GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אילנה דורי מנדלוביץ: והאגף שאני עומדת בראשו אמון על אכיפה של 19 חוקי עבודה בהיבט הפלילי ביניהם חוק עבודת הנוער.
אילנה דורי מנדלוביץ: אבל חוק עבודת הנוער מסדיר חלק ממסגרת ההעסקה של נערים או ילדים, תלוי באיזה גילאים הם.
אילנה דורי מנדלוביץ: כל חוקי העבודה הם רלוונטיים לגבי בני נוער במקום העבודה.
אילנה דורי מנדלוביץ: אנחנו אוכפים גם לגבי ילדים שמועסקים במקום העבודה מתחת לגיל המותר.
אביבית ברקאי אהרונוביץ: איך אתם אוכפים?
אילנה דורי מנדלוביץ: באגף האכיפה יש מפקחים עבודה.
אילנה דורי מנדלוביץ: יש 45 מפקחים בתקן ועוד 57 סטודנטים.
אילנה דורי מנדלוביץ: הם פרושים על פני 4 מחוזות בארץ.
אילנה דורי מנדלוביץ: הם אמונים על אכיפה של 19 חוקי עבודה.
אילנה דורי מנדלוביץ: אנחנו עובדים במסגרת של טיפול בתלונות ואכיפה יזומה.
אילנה דורי מנדלוביץ: ילדים ונוער הוגדרו במנהל בכלל ובוודאי באגף האכיפה הפלילי כאוכלוסייה מועדפת לאכיפה, מועדפת מבחינת מתן מהיר לתלונות, מועדפת מבחינת אכיפה יזומה, במיוחד בתקופות שהם יותר מחפשים את שוק העבודה ונכנסים לשם.
אילנה דורי מנדלוביץ: מעבר לאכיפה שאנחנו מבצעים, אני יכולה לתת קצת נתונים על השנים האחרונות.
זבולון אורלב: הנתון הכי מעניין אני חושב זה מה מספר כתבי האישום שמוגשים במשך שנה כנגד העסקה בלתי חוקית של ילדים ובני נוער?
אילנה דורי מנדלוביץ: אני אתן נתונים לגבי שלוש השנים האחרונות.
אילנה דורי מנדלוביץ: אני יכולה לפרט.
אילנה דורי מנדלוביץ: בהליך שאנחנו מנהלים יש דרך של הטלת קנס מינהלי שזה הליך פלילי מלא או כתב אישום, זה תלוי במהות העבירה, בהיקפה.
אילנה דורי מנדלוביץ: הוטלו 1600 קנסות בסך של 19 מיליון שקלים על מעסיקים שהעסיקו ילדים ונערים במשך שלושת השנים.
זבולון אורלב: זאת אומרת בממוצע 500 מקרים לשנה.
אילנה דורי מנדלוביץ: כן.
אילנה דורי מנדלוביץ: אני מזכירה כל הזמן שהיחידה הזאת שיש בה 45 אנשים.
אילנה דורי מנדלוביץ: 50 סטודנטים שעובדים בחצאי משרות, הם לא מפקחים ממש.
אילנה דורי מנדלוביץ: הם עוזרים למערך הפיקוח.
אילנה דורי מנדלוביץ: הוגשו 120 כתבי אישום כנגד מעסיקים בנוסף.
אילנה דורי מנדלוביץ: עכשיו הכול יחסי ויכול להיות שהנתונים קצת נשמעים נמוכים.
זבולון אורלב: אתם התובעים?
זבולון אורלב: אתם המגישים?
זבולון אורלב: או המשטרה?
אילנה דורי מנדלוביץ: לא, לא.
אילנה דורי מנדלוביץ: אנחנו המשטרה של חוקי עבודה.
אילנה דורי מנדלוביץ: האגף לאכיפת חוקי עבודה הוא גוף חוקר שלצידו יש את מחלקת התביעות של משרד התמ"ת שבאמצעותה מגישים את כתבי האישום.
אילנה דורי מנדלוביץ: הקנסות מוטלים על ידי שני הגופים ביחד.
זבולון אורלב: אם את שואלת אותי אם 500 קנסות בשנה ועוד 40 כתבי אישום בשנה, לא יודע, המספרים מדברים בעד עצמם.
אילנה דורי מנדלוביץ: המספרים מדברים בעד עצמם אבל צריך לראות מה היה אותה מסגרת הקצאה שנתנו לצורך אכיפת חוקי עבודה במדינת ישראל, כאשר צריכים לאכוף מעל 130 סעיפי עבירה על כלל המשק, על נשים, על המגזר הערבי, ועל המגזר החרדי, ועל עולים, וכולם במצוקה.
אילנה דורי מנדלוביץ: האוכלוסייה הזאת נקבעה אצלנו כאוכלוסייה מועדפת ויש הרבה מאוד עשייה סביב הטיפול באוכלוסייה הזאת.
אילנה דורי מנדלוביץ: זאת מסגרת הנתונים.
אילנה דורי מנדלוביץ: אפשר באופן יחסי להגיד שהיא נמוכה או גבוהה, אבל במסגרת העשייה היא לוקחת חלק נכבד מהעשייה של מינהל האזהרה והאכיפה בכלל.
זבולון אורלב: שוב אנחנו מגיעים למסקנה שכנראה מערכת החקיקה היא בסדר גמור.
