GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חסן אלאסלע: אני אגיד לך את התשובה.
אורלי לוי: ואם מחר בבוקר מחליטים שיש מענים לכולם מבחינת מקום ומבחינת---
חסן אלאסלע: מה לגבי שנה הבאה?
אורלי לוי: לגבי השנה הבאה, אנחנו לא חייבים לסגור את כל הדיון פה בזמן הזה.
אורלי לוי: אפשר לעשות דיון המשך.
אורלי לוי: אני לא רוצה שילדים יישבו בבית, יכול להיות גם ללא השגחה מתמדת, יכול להיות בצורה כזו או אחרת, שהיא חסרת אחריות.
אורלי לוי: השאלה היא איך אנחנו פותרים באס.או.אס.
אורלי לוי: אם ישנן הסעות עכשיו, מוסדרות, עם ליווי וכדומה, אתם חוזרים?
חסן אלאסלע: לא חוזרים.
חסן אלאסלע: יש בעיה פה.
קריאה: חוזרים לשגב שלום, אבל---
טלב אלסאנע: השאלה היא כזו, מה יותר קל, להביא ארבע גננות לתלמידים, או לקחת 100 תלמידים בתנאים הכי קשים ולהסיע אותם למרחק של עשרות קילומטרים?
טלב אלסאנע: מה יותר קל?
טלב אלסאנע: מה ההיגיון?
אורלי לוי: אני אתן לך היגיון.
אורלי לוי: אני במועצה אזורית עמק המעיינות, זה בקעת בית שאן, בקיבוצים אצלנו מסיעים את הילדים.
אורלי לוי: יש בית ספר אזורי, אנחנו גם נוסעים.
אורלי לוי: איפה שאני נמצאת, במקרה בית הספר היסודי אצלנו בקיבוץ, אבל העל יסודי, חטיבה ותיכון, הם יצטרכו לנסוע עשרה קילומטרים.
טלב אלסאנע: גם בבתי הספר התיכוניים, בתי ספר יסודיים, אין לי בעיה, אבל חטיבת הגיל הרך?
אורלי לוי: גם כיתות א' מוסעים אצלנו לקיבוץ.
אורלי לוי: אני רק רוצה להגיד לכם שזה פתרון שקיים היום גם בשטחים מוסדרים, לא בכל יישוב מקימים---
חסן אלאסלע: אולי בשנה הבאה גם באלמוסתקבל , הרי יש להם המון תלמידים, 700 תלמידים בכל בית הספר.
אורלי לוי: למה אתם לא מעוניינים בבית הספר שבמועצה האזורית?
חסן אלאלסע: כי זה רחוק.
אורלי לוי: אבל אומרים שזה יותר קרוב משגב שלום.
חסן אלאסלע: לא נכון.
טלב אלסאנע: כל הקטע של הנסיעה הוא כביש לא מעובד, ללא סימון.
חסן אלאסלע: יש בבית הספר שם צפיפות אדירה.
אורלי לוי: בגלל זה אני שאלתי אם יש פתרון לכל הילדים.
חסן אלאסלם: וגם אולי בשנה הבאה יגידו לנו 'רבותיי---
חנן אפוטה: ---מוכן.
אורלי לוי: ועומדות כיתות מוכנות עם מורים ועם צוות מקצועי?
חנן אפוטה: הם מוכנים עם כיתות, כן.
אורלי לוי: מתי הסדרתם את העניין הזה?
חנן אפוטה: כן, הבאנו לשם בתחילת השנה---
אורלי לוי: ואם מחר הם חוזרים, יש תשובות לכולם?
חנן אפוטה: כן, מחכים להם.
אורלי לוי: ולא עוברים את המכסה של מספר הילדים בכיתה.
חסן אלאסלע: אם הגיר של האוטובוס נופל בשביל, אתם לא עבריינים?
חסן אלאסלע: הרדיאטור שלו נופל.
אורלי לוי: אנחנו צריכים לסכם את הדיון הזה.
טלב אלסאנע: כל עוד שהם לא מקיימים חוק חינוך חובה, אז יש בעיה.
אורלי לוי: צריך לבדוק שיהיו הסעות ראויות ויעמדו בתקנים.
אורלי לוי: זה דבר ראשון, אתם מחויבים על פי חוק.
אורלי לוי: רכב שמסיע ילדים והוא לא רכב תקני, תשלמו קנסות, זה כבר פלילי.
אורלי לוי: צריך להבין את זה.
אורלי לוי: אני מבקשת מכם לבדוק ולתקן.
חנן אפוטה: זה גם קורה בשטח.
ניר שמואלי: אפשר לשאול אותם כמה תאונות היו, כמה ילדים נהרגו בתאונות בחמש השנים האחרונות?
אורלי לוי: נסכם את הוועדה.
אורלי לוי: ראשית אנחנו מבקשים מכם לעשות סדר בכל העניין של ההסעות, שההסעות יהיו מוסדרות, שיהיו תקינות, שיהיו בטיחותיות לילדים, עם ליווי כפי שנדרש, ולעמוד בתקנים הנדרשים.
אורלי לוי: זה אחת.
אורלי לוי: שתיים, אני אבקש שתציעו הצעה, בהדברות עם ההורים, על מנת להגיע לאיזה שהוא הסדר ביניים ופתרון לאותם ילדים.
