GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי מקלב: הוא לא חייב לי יותר.
אורי מקלב: אנחנו מכירים את הצד השני של הנושא.
אורי מקלב: זה נכון שמי שחוקק את החוק ומי שקובע סטנדרטים, אבל אנחנו יודעים אחרי כן, כאשר באים להתמודד, מה קורה ואיך זה קורה.
אורי מקלב: אם היינו באים ואומרים שאנחנו מגיעים מהשטח לקרקע חרושה, בונים את המדינה מחדש, יש אנשים, יש להם דירות, אחרי כן יש להם מעונות, יש להם גנים ואנחנו רוצים להתקין סטנדרטים.
אורי מקלב: אנחנו באים מנקודת מוצא שלנו כאשר יש מחסור אדיר בכל המסגרות האלה, כולל משפחתונים, כולל מטפלות, כולל מעונות.
אורי מקלב: יש מחסור אדיר.
אורי מקלב: לאחר מכן האלטרנטיבות, כשאנשים צריכים למצוא תחליפים, לצאת מנקודת מוצא שצריך להיכנס לדירות, להתאים דירות, השכנים מתנגדים, או שמדובר במבנים ישנים.
אורי מקלב: צריך להתאים את הדברים האלה, למצוא מקום שבאמת יוכל לענות למסגרות האלה, אבל זה לא שייך.
אורי מקלב: זה לא ישים ואי אפשר לעמוד בזה.
אורי מקלב: רק לפני כמה ימים בוועדה משותפת של חברת הכנסת ציפי חוטובלי דיברנו על כך שעד היום הזה עוד לא נקבע דירוג לאנשים ששולחים את הילדים שלהם למעון ומשלמים את המחיר הגבוה, כאשר רק ב-5 בדצמבר יתחילו לשלוח להורים את הטפסים.
אורלי לוי אבקסיס: השאלה אם ייתנו לנו רטרואקטיבית.
אורי מקלב: אני לא מדבר על זה.
אורי מקלב: מי שהיה בצד השני יודע שאנחנו יכולים להחליט אבל אנחנו נילחם בבעלי המשפחתונים, במטפלות וגם בגופים שמנהלים את המעונות.
אורי מקלב: מי שיושב כאן ליד השולחן, אלה הם הגופים הגדולים שבכל אופן יש להם את היכולות, יש להם את התקציבים, יש להם את הניסיון.
טליה לבני: אין תקציבים.
טליה לבני: מקבלים מהמדינה פרוטות ומסתמכים על תרומות.
אורלי לוי אבקסיס: כל הסיפור הוא בתפיסה.
אורלי לוי אבקסיס: פעם ילד עד גיל שלוש היה נורמלי שהוא יושב עם ההורים, עם האימא בבית, אבל היום הכל השתנה וצריך להתאים את המציאות למה שקורה.
אורלי לוי אבקסיס: , אני חושב שלזה מכוון חבר הכנסת מקלב.
אורי מקלב: אני אומר יותר מזה.
אורי מקלב: זה נכון שהגופים הגדולים אולי יכולים לקחת אנשי מקצוע.
אורי מקלב: מי שיודע, יש היום שוק רחב ויש יועצים לתחומים השונים.
אורי מקלב: בסופו של דבר ההורים משלמים את זה, אבל גם הם לא יכולים להתמודד עם כל הדרישות.
אורי מקלב: בא אלי השבוע אחד שיש לו מעון בעיר שנמצאת בתוך יהודה ושומרון, ואולי יתחילו לבנות את המעון הקבוע אבל הוא שנתיים-שלוש נמצא בדירה.
אורי מקלב: מבקשים ממנו רשימה ארוכה מאוד של דברים ובחדר התינוקות מבקשים שתהיה אסלה.
אורי מקלב: הוא שואל למה צריך אסלה בתוך חדש התינוקות?
אורי מקלב: לא יעזור שום דבר.
אורי מקלב: הוא אומר שאין לו שם אינסטלציה, בעל הבית לא מסכים להתקין זאת ואם דורשים ממנו, הוא יסגור את המעון.
