרון לבעיה הפסיכולוגית.
שלומי סעדון: במסגרת המגבלה, זה יצטרך להגיע לרשויות המקומיות, למחלקת הרווחה או ברשויות המקומיות, שאנחנו שייכים אליהם.
שלומי סעדון: אם בן נוער כזה יצטרך.
זבולון אורלב: יש לי חדשות בשבילך, זה לא מחלקת הרווחה, זה יהיה מחלקת החינוך, כי שם נמצא השירות הפסיכולוגי הייעוצי.
שלומי סעדון: לגבי הצהרת הורים.
שלומי סעדון: יש לנו בעיה עם צופים מתנדבים, שההורים שלהם לא גרים ביחד, שזה חד-הורי כזה או אחר.
שלומי סעדון: אנחנו לא דואגים ששניהם יחתמו.
זבולון אורלב: חוק הכשרות המשפטית, נכון, יצחק?
זבולון אורלב: קובע שהמשמורן הוא זה שצריך?
זבולון אורלב: שניהם?
יצחק קדמן: חזקה היא שהורה, כשהורים חיים ביחד, שהורה אחד חותם אז הוא חותם גם בשם ההורה השני.
יצחק קדמן: אבל כשהורים גרושים, זה צרה צרורה.
זבולון אורלב: לא רק המשמורן, על-פי חוק הכשרות המשפטית?
יצחק קדמן: צריך חתימת שני הורים וזה בעיה גדולה מאוד.
זבולון אורלב: יש פה משפטן משרד החינוך.
יוסי אפשטיין: שני ההורים הם האפוטרופוסים הטבעיים של ילדם.
זבולון אורלב: משניהם צריך חתימה, כן.
יוסי אפשטיין: אבל החזקה היא חזקה, זה נכון.
שלומי סעדון: אז גם את זה אנחנו נרענן.
זבולון אורלב: חשוב, חשוב מאוד לרענן.
זבולון אורלב: הוועדה הזאת גם עכשיו עוסקת בחוק הכתובות, שתמיד שני ההורים ידעו מה קורה עם הילד.
שלומי סעדון: לפני גיל 15 אנחנו לא מקבלים בני נוער.
שלומי סעדון: והגיל המקסימאלי זה כשהם מתגייסים לצבא.
שלומי סעדון: לרוב הם נשארים אחר-כך.
שלומי סעדון: אני, בניגוד לחברי מהמשטרה, כן אגיד, אצלנו מפקד בכיר התחיל כצופה, המתנדב, שלושה כאלה, אחד מהם זה אלי פרץ, מפקד שירותי כבאות בית-שמש.
שלומי סעדון: הוא התחיל כמתנדב, היום הוא מפקד בכיר וגם אחראי צופים ארצי, אז הוא איכשהו סגר לעצמו מעגל.
קריאה: עכשיו אני מבין למה הוא חבר בוועדה של הקייטנות.
שלומי סעדון: בדיוק.
שלומי סעדון: בגדול, זו הפעילות.
זבולון אורלב: מה דעתך על הרעיון של המפגש עם ההורים?
שלומי סעדון: במסגרת המחויבות האישית, אני יותר עובד מול הרכז מחויבות אישית בבית-הספר, שבגדול הוא אמור להסביר להורים לאן הוא שולח את הילדים שלו.
זבולון אורלב: הוא אמור?
זבולון אורלב: מאיפה הרכז יודע?
זבולון אורלב: הוא לא איש כיבוי אש, הוא לא יודע להסביר מה עומד לקרות.
שלומי סעדון: זה רעיון טוב.
שלומי סעדון: אני מאמין שאני אצליח ליישם אותו במסגרת.
זבולון אורלב: המתנדב, אדיר, שלום.
זבולון אורלב: היית כבר פעם בכנסת?
אדיר אברג'יל: את האמת?
אדיר אברג'יל: לא.
