GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זבולון אורלב: הוא אומר שאם תסכימו להפריט את תהליך הרישיון בידי חברות – ואני גם יודע מי יזכה, אני לפחות מנחש – אז זה לא כרוך בתוספת כוח אדם.
זבולון אורלב: אגב, אני גם לא יודע מי ישלם את המבדקות האלה.
יעקב פרידברג: אדוני, אני אסביר.
זבולון אורלב: הם אומרים שאין בעיה, יש בודק והממונה רק חותם.
יעקב פרידברג: אנחנו רואים הפרדה מאוד משמעותית בין סמכויות שלטוניות כגון מתן רישיון לבין בדיקות שונות שניתנות ונעשות לאחר שכבר ניתן הרישיון.
זבולון אורלב: לאחר שניתן הרישיון.
יעקב פרידברג: לאחר שניתן הרישיון, כמו שמשרד החינוך עושה.
יעקב פרידברג: פיקוח שוטף.
יעקב פרידברג: היות שדי ברור לנו שהנושא התקציבי הוא נושא בעייתי כאן ואנחנו ידענו כאשר החוק הזה הונח על שולחן ועדת שרים לחקיקה שצריך לנסות ולצמצם את ההוצאות, אמרנו שאנחנו רוצים שפרק הזמן שיחלוף בין רישוי לחידושו יהיה קצר כדי שבכל זאת הממשלה או הגוף המפקח האמיתי, ולא מבדקה, יבקר אחת לכמה זמן בגוף ויתבצע פיקוח.
יעקב פרידברג: אני מדבר מאוד מאוד בזהירות.
יעקב פרידברג: לכן קיצרנו את המועדים.
יעקב פרידברג: אנחנו רוצים שמפקח של משרד התעשייה יבקר בכל גוף נבדק לפחות אחת לשנתיים.
קריאה: מי מפריע לו לעשות  את זה?
יעקב פרידברג: במציאות בה משרד התעשייה היה מקבל מספיק מפקחים כדי לבצע את אותו פיקוח בזמנים  שפורטו, זה היה נחמד.
זבולון אורלב: מהי סמכות שלטונות ומהי לא סמכות שלטונית?
יעקב פרידברג: זה דיון שאנחנו עוד צריכים לקיים אותו.
יעקב פרידברג: מתן רישיון או חידושו הוא בוודאי סמכות שהיא סמכות שלטונית ואנחנו לעולם לא נסכים שמבדקה מכל סוג שהוא – אני עכשיו מביע את עמדת משרד המשפטים ואני מקווה שהיא מקובלת גם על משרדים אחרים.
קריאה: זה גם משתקף בהצעה הזאת.
יעקב פרידברג: נכון.
יעקב פרידברג: זה גם משתקף בהצעה.
יעקב פרידברג: אנחנו לעולם לא נסכים שמתן רישיון או חידושו לא ייעשה על ידי עובד מדינה.
אורית זוארץ: לא ברור לי הקשר.
אורית זוארץ: אם הבנתי אותך נכון, אתה אומר שבסעיף הזה אתה בעצם מנסה לאלץ את המשרד הממשלתי לעשות את עבודתו ואתה בעצם שם את ההבדלים על הבודק.
אורית זוארץ: אתם מעוניינים להביא לכך שגורם ממשלתי ייכנס לגן אחת לשנה לשם פיקוח.
אורית זוארץ: מה זה קשור למנהלת העסק או לבעלת העסק?
אורית זוארץ: תכניסו איזשהו סעיף שיחייב את משרד התעשייה לשלוח מפקח אחת לשנה ואם זה לא ייעשה, יינקטו סנקציות כנגד משרד התעשייה.
אורית זוארץ: מה זה קשור לגנים?
אורית זוארץ: אתה מתנה את הרישיון באוזלת יד של המדינה.
יעקב פרידברג: לא.
אורית זוארץ: כן, ודאי, כי אתה אומר שדרך מתן הרישיון אתה רוצה להבטיח שנציג ממשלתי יבוא.
אורית זוארץ: זה בדיוק מה שאתה אומר.
זבולון אורלב: יש שני אספקטים.
זבולון אורלב: להגיש בקשה, יש לה עלויות.
זבולון אורלב: להגיש בקשה לחידוש רישיון, יש עלויות.
זבולון אורלב: צריך עוד הפעם לקרוא למכבה אש שלא עושה את זה בחינם, צריכים לקרוא למשרד הבריאות, צריך להביא אישור מהעירייה וכולי.
זבולון אורלב: להגיש בקשה, זה סיפור.
זבולון אורלב: יש להם או לי עורך דין שמגיש או מישהו אחר שמגיש.
זבולון אורלב: יש לזה עלויות.
זבולון אורלב: זה אספקט אחד.
זבולון אורלב: האספקט השני הוא שאני חושש שיהיה פקק לא נורמלי במשרד התעשייה, וזה אני אומר מניסיוני במשרד החינוך.
זבולון אורלב: המשרד מבקש מוועדת החינוך ועדת החינוך לא מאשרת, אבל המשרד מרגיש מצוקה עם העניין הזה.
זבולון אורלב: אגב, מדובר בכמויות פחותות יותר.
זבולון אורלב: לקחו סיוע מופרט.
זבולון אורלב: אני מסכים שאם מגישים בקשה, יכול להיות שגוף  חיצוני צריך לסדר את זה בתיקים, צריך למיין, צריך לראות תיקים בהם יש את כל האישורים ותיקים שאין בהם את כל האישורים.