אורי מקלב: שום דבר לא עוזר.
אורי מקלב: הוא יכול לדבר לעצים, לאבנים ולקירות, שום דבר לא עוזר.
אורי מקלב: אנחנו צריכים לדעת שאנחנו חייבים להתאים את עצמנו.
אורי מקלב: אנחנו צריכים לדעת מה קורה בצד השני והצד השני דורש דרישות.
אורי מקלב: אם לא נוכל להתמודד עם הדרישות האלה, בזה נכרות את הענף.
אורי מקלב: אני מכיר באופן אישי, ואני חושב שגם אתם מכירים, נשים שלא יוצאות לעבודה כי אין מסגרות לילדים שלהן.
זבולון אורלב: רשות הדיבור לדוקטור תמר ארז מהסתדרות הפסיכולוגים.
תמר ארז: בוקר טוב.
תמר ארז: אני כרגע רוצה להצטמצם לשתי נקודות בלבד.
תמר ארז: אני שותפה לדואגים למשפחתונים ולמסגרות הקטנות אבל אני חוששת שהמתח והעומס של טיפול בילדים קטנים על אדם שאחראי על שישה ילדים, הוא יותר גדול למישהו שהוא חבר צוות במוסד גדול ויכול להסתייע באחרים.
תמר ארז: אם ילד מרגיש רע, יש מישהו שיכול לעזור לו.
תמר ארז: אני חושבת שפיקוח צריך להיות גם במסגרת הקטנות ואולי אפשר להסתייע בהגמשה ומדרוג ברוח הדברים שהציעה טליה לבני.
תמר ארז: אם בבטיחות ובתחומי בריאות ייקחו את הדברים החשובים ביותר ויצמצמו את העלות בדברים שאפשר לדחות אותם למאוחר יותר, אפשר יהיה לכסות את הילדים ולאפשר להרבה מסגרות קטנות להתקיים בגילאים שאין בהכרח יתרון לשהותם במקומות גדולים אבל הם זקוקים למסגרות.
תמר ארז: שמעתי בעיר שלי, תל אביב, עד כמה אין פתרונות.
תמר ארז: יש לי ילדים ונכדים בתל אביב ואין מקומות לילדים והמסגרות הקטנות, צריך לטפח אותן ולפקח עליהן.
זבולון אורלב: חברת הכנסת ציפי חוטובלי, יושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה.
ציפי חוטובלי: אדוני היושב ראש, אין ספק שהנושא הזה הוא נושא שאנחנו עוסקים בו הרבה גם בוועדה לקידום מעמד האישה וגם אמר כאן חבר הכנסת אורי מקלב שגם הוועדה לפניות הציבור עסקה בזה.
ציפי חוטובלי: עובדה ששלוש ועדות עוסקות בזה וזה אומר שהנושא הזה מטריד את כלל החברה בישראל.
ציפי חוטובלי: כאשר מדובר בהצעת חוק שהיא הצעת חוק כל כך יסודית – ואני מצטרפת לברכות אליך כמי שקידם את הצעת החוק הזאת – אני חושבת שאי אפשר להתעלם מכמה בעיות.
ציפי חוטובלי: הוועדה לקידום מעמד האישה עוסקת מאז כניסתי לתפקיד, כמעט שנתיים, במחסור חמור שיש במעונות יום.
ציפי חוטובלי: אנחנו קיבלנו תקצוב של 30 מיליון שקלים שלא מצליח להתממש.
ציפי חוטובלי: אפילו העובדה שגם כאשר המדינה מקצה תקציב, הדבר הזה לא מצליח להתממש בגלל קריטריון.
ציפי חוטובלי: יש קריטריונים של דרישה למצ'ינג, יש קריטריונים מסוימים שדורשים מהרשות המוניציפאלית למעשה להשתתף בתקצוב והרשויות המוניציפאליות לא מסוגלות לגייס את הכסף.