אורלי לוי: הווה אומר, אם זה הסעות מיוחדות רק לגיל הרך, עם ליווי צמוד שמתאים לגיל הרך, עם פתרון של גנים שיהיו ערוכים ויקבלו את אותם ילדים של כפר סווין.
אורלי לוי: ולגבי שנה הבאה, באמת לשבת עם הצדדים, אנחנו נעשה לזה דיון המשך, ולבדוק פתרון שבאיזה שהוא אופן ישמור על האינטרסים של הילדים שלנו, האינטרסים החברתיים שלנו, שזה חשוב מאוד.
אורלי לוי: ובקשה לי אליכם, יש פה אוזן קשבת, אבל צריך להיות גם הגיוניים.
אורלי לוי: קודם כל זה לא בית משפט, אנחנו לא יכולים להכשיר יישוב בקרקע, אנחנו לא יכולים להפוך תכניות מתאר, אנחנו לא יכולים לקבוע קרקע מסוימת שהמינהל לא החליט להפשיר אותה.
אורלי לוי: זה מעבר לכוחותינו.
אורלי לוי: בואו תנסו להגיע להידברות, שזה נהנה וזה לא חסר, לפחות בביניים, עד שיהיה איזה שהוא הסדר של קבע.
אורלי לוי: ממשרד הפנים, אני מבקשת, ישנם חסמים שהם לא רק לאוכלוסייה הבדווית, אבל הם מאופיינים בעיקר באוכלוסייה הבדווית, ולכן אם ברצונכם באמת להגיע להסדרה של יישוב קבע מוסדר, תבינו שאתם לא יכולים לחכות שיגיעו אליכם.
אורלי לוי: בואו עם ההצעות שלכם לוועד, לנציגות, תנגישו את עצמכם לאותו ציבור.
אבי הלר: הם מכירים את הכתובת, גברתי.
אורלי לוי: השאלה אם הכתובת מגיעה אליהם.
אבי הלר: מגיעה גם אליהם.
אבי הלר: יש להם דלת פתוחה ברשות להסדרת ההתיישבות.
אורלי לוי: יש לכם נציג שמגיע ומתאם ויושב ומסביר ומנסה לשכנע?
אורלי לוי: כי אם אתם תשבו ותחכו שיגיעו אליכם---
אבי הלר: אמרתי, חסר פה פרטנר לדיון, הרשות היתה צריכה להיות כאן, אבל אני יכול למסור את המסר הזה מחר בבוקר.
טלב אלסאנע: הרשות להסדרת יישוב הבדווים זומנה לדיון של היום?
טלב אלסאנע: בדיון הבא, אני מבקש להזמין אותם.
אבי הלר: אני אמסור את המסר מחר בבוקר, אני יכול להתחייב על כך.
אורלי לוי: וממשרד החינוך ומהמועצה האזורית אנחנו מבקשים פתרון מיידי לבעיה של ההסעות ונקווה שעד תחילת שנה הבאה יהיה לנו פתרון יותר מזה.
אורלי לוי: זה מה שבידינו לעשות.
אורלי לוי: וזו חובתכם לדאוג שההסעות יהיו ראויות.
אורלי לוי: תודה רבה, הדיון נגמר.
זבולון אורלב: חברים, בוקר טוב.
זבולון אורלב: אנחנו ממשיכים בהקראה.
זבולון אורלב: שמעתי שבאיזה שהוא מקום היתה אי-הבנה ביחס להליך שקיימנו עד עכשיו, אז אני רק רוצה לומר שההליך שקיימנו עד עכשיו הוא התהליך של הקראה שמטרתו שתהיה הסכמה על הטקסט, אבל זה עדיין לא קשור לתכנים.
זבולון אורלב: כלומר, אם לדוגמה הסוגיה של המספר יהיה שבעה או לא שבעה, זה לא ההסכמה להגדרה של נוסח ההגדרה עדיין לא אומר שזאת ההסכמה, כיוון שאנחנו עדיין לא קיימנו הצבעות.
זבולון אורלב: אנחנו לא הצבענו.
זבולון אורלב: ולכן אמרתי שדברים שאני לא חוזר, זה לנוסח החוק.
זבולון אורלב: אז אני מקווה שהדברים עכשיו ברורים.
זבולון אורלב: אני שוב גם רוצה להזכיר שככל שיש הערות, אני מכבד את זה שאתם שולחים אלי את המסמכים, אבל מסמך שלא יגיע למירב, לא יטופל.
זבולון אורלב: מירב בעניין הזה יותר חשובה ממני בקבלת ההערות, כי היא שומרת את זה בתיק, אני קורא את הדברים האלה ובהחלט נותן להם תשומת לב, אבל מבחינה פרוצדוראלית, לדאוג שהדברים האלה יגיעו למירב, כדי שנהיה בטוחים שאנחנו מתייחסים לכל הערה שהושמעה.
מירב ישראלי: יש נוסח גם שכבר הכנסתי את התיקונים של הפעם הקודמת, אנחנו צריכים לחזור על כמה נקודות.
זבולון אורלב: אנחנו נמצאים בפרק ג', שאני מניח שרחל כרגע מצלמת או משכפלת או עוסקת בנושא הזה, אז אנחנו נתקדם קדימה.
זבולון אורלב: פרק ג' – רישיון להפעלת מעון יום לפעוטות.
זבולון אורלב: גם פה צריך לשנות את השם.
מירב ישראלי: אני כתבתי בהתחלה, אני אמורה הרי לשבת עם הנסחית.