זבולון אורלב: את זה יכול לעשות גם גוף חיצוני, אבל לא יותר מהדבר הזה ולא זה עיקר העבודה.
זבולון אורלב: עיקר העבודה זה אחרי כן לקבל את ההחלטה.
זבולון אורלב: לעבור על התיק.
זבולון אורלב: עובד מדינה צריך לעבור על התיק ולראות אם הכל בסדר וזה לא יכול לעשות אדם חיצוני למדינה.
זבולון אורלב: הוא יכול לעשות טופס טיולים ולומר זה יש, זה אין, זה יש, זה אין.
אורית זוארץ: זה הפיקוח.
אורית זוארץ: אתה רוצה פיקוח של משרד התעשייה, אז למה דרך הרישום?
אורית זוארץ: למה אתה מעניש את הגנים דרך הרישום?
יעקב פרידברג: אם אני מבין נכון, השאלה הפכה להיות כל כמה זמן צריך לעשות את התהליך הזה, האם אחת לשנה, אחת לשנתיים או אחת לחמש שנים.
קריאה: כל כמה זמן צריך לעשות רישיון עסק?
זבולון אורלב: יש שתי סוגיות שאני מציע לא לערב אותן.
זבולון אורלב: אנחנו עכשיו עוסקים ברישוי ולא בפיקוח.
אורית זוארץ: זה מה שהוא אומר.
אורית זוארץ: הוא רוצה לוודא שהפיקוח ייכנס אחת לשנה ואז הוא עושה את זה דרך הרישיון.
זבולון אורלב: לא שמעתי את זה.
אורית זוארץ: הרישיון הפך להיות מפקח.
יצחק קדמן: הוא אומר שהם עושים את זה כי אחרת לא יבואו לפקח.
יצחק קדמן: הוא רוצה שלפחות פעם בשנה מישהו יבדוק.
יצחק קדמן: זה צריך להיות הפוך, שהפיקוח יהיה יותר והרישוי יהיה אחת לשנתיים-שלוש.
זבולון אורלב: הוא אומר שאת הרישיון לא הוא יעשה אלא מישהו אחר.
זבולון אורלב: פרידברג, אני רוצה להבין, לפי שיטתכם, לצורך רישוי או חידוש רישיון, צריך לבוא עובד מדינה מפקח למקום ולראות שהכל קיים?
זבולון אורלב: מבחינת נקודת המבט החקיקתית, מבחינת סמכויות מדינה, האם שייך לעניין הזה לעשות שליח מופרט או עובד מדינה צריך לבוא למקום ולראות?
יעקב פרידברג: במענה לשאלתך באופן ספציפי מאוד.
יעקב פרידברג: בחינה של התקיימות תנאים מסוימים, תנאים פיזיים, מה שאנחנו קוראים צ'ק ליסט, אם יש כך וכך מטפים, האם יש ספרינקלרים וכן הלאה, את זה יכול לעשות לדעתנו גם אדם שאיננו עובד מדינה.
זבולון אורלב: לא, אתה טועה.
קריאה: ההחלטה עצמה היא עובד המדינה.
זבולון אורלב: מי שקובע, מי שנותן את האישור אם מתקיימים או לא מתקיימים תנאי הבטיחות, זה מכבה האש שעושה  את הבדיקה.
זבולון אורלב: אם יש ספרינקלרים או אין, לזה יש טופס.
יעקב פרידברג: ניקח דוגמה אחרת.
יעקב פרידברג: יש תנאים לרישיון שמפורטים.
זבולון אורלב: יש שטח מסוים, בעל הרישיון אומר שיש לו שטח מאה מטרים מרובעים ולפי התקנות הוא רוצה להכניס לשם שלושים ילדים.
זבולון אורלב: מישהו צריך להיות במקום ולראות את החלונות ואת מה שיש?
קריאה: הרשות המקומית.
יעקב פרידברג: התקיימות של תנאים פיזיים, אני חושב שזה נופל בגדר הסוג הזה, זה יכול להיות גם במבדקה.
יעקב פרידברג: כלומר, את זה ניתן להחריג.
יצחק קדמן: כמה אנשים יבואו לגן?
יעקב פרידברג: אנחנו מדברים על מתן הרישיון לאור הממצאים הללו וזה צריך להיעשות על ידי המדינה.
זבולון אורלב: בקיצור, אם אני מבין אותך נכון, מבחינתך לא חייב שמפקח של משרד התעשייה יבוא למקום הזה לפני שהגן הזה נפתח.
זבולון אורלב: רק אחרי שהגן נפתח, הוא יבוא לשם.
זבולון אורלב: סליחה שאני שואל, לשם מה הוא בא לשם?
זבולון אורלב: הרי יש לו את האישורים והכל בסדר.
זבולון אורלב: ה-צ'ק ליסט היה מלא.
יעקב פרידברג: אם הבנתי אותך נכון, זה כבר ביקור של פיקוח.
אורית זוארץ: לבדוק שהכל התקיים.
יובל אביעז: אני אנסה לתקן.
זבולון אורלב: הכשלתי אותו.
יובל אביעז: כן.
יובל אביעז: הוא ביקש שאני אענה, אבל אתה לא נתת.
יובל אביעז: אני אנסה לעשות סדר.