אילנה דורי מנדלוביץ: מערכת האכיפה היא מאוד מתקדמת גם בהשוואה.
זבולון אורלב: מאוד מתקדמת.
זבולון אורלב: הבעיה היא שוב זה הפער בין החקיקה לבין האכיפה.
אילנה דורי מנדלוביץ: אנחנו משקיעים גם הרבה בהסברה, כי הסברה היא כלי באכיפה, היא כלי בלדעת, קודם כל להגן על העובד ועל הילד, גם כי הוא במסגרת הזאת.
אילנה דורי מנדלוביץ: מה הן הזכויות שלו?
אילנה דורי מנדלוביץ: מתי מפרים אותן כלפיו?
אילנה דורי מנדלוביץ: אז הרבה מאוד הסברה נעשית כלפי מעסיקים, כלפי הנערים והילדים עצמם בבתי הספר, במוקדים שהם מגיעים אליהם לעבודה או דרכם הם מנותבים לעבודה.
אילנה דורי מנדלוביץ: זאת המסגרת שנעשית על ידינו.
אילנה דורי מנדלוביץ: היא רחבה מאוד.
אילנה דורי מנדלוביץ: בוודאי בהתייחס למסגרת העשייה הכללית.
זבולון אורלב: גברת סלוצקי בבקשה.
זבולון אורלב: תגידי שוב את התואר שלך, עובדת סוציאלית ראשית לחוק הנוער.
חנה סלוצקי: אסור להגיד פקידת סעד.
חנה סלוצקי: אני כותבת חנה סלוצקי, עו"ס ראשית לח"ן תוה"ש.
חנה סלוצקי: אני רוצה להעלות כאן סוגיה שעשרות שנים מפנים אותה אלי באמת כפקידת סעד בגלל התפקיד של הגנה על ילדים.
חנה סלוצקי: עשרות ילדים שמסתובבים ברחובות ומוכרים בכבישים, בצמתים, רוכלים.
חנה סלוצקי: אני לא יודעת אם זה רוכלים.
חנה סלוצקי: אני רואה בעלי עסקים שממש מנצלים את הילדים האלה שהם מסתובבים.
חנה סלוצקי: כולנו רואים אותם.
חנה סלוצקי: אף אחד לא עושה שום דבר.
חנה סלוצקי: מפנים אותם אלי כל שנה.
חנה סלוצקי: גם עכשיו היתה לי איזושהי שאילתא, אני חושבת אפילו מהבית הזה, מהכנסת, לגבי הנושא איך אנחנו מטפלים בסוגיה של אותם מעסיקים – פרחים, דגלים, לחמניות, כל מיני דברים.
חנה סלוצקי: קטינים מסכנים את חייהם על הכבישים.
חנה סלוצקי: גם ילדים בני 9, 10 , 11, ואנחנו ניסינו לבדוק מספר פעמים יחד עם המשטרה איך מתמודדים עם המעסיקים האלה.
זבולון אורלב: המשטרה היא לא הכתובת.
חנה סלוצקי: לא,לא.
חנה סלוצקי: אני יודעת.
חנה סלוצקי: לכן אני מעלה את הסוגיה.
אלי זרחין: רוב הילדים האלה עובדים בשחור.
אלי זרחין: רוב הילדים האלה עובדים בשחור, לכן היא לא יכולה לתבוע אותם כי המעסיק אומר, אני לא מכיר אותו.
אניטה יצחק: חלק מהתופעה היא גם שילדים, מתוך מה שאנחנו בודקים וכן בדקנו, חלק מהמקרים מדובר בילדים, זו יוזמה פרטית שלהם שהם מגיעים לשם.
אניטה יצחק: זה נכון שיש מסגרת של מעסיקים.
אניטה יצחק: הרבה מאוד זה יוזמות פרטיות של ילדים.
אניטה יצחק: במקום שיש מעסיק יש אפשרות להתמודד מול זה.
אניטה יצחק: דרך אגב, גם בשיתוף המשטרה.
אניטה יצחק: אני חושבת שיש מקום גם לשיתוף הרשויות המקומיות.
אניטה יצחק: יש שם עניין ממש.
חנה סלוצקי: בואי תתני לנו את הכתובת.
חנה סלוצקי: יש לנו עכשיו אירוע ממשי באזור באר שבע שפנה בן אדם וסיפר שמעסיק יושב בצד, הילדים מתרוצצים בין המכוניות מוכרים פרחים.
זבולון אורלב: אתן צריכות לעשות פגישת היכרות ביניכן.
אניטה יצחקי: אז אני אשמח לנסות לפתור גם את הבעיה הזאת.
זבולון אורלב: מילה אחרונה לאתי בנימין ואנחנו מסיימים.
אתי בנימין: בעקבות הדברים של חנה סלוצקי, מקרה שנמצא אצלי על השולחן היום.
אתי בנימין: ילדים שמכרו פרחים.
אתי בנימין: הגיעה המשטרה, הגיע פיקוח עירוני.
אתי בנימין: נתנו לילדים קנס,  לילד, לילד, הילד קיבל קנס על השם שלו.
אתי בנימין: למרות שהוא אמר, זה לא שלי, המעסיק שלי קוראים לו כך וכך.
אתי בנימין: לא. על זה שהוא מכר פרחים בלי אישור.
אתי בנימין: חוק הרוכלות.
אתי בנימין: ילד שעמד ביום שישי בבית וגן ומכר פרחים, הוא קיבל קנס.