ציפי חוטובלי: העובדה שהיום אנחנו נמצאים בחסר אדיר של מעונות יום ברוב המקומות, הדבר הזה דורש מענה בהצעת החוק.
ציפי חוטובלי: הצעת החוק הזאת חייבת לדרוש פריסה הגיונית לפי מספר הילדים, לפי הדרישה בפועל.
ציפי חוטובלי: אני דוגלת בחינוך חינם לגיל הרך ואני חושבת שכל היושבים ליד השולחן הזה היו רוצים שיהיה חינוך חינם לגיל הרך.
ציפי חוטובלי: לצערנו הצעת החוק הזאת אפילו לא מתייחסת לעניין הסבסוד.
ציפי חוטובלי: העובדה שהורים לא צריכים לשלם מחיר מלא, העובדה שהיום ההורים מתכתשים מול משרד התעשייה פעם אחר פעם לגבי הדרגות שלהם, אני חושבת שהדבר הזה צריך להיות מעוגן בחוק.
ציפי חוטובלי: אם אנחנו צועדים לכיוון של חינוך חינם לגיל הרך, כל שנה בחוק ההסדרים דוחים את החינוך חינם לגילאי שלוש-ארבע, אז לפחות שיהיה עיגון בחקיקה של הנושא הזה.
ציפי חוטובלי: כמעט כל החברים כאן דיברו על בעיית המשפחתונים.
ציפי חוטובלי: הנתון הוא ש-12 אלף ילדים מטופלים במשפחתונים וזה מספר אדיר של ילדים.
ציפי חוטובלי: אי אפשר להתעלם מהעניין הזה.
ציפי חוטובלי: אמר כאן דוקטור קדמן את העובדה שאנחנו לא יכולים להתעלם מזה שיש קבוצה ממש רחבה של ילדים שמטופלת במסגרת המשפחתונים.
ציפי חוטובלי: חברתי חברת הכנסת אורלי לוי דיברה על הקושי בפיקוח.
ציפי חוטובלי: העובדה שיש קושי בפיקוח, זה נכון אבל אי אפשר להתעלם מזה שהרבה מאוד ילדים במדינת ישראל, זאת הדרך שלהם לקבל חינוך בגילאים האלה.
אורלי לוי אבקסיס: הכוונה שלי הייתה שבסוף עלויות הפיקוח ייפלו על ההורים.
ציפי חוטובלי: זאת בכלל בעיה.
אורלי לוי אבקסיס: את זה צריך לפתור.
אורלי לוי אבקסיס: זאת הייתה הטענה שלי ולא מי המפקח.
ציפי חוטובלי: כמובן ההתייחסות למי בעצם צריך לשאת בתקצוב העודף בכל מה שנוגע להתאמת החוק.
ציפי חוטובלי: אני חושבת שהנושא הזה הוא נושא מרכזי ועד שהחוק לא ייתן מענה לנושאים האלה, הוא יהיה חוק חסר למרות הכוונות הטובות שעומדות מאחוריו.
זבולון אורלב: אין ספק שזה עובר כחוט השני בין דוברים רבים, כפי שעכשיו חברת הכנסת חוטובלי אמרה, שהסוגיה הזאת של העלויות היא סוגייה מאוד מאוד מרכזית.
זבולון אורלב: דיברנו עליה גם בקדנציה הקודמת.
זבולון אורלב: יש כאן מבט אחד של זכויות הילד, יש כאן מבט שני של השתתפות בכוח העבודה של נשים.
זבולון אורלב: ודאי בהיבט הזה לאוצר יש גם כן אינטרסים כאלה ואחרים וגם הוא צריך לעשות את השיקולים האם הוא מעונין להרבות מסגרות שמאפשרות ליותר נשים לצאת ולהשתתף במעגל העבודה, כן או לא, ומה העלויות כתוצאה מהדבר הזה.