יובל אביעז: אנחנו לא נכחיש שיש כאן סוג של הפרטה.
יובל אביעז: אנחנו לא מכחישים את זה מראש אבל יחד עם זאת, זאת הפרטה מצומצמת ואת ההפרטה הזאת ניסינו לבנות כמו שאנחנו יכולים לבנות אותה ולצמצם אותה בצורה כזאת שהיא עדיין לא תהיה הפרטה גורפת.
קריאה: מיקור חוץ.
קריאה: לא הפרטה.
יובל אביעז: אני לא נכנס לזה.
יובל אביעז: אפשר להגדיר את  זה  כמיקור חוץ.
זבולון אורלב: אני לא יודע מה ההבדל.
יובל אביעז: לכן אמרתי שאני לא נכנס לזה.
יובל אביעז: היו דיונים ארוכים בוועדה לגבי הצעת החוק הפרטית, עדנה הראל הייתה כאן והסבירה.
יובל אביעז: אני לא רוצה לחזור על הדברים.
זבולון אורלב: בהצעת החוק הפרטית הגענו להבנה.
יובל אביעז: אולי דרך המלך היא מינוי מפקח, אבל כרגע אין לנו יכולת.
יובל אביעז: על פי ההסדר המוצע הממונה רשאי לצורך מתן רישיונות וגם לשם חידושם להסתייע בגוף בודק שהממונה נתן לו היתר לבדיקת התנאים למתן רישיון.
יובל אביעז: לתנאים למתן רישיון ולא התנאים ברישיון.
יובל אביעז: לעניין הפיקוח הגוף התאגידי הזה לא יוכל להתערב.
יובל אביעז: כלומר, לעניין הפיקוח הפנימי, התנאים ברישיון, משרד התעשייה באמצעות כוח האדם שנתון לרשותו יצטרך להתמודד עם הסוגיה, אבל לצורך בדיקת התנאים למתן רישיון, שם נוכל להיעזר בתאגיד אבל הרישיון ניתן על ידי הממונה.
יובל אביעז: שיקול הדעת הסופי נשאר בידי הממונה.
יובל אביעז: הסמכות השלטונות נוצרת במתן הרישיון ולכן עניין הפיקוח הפנימי, אין אפשרות להיעזר בתאגיד.
יובל אביעז: אבל לעניין התנאים למתן רישיון, עוד לא נוצרה מסגרת היחסים בינינו  לבין הגוף שאמור לקבל את הרישיון ולכן כאן אנחנו חושבים שזה מחוץ לסמכות השלטונות ולכן אנחנו יכולים עדיין להפעיל את אותו גוף למעננו  כאשר שיקול  הדעת הסופי נשאר אצלנו והרישיון יוצא על ידי הממונה.
יובל אביעז: הוא יכול להסתייע בתאגיד שהוא נתן לו היתר.
אורית זוארץ: השאלה היא למה צריך לעשות את זה.
זבולון אורלב: עכשיו תסביר לי למה צריך לעשות את זה  כל שנה.
יובל אביעז: בגלל שהיכולת של המדינה הוגבלה מכוח המציאות – ואני חייב לומר מכוח המציאות כי אין לנו מפקחים – זאת שאלה לאדם הרלוונטי, ולא אלי, אבל אני מקבל מצב נתון.
יובל אביעז: לנו אין מפקחים לעשות את הפיקוח גם בזמן הרישיון וגם במתן הרישיון.
יובל אביעז: לכן החלטנו לצמצם את הזמנים בהם ניתן הרישיון על מנת שנוכל להיעזר בתוצאות של הגוף עצמו, של המבדקה, גם לגבי מצבים בהם יש הפרה ממש בוטה לצורך התליה, ביטול, סירוב למתן רישיון.
קריאה: אתה יודע במה כרוכה הגשת בקשה?
זבולון אורלב: יובל, לא הבנתי.
זבולון אורלב: אני מתנצל, תסביר לי מהתחלה.
זבולון אורלב: זה לא בגלל קוצר המסביר אלא בגלל ההבנה שלי.
זבולון אורלב: תסביר לי שוב למה צריך כל שנה.
קריאה: כל שנתיים.
קריאה: בפעם הראשונה זה לשנה.
זבולון אורלב: תסביר לי למה בפעם הראשונה זה  כל שנה.
יובל אביעז: מדובר בהסדר חדש שצריך להיערך אליו.
יובל אביעז: גם אנחנו לומדים.
יובל אביעז: בשנה הזאת גם הארגונים צריכים להיערך עם משהו חדש, גם אנחנו מהצד שלנו נערכים למשהו חדש.
יובל אביעז: אנחנו לא רוצים שהילדים ייפלו בין הכיסאות לעניין אבטחת הבטיחות שלהם.
זבולון אורלב: אתה לא מדבר רק על השנה הראשונה בה יופעל החוק.
זבולון אורלב: אתה מדבר גם על עוד חמש שנים אז יבוא מוסד חדש, אחרי שכבר תהיה מאומן ומתורגל.
מירב ישראלי: מוסד שלא מכירים אותו.
מירב ישראלי: יובל, לדעתי אתם סתם מסתבכים.
מירב ישראלי: לדעתי, או לפחות ההיגיון כשאני קוראת את זה, אני מבינה שעכשיו יש מסגרות שמקבלות את הרישיון הזה פעם ראשונה ואתם רוצים לראות שהם עומדים בזה.