אתי בנימין: מתברר שכל הילדים שעבדו אצל אותו מעסיק כולם קיבלו קנס.
אתי בנימין: היתה פשיטה באותו יום שישי, היה מבצע.
אתי בנימין: הם הלשינו אבל הקנס הוא על שם הילד.
אתי בנימין: המשטרה עשתה את זה.
אתי בנימין: המשטרה.
אניטה יצחקי: אני לא מכירה את המסגרת הזאת אבל אני מזמינה אתכם להפנות אלינו, לאגף לאכיפת חוקי עבודה מקרים כאלה.
זבולון אורלב: אנחנו נקיים דיון מיוחד על הסוגיה הזאת של אכיפת חוקי עבודה כלפי נוער.
זבולון אורלב: זה דיון שאנחנו נקיים אותו.
זבולון אורלב: אני אבקש ממנהלת הוועדה לרשום את זה בנייר שלנו, של הדיונים.
זבולון אורלב: צריכים להתחיל לגבש מסמך.
זבולון אורלב: יש לי הרגשה שיש כאן בעיה בין משרדית, ויש לו פוטנציאל טיפול.
תמר ארז: עוד סוגיה שמאוד מטרידה אותי ואני חושבת שיש לי הצעת פתרון שלא עולה כסף.
תמר ארז: שמי תמר ארז.
תמר ארז: אני מהאגודה הישראלית למען הילד בגיל הרך.
תמר ארז: אפילו בדיוני ועדה מכוננת כזאת שעושה עבודה יסודית ביותר יש נושא שהוא מתחת לרדאר ואין עליו מספיק נתונים וזה רווחתם של הרבה ילדים בגיל הרך.
תמר ארז: אפילו בנתונים שלכם, המועצה לשלום הילד חסרים נתונים בהרבה נושאים לגבי ילדים בגיל הרך.
זבולון אורלב: הדרך להעלות נושאים בוועדה היא לא הדרך שבה את נוקטת כרגע.
תמר ארז: כתבתי לך לגבי זה.
זבולון אורלב: כתבת לי.
זבולון אורלב: קיבלתי.
זבולון אורלב: זה חלק משיקול הדעת שלי.
זבולון אורלב: יש לנו ישיבות צוות, אנחנו דנים מה להעלות, מה לא להעלות, מה ראשון, מה אחרון.
זבולון אורלב: זה שעכשיו את מעלה את זה זה לא מקדם את העניין.
זבולון אורלב: המסמך מונח.
זבולון אורלב: רק תוודאי עם רחל סעדה מנהלת הוועדה שהמסמך אכן מצוי אצלנו ונמצא בדיונים.
זבולון אורלב: אנחנו מקיימים ישיבות מאוד מסודרות, שוקלים בשיקול דעת מאוד רציני לגבי סדרי העבודה והנושאים שאנחנו מעלים כאן.
זבולון אורלב: אין כאן עניינים מקריים.
זבולון אורלב: זה שיקול דעת.
שמחה סחר: כן אבל למשל חוסר ביטחון תזונתי מתייחס למשרד החינוך.
שמחה סחר: משרד החינוך אין לו ילדים בגיל 3. זה לא מעניין אותם.
זבולון אורלב: את מנסה להעלות את הנושא שוב?
זבולון אורלב: חברים, יש לי תוכנית עבודה לעוד 3 קדנציות בוועדה הזאת.
זבולון אורלב: אנחנו צריכים בסופו של דבר להחליט מה קודם למה.
זבולון אורלב: אביבית משפט אחד.
זבולון אורלב: במסגרת משרד התמ"ת היא ביקשה שגם יירשם שלא רק חוקי הגנה על עבודת נוער אלא גם הנושא של הגנת הילדים כצרכנים.
זבולון אורלב: זה גם כן באחריותכם.
אורלי לוי אבקסיס: שלום לכולם, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה.
אורלי לוי אבקסיס: היום יום שלישי, ה- 18 בינואר 2011, י"ג בשבט תשע"א.
אורלי לוי אבקסיס: על סדר היום, הצעה לסדר היום במסגרת דיון מהיר, השלכות הריסת בתים על מצבם של ילדים, של חבר הכנסת טלב אלסאנע.
אורלי לוי אבקסיס: על פניו, אנחנו מכירים את הנושא הזה והוא לא נושא חדש, לא מדובר בנושא אופייני רק למגזר כזה או אחר, כולנו מכירים גם את השאלות שעלו במהלך ההתנתקות בהריסת בתיהם של לא מעט ילדים, אפשר לומר עשרות אלפים, ואת הפינוי שלהם.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו גם מכירים, את התוצאות הלא כל כך מחמיאות ומרגיעות, שאנחנו רואים במהלך המעקב על אותם הילדים.
אורלי לוי אבקסיס: כאן אנחנו מדברים על נושא שבו כאילו הכינו את הקרקע ומשרדים נוספים היו מעורבים וגם ניסו עד כמה שניתן לעשות מערך תומך על מנת להפחית את הטראומה.
אורלי לוי אבקסיס: מסתבר שזה לא משהו שאנחנו ידועים לעשות אותו, לא הכי טוב.
אורלי לוי אבקסיס: כעת אני אעביר את רשות הדיבור למגיש ההצעה, חבר הכנסת טלב אלסאנע, בבקשה.