זבולון אורלב: פעם ראשונה?
יצחק קדמן: זה יותר מסוכן ממכבי-אש.
זבולון אורלב: אני אחראי לחוויה, שלא תחשוב ככה.
זבולון אורלב: מאיפה אתה?
אדיר אברג'יל: אני מירושלים.
זבולון אורלב: איזה בית-ספר?
אדיר אברג'יל: קדמה.
זבולון אורלב: ואתה גר בירושלים?
אדיר אברג'יל: כן.
זבולון אורלב: ואתה צופה אש באיזה תחנה?
אדיר אברג'יל: בגבעת מרדכי.
זבולון אורלב: או, שכונתי.
אדיר אברג'יל: ציינו כאן את הדברים.
זבולון אורלב: איך הגעת לזה?
אדיר אברג'יל: איך הגעתי לזה?
אדיר אברג'יל: אנחנו שלושה אחים ששלושתנו עשינו, הם התנדבו במשך ארבע שנים, אני עוד לא סיימתי.
אדיר אברג'יל: אני יורש את זה.
זבולון אורלב: מסורת משפחתית?
זבולון אורלב: זה לא בגלל שהתחנה הגיעה לבית-הספר והלהיבו אתכם?
אדיר אברג'יל: הקדמתי את זה.
זבולון אורלב: יש עוד תלמידים מהכיתה שלך שמתנדבים?
אדיר אברג'יל: היו עוד שניים, הם הפסיקו, המשיכו, זה לא היה אצלם תמידי.
זבולון אורלב: איך הכיתה מקבלת אותך, כמשהו מיוחד?
אדיר אברג'יל: החברה?
זבולון אורלב: כן, החברה שלך בכיתה.
זבולון אורלב: אתה בא עם המדים?
זבולון אורלב: נחשב למוביל, ככה?
זבולון אורלב: זה אופנתי?
זבולון אורלב: זה In?
אדיר אברג'יל: את האמת, זה מחולק.
אדיר אברג'יל: יש חבר'ה שייראו אותי בתור בן-אדם כאילו שאיכפת לו ובן-אדם שתורם מעצמו וזה, ויש חבר'ה, אתה יודע, החברה מחולקת לשניים.
אדיר אברג'יל: אני, לפי דעתי, מסתכל על מה שאני עושה, לא על מה שאחרים מסתכלים עלי.
אדיר אברג'יל: אני רואה את הצד שלי במכבי האש, בתור דבר מאוד משמעותי לחיים שלי, דבר מקדם.
זבולון אורלב: אתה חושב על זה גם להמשך החיים?
אדיר אברג'יל: בוודאי.
אדיר אברג'יל: : יש להם עדיפות גם, דרך אגב, כשהם באים להגיש מועמדות לתפקידי כבאי, אז מי שהיה צופה אש הוא בעדיפות.
זבולון אורלב: מה אתה עושה כצופה?
זבולון אורלב: מנקה צינורות?
אדיר אברג'יל: מנקה צינורות זה לא כל-כך רע.
זבולון אורלב: לא אמרתי רע.
זבולון אורלב: אם הצינור לא יעבוד טוב אז אי-אפשר לכבות את האש.
אדיר אברג'יל: אני תומך לחימה, אני עוזר של הכבאי, של הכבאי המקצועי, אני עדיין לא מקצועי בשביל לעשות את העבודה שלו.
אדיר אברג'יל: אני עובד, עוזר, אם זה להיות אחראי על הרכב, ואם זה, יש לנו הרבה דברים לעשות, לא חייב להיות תמיד קו ראשון.
זבולון אורלב: מה הגבולות שאתה לא יוצא אליהם?
זבולון אורלב: מזעיקים כבאית לשריפה בבית, אתה יוצא?
אדיר אברג'יל: יוצא – כן, מסייע – לא חודר לדירה, זה ידוע, זה כלל שעובר אצלנו במתנדבים.