זבולון אורלב: למה אחרי שיש לו סמל כבר חמישים שנים ונתת לו רישיון לשנה, אחרי כן נתת לו עוד הפעם רישיון, למה נתת לו לשנתיים ולא לשלוש שנים?
יעקב פרידברג: על זה אני אענה.
יעקב פרידברג: את השנה הראשונה, שמנו בצד.
יעקב פרידברג: אני רוצה להתייחס לשאלה השנייה.
יעקב פרידברג: אתה אומר למה שנתיים ולא שלוש.
יעקב פרידברג: זה דיון שאפשר לקיים אותו.
יעקב פרידברג: אנחנו הסברנו מדוע לדעתנו כדאי לנסות ולצמצם, כדי שיתנהל פיקוח.
זבולון אורלב: אני אעשה סיבוב ובקצרה.
יצחק קדמן: אני קודם כל מציע שבתקופה הראשונית יינתן רישיון לשנתיים ולא לשנה כי אי אפשר לנשום וכבר עברה השנה.
יצחק קדמן: אני מציע שאחר כך נעלה את זה משנתיים לשלוש שנים.
יצחק קדמן: אני קצת פחות קיצוני מכם.
יצחק קדמן: אני רוצה גם להסביר למה.
יצחק קדמן: הנושא של רישיון הוא דבר חשוב אבל הפיקוח חשוב עוד הרבה יותר.
יצחק קדמן: הנושא של רישיון, אדוני, אני מכיר את זה גם ממשרד אחר וגם ממשרד הפנים.
יצחק קדמן: נותנים לילדים של משפחות עולים, שבגלל כל מיני סיבות הילד לא מקבל מעמד עולה, נותנים להם מה שנקרא תושב ארעי ותושב ארעי, כל חצי שנה אתה צריך לגרור את הילד למשרד הפנים, לשלם הרבה מאוד כסף ולקבל לחצי שנה את המעמד.
יצחק קדמן: אתם לא יודעים מה עושים לילדים והמדינה מרוויחה על זה המון כי כל בקשה צריך לשלם בשבילה, כששום דבר לא השתנה אצל הילד שלו, הוא כאן עם ההורים העולים שלו, יחיה עד גיל 18 ואז הוא יקבל אזרחות.
יצחק קדמן: הולכים לעשות כאן אותו הדבר.
יצחק קדמן: סליחה אם אני מכניס למישהו רעיונות לראש, אבל אני מניח שעצם קבלת הרישיון יהיה אגרה אותה יצטרכו לשלם.
יצחק קדמן: למה צריך לשלם כל כך הרבה אגרות?
תמר אלמוג: אין לי כוח אדם לעשות את זה.
יצחק קדמן: אין לך כוח אדם?
יצחק קדמן: תחזרי בחזרה לשולחים שלך.
שלום גולדברג: אנחנו לא קשורים לנושא ישירות, אבל אני מדבר ברמה של פיקוח ממשלתי.
שלום גולדברג: כדי שיהיה פיקוח ממשלתי, צריך לתת את המשאבים, את התקנים ואת כוח האדם שיעשה הפיקוח.
שלום גולדברג: אם אנחנו לא מקבלים את זה, קל מאוד לבוא ולומר תעשו ותעשו וכי זאת חובתנו, אבל אם אין את המנגנון הזה של מתן הרישיון שמחייב אותנו, זה לא ייעשה.
שלום גולדברג: זה פשוט לא ייעשה.
לוי: עד הסוף הזה נתתי תקווה לחוק, אבל בסעיף הזה מה שעושה משרד התעשייה והאנשים בקטע הזה, החוק הזה פשוט לא יעבור.
לוי: 15 אלף גנים כל שנה יתעסקו ברישיון, זה בכלל לא רלוונטי, חוץ מהעלויות הכספיות.
לוי: דיברנו עם מחלקת המחקר של הכנסת על גובה  העלות הכספית של כל נושא הבטיחות וכל שנה לעשות את זה מחדש, ואני אומר לכם שאתם הורגים לגמרי את החוק.
לוי: אני רואה את זה כל שנה, המעונות של משרד התעשייה שצריכים כל פעם להגיש את כל האישורים מחדש, ארבעה חודשים עוברים עד שמשרד התעשייה מאשר להם.
רחל זילברמן: הנטל הכלכלי שעליו יישענו הגנים הפרטיים או כל כך גדול ונקודת המוצא שלנו היא  שונה.
רחל זילברמן: אנחנו לא נתמכים על ידי הרווחה ומשרד התעשייה, וברגע שאנחנו נשקיע השקעה ראשונית כל כך גדולה בקבלת רישיון, לשנה הראשונה אין כמעט תמורה.
רחל זילברמן: אנחנו אפילו לא נחזיר את ההוצאה כדי להתרומם לשנה השנייה.
רחל זילברמן: לתת לנו אוויר גם להתעסק בפדגוגיה, בדידקטיקה, בתוכניות חינוכיות, צריכים להזיז אותנו קצת מהצד הטכני  ולא להתעסק כל הזמן במה שנקרא בקטנה.
רחל זילברמן: חשובים לנו הילדים אבל חשוב לנו גם לעבוד.
רחל זילברמן: תנו לנו את האוויר הזה.