טלב אלסאנע: שלום רב, אני רוצה להודות ליושבת ראש ולמשתתפים.
טלב אלסאנע: אני סבור שהסוגיה הזאת היא סוגיה ספציפית ומאוד חשובה.
טלב אלסאנע: ילד הוא ילד ולא חשוב שייכותו זו או האחרת.
טלב אלסאנע: כאשר מתייחסים לנושא של הריסת בתים רואים את הבית ולא רואים לא את המשפחה ולא את הילדים.
טלב אלסאנע: לא רואים את ההשלכות של הריסת הבית מבחינת אירוע טראומטי וגם מבחינת הבטחון האישי והמשפחתי.
טלב אלסאנע: תפקידה של המדינה בעצם הוא להעניק בטחון, הגנה לאזרחים ולילדים.
טלב אלסאנע: לא פעם שואלים איפה טובת הילד.
טלב אלסאנע: זה מושג שחוזר על עצמו בהרבה הקשרים –המושג טובת הילד.
טלב אלסאנע: אין ספק שכאשר יוצאים לבצע את ההריסה יש התעלמות מוחלטת מההשלכות הדבר על ילדים.
טלב אלסאנע: הזכרת את פינוי גוש קטיף, כאשר אז יצאו לפנות דאגו שהחיילים לא יהיו מצוידים בנשק כי המראה של חייל עם מדים, ואפילו את המדים הם שינו אז כדי שהילדים החיילים לא יתפסו בעיני הילדים בדימוי שלילי ויפתחו איזו עמדה נגד חיילים.
טלב אלסאנע: הם החליפו את המדים והם הגיעו בכלל בלי נשק וללא אלות - - -
אורלי לוי אבקסיס: היו אלות, והיה על גם משפט על המכות הנמרצות.
טלב אלסאנע: חוויתי שלושה מקרים, המקרה האחרון היה לפני יומיים כאשר בישוב אלעקריב בנגב ישבו שבעה לרגל מותו של אחד הנכבדים של הישוב, אותו היום היה יום גשום ואז הגיעו כוחות המשטרה עם פרשים, עם יחידת כלבנים והתחילו עם ההריסות תוך התעלמות מהעובדה שאנשים ישבו שבעה - - -
אורלי לוי אבקסיס: את הבית של היושבים שבעה, אותו הרסו?
טלב אלסאנע: בחורף שהשאירו את הילדים ואת הנשים.
אורלי לוי אבקסיס: מה היה עם הציוד שבתוך הבית?
טלב אלסאנע: כאשר הם הורסים הם חופרים, קוברים ומכסים בעפר, הילדים נחשפים למראה.
טלב אלסאנע: מגיע ציוד מכני כבד מאוד בליווי שוטרים, והכל באווירת פחד מאיימת.
טלב אלסאנע: המשטרה עושה את זה כדי להרתיע את המבוגרים אבל מתעלמים מכך שהם מבהילים ומפחידים וגורמים לטראומה בקרב הילדים.
אורלי לוי אבקסיס: למשפחה הזאת יש ילדים קטנים?
טלב אלסאנע: ילד בכה ואם איני טועה השוטר תת ניצב בשם בועז שאל אותו "מה שלומך?"
טלב אלסאנע: הילד ענה "רע,  הרביצו ועצרו את הדוד שלי" הילד בכה והמראה מזעזע.
טלב אלסאנע: לא פעם הילדים גם ראו כשירו כדורי צבע על המבוגרים, האמבולנסים מגיעים.
טלב אלסאנע: אחרי זה אין מי שמטפל בילדים.
טלב אלסאנע: הילד נשאר ללא המשפחה, ללא הבית ועם טראומה ואין התייחסות.
טלב אלסאנע: לכן האירועים האלה נוגדים את כל האמנות הבינלאומיות בדבר זכויות הילד.
טלב אלסאנע: הם נוגדים את חוקי יסוד בדבר כבוד אדם וחירותו, הם נוגדים כל תפיסת עולם בסיסית שיש להתחשב בילד וברגשותיו.
טלב אלסאנע: על כן אני חושב שבדיון הזה אנחנו צריכים לתת את הדעת על כך.
טלב אלסאנע: מתמקדים כל הזמן בעניין הריסה, הרי חוק תכנון ובנייה הוא חוק אדמיניסטרטיבי שפקיד בוועדת התכנון שכאשר פקיד מאשר זה חוקי וכשהוא לא מאשר זה לא חוקי.
טלב אלסאנע: לא מדובר על פשע שמישהו רצח.
טלב אלסאנע: מדובר כאן על קורת גג שהיא זכות יסוד לאדם.
טלב אלסאנע: שביתו מבצרו.
טלב אלסאנע: כאשר הורסים את הבית הורסים את המבצר ואת הבטחון.
טלב אלסאנע: צריך לעשות את זה בגישה אחרת.
טלב אלסאנע: לכן אנחנו קיימנו דיונים קודמים באותו הקשר.
טלב אלסאנע: אני אצטט מסמך שהציגו לנו רופאים מזכויות אדם שהוא מסמך חשוב מאוד שאני מבקש שהמלצותיו תהיינה חלק מסיכום הועדה.
טלב אלסאנע: במסמך מצוטטות חוות דעת של מומחים לעניין כמו תמר, פסיכולוגית קלינית בכירה מהמחלקה לבריאות הנפש במשרד הבריאות.