זבולון אורלב: אני יודע שלפחות הממשלה ושר התעשייה הצהירו יותר מאשר פעם אחת שהמדיניות הממשלתית היא מדיניות מאוד ברורה בעניין הזה, לאפשר ליותר ויותר נשים להשתתף במעגל העבודה כאינטרס לאומי ולצורך כך להרחיב מאוד את המסגרות שמטפלות בילדים, אבל בבוא הזמן נדבר כמובן גם על זה.
זבולון אורלב: אני מסכים שהסוגיה הזאת היא סוגיה שצריכה להיות במרכז הדיונים של החוק.
זבולון אורלב: מעיריית תל אביב הגיעו אלינו שני חברים, גם שמואל גפן, חבר מועצת העיר, וגם מיטל להבי שהיא סגנית ראש העיר תל אביב-יפו וכמדומני את מחזיקה גם בתיק גני הילדים.
מיטל להבי: ממונה על משאבי חינוך לגיל הרך.
שלמה גפן: אני מעביר למיטל את הזמן שלי.
זבולון אורלב: המצלמה הזאת שלך?
מיטל להבי: כן.
מיטל להבי: אני מאוד שמחה להיות כאן.
מיטל להבי: אנחנו מקימים קואליציה לנושא הגיל הרך וזה חלק מהעבודה שהתחלנו יחד עם הארגונים.
מיטל להבי: אצלי מתכנס שלוש פעמים בשנה פורום חינוך לגיל הרך.
זבולון אורלב: איפה הסרט הזה יוקרן?
מיטל להבי: אנחנו נמצא לו את המקום הנכון ברגע שהמהפכה תושלם.
מיטל להבי: אני מאוד מברכת על הנושא.
מיטל להבי: עקבתי גם אחרי הצעת החוק הקודמת שלך שהייתה הרבה יותר רזה והרבה יותר ממוקדת ואהבתי אותה הרבה יותר.
מיטל להבי: אנחנו כאן דנים בשתי הצעות חוק ולא בהצעה המאוחדת שנצטרך לראות אותה ולהיות מסוגלים להעיר עליה בסופו של יום.
מיטל להבי: זאת הערה פרוצדורלית.
מיטל להבי: הערה לא פרוצדורלית.
מיטל להבי: ביושבי כסגן יושב ראש הוועדה המקומית לתכנון ובנייה, אנחנו עוסקים בהוצאת היתרים לשימושים חורגים ואין גן ילדים שלא עובר ויה דלרוזה בניסיון להשיג היתר.
מיטל להבי: אם יש היום גנים שהם לא מפוקחים, זה מפני שהם חיים במחשכים מפחד תהליכי הרישוי.
מיטל להבי: אני ניסיתי לאגד את דרישות כל משרדי הממשלה ויושב כאן משרד הבריאות שמדבר על האסלות ועל התזונה, על הכיורים ועל המחסן בחצר, על החדר של הגננת.
מיטל להבי: הג"א רוצה מקלוט, משרד התעשייה מדבר על מטר מרובע לנפש והוא רוצה מטר מרובע שונה אם אלה פעוטות עד גיל שנה ואם אלה פעוטות מגיל שנה ואם הם מגיל שנתיים, זה משהו אחר.
מיטל להבי: ומה יעשה השוק הפרטי שקולט ילדים דווקא בין שנתיים לארבע שנים?
מיטל להבי: מי יפקח עליהם?
מיטל להבי: מי קבע שהשוק הפרטי חייב להיות כפוף לחלוקה הזאת של עד גיל שלוש?
מיטל להבי: בכל אופן, כשאני מסתכלת, אני אומרת שהחוק הזה רוצה לדאוג לשלומם של הילדים ואנחנו נמצאים כדי לעשות את זה, אבל אנחנו צריכים לחלק בין הדאגה הפדגוגית שצריכה להחיל את הנושא התזונתי, את ההכשרה של הגננת, את הכשירות המנטלית שלה, את תוכנית הלימודים ואת תוכנית הספורט שיש בגן הילדים, לבין הנושא של הכשירות הפיזית שנוגעת לבטיחות המבנים.