יעל טישלר: רציתי להפנות לחוק הפיקוח על בתי ספר שקובע שרישיון יכול שיהיה קבוע לתקופה שתיקבע ושלא תפחת משנת לימודים אחת, מה שמשאיר שיקול דעת רחב למשרד שלנו ומאפשר בנהלים שמתחדשים מעת לעת.
זבולון אורלב: בתי ספר מוכרים שאינם רשמיים מקבלים רישיון רק לשנה.
מירב ישראלי: לפי החלטה שלנו.
יעל טישלר: אבל יש נהלים שמסדירים את זה מדי שנה ואנחנו יכולים לעדכן את הנהלים במקום לשנות את החוק.
זבולון אורלב: אם אינני טועה, אלה לא נהלים אלא אלה תקנות.
יעל טישלר: יש גם תקנות אבל יש גם נהלים שאנחנו יכולים לשחק אתם.
זבולון אורלב: לא. אני רוצה ממך תשובה.
זבולון אורלב: על פי מיטב ידיעתי התקנות קובעות שמתן רישיון לבית ספר מוכר שאינו רשמי ניתן אחת לשנה.
יעל טישלר: אני לא זוכרת סעיף כזה בתקנות.
יעל טישלר: אני מכירה את הסעיף הזה בחוק, אבל לא זוכרת סעיף כזה בתקנות.
זבולון אורלב: אז מה זה כל הפקק שהיום קיים במאות בתי ספר?
יעל טישלר: אני אסביר.
יעל טישלר: יש לנו מספר גורמים שבודקים בקשה לרישוי, לפי חוק הפיקוח על בתי ספר.
יעל טישלר: יש את הוועדה המקומית לתכנון בנייה, יש את הרשות המקומית שצריכה לתת את העמדה שלה, יש את רשות הבריאות, יש את יועץ הבטיחות ויש את הפדגוגיה.
יעל טישלר: הפדגוגיה זה הדבר היחיד שהוא שלנו.
יעל טישלר: צריכה לבוא כל שנה מפקחת לגן הילדים או לבית הספר ולבדוק בעצמה.
יעל טישלר: כל יתר הגורמים הם גורמים חיצוניים למשרד החינוך.
יעל טישלר: למשל, משרד הבריאות יכול לתת לנו חוות דעת שהיא טובה לשנה אחת ויכול לתת  לנו חוות דעת שהיא טובה לשנתיים.
זבולון אורלב: את לא עונה לי.
זבולון אורלב: אני מציע שתבדקי עם יהודה פינסקי, מצדי תצאי עכשיו ותתקשרי אליו – ואם את לא יודעת מה מספר הטלפון שלו, אני אתן לך – ותבררי את הדבר הזה כי לפי דעתי המידע שנמסר כרגע לוועדה, אני לא חושב שהוא מידע מעודכן.
זבולון אורלב: לפי המידע שיש בידי, משרד החינוך מוציא רישיון אחת לשנה לבתי ספר מוכרים.
יעל טישלר: זה מידע מעודכן שיש רישיונות עכשיו לתקופות יותר ארוכות.
יעל טישלר: זה חדש.
יעל טישלר: זה עניין חדש שיצא בנוהל שלנו לגבי שנת הלימודים הבאה, תשע"ב.
זבולון אורלב: מה היה נהוג עד השנה?
יעל טישלר: רוב הרישיונות באמת היו זמניים לשנה אחת בלבד.
גלי עציון: אני רוצה להעיר כמה הערות.
גלי עציון: לגבי עצם הרישיון, הוא לא באמת מחייב פיקוח.
גלי עציון: הוא מחייב את הגן להכין את כל הבקשה על צרופותיה, להוציא כסף רב ולהביא למשרד.
גלי עציון: זה כמו במס הכנסה .
גלי עציון: המשרד לפעמים יגיע לפיקוח ולפעמים לא יגיע, כך שזה לא קשור אחד לשני.
גלי עציון: הפיקוח צריך להיות בסעיף נפרד וצריך להקצות לו תקציב נפרד.
גלי עציון: אגב, אני לא חושבת שהמדינה מרוויחה ממנו כי על כל אגרה כזאת יש אין סוף פקידים שצריכים להתעסק.
גלי עציון: כולם יוצאים נפסדים.
גלי עציון: השורה התחתונה היא שצריך להיות רישיון לתקופה יותר ארוכה.
גלי עציון: האגרה היא הכסף הקטן.
זבולון אורלב: אורט משלם אגרה לצורך הרישיון?
זבולון אורלב: מה אתם מדברים?
זבולון אורלב: עוד מישהו רוצה להעיר הערה?
אילן בומבך: אני מצטרף לדבריו של יצחק קדמן.
אילן בומבך: אני חושב שכאן צריך לפעול בדרך של כלים שלובים.
אילן בומבך: יש כל כך הרבה  תנאים ודרישות ו-ויה דלרוזה כזאת, אז ברור שצריך לפעול בצורה הגיונית ושקולה.
אילן בומבך: שמעתי את נציגי הממשלה, בכל הכבוד, אני לא רואה כאן שיקולים ענייניים אלא אני רואה כאן איזושהי מסחטת כספים שבאים וכופים על הגנים.
יעקב פרידברג: מסחטת כספים?
זבולון אורלב: תסלח לי, מסחטת כספים היא מילה פרלמנטרית לגיטימית.
יעקב פרידברג: שהממשלה סוחטת כספים?
זבולון אורלב: מותר להגיד.
זבולון אורלב: זה לגיטימי לומר.