אדיר אברג'יל: אין לחדור לדירות.
אדיר אברג'יל: חומרים מסוכנים, בעניין של חומרים מסוכנים, לא מתקרבים למקום בכלל.
אדיר אברג'יל: תאונות דרכים, אנחנו ליד הרכב או, זה העזרה היחידה שלנו.
אדיר אברג'יל: אנחנו לא יכולים להתקרב.
זבולון אורלב: מטפלים בכם?
זבולון אורלב: יש לכם מועדון, משהו?
אדיר אברג'יל: מועדון.
זבולון אורלב: כמה אתם, כמה צופי אש אתם בגבעת מרדכי?
קריאה: הרכז פה.
זבולון אורלב: אבל עכשיו אני מדבר עם התלמיד.
זבולון אורלב: ויש לכם פעילויות?
זבולון אורלב: אתם קבוצה?
זבולון אורלב: רואים בכם מועדון, או שכל אחד הוא בפני עצמו?
אדיר אברג'יל: אנחנו בהחלט קבוצה, שיש כאלו יותר ותיקים וחדשים שאנחנו מרעננים אחד לשני את הזיכרון ותורמים אחד לשני בקטע הזה.
אדיר אברג'יל: זה ההווי שלנו בינינו, לשבת ביחד.
זבולון אורלב: הקצין, רוצה לומר משהו?
אסף אברס: כמו שהוזכר, אני מפקד תחנת הלאום פה, הסמוכה, ומשמש כמובן גם כדובר המחוז בירושלים.
אסף אברס: ראשית, באמת אני רוצה לברך על קיום הוועדה הזאת, גם בפאנל הרחב הזה, ואני חושב שזה משהו מן הראוי שלפחות אחת ל-, אמור להתכנס, על-מנת להיטיב כמובן את צעדיהם של המתנדבים באשר הם, וכמובן כדי שנוכל לשפר את התנאים בהם הם עוסקים, כל אחד במסגרת התפקיד שלו.
אסף אברס: מספר סוגיות שחלקן נגעתם, חלקן לא.
אסף אברס: בכלל גם, כמו שאדוני שאל גם בהתחלה, אני שואל את השאלה בעצם מיהו מתנדב, מה החוק המשפטי או מעבר לזה אומר, מיהו מתנדב.
אסף אברס: כלומר, אתם הזכרתם פה מישהו שהולך לסייע בשיעורי בית, נחשב כמתנדב או האם מישהו שנמצא בגוף או בארגון כזה או אחר נחשב מתנדב ומי מכיר בו.
אסף אברס: אנחנו מצד אחד באים ואומרים – בואו נציב להם דרישות.
אסף אברס: תביאו אישור הורים, תביאו אישור רפואי ותביאו ותביאו ותביאו, ומה אנחנו בעצם נותנים.
אסף אברס: זה סימן שאלה אחד גדול.
אסף אברס: אני חושב שצריך להיות פה איזה בסיס מהותי וחבל שאין פה נציגים של משרד האוצר ולא ביטוח לאומי, כי הם מהצד השני של הפאנל הזה.
אסף אברס: כי אותו מתנדב שלצורך העניין הגיע לתחנה, נחבל, נפל, קרתה לו איזה שהיא תקלה, מי מגונן עליו?
אסף אברס: מי הרשות?
אסף אברס: מי איזה שהוא ארגון גג שאמור לתת לו איזה שהוא פיתרון לבעיה הרפואית, כזאת או אחרת, במידה והיא תתרחש?
יוסי לוי: הנוער.
אסף אברס: הנוער, אני כמובן מדבר על נוער.
יוסי לוי: יש ביטוח ענבל.
יצחק קדמן: לא, הביטוח הזה לא שווה שום דבר.
אסף אברס: חברים, זה לוקה בחסר, בואו נקצר את התהליכים.
אסף אברס: באמת, זה לוקה בחסר.