מיטל להבי: רק הדרישות של מכבי אש לספרינקלר כזה וספרינקלר אחר, אגף התנועה של עיריית תל אביב וכל אגף תנועה של כל עיר שבודק האם יש הורדה והעלאה בטוחה של ילדים, ואם זה צומת או כביש ראשי, אסור לנו לתת לגן ילדים היתר.
מיטל להבי: אני אומרת לכם שאפילו על ארגז החול, כמות הצל על ארגז החול, קבועה בתקנונים.
מיטל להבי: אני הושבתי אישה שרק תיקח את הסטנדרטים של משרד התעשייה, תשווה אותם לסטנדרטים של משרד הבריאות, תשווה אותם לסטנדרטים של החינוך, תשווה אותם לעירייה, ואני רוצה להגיד לכם שכל עירייה עובדת אחרת וגיליתי שלהקים מגדל קל יותר היום מאשר להקים גן ילדים.
מיטל להבי: לכן נוצר מצב שכאשר אני מכנסת בפורום גני ילדים 150 גננות ואני שואלת למי יש תיק פלילי, תשעים מרימות את היד.
מיטל להבי: מי נמצא עם צו מאסר?
מיטל להבי: שלוש הרימו את היד.
מיטל להבי: זה בכנס.
מיטל להבי: וכי למה?
מיטל להבי: מפני שהן הפכו לעברייניות נרדפות על אי קיום חוקים.
מיטל להבי: למעשה ברגע שאישה שוכרת דירה, קרקע בתל אביב-יפו עם חצר, היא צריכה לשלם ארנונה ושכר דירה ולכן היא פותחת גן.
מיטל להבי: בפותחה את הגן, היא עבריינית כי היא עוברת על חוקי התכנון והבנייה כי אין לה היתר.
מיטל להבי: על פי החוק הזה גם אם אין לה אישור ממשרד התעשייה, דינה מאסר שנה.
מיטל להבי: באותו רגע שהיא לוקחת מהנדס כדי שיעזור לה להוציא היתר לגן, היא צריכה גם עורך דין צמוד אליה.
מיטל להבי: ואני מודיעה לכם שעורכי הדין מתפרנסים נהדר מגני הילדים וגם קופת העירייה מתפרנסת נהדר, מפני שכשמישהו מקבל היתר לשימוש חורג, הוא גם משלם אגרת שימוש חורג ואגרת שימוש חורג נגבית לחמש שנים.
מיטל להבי: כשאתם נותנים היתר לשנתיים, אתם לא בסירקולציה עם המיסוי שלוקחת עירייה.
מיטל להבי: היטל השבחה, חברים.
מיטל להבי: חוץ מזה, האישה הזאת הגיעה לבית משפט וגם אם היא קיבלה היתר, שואל אותה השופט האם היא עברה עבירה, האם פתחת גן ללא היתר?
מיטל להבי: התשובה הלא היא תמיד כן.
מיטל להבי: היא תמיד עברה עבירה ולכן היא תמיד נקנסת והקנסות נעים בין 20 אלף שקלים ל-150 אלף שקלים, חוץ משכר עורך הדין.
מיטל להבי: היטלי ההשבחה נעים בין 20 אלף שקלים ל-150 אלף שקלים.
מיטל להבי: עיריית תל אביב לא מכירה בדרישות שלכם ולא לוקחת את זה בהפחתות בשומה.
אורלי לוי אבקסיס: אז גם אתם עבריינים.
זבולון אורלב: למה אתם לא פוטרים אותם?
מיטל להבי: אי אפשר לפטור.
מיטל להבי: זה החוק.
מיטל להבי: אני אומר לך, ומר גפן יאמר יחד אתי, שהשבוע אנחנו לא אישרנו רשיון לגן ילדים מפני שגובה התקרה הוא 2.47 ולא 2.50 על פי תקנות התכנון והבנייה.
מיטל להבי: בגלל שלושה סנטימטרים לא אישרנו.
מיטל להבי: אנחנו נייצר כאן תמריץ שלילי שגם אם הניתוח יצליח, החולה ימות וענף שלם ייכרת.