זבולון אורלב: אני יכול לא להסכים אבל זה לגיטימי וחשוב לומר את זה.
קריאה: במלים עדינות יותר, זה מימון עקיף לפיקוח על ידי גופי הממשלה.
זבולון אורלב: מי שעומד להיפגע רואה בזה מסחטת כספים.
אילן בומבך: אני מנסה להיות הכי מנומס.
אילן בומבך: לכן אני אומר שהשיקולים צריכים להיות ענייניים.
אילן בומבך: צריך להבטיח את כל הדברים שבאמת הבטחנו עד עכשיו.
אילן בומבך: יש חגורה, יש שלייקעס, אבל לא צריך יותר מזה.
אילן בומבך: אני חושב שמי שנושא בכל העלויות האלה, כמו שאמרתי, זה הציבור, אלה ששולחים את הילדים שלהם לגנים הפרטיים.
אילן בומבך: צריך להבין שההשקעות שמשקיעים כדי להיכנס למבנה כזה הן השקעות עצומות.
אילן בומבך: צריך להתחייב לתקופות ארוכות וברגע שאתה בא ומשקיע, רק לטפל בזה זה למעלה משנה.
אילן בומבך: לקחת את כל היועצים וכל מה שקשור.
אילן בומבך: הופכים אותנו למשרד שדורשים מאתנו טופסולוגיה.
אילן בומבך: אני יכול לומר לכם שלפני שבועיים היה סקר של איגוד לשכות המסחר ולצערי מי שיצא הכי בירוקרטי – כך ראיתי בעיתון – זה משרד התעשייה.
אילן בומבך: רוצים לבוא ולאכוף על כולם את אותם הדברים ואין לזה שום הצדקה.
מיטל להבי: גם אני בדעה של הדוברים שדיברו  כאן.
מיטל להבי: פעם ראשונה לתת לתקופה קצרה של שנתיים ובשנתיים האלה אדם גם יעמוד בתנאים שלו ואז יקבל את התקופה הארוכה.
זבולון אורלב: משרד החינוך לא נותן לעיריית תל אביב?
מיטל להבי: למעט רישיון חינוך.
זבולון אורלב: אין מושג כזה רישיון חינוך.
מיטל להבי: כשאני שואלת איך זה קיים אצלי גן ילדים עירוני שאין לו העלאה והורדת נוסעים בשעה שגן ילדים פרטי לא היה מקבל רישיון, אומרים לי שבנו את זה פעם ולא פותחים את ההיתר של מוסדות ציבור כל פעם מחדש.
מיטל להבי: איך זה אין מקלט?
מיטל להבי: לא פותחים את זה כי לא פותחים את ההיתר מחדש.
מיטל להבי: יש שלושה דרגים שונים.
מיטל להבי: יש את המוסד שהוא ציבורי, מוסד שאינו רשמי והמוסד הפרטי.
מיטל להבי: המוסד הפרטי מקבל רישיון לחמש שנים, הוא משלם אגרת שימוש חורג לחמש שנים.
מיטל להבי: צריך לאחד את זה כי אדם כבר לא מבין מה רוצים ממנו.
מיטל להבי: אתמול עשיתי רישיון מסוג אחד, היום אני עושה רישיון מסוג אחר, מחרתיים מסוג אחר.
מיטל להבי: תאחדו את התקופות לאותה מידתיות כדי שאדם יודע שהוא עושה את הטסט לאוטו ו את רישיון הנהיגה ביחד.
מיטל להבי: הכל מתאחד לאותו מועד.
מיטל להבי: גם משרד הבריאות ייתן לאותו זמן וגם מכבה אש ייתנו לאותו זמן.
מיטל להבי: כולם ייתנו לאותה תקופה.
קריאה: במיוחד שהמפקחת כבר נמצאת בגן והיא יכולה לשלול רישיון אם היא רואה שיש משהו חריג, אבל למה לשלול מראש את כל ה-15 אלף מסגרות?
אורית זוארץ: זה צריך להיות כרוך בשימוש חורג לחמש שנים.
מיטל להבי: אני רוצה לתת דוגמה מעולם המציאות.
מיטל להבי: בתהליך הוצאת רישיון לקייטנות שמתנהלות בתוך מועדוניות בגנים עירוניים, הממונה דרש רישיון ארבע פעמים בשנה.
מיטל להבי: ארבע פעמים בשנה היו צריכים לעשות מכבה אש וכולי, ובמקום זה עכשיו החלנו רציפות על אותה קייטנה למרות שהיא מתנהלת ארבע פעמים בשנה.
קריאה: לשנה אחת בלבד.
מיטל להבי: לשנה אחת, אבל כל פעם שהיו צריכים לעשות רישיון, היה צריך לשלם אגרה למכבה  אש ואגרה לכל מי שבא לבקר במקום ואגרה לממונה על הרישיון לקייטנה.
זבולון אורלב: משרד החינוך רצה השלמות.
מה יפית: אני לא מכירה רישיון לצמיתות.
מה יפית: יש רישוי לגן הילדים ומדי תקופה מסוימת יש מחויבות לרשות להביא איש בטיחות מטעמה.
מה יפית: זה לא לצמיתות.
מירב ישראלי: אין חובה על המסגרת להגיש בקשה לרישיון?
מיטל להבי: לא. רק ליקויים.
מירב ישראלי: זאת אומרת שזה לצמיתות.