מירב ישראלי: כתבתי פה וגם בהגדרה את שתי האופציות, אני צריכה לשבת עוד עם הנסחית, פשוט הם בעניין של חוק ההסדרים ואי-אפשר לדבר שם עם אף אחד, אבל אנחנו נמשיך.
זבולון אורלב: מה שאנחנו כרגע עושים, קיבלתי את ההסתייגות של אורית זוארץ, על השבעה.
מירב ישראלי: קיבלתי של אורית זוארץ ושל חבר הכנסת מולה, בשם קדימה.
זבולון אורלב: רישיון להפעלת מעון יום, אמרנו – הסוגיה של אם זה ייקרא מעונות יום או מסגרות, זה מירב תבדוק את זה עם הנסחית של החוקים בכנסת, גב' דפנה ברנאי וכאשר תהיה המלצה של הנסחית, אז אנחנו נחזור עם השם לכאן.
זבולון אורלב: רישיון להפעלת מעון יום לפעוטות.
זבולון אורלב: חובת רישוי.
זבולון אורלב: עכשיו אנחנו נכנסים לסעיפים המהותיים, כלומר עכשיו אם יש הערות מהותיות אלה ששלחו הערות למירב, יוכלו להעיר והכל כמובן בתמציתיות.
מירב ישראלי: חובת רישוי.
מירב ישראלי: לא יפעיל אדם ולא ינהל, בעצמו או באמצעות אחר, מעון יום לפעוטות, אלא אם כן ניתן לבעלים של מעון היום לפעוטות רישיון הפעלה, לגבי אותו מעון, ובכפוף לתנאי הרישיון ולהוראות לפי פרק זה.
מירב ישראלי: כאן היו הערות.
מירב ישראלי: אצלי כתוב אמלי.
זבולון אורלב: אמלי פה?
זבולון אורלב: אני לא חייב, אם הם לא נמצאים פה, אני לא חייב להתייחס.
זבולון אורלב: אנחנו לא חייבים.
מירב ישראלי: אני חושבת שזה סעיף כללי שאחר-כך נכנסים לפרטים.
זבולון אורלב: מה היתה ההערה של אמלי?
מירב ישראלי: הם כותבים שאין תנאים ברורים לרישיון.
מירב ישראלי: לדעתי ההערה הזאת רלוונטית לסעיפים הבאים יותר.
זבולון אורלב: לא רלוונטית.
זבולון אורלב: זה סעיף כללי שאומר על העיקרון, האם יש מישהו שחולק על העיקרון שתחול חובת רישוי?
מירב ישראלי: דבר שני שהם העירו זה נושא של עיכובים בהשגת כל מיני מסמכים, זה גם לדעתי צריך לדון בהמשך.
זבולון אורלב: לא קשור לסעיף הזה.
שלמה מולה: לגבי חובת רישוי או מתן רישוי או מתן רישוי, אני זוכר לפחות במקרה שהיה בבאר-שבע, אחד הנושאים שעלו, משרד התמ"ת נתן אישור, משרד הרווחה לא נתן אישור להפעלת מעון.
שלמה מולה: זאת אומרת, כתוצאה מזה היו הרבה מאוד בעיות ואפילו ילדים כמעט אפשר להגיד הופקרו.
מירב ישראלי: אבל זה היה ילדים של רווחה?
מירב ישראלי: למה משרד הרווחה היה צריך לתת אישור?
שלמה מולה: משרד הרווחה היה צריך לתת אישור, זה ילדים שגם מופנים על-ידי הרווחה.
שלמה מולה: אני שואל שאלה, איך יכול להיות שמשרד אחד נותן רישיון, ומשרד אחר לא נותן.
זבולון אורלב: שאלה מצוינת.
שלמה מולה: אני רוצה שמישהו יענה לי.
שלמה מולה: אנחנו ביקשנו שמשרד אחד ייתן רישיונות הפעלה למעונות.
שלמה מולה: זה לא משנה, מה זה קשור לרווחה או לא רווחה?
זבולון אורלב: משרד התמ"ת, מה התשובה?
תמי אלמוג: הכללים שנקבעו בין משרד התמ"ת למשרד הרווחה הם כאלה שמשרד התמ"ת הוא זה שנותן את הרישיון, את הסמל, מה שקיים היום, ורק כשמתקיים התנאי הזה, משרד הרווחה מנפיק גם סמל שלו, כי הוא צריך על-סמך הסמל הזה, להכניס את הילדים שהם כנראה ילדים בסיכון.
תמי אלמוג: זה משהו פורמאלי למערכת הרווחה.
תמי אלמוג: זה לא רישיון.
שלמה מולה: לא, זה לא נכון.
שלמה מולה: זה לא מדויק.
שלמה מולה: אני חוזר, בא ואומר לכם – במעון שהתגלה בבאר-שבע, שהופלו ילדים יוצאי אתיופיה, היה מעון, חלקו לילדים לבנים, חלקו לילדים שחורים, אני אומר את זה בהקצאה.
שלמה מולה: כשאנחנו בדקנו את הסוגיה הזאת, התברר לנו, המעון הזה הופעל על-ידי התמ"ת, משרד התמ"ת, מי שהיה שר התמ"ת בזמנו אלי ישי, נתן הפעלה למקום הזה, כאשר העירייה והרווחה ומשרד הרווחה המפקחת של משרד הרווחה, התנגדה לו, למעון הזה.