מיטל להבי: יש שני חוקים שממשלת ישראל חוקקה ולא מיישמת אותם.
מיטל להבי: האחד, חוק חינוך חובה מגיל שלוש שאנחנו לא מיישמים אותו.
מיטל להבי: השני, יש החלטת ממשלה מספר 1134 מ-2007 בדבר הנפקת שוברים למימון מעונות יום לאימהות עובדות לפעוטות עד גיל שלוש.
מיטל להבי: גם זה לא מיושם.
מיטל להבי: אני רואה בחוק הזה רק מקל שאין בו שום גזר למגזר הפרטי וצריך, אם אנחנו רוצים להכפיף אותם לפיקוח פיזי, להפריד בין פיקוח פדגוגי כמו כל מה שכללתי לבין פיקוח פיזי.
מיטל להבי: להחליט בידי מי נמצא הפיקוח הפדגוגי.
מיטל להבי: יסלחו לי כולם, אבל אני חושבת שההבחנה בין גיל שלוש לגיל שלוש וחודש היא מלאכותית והיא לא ראויה ואי אפשר לעשות את זה בצורה כזאת.
זבולון אורלב: ובין שלוש וחודש לשלוש וחודשיים, יש הבחנה?
זבולון אורלב: כך אפשר להגיע עד לגיל 18.
מיטל להבי: לא. אומרים שעד גיל שלוש זה בידי משרד התעשייה ומגיל שלוש נקודה אחד, זה בידי החינוך.
מיטל להבי: צריך להחליט איפה נמצא הפיקוח.
מיטל להבי: דבר שני, צריך להחליט מה זה פיקוח פיזי ואני מציעה את הפיקוח הפיזי עם התקציבים המתאימים להניח בידי גורם אחד.
מיטל להבי: אם עיריית תל אביב או כל עירייה במדינת ישראל יוצאת לפקח על הגנים מתוקף זה שהיא צריכה לבדוק את הספרינקלרים ואת כל מה שתקנות התכנון והבנייה קובעות, אין טעם שיהיה עוד מפקח של משרד הבריאות, של המשרד להגנת הסביבה, של משרד התחבורה, של משרד התעשייה.
מיטל להבי: חברים, אתם תעסיקו עשרה מפקחים על גן ילדים אחד ואף אחד לא יגיע.
מיטל להבי: את נקודותיי רשמתי ואעביר אליכם.
זבולון אורלב: מי ידבר מטעם המשפחתונים?
עליזה ידעי: אנחנו מטפלים במשפחתונים.
עליזה ידעי: אני עובדת כ-24 שנים וברוך השם אף פעם לא היה אצלי שום פגע או שילד נפגע.
עליזה ידעי: אנחנו עובדים בבית עם חמישה תינוקות, ביניהם פעוטות וגם תינוקות.
עליזה ידעי: אנחנו מפוקחות על ידי משרד התעשייה וגם על ידי הרשות.
עליזה ידעי: מפקחת נכנסת אלינו לבית פעמיים בחודש והכל נעשה בהפתעה וללא תיאום מראש.
עליזה ידעי: מגיעה המפקחת ובודקת את הכל, כולל האוכל, כולל המשחקים וכולי.
עליזה ידעי: בנוסף לעבודתנו אנחנו גם עוברות השתלמויות פעם בשבועיים.
עליזה ידעי: אנחנו עובדות חמישים שעות שבועיות  ובנוסף לכך אנחנו יוצאות  להשתלמויות של שלוש שעות.
עליזה ידעי: זאת אומרת, אנחנו אפילו עובדות מעל מספר השעות שעובדים במשק.
עליזה ידעי: כרגע אנחנו מיישמות את חוק מלכיאור.
עליזה ידעי: היינו בכל הדיונים ובכל ישיבות הוועדה ומיישמות כמעט את כל דרישות משרד התעשייה וחוק מלכיאור וזאת במטרה לעמוד בסטנדרטים.
עליזה ידעי: אנחנו מוציאות כספים רבים.