טלב אלסאנע: היא מציינת "אני כסמכות מקצועית בתחום הטיפול רוצה להביע זעזוע מהעובדה שהמדינה גורמת לטראומה והורסת את הנפש.
טלב אלסאנע: נראה לי שהטראומה הזאת היא משהו מסוכן ביותר וצריך לעשות משהו כדי למנוע אותה".
טלב אלסאנע: פרופסור עליאן אלקרינאוי, ראש החוג לעבודה סוציאלית באוניברסיטת בן גוריון לשעבר, מציין "הריסת הבית הוא אירוע טראומטי וקשה עבור כל בני המשפחה לאור משמעות הבית וגם מעמדו של האב וההשלכות של הדבר לגבי הילד".
טלב אלסאנע: לכן אני סבור שכאשר מבצעים, ראשית לא צריך להרוס, שנית, אם זה הפתרון האחרון צריך לדאוג למקום חלופי לאותם הילדים ולא להשאיר אותם בוכים על עיי חורבות הבית שלהם.
טלב אלסאנע: היה וצריך לבצע את ההריסה יש לעשות את זה בלווי עובדים סוציאליים או פסיכולוגים.
טלב אלסאנע: גם לדאוג לטיפול ומעקב לאחר מכן - לתת טיפול פסיכולוגי.
טלב אלסאנע: תפקידה של המדינה לא רק להרוס אלא לספק הגנה על ביתו, בריאותו ולנפשו של הילד.
טלב אלסאנע: הדבר הזה לא נעשה עד היום.
אורלי לוי אבקסיס: כשדיברת, הסתכלתי כאן על החוזר ופרסום של משרד החינוך מחוז דרום, יש כאן תשובות בנוגע ללווי של פסיכולוגים, נדמה לי שזה בדיעבד.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה שלי היא, מה קורה עם משרד הרווחה והשירותים החברתיים כאן?
אורלי לוי אבקסיס: האם יש שיתוף פעולה בין הגורמים השונים, האם המשרדים השונים מעורבים באותו תהליך?
אורלי לוי אבקסיס: מה שעל פניו חשוב ומחויב מכורח המציאות.
אורלי לוי אבקסיס: לכן הייתי רוצה שנציג משרד הרווחה יגיד לי אם בכלל מעדכנים אותם.
אורלי לוי אבקסיס: האם מעדכנים אתכם?
אורלי לוי אבקסיס: האם בונים תכנית משותפת תוך ראיית העניין החברתי, נפשי, פסיכולוגי?
אורלי לוי אבקסיס: כמובן שנגיע גם למשרד החינוך ולמשרדים האחרים.
אורלי לוי אבקסיס: כעת משרד הרווחה.
יוסי וקנין: אני מפקח ארצי – פנימיות במשרד הרווחה.
יוסי וקנין: הנתונים שבידי מראים שאכן היה תיאום מול רשויות הרווחה.
יוסי וקנין: ביררתי את הנושא הזה מול האחראית במחוז תל אביב, מפקחת מחוזית.
יוסי וקנין: התמונה מראה שכן היה תיאום.
יוסי וקנין: עובדים סוציאליים הסתובבו בעת ביצוע הוראת החוק לבושים בביגוד מתאים.
יוסי וקנין: היה תג זיהוי של עובד סוציאלי, הם הסתובבו בין המשפחות.
יוסי וקנין: זה מה שנאמר לי.
יוסי וקנין: גם לאחר האירוע, ממשיך מעקב - - -
אורלי לוי אבקסיס: כשאתה אומר מעקב, האם אתם דואגים להם לקורת גג, ללווי או רק ייעוץ לפני?
אורלי לוי אבקסיס: סליחה, אם אנחנו רוצים שהדיון הזה יתנהל כראוי תנו לשאול את השאלות ותאמינו לי שאני יודעת לשאול את השאלות, למי שיש שאלה שלא נשאלה יכול להעביר אלי פתק.
אורלי לוי אבקסיס: חבר כנסת יכול להעיר הערות ביניים, שאר המוזמנים לא, כדי שהסדר ישמר כאן.
אורלי לוי אבקסיס: אבל כמו ששמת לב אני כבר שאלתי את השאלה שאליה כיוונת.
יוסי וקנין: אני מסתמך על דברים שביררתי מול מפקחת מחוזית, הממונה, מתכללת את הנושא הזה לפחות בעיר לוד.
יוסי וקנין: נאמר לי שהיה תיאום, עובדים סוציאליים הגיעו במהלך ולפני האירוע.
יוסי וקנין: היו מזוהים עם לבוש ותגית, פנו למשפחות, הציגו את עצמם.
יוסי וקנין: אני רוצה לומר משהו כללי.
יוסי וקנין: התפיסה המקצועית שלנו שילד שייך למשפחה שלו גם כשהמשפחה חווה משבר.
יוסי וקנין: משבר יכול להיות מכל סוג שהוא.
יוסי וקנין: כלומר אנחנו לא מפרידים בין המצוקה של הילד לבין המצוקה של המשפחה.
יוסי וקנין: ילד הוא חלק מהמשפחה גם כשהיא עם כוחות וגם כשהיא חווה משבר.
יוסי וקנין: המעקב אחרי מצבו של הילד, רמת הסיכון, מצב הסכנה אליהם הוא נחשף נעמד ונשקל ביחס גם לכוחות המשפחה והקהילה שסובבת אותו.