שלמה מולה: אז אני אומר, אם אנחנו כבר מחוקקים חוק, אני מציע, גם הדיונים שעלו, דרך אגב, אדוני היושב-ראש, בדיוק הנקודה הזאת עלתה, זה לא יעלה על הדעת, שני המשרדים.
זבולון אורלב: הלשכה המשפטית של משרד הרווחה, בבקשה.
אדוארד וייס: לא ברור לי כל-כך במי מדובר פה, באיזה מקרה.
אדוארד וייס: אבל ככלל, לפי החוק הזה, משרד התמ"ת נותן רישיון למעון יום רגיל לילדים, לגבי המעונות האחרים, מעונות לפי חוק הפיקוח על מעונות משרד הרווחה נותן את הרישיון.
זבולון אורלב: לא הבנתי את התשובה.
שלמה מולה: גם אני לא הבנתי.
אדוארד וייס: אין מצב ששני משרדי ממשלה נותנים שני רישיונות.
אדוארד וייס: לכן לא ברור לי.
זבולון אורלב: איך המסגרת יודעת ממי היא צריכה לבקש רישיון, ממך או ממנה, אני לא מבין.
אדוארד וייס: זה תלוי.
אדוארד וייס: לכן יש חוקים.
אדוארד וייס: אם מדובר במעון יום רגיל, זה משרד התמ"ת.
אדוארד וייס: אם מדובר במעון שיש אך ורק ילדים עם מוגבלות, ילדים בסיכון, זה משרד הרווחה.
אדוארד וייס: זה מאוד ברור.
אדוארד וייס: יש מצבים שאנחנו מפנים ילדים שהם ילדי רווחה למעונות היום הרגילים.
אדוארד וייס: אבל אז הרישוי והפיקוח זה של משרד התמ"ת.
זבולון אורלב: אם אני מבין ממך, יש שני מצבים.
זבולון אורלב: מצב אחד, זה שיש מעון שהוא, יש בו ילדים רגילים ויכולים להיות בו גם ילדים שמשרד הרווחה מפנה, ואז סמכות הרישוי היא בלעדית של משרד התמת.
אדוארד וייס: נכון מאוד.
זבולון אורלב: אם מדובר במעון שכל כולו.
טליה לבני: רב תכליתי.
זבולון אורלב: אל תבלבלי.
זבולון אורלב: טליה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.
זבולון אורלב: זה לא יעזור פה שום דבר.
זבולון אורלב: אל תתערבי.
זבולון אורלב: אם מדובר במעון שהוא פועל מכוח חוק, איך קוראים לחוק הזה?
אדוארד וייס: חוק הפיקוח על המעונות.
זבולון אורלב: חוק הפיקוח על המעונות, שפירושו שנמצאים שם אך ורק ילדים שהם בעלי מוגבלויות.
אדוארד וייס: או ילדים בסיכון.
זבולון אורלב: או ילדים בסיכון, במקרה הזה, הרישיון הוא לא מטעם משרד התמ"ת, אלא מטעם משרד הרווחה.
זבולון אורלב: עכשיו, שאלתי, אני מבקש שהדבר הזה יוגדר בחוק.
אדוארד וייס: הוא מוגדר בחוק.
זבולון אורלב: נכון, אתה צודק.
זבולון אורלב: אתה צודק.
זבולון אורלב: בפרק הקודם שהגדרנו, בהגדרת מעון.
יצחק קדמן: למעט מעון יום לפעוטות שנתקיים לגביו אחד מאלה, הוא משמש מקום וכו' וכו'.
מירב ישראלי: וגם סיכמנו שמשרד הרווחה יערוך השוואה בין התנאים, כדי לבדוק.
זבולון אורלב: הנה.
זבולון אורלב: מעון יום לפעולות מסגרת יום, מקום המשמש ונועד לשמש כולו או חלקו, מקום שהייה לשבעה פעוטות לפחות, ועל זה אתם הגשתם הסתייגות.
זבולון אורלב: לצורך השגחה עליהם, מילוי הצרכים הפיסיים וכו' וכו'.
יצחק קדמן: למעט מעון יום לפעוטות שמתקיים.
זבולון אורלב: למעט מעון יום שמתקיים לגביו אחד מאלה, ופה יש איזה מעונות, עליהם לא חל החוק.
זבולון אורלב: וזה מה שהוא אמר.
זבולון אורלב: אחד, שתיים, שלוש.
שלמה מולה: אני רוצה לשאול, בכוונה, אני רוצה להבין.
שלמה מולה: מעון של נעמ"ת ברח' הרצל בירושלים, סתם אני אומר.
שלמה מולה: אז באותו מעון מופנים ילדי הרווחה וילדי רווחה לא במובנים אולי של סיכון קלאסה, יכול להיות שהבעיה היא אולי בעיה כלכלית של המשפחה, זה לא הופך אותם לילדים בסיכון.
זבולון אורלב: נכנס החוק הזה.
שלמה מולה: אני אומר עוד פעם, הבעיה היא במקרה כזה, של אם משרד הרווחה, יש לו השגות והוא בא ואומר – OK, בכל-זאת, אני רוצה כדי שאני אוכל לשלוח את הילד, צריך להיות תנאים כאלה וכאלה.
זבולון אורלב: מה שקרה בבאר-שבע, זה כיוון שאין חוק.
זבולון אורלב: מה שקרה בבאר-שבע, זה כיוון שאין חוק, זה חלק מהבעיות, שהחוק הזה נועד לפתור.