מיטל להבי: נכון.
יעל טישלר: אני רוצה להשלים ולתקן את מה שאמרתי קודם.
יעל טישלר: דיברתי עם מנהלת אגף רישוי לגני הילדים אצלנו.
יעל טישלר: עד עכשיו גני הילדים מוכרים שאינם רשמיים קיבלו אצלנו רישיונות לשנה אחת או לתקופה יותר ארוכה בהתאם לאישורים שהם המציאו.
יעל טישלר: למשל, אם כל האישורים דיברו על שנתיים, יכולנו לתת לשנתיים כאשר המפקחת ליוותה את הגן, ואם הייתה בעיה, יכולנו לבטל את הרישיון.
יעל טישלר: היום הנוהל מדבר, בגלל המצוקה עליה דיברנו קודם, על מוסד חדש שמבקש רישיון, יבקש בקשה, יקבל רישיון לשנה אחת בלבד ואם יעמוד באותה שנה בתנאים ויגיש בקשה לחידוש, יקבל עוד פעם לשנה אחת בלבד, לשנה נוספת, ולאחר מכן יוכל לקבל לחמש שנים, אם יימצא שבמשך שנתיים הוא עמד בכל תנאי הרישיון.
זבולון אורלב: אני חושב שיש כאן בעיה בכך שלא עשינו כבר כאן הבחנה בין המסגרות שקיימות היום  והן מפוקחות היום בדרך זו או בדרך אחרת לבין באמת מה שהוא חדש.
זבולון אורלב: הרי יש מערכת שהיא קיימת  ושהיא מפוקחת בדרך זו או בדרך אחרת.
זבולון אורלב: גן ילדים עד גיל שלוש היום, יש עליו איזשהו פיקוח?
זבולון אורלב: יש עליו איזושהי ידיעה?
קריאה: לא פרטיים.
אורית זוארץ: על פרטיים אין להם כוח אדם לפקח.
מירב ישראלי: אתה מדבר על הוראות מעבר אבל אנחנו מדברים על הוראה קבועה.
אורית זוארץ: משרד החינוך חייב לפקח מגיל שנתיים כאשר יש עשרה ילדים.
זבולון אורלב: אני לא אאשר את החוק הזה עד שאני לא רואה את הוראות המעבר כי אני רוצה להיות בטוח שבהוראות המעבר אנחנו עושים כאן הבחנה חדה בין ממש חדשים לבין אלה שהם לא חדשים, ובעיניי גם גן פרטי שפועל איקס שנים, זה לא דבר מולד.
זבולון אורלב: נכון שפעם ראשונה הוא מבקש רישיון.
זבולון אורלב: יש הבדל גדול בין גן שפועל שלושים שנים ועכשיו מבקש רישיון לבין זה שמחר מקימים גן חדש.
זבולון אורלב: לדעתי אלה שני דברים שונים לחלוטין, ודאי לגבי מעון.
יצחק קדמן: רק לגבי מי שהיה בפיקוח.
רחל זילברמן: גם הגנים שפועלים היום ללא פיקוח, בעצם לכאורה היו צריכים להיות מפוקחים על ידי משרד התעשייה, ושוב, מאותה סיבה שלמשרד התעשייה אין את כוח האדם שצריך לפקח, הם לא מפוקחים, אבל זה  לא בגלל שהגנים לא רוצים להיות מפוקחים או שהמסגרות לא רוצות להיות מפוקחות.
רחל זילברמן: זאת שוב  אותה בעיה.
רחל זילברמן: אין כוח אדם.
רחל זילברמן: יש חוק או חוק עזר שמשרד התעשייה צריך לפקח עליהם אבל הוא לא מפקח ולכן אנחנו לא תחת פיקוח.
תמר אלמוג: אני מבקשת להזכיר שהסטנדרטים שלפיהם ניתנו במהלך השנים סמלי מעון למעונות המוכרים היום הם לא תקפים לסטנדרטים שנדרשים היום.
תמר אלמוג: אנחנו במשרד הקמנו ועדה מייעצת בתחום הבטיחות עם כל הגופים המוסמכים לנושא הזה ונקבעו הסטנדרטים במסמך הזה.
מירב ישראלי: זה כמו שמסדירים מקצוע.
זבולון אורלב: כמו שאת יודעת, ברגע שהחוק יעבור, למסמך הזה אין שום  ערך אלא אם הוא יעבור כהצעת תקנות של השר.
זבולון אורלב: אז אם הוועדה תקבל  או לא תקבל, ואני מניח שהוועדה בין היתר תבדוק עלויות, מה משמעויות הדבר הזה, האם המשמעויות האלה הן כאלה שכל המעונות עכשיו ייסגרו וכל הגנים ייסגרו.
זבולון אורלב: יבדקו את כל הדברים האלה ומה המשמעויות של הדברים האלה.
זבולון אורלב: כבר הצענו לכם להיות אנשים ריאליים ולנסות לדבר על איזושהי הדרגה, על תנאי מינימום כמו שפעם התבטא נכון דוקטור קדמן, האויב של הטוב הוא הטוב ביותר ואנחנו נעשה את הטוב ביותר אבל בסוף לא יהיה כלום.
זבולון אורלב: לכן צריך לעשות כאן איזה שהן מדרגות, גם לפי גודל הגן, לפי לוח זמנים מדורג וכדומה.