יוסי וקנין: אם אכן, תהיה התרשמות שהילדים נמצאים בסכנה וההורים והסביבה לא יכולים לספק את ההגנה על שלומם של הילדים והקטינים, יש לנו את וועדות תכנון טיפול ששם נמצא את הפתרון הטיפולי.
יוסי וקנין: וועדת תכנון טיפול פועלת בכל רשות ובכל לשכת רווחה, ואני רוצה לציין שיש מעקב אחרי הקטינים.
יוסי וקנין: אגב, הסיוע שהוצע למשפחות, זה גם מה שנאמר לי ובדקתי את זה, הרי אנחנו משרד הרווחה ואנחנו לא אמונים על סיפוק פתרונות דיור, אבל אנחנו כן הצענו למשפחות תיווך מול משרד השיכון, תיווך מולם, כתיבת דוחות מתאימים.
יוסי וקנין: אני אענה על כל שאלה, אולם תתחשבו בי מאחר וזו הפעם הראשונה שאני במעמד כזה, לכן קחו זאת בחשבון.
יוסי וקנין: אציין שוב, שבמהלך המעקב במידה ונתרשם שהילד בסיכון או במצב סכנה כשהמשפחה חווה משבר, הרי אנחנו ערים למשמעות המשבר ואנחנו לא מנותקים מהמשמעות של משבר כזה, המשפחה לא יכולה לספק הגנה ולא להגן על הילד, אנחנו במסגרת וועדות תכנון טיפול נמצא את הפתרון וזה יכול להיות כל סוג של פתרון.
אורלי לוי אבקסיס: בתור מי שמכיר את הוועדות האלה אנחנו יודעים שזה סוג של בירוקרטיה, אנחנו יודעים שזה סוג של דברים שלוקחים זמן.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא כשאתם נערכים אתם יודעים שבאותו יום נתון יש לילד קורת גג?
אורלי לוי אבקסיס: אתם בודקים את זה?
אורלי לוי אבקסיס: אתם מנהלים דין ודברים עם הרשות המקומית?
עפו אגבאריה: הוא דיבר על הערכות לפני, ולא על הערכות אחרי מה שקרה.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה שלי היא, האם לאותם ילדים היה באותו לילה גשום סידור, האם אתם יודעים האם יש להם סידור לימים הקרובים או שאתם באים ממלאים דוח, נמצאים\ מראים שאתם שם.
אורלי לוי אבקסיס: יתכן שגם בנוכחות שלכם יש משהו מרגיע אבל לא מספק.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה הקונקרטית שלי מה עם אותם ילדים בימים הראשונים של האירוע.
יוסי וקנין: שוב אני מציין, התפיסה המקצועית שלנו היא, שהילד שייך למשפחה.
אורלי לוי אבקסיס: אתם בודקים האם למשפחה יש חלופה אחרת באותו יום?
יוסי וקנין: בראש ובראשונה הפתרון, אנחנו לא רוצים להחליף את האחריות של ההורים ושל אותה משפחה, אנחנו לא מתערבים להיות במקומם.
אורלי לוי אבקסיס: אתם שואלים אותם?
יוסי וקנין: בוודאי שאנחנו שואלים.
יוסי וקנין: שהורה מחליט - - -
טלב אלסאנע: סליחה, אתה אומר שאתם יצאתם, מתי?
טלב אלסאנע: האם נערכו דוחות על הנוכחות שלכם?
טלב אלסאנע: האם תוכל להציג בפני הוועדה דוחות על הנוכחות, איך התבצע ההריסה, מה עם הילדים, אילו צעדים נקטתם תוך כדי ולאחר מכן?
טלב אלסאנע: יש לך משהו להציג?
טלב אלסאנע: אתה מדבר דברים בעלמא.
טלב אלסאנע: אני נוכחתי בהרבה הריסות ולא ראיתי אף פעם עובד סוציאלי.
טלב אלסאנע: לא ראיתי.
טלב אלסאנע: כשאני שומע את הדברים אני אומר שאני כנראה כחי במדינה אחרת.
טלב אלסאנע: אם יש לך דוחות - - -
עפו אגבאריה: זו פשוט אוכלוסייה אחרת.
אורלי לוי אבקסיס: עפו, היה לנו מקרה שנדון, כדי שנסדיר את הנושא, אנחנו לא מדברים על מגזר זה או אחר.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מדברים על תופעה שלדעתי היא פסולה.
אורלי לוי אבקסיס: אבל אנחנו מדינת חוק ואם ההחלטה הסופית שבית משפט החליט, מי אנחנו שנבוא ונערער עליה?
אורלי לוי אבקסיס: כמוציאים לפועל צו כזה צריך להיערך בהתאם.
אורלי לוי אבקסיס: את ההערכות הזאת אנחנו בודקים.
אורלי לוי אבקסיס: יש לנו כאן דיונים שנעשו למשל על דברים דומים ונשמעו דברים דומים מהתושבים בחברון, תושבים יהודיים.
אורלי לוי אבקסיס: אותי בכלל לא מעניין אם זה ילד ערבי ,או ילד יהודי, דרוזי, ילד הוא ילד.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה היא אם אנחנו נערכים לרכך את הטראומה של הילד.
אורלי לוי אבקסיס: האם אנחנו נערכים ליום שאחרי, האם אנחנו שולחים אות הילד למסגרת החינוכית מתוך ידיעה שרק אתמול הרסו לו את הבית, לא משנה אם המשפחה נערכה.