זבולון אורלב: להגיד מי אחראי על מה.
זבולון אורלב: אז פה יש לך הגדרה מאוד מדויקת, שאני חושב שנאמרה כאן בצורה ברורה.
זבולון אורלב: על כל מעון ככלל, נותן התמ"ת רישוי, למעט מעונות שהם לילדים עם מוגבלויות ולמעט ילדים עם סיכון שכל המעון הוא לתכלית הזאת.
זבולון אורלב: אם יש מעון רגיל שיש בו גם ילדי רווחה, זה שוב התמ"ת.
אדוארד וייס: בנוסף לכך, צריך לציין קודם כל כל החלוקה הזאת היתה פעם מכוח החלטת הממשלה אחרי הפיצול של המשרד, הגענו אל המציאות הזו בתוך החוק.
אדוארד וייס: גם לגבי ילדי רווחה שנמצאים במעון יום רגיל, שזה תחת האישור והפיקוח של התמ"ת, שמרנו לעצמנו גם כן סמכויות פיקוח מסוימות כדי להבטיח שכל הדרישות לגבי הרווחה יקוימו וזה בהמשך.
זבולון אורלב: אז שוב אתה עכשיו סיבכת עוד פעם את העניין.
זבולון אורלב: סמכויות הפיקוח המסוימות האלה הן כאלה שאתה יכול להגיד – אני לא שולח לשם ילדי רווחה?
אדוארד וייס: לא. ברגע שהם נמצאים שם, אז גם כן, משרד הרווחה מפקח.
זבולון אורלב: אבל ללא סמכויות.
זבולון אורלב: הסמכות היא סמכות תמ"ת.
זבולון אורלב: כלומר, מה שאומר חבר הכנסת מולה והוא צודק, לא יכול, אין שני מלכים משמשים בכתר אחד.
זבולון אורלב: לא יכול להיות מעון שלשני משרדי ממשלה יש אפשרות או לתת רישיון או לשלול רישיון, זה מצב שהוא בלתי אפשרי והחוק הזה בא לעשות סדר בעניין הזה.
זבולון אורלב: תודה רבה, אנחנו ממשיכים.
זבולון אורלב: אנחנו בפרק ג', סיימנו את סעיף 4, אין עליו הסתייגויות.
זבולון אורלב: כן, גברתי-?
ורד כרמון: אפשר הערה להכרה של הנושא?
זבולון אורלב: לא. תודה רבה.
זבולון אורלב: חברים, יש לי בקשה, משרדי הממשלה ועוד אותו משרד, אל תדברו בשני קולות.
זבולון אורלב: תחליטו מי מייצג את המשרד, מי מדבר, ותדברו.
ורד כרמון: לא בשני קולות, רציתי פשוט להבהיר נקודה.
ורד כרמון: זה נכון שמשרד התמ"ת הוא היחידי שנותן את הרישוי, השאלה שעמדה כאן, אני חושבת, נוגע לעניין של סמל מסגרת.
ורד כרמון: אנחנו בעצם, אחרי שמשרד התמ"ת נותן רישוי, במשרד הרווחה מקבלים הסכם ובעצם פותחים סמל מעון של משרד הרווחה.
ורד כרמון: זה לא אותו סמל מעון, למרות שהרישוי הוא אחד ולפעמים בדרך, בשלב עד קבלת סמל המסגרת, יש תהליכים שמתעכבים ולכן יכול להיות מצב שילדי רווחה לא נכנסים עד שהרווחה לא נותנת סמל מסגרת.
ורד כרמון: זה עלול לקחת לפעמים, מכל מיני סיבות, איזה שהוא עיכוב.
זבולון אורלב: איזה עיכוב יכול להיות?
ורד כרמון: שלא הוגשו כל הטפסים, שלא היו כל החתימות.
זבולון אורלב: למה אדם צריך להגיש פעמיים טפסים?
זבולון אורלב: למה לשגע את הבן-אדם?
ורד כרמון: בגלל החלוקה בין שני המשרדים.
זבולון אורלב: אני מאוד מודה לך על ההערה הזאת.
זבולון אורלב: אנחנו נשים פה פסקה.
זבולון אורלב: אדם מגיש למדינת ישראל טופס אחד ובזה נגמר העניין.
זבולון אורלב: אתם רוצים – תלכו למשרד הזה, תראו את הטפסים.
זבולון אורלב: מה אתם משגעים את כל העולם?
זבולון אורלב: אני לא מבין את הדבר הזה.
זבולון אורלב: בגלל שהמשרדים פוצלו?
זבולון אורלב: זה מעניין את האזרחים?
שלמה מולה: לא מעניין.
זבולון אורלב: תראו מה שקורה פה.
זבולון אורלב: את אומרת לאזרח – בגלל שמישהו היה מטומטם, סליחה על הביטוי, אבל זה אני עומד מאחורי זה, כיוון שעשו איזה שהוא פיצול, אז עכשיו האזרחים צריכים לסבול.
זבולון אורלב: תעשו אתם את הסדר ביניכם.
זבולון אורלב: מגישים טופס אחד, מצידי שיגישו לכם צילומים, תעשו סדר ביניכם.
זבולון אורלב: מה אתם משגעים את המסגרת הזאת?
שלמה מולה: אני רוצה לחזור ולחדד לך, אדוני היושב-ראש.
זבולון אורלב: לא חידדתי מספיק?