שלומי סעדון: הביטוח מכסה את המתנדבים שלא נכנסים בקטגוריה מסוימת.
אסף אברס: ולכן נשאלת השאלה מיהו מתנדב.
אסף אברס: מתנדב זה שנפצע בכיבוי אש או זה שבטעות משמר אזרחי נורה ברגלו, בשעת פעולה, אבל הוא מוכר על-ידי המשטרה כשוטר לכל דבר.
אסף אברס: אז הוא מקבל תנאים X וזה מקבל תנאים Y. אז אין אחידות פה בנושא הזה וצריך להיות איזה שהוא סדר מאוד מופתי בנושא הזה.
אסף אברס: כמו שאנחנו באים בדרישה, אנחנו צריכים להציב להם את התנאים, על-מנת שהם יוכלו לקבל את התנאים הרציניים ביותר.
אסף אברס: לא יכול להיות שכאילו נוצרת איזו שהיא, איזה חלון של ואקום מסוים שאנשים בעצם באים להתנדב ונותנים המון מעצמם ואני שוב מברך באמת על העניין ההתנדבותי, כמי שמכיר את זה מקרוב, עובד בצורה ישירה עם אותם מתנדבים וגם במסגרת התפקיד.
אסף אברס: ככלל, לא הזכרתי את הנושא הרפואי בעניין הרציני כמו שהיה פה עוד קודם, אני בהחלט מוסר את תנחומיי כמובן לאמו של אלעד, מבחינתי, יחד עם כל שירותי כבאות והצלה רואים בזה כאיזה שהוא נר לרגלינו.
אסף אברס: אני אישית בן יחיד להוריי, אין לי אחים ולא אחיות.
אסף אברס: עוד כשהתגייסתי לצה"ל, אני מכיר את נושא האחריות האישית שהיתה על כתפיי ועדיין היא על כתפיי וגם כשהוריי, שלחתי אותם לעורך-דין נוטריון, על-מנת שיחתמו על ויתור, אימא שלי הסתכלה עלי בעיניים ואמרה לי – אני הולכת לוותר עליך בצה"ל, מחר אתה לא חוזר הביתה.
אסף אברס: באותן משמעויות, אבל עדיין, הלכתי עם זה קדימה ועדיין אני נמצא באיזה שהוא גוף שהוא גוף חירום ותחת סיכון, לכן אני רואה את זה כמשהו בעל חשיבות עליונה ואנחנו כמובן, כל הנושאים שהאם העלתה, בהחלט ראויים לטיפול ושוב, כמו שאני אומר, אני חושב שהפאנל הזה חייב להתכנס אחת ל-, ולהמשיך לקדם את הנושא הזה קדימה.
זבולון אורלב: אגב, לגבי הביטוח, אני ציינתי שהייתי המייסד של יחידה להתנדבות במשרד הסעד עוד זה נקרא אז, זה משרד הרווחה, והתגלגלה לידי זכות ליזום את החוק הממשלתי של ביטוח מתנדבים בביטוח הלאומי, שעכשיו כל פעם אני משתדל להוסיף עוד תחומים ועוד תחומים ולמיטב ידיעתי, מעבר לביטוח תלמידים של ענבל, שהוא ביטוח שמקיף כל תלמיד, 24 שעות, 365 ימים, יש גם עליו את הביטוח של המתנדבים של הביטוח הלאומי, אבל בעקבות הערתך, אני מבקש ממנהלת הוועדה שהיא, אנחנו נקיים דיון עם הלשכה המשפטית של הכנסת, עם היועץ המשפטי שלנו, של הוועדה, כדי לברר את הסוגיה הזאת, אם יש איזה שהיא לקונה בחקיקה כדי באמת להסדיר כי הדבר האחרון שאנחנו מעוניינים זה שיתברר שיש איזה חורים ברשת הביטחון של הביטוח.