אורלי לוי אבקסיס: האם אנחנו יודעים שיש לו קורת גג, אנחנו יודעים שיש לו מקום להניח את הראש בימים הקרובים?
אורלי לוי אבקסיס: זו שאלה שמשרד הרווחה צריך לתת עליה את התשובה.
אורלי לוי אבקסיס: זו השאלה באמת.
יוסי וקנין: הפקטורים שאת מציינת הם מאוד חשובים ואנחנו בהחלט לוקחים אותם בחשבון.
יוסי וקנין: אני כגורם מקצועי טיפולי לוקח בחשבון נתון נוסף והוא הערכת יכולת התפקוד של המשפחה.
יוסי וקנין: כשאנחנו רואים שמדובר במשפחות מתפקדות, עם כוחות - - -
אורלי לוי אבקסיס: לא אמרתי להוציא את הילדים מהבית.
אורלי לוי אבקסיס: אולי שאלתי לא הובנה כראוי.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה שלי הייתה לא להוציא את הילדים עכשיו מהמשפחה ולשלוח אותם לאיזה משפחת אומנה או למסגרת אחרת חוץ ביתית.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה שלי היא אם בודקים ויודעים ושואלים את השאלה איפה הילד יהיה בימים הקרובים האלה.
קריאה: הם אפילו לא הלכו לבית הספר.
אורלי לוי אבקסיס: זה העניין של המעקב, ואת זה אנחנו נבדוק עם משרד החינוך.
יוסי וקנין: אגב, נאמר לי שזה היה חג כך שמראש הם לא הלכו לבית הספר.
טלב אלסאנע: מה היא המדיניות?
טלב אלסאנע: אתה נתפס למקרה אחד.
אורלי לוי אבקסיס: הוא אמר שזו הפעם הראשונה שלו פה ובואו לא נתקוף אותו.
אורלי לוי אבקסיס: בואו נבדוק מהי המדיניות של משרד הרווחה בנושא הזה.
יוסי וקנין: אני אחזור ואגיד, אנחנו לוקחים בחשבון את יכולת המשפחה לתפקד ולהתארגן בזמן משבר, לקראת משבר ואחרי משבר.
יוסי וקנין: היה ונראה שהכוחות שעומדים לרשות המשפחה, את זה אנחנו עושים בכל משבר ולאו דווקא במשבר של הריסת בתים, זה ככלל בכל אירוע טראומטי  וזאת ההערכה המקצועית.
יוסי וקנין: כשאנחנו רואים שלמשפחה אין את היכולת לספק הגנה לילדים אז אנחנו כמשרד, כנציגי המדינה נכנסים ומתערבים ומוצאים את הפתרונות.
יוסי וקנין: הנתונים כרגע אומרים לנו שהמשפחות הן בסך הכל משפחות חזקות, מתפקדות שיכולות להגן על הילדים שלהם.
יוסי וקנין: הילדים לא נמצאים בחזית ולכן - - -
טלב אלסאנע: חזרת על זה כמה פעמים, הבנו.
יוסי וקנין: אני אסיים את המשפט.
יוסי וקנין: אני בכוונה לא רוצה לרדת למקרים פרטניים.
יוסי וקנין: אני אומר שזאת המדיניות בכלל וזה יושם גם באירוע האחרון בלוד.
יוסי וקנין: זה מה שדווח לנו.
טלב אלסאנע: אתם מלווים כל צו הריסה?
יוסי וקנין: כשיש תיאום איתנו, אנחנו מלווים.
טלב אלסאנע: מי צריך לתאם אותו?
יוסי וקנין: אני מציין את הנתונים שבידי שאכן תואם.
יוסי וקנין: לפי הנתונים שיש בידי המשרד לבטחון פנים תיאם ואכן היו עובדים סוציאליים.
יוסי וקנין: אני אחזור שוב על התיאור הציורי, לבושים באפודים עליהם תג של עובדים סוציאליים, הם פנו למשפחות, משפחות פנו אליהם, שמעו את המצוקות, שמעו את הכעס.
טלב אלסאנע: האם כל הריסת בית מתואם איתכם מראש ואתם יוצאים בכל הריסה?
טלב אלסאנע: לא בהריסה ספציפית, האם זו המדיניות?
אורלי לוי אבקסיס: זאת מדיניות חדשה?
יוסי וקנין: את בעצמך ציינת את ההתנתקות ואת נוכחות העובדים הסוציאליים בשטח, אנחנו ראינו אותם בשטח.
יוסי וקנין: אגב גם אני הייתי חלק מהפינוי בדרך זו או אחרת.
יוסי וקנין: לגבי האירוע האחרון לפני כחודש בלוד נאמר לי מפורשות, תואר בפניי איך התנהגו מה הייתה - - - -
אורלי לוי אבקסיס: חבר הכנסת עפו אגבאריה בבקשה.
עפו אגבאריה: אני אתחיל מזה שהריסת בית זה בדרך כלל דבר שנובע ממתקפה, ממלחמה וזה דבר מאוד הרסני הן למשפחה וגם לסובבים אותה.
עפו אגבאריה: מחובתה של המדינה לבנות ולא להרוס.
עפו אגבאריה: אנחנו לא בקטע הפוליטי הזה אלא בקטע של מה קורה עם המשפחות והילדים שמאבדים את קורת ביתם ובאיזה מצב הם נמצאים.