שלמה מולה: אני פשוט חקרתי את העניין הזה של באר-שבע.
שלמה מולה: מה שהסתבר, בהתחלה הם פנו למשרד הרווחה לפתוח סמל כדי להפעיל מעון.
שלמה מולה: אבל בעיריה סירבו לתת להם סמל.
שלמה מולה: ואז הלכו לשר התמ"ת.
שלמה מולה: פנו אליו באמצעות המקורבים שלו, היה שר התמ"ת, מי שמפעילים את המעון זה קבוצה שמקורבת לש"ס, ובסופו של דבר הוא עקף ונתן להם את האישור.
שלמה מולה: מה שקרה בסופו של דבר, ומשרד הרווחה המשיך להתעקש לא לשלוח ילדים, לא שלחו ילדים באמת, אבל שלחו את ילדי העולים מאתיופיה שהם בכלל לא ילדי רווחה, בסך-הכל מקבלים סובסידיה מהמדינה, הם בכלל לא ילדים בסיכון, בסופו של דבר, נעשתה הפרדה ואז כולנו הזדעקנו, ניסינו לברר.
שלמה מולה: מה שאני מציע, על-מנת לפתור את הבעיה הזאת, שהבעיה צריכה להיפתר בזה שאתה מגיש טופס אחד.
שלמה מולה: אתה יודע שיש לך גוף אחד שנותן רישיון לאותו ילד באותו מקום.
שלמה מולה: אם שאלת המימון, אתם רוצים, שאלת המימון שלכם צריכה להיות לא קשורה, צריכה להיות לגבי רישיון הפעלה.
שלמה מולה: אין שום קשר.
שלמה מולה: הסמל אתם רוצים לתת או לא רוצים לתת.
שלמה מולה: אתם צריכים לבחון האם הילד הזה או הוריו זכאים לסובסידיה ממשרד הרווחה.
שלמה מולה: מה זה קשור לרישיון הפעלה ולהפעלת המקום ולפיקוח?
זבולון אורלב: תגידי, גן ילדים מגיל שלוש ואילך, שמשרד החינוך נותן את הרישיון, משרד החינוך פה?
זבולון אורלב: שלום, בוקר טוב.
זבולון אורלב: כשמשרד החינוך נותן את זה ואתם מסבסדים, אז אתם גם מבקשים את כל הפרוצדורות, את הסמל מוסד?
זבולון אורלב: אני לא מבין את העניין.
זבולון אורלב: אותם ילדים שהם מוגבלים, אותם ילדים מוגבלים, או ילדים בסיכון, שמגיעים לגיל שלוש, מה קורה אתם?
ורד כרמון: תשאל את משרד החינוך.
זבולון אורלב: גברתי, אני מוכרח להגיד לך, אני לא מוכן בשום פנים ואופן, לקבל את הפרוצדורה הזאת.
זבולון אורלב: ואני מבקש שעד לישיבה הבאה יסכמו שני המשרדים ביניהם הסדר שיניח את דעתם של חברי הכנסת, למנוע את הכפילות הזאת שאותה מסגרת או אותו מעון חייבים להגיש טפסים לשני משרדי ממשלה.
זבולון אורלב: זה לא יהיה.
זבולון אורלב: לא יהיה.
זבולון אורלב: אם יהיה צורך, נבהיר את זה בחוק בצורה בהירה.
זבולון אורלב: אני מעדיף שזה יהיה הסדר בין המשרדים.
זבולון אורלב: שאתם תודיעו לנו, כי אני לא חושב שהסדר מינהלי כזה צריך להיכנס לחוק.
זבולון אורלב: לא צריך להיכנס לחוק, אבל אם יש צורך, נכניס אותו לחוק, כדי למנוע את הפרוצדורה הזאת.
זבולון אורלב: אז תגישו.
זבולון אורלב: אם יש עוד מישהו כמו טליה, שרוצה להעיר כל מיני הערות, יעיר לשני משרדי הממשלה, כדי שהם יעשו פרוצדורה כזאת.
שלמה מולה: אני מבקש להגיש הסתייגות בעניין הזה, אדוני היושב-ראש.
שלמה מולה: אני רוצה שמשרד אחד יהיה אחראי.
שלמה מולה: לא סידור מנהלי.
זבולון אורלב: לא דיברתי שפה ברורה?
שלמה מולה: אתה אישרת את זה, אמרת סידור מינהלי ביניהם.
זבולון אורלב: לא לא לא.
זבולון אורלב: אמרתי, אני אחדד.
זבולון אורלב: למה לא מבינים אותי הבוקר, אני לא יודע.
זבולון אורלב: אמרתי, שלמה, שאני מבקש שעד לישיבה הבאה, הם יבואו ויגידו מה הם סיכמו ביניהם.
זבולון אורלב: אם מקובל עלינו, מקובל עלינו.
זבולון אורלב: אם לא מקובל עלינו, נכניס את זה בחוק.
זבולון אורלב: אז אתה לא צריך להגיש כרגע הסתייגות.
זבולון אורלב: אתה יכול להגיש הסתייגות אחרי שהם יציגו את ההסדר שלהם.
זבולון אורלב: מישהו מתנגד לסיכום הזה?
זבולון אורלב: וכל אלה שיש להם הערות מחכימות מאוד לגבי העניין הזה, יועילו להעביר לשני משרדי הממשלה, את ההערות שלהם, כדי שהם יוכלו לדון ואז, כשזה יחזור בפעם הבאה, תרשמי, נוכל לדבר על הדבר הזה וכולם יעירו את ההערות שלהם ואנחנו מתקדמים.