יצחק קדמן: מה שאדוני מציע לעשות איזושהי הבחנה, הייתי מקבל אותה אם זאת הבחנה של גורם כלשהו ולא חשוב מי המפעיל, שעבר איזושהי בקרה  קודמת כמו סמל מעון לבין מי שלא.
יצחק קדמן: לא לבין השאלה אם זה חדש או לא חדש.
יצחק קדמן: יש בשטח היום, פועלים, מקומות איומים ונוראיים.
יצחק קדמן: אני אומר לכם איומים ונוראים.
יצחק קדמן: אנחנו נתקלנו במעון שהיו שם שישים ילדים עם מטפלת אחת בתוך בית פרטי.
יצחק קדמן: זה  שהוא פועל, זאת לא רבותה לשום דבר.
זבולון אורלב: לא קבעתי כרגע מסמרות בשום דבר.
זבולון אורלב: אני רק רוצה לעשות הבחנה.
זבולון אורלב: אני מסכים שזה יהיה בהחלה הדרגתית של החוק אבל שיהיה ברור שאנחנו כאן מתכוונים לדבר חדש.
זבולון אורלב: דבר חדש, משמעותו חדש.
זבולון אורלב: מה קורה עם המציאות הקיימת היום, אינני יודע.
זבולון אורלב: נצטרך להתמודד עם הדבר הזה.
זבולון אורלב: אני לא רוצה להביא לקטסטרופה במערכת הזאת.
זבולון אורלב: אנחנו לא מחפשים את הקטסטרופה.
זבולון אורלב: לכן אני גם אומר לכם, תמר, אתם צריכים לעשות לא רק דיאטה אלא גם אנורקסיה בכל החוברת הזאת כדי שנהיה מציאותיים.
זבולון אורלב: כמו שאת רוצה  שנהיה מציאותיים ביחס להיקף כוח האדם שקיים וגם ביחס לתקציב שקיים, וזה האוצר, אנחנו צריכים למצוא נקודת איזון נכונה בין מה  שאפשרי  לבין מה שהוא בלתי אפשרי.
מירב ישראלי: צריך להבין שגם אם אנחנו עושים הוראות מעבר על גופים קיימים וגם אם ייקחו עשר או עשרים שנים, בסופו של דבר כולם יתכנסו לסעיף הזה.
זבולון אורלב: מוסדות חינוך מגיל שש ועד סוף חטיבת הביניים, לא מחייבים רישיונות אם הם רשמיים.
זבולון אורלב: רק מוכרים שאינם רשמיים ואלה רוב מוסדות החינוך.
זבולון אורלב: אני רוצה להציע שתוקפו של רישיון הפעלה שניתן למבקש לראשונה, להוסיף כאן עוד תקופה אחת לאחר שנתיים, שניתן לתת רישיון לחמש שנים.
מירב ישראלי: עוד שנתיים?
מירב ישראלי: שנה ראשונה.
מירב ישראלי: אחר כך עוד שנתיים.
זבולון אורלב: נכון, ואחרי כן עוד חמש שנים.
מירב ישראלי: אחרי  השנתיים עוד חמש שנים.
מירב ישראלי: אז זה לא שהוא רשאי לחדש את תוקפו לתקופות נוספות של שנתיים אלא שהוא ייתן לשנה, אחר כך ל שנתיים ואז הוא רשאי לחדש לתקופות נוספות של חמש שנים.
אורית זוארץ: אפשר לומר של עד חמש שנים.
זבולון אורלב: לא. של חמש שנים.
זבולון אורלב: תמיד הוא יכול להתלות.
אורית זוארץ: יש לכם סמכות כזאת.
זבולון אורלב: אם יש לך חשש, אל תיתן לו רישיון, אבל אתה לא יכול לתת רישיון לחצי שנה.
זבולון אורלב: מה יהיה באמצע השנה?
זבולון אורלב: עוד הפעם הוא צריך להגיש?
מירב ישראלי: לא, זה מאפשר להם לא רק לחצי שנה, אלא אם אתה נותן לחמש שנים, הם ייתנו לשלוש שנים.
מירב ישראלי: זה מאפשר להם כל מיני דברים.
זבולון אורלב: לא, אני לא בעד זה.
אורית זוארץ: אבל בתוך חמש השנים האלה אם יש בעיה, אתם יכולים לבטל את הרישיון.
זבולון אורלב: אני לא בעד זה.
זבולון אורלב: אני בעד מינימום לטרטר ומינימום להגיש.
זבולון אורלב: תפסיקו לבלבל את המוח עם כל ההגשות האלה.
זבולון אורלב: יש לכם סמכויות.
זבולון אורלב: נותנים לכם כאן סמכויות אדירות לפקח, להתלות רישיון, בזה אנחנו אתכם במאת האחוזים, אבל אל תשגעו את המערכת.
זבולון אורלב: אתם גם לא תעמדו בזה.
זבולון אורלב: חבל.
זבולון אורלב: לא תעמדו בדברים האלה.
זבולון אורלב: לשם מה אתה צריך לתת רישיון לחצי שנה או לשלושה חודשים?
זבולון אורלב: תסביר לי.
זבולון אורלב: תמר, לשם מה את נותנת רישיון לחצי שנה?
זבולון אורלב: יש לך ספק?
זבולון אורלב: אל תיתני.
זבולון אורלב: אין דבר כזה חצי שנה.
זבולון אורלב: אין חצי היריון.