עפו אגבאריה: לצערי הרב, כאשר מדובר בהריסות, אני מוכרח לציין שרוב ההריסות  הן בגלל בנייה בלתי חוקית שמבוצעת במגזר הערבי.
עפו אגבאריה: אם ניקח בחשבון שיש רק 40 כפרים בנגב שהם בלתי מוכרים, שהמדינה עדיין לא מכירה בהם והם מאוימים בהריסה.
עפו אגבאריה: אני לא חושב שעובדים סוציאליים ולא אחרים יכולים להיות מאורגנים לעניין.
עפו אגבאריה: אני רוצה לציין שארגנו אותם לפינוי והמהלך היה מתוכנן, ברור וידוע.
עפו אגבאריה: אבל במקרה של הריסת בתים במגזר הערבי לא יודעים לאן פני האנשים, לאן הם הולכים.
עפו אגבאריה: רוב ההריסות, ומה שקורה כעת בלוד שהילדים עדיין נמצאים באוהלים ולא בבית שמשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה או איזו לשכת רווחה שכרה למען המשפחה או הילדים האלה.
עפו אגבאריה: תארו לעצמכם שכאשר נהרס הבית וקוברים את כל התכולה, את כל הצעצועים, את כל המחברות - - -
אורלי לוי אבקסיס: לא נותנים זמן לפנות את התכולה?
עפו אגבאריה: לא נותנים זמן לפנות, זה לא ניתוח מתוכנן, זה ניתוח דחוף.
עפו אגבאריה: תראי תמונות דרך האינטרנט ותראי ילדים מחפשים את המחברות שלהם.
עפו אגבאריה: מה שעושים נקרא עונש קולקטיבי.
עפו אגבאריה: מענישים את המשפחה, מענישים את ראש המשפחה שהוא בנה ללא היתר.
עפו אגבאריה: , על זה יש ויכוח, אבל למה להעניש את הילדים?
אורלי לוי אבקסיס: השאלה כמה זמן נותנים התראה מראש.
אורלי לוי אבקסיס: אומרים תפנו, יש לכם כך וכך זמן.
אורלי לוי אבקסיס: זאת השאלה שלי ואני לא יודעת את מי לשאול.
אורלי לוי אבקסיס: אני אחדד את השאלה.
אורלי לוי אבקסיס: האם ניתן למשפחה זמן התארגנות?
אורלי לוי אבקסיס: האם נאמר להם יש צו הריסה ויש לכם כך וכך זמן לפנות את הבית?
אורלי לוי אבקסיס: השאלות אני מפנה ולא רק למשפחה.
עפו אגבאריה: בדרך כלל שיש צו הריסה זה אחרי תהליכים ארוכים וזה אחרי דיונים עם הרשויות ואז מחליטים שאת הבית הזה אין בררה צריך להרוס אותו.
עפו אגבאריה: הולכים לערכאה נוספת, בין הזמן הזה לבין הזמן שנקבע רשויות האכיפה באים בהפתעה.
עפו אגבאריה: אנחנו רואים בכל מקום שהם מגיעים באישון לילה כדי שלא תהייה התנגדות ושלא יהיה קונפליקט עם התושבים.
עפו אגבאריה: באים באישון לילה להרוס את הבתים.
עפו אגבאריה: מוציאים את האנשים ומכתרים את המקום.
עפו אגבאריה: זה כמו מבצע צבאי.
עפו אגבאריה: תארי לעצמך מבצע צבאי כזה שבאים כוחות מזוינים וזה מראה קשה לילדים ומהו האפקט הפסיכולוגי על האנשים, הנשים והילדים.
עפו אגבאריה: רק אתמול הזעיקו אותנו, אני חבר בארגון רופאים לזכויות אדם, שיש מצב היסטרי באלעקריב שהנשים בוכות וגם ילדים ושהמצב בלתי נסבל ואין מי שיטפל.
עפו אגבאריה: לצערי הרב אמרת שהתכנית הייתה בתיאום איתכם, אם הם לא מתאמים את ההריסה אז הם מתאמים עם שירותי הרווחה?
עפו אגבאריה: בגלל זה אני מבקש שמהוועדה תצא המלצה - - -
אורלי לוי אבקסיס: גם לזה אנחנו נגיע, וזה יהיה בסיום הדיון.
אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת את נציג משרד הפנים, ציון סעד סגן הממונה על פיקוח הבנייה.
אורלי לוי אבקסיס: כאשר אתם מתכננים הריסה, פינוי, איך אתם פועלים?
אורלי לוי אבקסיס: מול מי?
אורלי לוי אבקסיס: איך מתבצע התיאום מול המשרדים השונים?
אורלי לוי אבקסיס: אתם דואגים שמשפחות יהיה זמן לפנות את התכולה?
אורלי לוי אבקסיס: אתם מתריעים?
אורלי לוי אבקסיס: אולי אתם אפילו לא אומרים שאתם מגיעים ביום מסוים כדי שלא תהייה התארגנות בשטח ואת זה אני יכולה להבין.
אורלי לוי אבקסיס: האם מהרגע שהתקבל הצו הסופי או הערכאה האחרונה אתם מנהלים איזה דין ודברים עם המשפחות ומול המשרדים?
חנין זועבי: כדאי לשמוע את המשפחות.