טליה לבני: מהמעון שהכי הכי עונה לילדים בסיכון, מעון שהוא קיים משבע בבוקר עד שבע בערב, אתה מוציא אותו מגדר החוק.
טליה לבני: כתוב, כתוב פה.
טליה לבני: זה מה שאני רוצה להסביר.
זבולון אורלב: ליאורה, תסבירי לי עוד פעם מה ההערה על הרב תכליתי, לא הבנתי.
זבולון אורלב: יש מעון שיש בו גם ילדים רגילים וגם שיקומיים וגם זה, לפי מה שהוסבר לנו, החוק חל עליו.
זבולון אורלב: החוק חל עליו.
תמי אלמוג: יש שיקומי ויש רב תכליתי.
טליה לבני: אני מדברת על מעונות שגם אחרי שיש להם סמל של משרד התמ"ת, בא משרד הרווחה ויוצא גם במכרזים וגם בפניות ואומר – אני רוצה מעון שבו ילדים בסיכון ישהו במספר גדול, ואז הפרוגרמה שלו שונה מהפרוגרמה של התמ"ת.
טליה לבני: משרד הרווחה לא ייקח את הניהול ויש שם חדר לפסיכולוגית, לעובדת סוציאלית, יש שם מקום לפרא-רפואיים, כי יש ילדים שיש להם גם זה וגם זה, המעון הזה מכוון לילדים משבע בבוקר עד שבע בערב.
טליה לבני: היום, לפי מה שאתה אומר, החוק לא חל עליו.
זבולון אורלב: לפי מה שנאמר כאן על-ידי שני משרדי הממשלה, גם רווחה וגם תמ"ת, ברגע שהחוק ייכנס לתוקפו, תמונת המצב תהיה כדלהלן – אם המעון הזה הוא מעון שיקומי, לאמור כל ילדיו הם ילדים שנכנסים לגדר חוק השיקומי, הוא, הרישיון יינתן מטעם משרד הרווחה ולמשרד התמ"ת אין מה לומר בו שום דבר.
זבולון אורלב: אם המעון הזה הוא לצורך קליטת ילדים בסיכון, אז הוא ייפעל שוב, עם רישיון מטעם התמ"ת.
זבולון אורלב: כל המעונות האחרים, כל המעונות האחרים, ללא יוצא דופן, הם הרישיון יינתן מטעם התמ"ת.
זבולון אורלב: זה מה שנאמר כאן ואם על זה יש הסתייגות או של אדי או של יובל, תגידו לי.
אדוארד וייס: אם יש מעון שכל הילדים הם ילדים בסיכון, זה גם הרווחה, אמרת תמ"ת.
זבולון אורלב: אם כל הילדים בסיכון, זה הרווחה.
זבולון אורלב: אז כך שההערה של טליה היא לא לעניין.
זבולון אורלב: אם כל הילדים בסיכון, החוק הזה לא חל, חל חוק אחר.
קריאה: אין לנו דברים אחרים להתווכח?
קריאה: בואו נתווכח על המהות.
קריאה: עזבו את זה, זה בשוליים.
טליה לבני: אין לי בכלל עמדה ערכית לעניין.
טליה לבני: אני רציתי לציין עובדה משפטית.
טליה לבני: כפי שאתם אומרים, החוק לא חל עליו, נקודה.
זבולון אורלב: מעון רב תכליתי, שאני מבין שיש בו ילדים כאלה וילדים אחרים, חל עליו החוק.
זבולון אורלב: חל עליו החוק.
זבולון אורלב: מעון רב תכליתי שנמצאים בו ילדים, רגילים, או ילדים בסיכון, או ילדים שחל עליהם חוק השיקום, הוא תחת הרישיון של התמ"ת.
זבולון אורלב: רק מעונות שכל כולם ושתכליתם זה לקיים את המעונות השיקומיים או את המעונות של ילדים בסיכון, הרישיון ניתן על-ידי משרד הרווחה ולא על-ידי משרד התמ"ת.
מירב ישראלי: השאלה פה האם בהגדרה אפשר להגדיר את זה.
יעקב פרידברג: אפשר להבהיר את הנוסח, כך שיהיה ברור לחלוטין שמדובר על כלל הילדים ולא על חלק מהילדים.
זבולון אורלב: מה אתה מציע?
יעקב פרידברג: זה כתוב, אבל אפשר לחדד את זה.
זבולון אורלב: מה לחדד?
זבולון אורלב: תציע.
זבולון אורלב: אל תגיד לחדד.
מירב ישראלי: לי יש הצעה.
מירב ישראלי: השאלה אם כך אתם רוצים להפנות לא דרך ההגדרה של פעוט בסיכון אלא בהגדרה של מעון, להפנות לחוק פעוטות בסיכון ולחוק מעונות יום שיקומיים, שאין את ההפניה הזאת.
מירב ישראלי: אנחנו ביקשנו ממשרד הרווחה בפעם הקודמת, הם אמרו לנו פעוטות בסיכון, שרק פעוטות בסיכון, רק פעוטות עם מוגבלות, זה שלנו.
מירב ישראלי: זה חוקים אחרים.