זבולון אורלב: זה אסור שדבר כזה יקרה ואני רואה כאן אחריות אישית כמחוקק להבטיח שהדבר הזה לא יקרה.
זבולון אורלב: הסוגיה של השולחן העגול היא גם כן, הערה מאוד נכונה שאני חושב שנסכם אותה, שאולי משרד החינוך יוביל איזה שהוא שולחן עגול של הגופים, כי כזה דיון מעשיר, כל אחד אומר איזה שהוא רעיון.
יוסי לוי: רק הערה אחת, ב- 2006 או 2007, אל תתפשו אותי בזמן, הביטוח הלאומי ניער את עצמו מתלמידי המחויבות האישית בכל מה שקשור בביטוח מתנדבים, מפני שהוא טען שזו תוכנית לימודים.
יוסי לוי: יכול להיות שזה מה שאתה אומר שיש הבדלה בין ילדים לילדים.
אסף אברס: מן הסתם, כן, יוכר כתלמיד, כמו שאתה אומר – נפצע בחדר המדרגות של בית-ספר, לעומת תלמיד שהגיע.
יוסי לוי: התנדבות אישית בזמנו, כתבנו, אתה יודע, עברנו את כל הפרוצדורות, אישרנו את המתנדבים והכל, ב- 2006 או 2007, אני מציע באמת שפעם יתקיים איזה דיון בנושא.
זבולון אורלב: אתה יודע שאני לא הממשלה, אתה הממשלה.
זבולון אורלב: כדאי ששר החינוך ייפגש עם שר הרווחה.
יוסי לוי: הביטוח הלאומי, בבדיקות שעשינו, רק שנדע.
זבולון אורלב: אנחנו נעשה את הבדיקה ואם יתברר שיש איזה שהיא בעיה, אנחנו נפנה לשר החינוך או לשר הרווחה שממונה על הביטוח הלאומי, מישהו כאן צריך לקחת אחריות כוללת.
זבולון אורלב: לעניות דעתי, אגב, האחריות הישירה היא של ענבל, לעניות דעתי, והביטוח הלאומי צריך להיות רשת הביטחון שאותם איכשהו מקרים, הוא צריך לכסות.
זבולון אורלב: אבל מייד, חברים.
זבולון אורלב: אני קודם כל נותן לאלה שנרשמו.
שלומי סעדון: אני יכול להוסיף משהו?
זבולון אורלב: משפט אחד, כן, אנחנו מתחילים להיות קצרים בזמן.
שלומי סעדון: במקרה אתמול נפגשתי בביטוח לאומי עם האחראית על כל המתנדבים.
זבולון אורלב: על הביטוח מתנדבים?
שלומי סעדון: על הביטוח מתנדבים ויש שם סעיף בביטוח מתנדבים, בביטוח הלאומי, שהוא מאוד בעייתי, לכל הגופים כאן.
שלומי סעדון: אם יש למתנדב רישום פלילי, הביטוח הלאומי לא מכסה אותו בתור מתנדב.
זבולון אורלב: יצחק, אני מבקש שהסוגיה הזאת, אם אפשר, תיבדק גם על-ידי הייעוץ המשפטי שלכם.
זבולון אורלב: קח את זה עליך.
זבולון אורלב: אני אבדוק את זה עם מירב, עם היועצת המשפטית שלנו.
זבולון אורלב: אבל קח עליך אחריות ותראה אם יש חורים, אנא תביא ונוכל להתפאר בעוד חוק אחד שהסדרנו, שיסדיר את זכויות הילד להיות מוגן בעבודות עם סיכון אודות התנדבות עם סיכון, את סוגיית הביטוח.
זבולון אורלב: מד"א.
אבי חובב: אני סגן מנהל מרחב ירושלים ואחראי על המתנדבים.
אבי חובב: נמצאים אתנו גם ארבעה מתנדבי נוער ויועץ להנהלת מד"א לנושא מניעת נזקים נפשיים.