מירב ישראלי: על חוק פעוטות בסיכון חל חוק פעוטות בסיכון, ועל מוגבלות זה חוק מעונות יום שיקומיים וחוק הפיקוח על מעונות.
מירב ישראלי: השאלה אם אנחנו רוצים להגיד את זה, לפי הפועלים, לפי חוק זה וזה, ולפי חוק זה וזה, ואז הכל יהיה ברור.
זבולון אורלב: זה עוזר גם במסר.
זבולון אורלב: אנחנו נוסיף את זה.
זבולון אורלב: איזה סעיף זה על פיקוח על כמה ילדים?
זבולון אורלב: 23?
מירב ישראלי: לא, זה ההגדרה.
מירב ישראלי: ההגדרה של מעון.
שלמה מולה: שאלת הפיקוח, לפרק הזה אני רוצה להתייחס.
מירב ישראלי: המספר הוא כבר בהגדרה.
זבולון אורלב: לפי הצעת החוק הממשלתית, זה שבעה.
זבולון אורלב: לפי הצעת החוק הפרטית זה שלושה, אבל אני בסוף הקדנציה הקודמת, בהסכמה עם מפלגת העבודה ועם המפלגות החרדיות זה עלה לשישה וכרגע שר התמ"ת והכנסת אישרה את הצעת החוק הממשלתית, שזה שבעה.
זבולון אורלב: אבל אמרתי, אני עוד לא סיימתי, לא הצבענו על זה ואמרתי שאני מעדיף לדון על המספר, כשנגיע לסעיפים של מה זה הפיקוח.
שלמה מולה: נדבר על ההסתייגות שלנו.
זבולון אורלב: כן, כן.
זבולון אורלב: מה זה הפיקוח ומה התנאים, שם המקום לדון.
זבולון אורלב: ולא רק זה, גם העלינו רעיון שנעשה איזה שהוא דירוג, לא כל התנאים הפיסיים צריכים להיות בכל מספר שהוא.
שלמה מולה: אחת השאלות שאנחנו שאלנו גם במסגרת הבדיקה, הסיפור של המעון, שהתגלה לנו.
שלמה מולה: מפקחת אחת מגיעה פעם בחמישה חודשים למעון לראות, פעם בחמישה חודשים, כמעט אפילו לא, אולי, אם היא מצליחה להגיע פעם אחת בשנה.
שלמה מולה: זאת אומרת, אם זה פיקוח, אז אפשר לוותר על זה.
זבולון אורלב: תשאל את משרד החינוך כמה פעמים מפקחת צריכה להגיע, יושבת פה מנהלת האגף לגיל הרך.
שלמה מולה: כשאתה מדבר על הפיקוח, דווקא על המעונות, וזה לא יכול להיות מפקחת תגיע פעם אחת ותכתוב דו"ח.
שלמה מולה: לכן, על הפרק הזה אני רוצה להגיש גם רעיונות וגם הערות.
שלמה מולה: לא יכול להיות שזה יהיה פעם אחת.
שלמה מולה: צריך להגדיר למפקחת, בכל כמה זמן לפחות, צריך להגדיר מינימום זמן.
מירב ישראלי: זה היה בהצעה הפרטית וזה ירד בהצעה הממשלתית.
שלמה מולה: זה עניין, פונקציה של תקציב.
שלמה מולה: יגידו שאין מספיק כסף לקלוט עובדים, אני מכיר את זה.
שלמה מולה: אבל אם אנחנו כבר מחוקקים חוק, נותנים לזה מטריה חקיקתית, צריך להתייחס לזה.
זבולון אורלב: נגיע לסעיף, נטפל בזה.
זבולון אורלב: אנחנו חוזרים עכשיו לתיקונים שעשינו בפעם הקודמת, וכמו שאמרתי, אנחנו ננעלים על הנוסח, אנחנו לא מצביעים.
זבולון אורלב: קיבלתם את החומר.
זבולון אורלב: מטרות והגדרה.
מירב ישראלי: הוספנו פה רישוי, מטרתו של חוק זה לקבוע הסדר.
זבולון אורלב: התוספות מודגשות ויש כאן מחיקות ומה שהוספנו זה בפונט יותר עבה.
מירב ישראלי: הוספנו רישוי עכשיו לגבי רוח עקרונות אמנת האומות המאוחדות, היה לי איזה דיון עם המשרדים, אני חשבתי שבהחלט ראוי להוסיף את זה.
מירב ישראלי: להם היו בעיות.
זבולון אורלב: יש לך הערה על רוח האמנה?
טליה לבני: יש לי הערה על מטרת החוק.
זבולון אורלב: לא לא, אנחנו עכשיו מדברים רק על התוספות.
זבולון אורלב: לא פותחים דיון מחודש.
זבולון אורלב: טליה, לשם כך התקיים דיון על המטרה, דנו בו ואני לא מתכוון לחזור.
זבולון אורלב: הטכניקה הזאת לא תהיה.
זבולון אורלב: מה שדנו – דנו.
זבולון אורלב: עכשיו אנחנו מביאים לכם.
טליה לבני: זה עמדת התמ"ת?
זבולון אורלב: טליה, את לא תשתלטי על הדיון.
זבולון אורלב: אני אוציא אותך, את לא מכירה אותי כנראה מספיק טוב.
זבולון אורלב: אני חבר נהדר ויודע גם להוציא את החברים הכי טובים שלי.
זבולון אורלב: אל תנסי אותי.
זבולון אורלב: אל תשתלטי על הדיון.