אבי חובב: ההתנדבות במד"א היא חוויה בפני עצמה, שקודמת לה תאריך הכשרה מאוד סדור, מול המתנדבים, שכולל גם כמובן אישורי הורים וכדומה.
אבי חובב: בני הנוער נכנסים אחר-כך לפעילות סדורה שבועית, שכוללת גם הכשרה אינטנסיבית.
אבי חובב: קשר מול ההורים מתבצע, אני יכול להגיד את זה על מחוז ירושלים, אבל מתקיים גם במקומות אחרים אחת לשנה ערב הורים, שבמהלכו אנחנו נפגשים עם ההורים, ההורים נחשפים לפעילות.
אבי חובב: לגבי נושא המניעה, אז אל"ף, יש הנחיות ברורות למה בני הנוער מגיעים ולמה לא.
זבולון אורלב: למה הם לא מגיעים?
אבי חובב: בני הנוער לא מגיעים לאירועים מסכני חיים, כמו פיגועים, אירועים רבי נפגעים וכו'.
זבולון אורלב: יש תמיכה פסיכולוגית מול החוויות הקשות שהם עוברים, בני הנוער?
אבי חובב: כן.
זבולון אורלב: תמיכה פסיכולוגית?
אבי חובב: יש תמיכה פסיכולוגית, אל"ף, מתבצע תהליך של זיהוי בכמה מעגלים, וכאשר מתגלה צורך, אז כמובן מופנה אליהם שירות פסיכולוגי.
זבולון אורלב: אין משהו שיטתי, תמיכה חודשית, שיחה חודשית עם המתנדבים?
אבי חובב: מסביב לכל מתנדב כזה שפועל בשטח, יש דבר ראשון את הבוגר שמלווה אותו, קרי – נהג האמבולנס, שצריך לזהות.
אבי חובב: יש אחראי נוער שמזהה ובודק באופן יזום, שבאירועים מסוימים, אם הבן-אדם נחשף או לא.
אבי חובב: יש מערך של מתערבים ראשונים, שהוגדר גם על-ידי הצלב האדום וגם על-ידי גופים מקומיים שאנשים שאמורים לבוא ולזהות סיטואציות כאלה וכמובן שבמקרה שאנחנו מגלים שיש בן נוער שנחשף לדבר כלשהו ומתגלים אצלו סימנים של פוסט טראומה, או סימנים, יש מעקב אחריו והוא מופנה לייעוץ פסיכולוגי.
זבולון אורלב: גיל מינימאלי יש?
אבי חובב: בהחלט.
אבי חובב: גיל מינימאלי 15, שעות פעילות עד עשר בלילה, גם בשעות החופש.
זבולון אורלב: אתם יודעים אצלכם באחוזים, כמה בני נוער מגיעים דרך מחויבות אישית, וכמה באופן אחר?
אבי חובב: רובם מתחילים במחויבות אישית וממשיכים להתנדב.
זבולון אורלב: אצלכם יש גם כן מתנדבים שהמשיכו אחרי זה להיות בעלי תפקידים ברפואה?
אבי חובב: כן, בהחלט.
אבי חובב: אצלנו, אל"ף, רוב עובדי מגן דוד אדום התחילו בגיל 15.
זבולון אורלב: אני מכיר גם מתנדב אחד שאחרי זה הפך להיות גם רופא.
זבולון אורלב: מכיר אותו באופן אישי, זה הבן שלי.
אבי חובב: יש אצלנו כאלו.
אבי חובב: החל ממנכ"ל הארגון שהוא היה מתנדב בגיל 15, רוב מנהלי האגפים, מנהלי המחוזות אצלנו הם אנשים שהתחילו כמתנדבים, כי בעצם יש איזה חוויה משפחתית שנמשכת, גם במהלך השירות הצבאי וגם לאחר מכן.