עליזה ידעי: אנחנו בקו העוני.
עליזה ידעי: המשכורות שלנו הן משכורות נמוכות.
עליזה ידעי: השכר לשעה הוא 21 שקלים.
עליזה ידעי: הוצאות תזונה, צעצועים, חשמל, מים, ארנונה, אנחנו משלמות זאת.
אורלי לוי אבקסיס: אתן לא מקבלות החזרים ממשרד התעשייה
עליזה ידעי: לא מקבלים שום דבר.
עליזה ידעי: אנחנו נקראות עובדות עצמאיות ללא זכויות, לא זכויות סוציאליות, לא ימי מחלה ואפילו ימי אבל.
עליזה ידעי: אני ישבתי שבעה על הוריי ועל כל יום שילמתי 270 שקלים ואף אחד לא מימן אותי.
עליזה ידעי: אני מדברת בכאב לב ואומרת שלא יכול להיות שאני אעבוד חמישים שעות בשבוע ללא תנאים סוציאליים וללא יום חופש אחד בשבוע.
זבולון אורלב: אני מאוד מבין אותך, אבל כמי שבקיא במערכת החינוך והרווחה, אתם מעמיסים על החוק הזה את כל הצרות שיש בעולם.
זבולון אורלב: תצמצמו את הציפיות.
טובי עמיר: החוק הזה מאוד נוגע לנו.
טובי עמיר: אנחנו ישבנו בכל הוועדות עם הרב מלכיאור וכל מה שלא הוחל שם בגלל חוסר תקציב, נופל עלינו כרגע כעניין שבשגרה.
טובי עמיר: אנחנו מחויבות לעשות כל מה שמשרד התעשייה הכניס לאוגדן ובאפס מימון.
טובי עמיר: המשכורת של 4,000 שקלים נטו, ואולי 4,200 שקלים, אנחנו חייבות לעמוד בכל הסטנדרטים ומי שלא מתאים לה, תסגור ותלך.
טובי עמיר: לאף אחד אין מחויבות.
אורלי לוי אבקסיס: כמה יעלה פר ילד במשפחה?
אורלי לוי אבקסיס: כלומר, כמה עלויות יתווספו לאותה משפחה ששולחת את הילד?
טובי עמיר: אני יכולה לומר לך שכל מה שמבקשים בחוק שהמעונות יקבלו תקציב, אנחנו נחויב באופן אישי בלי תקציב כי אנחנו כבר עושות זאת.
טובי עמיר: אם רוצים מאתנו דברים נוספים, שמישהו ידאג לתקצוב שלהם.
טובי עמיר: העניין הוא שאנחנו נחשבות עצמאיות כדי שנהיה משוללות זכויות.
טובי עמיר: אם אני עובדת עשרים שנים ולא יכולה לעמוד בסטנדרטים ועוזבת, לא אקבל דמי אבטלה.
טובי עמיר: לא מגיע לי שום דבר.
קריאה: הסכום שאת גובה מפוקח?
טובי עמיר: נקבע על ידי משרד התעשייה ומשרד האוצר.
טובי עמיר: אני לא יכולה להוסיף ילדים כדי להגדיל את התשלום.
עליזה ודעי: הכל נקבע על ידי משרד התעשייה, שעות עבודה וסכום הכסף, מה לעשות ואיך לעשות.
טובי עמיר: אנחנו הכי מפוקחות שאפשר.
זבולון אורלב: כאמור, אנחנו לא נתעלם מהסוגיה של השלכות העלויות של החוק הזה.
זבולון אורלב: אתן הייתן הנרשמות האחרונות ואני רוצה לסכם את הדיון.
זבולון אורלב: השעה 12:00 ואני מבין שהדיון במליאה מתחיל מיד.
זבולון אורלב: כל מי מהארגונים שביקש לומר את דברו, אמר את דברו.
זבולון אורלב: כאמור, אתם רשאים להגיש מסמך לא של עמדות אידיאולוגיות, דבר שעשינו היום, אלא הערות קונקרטיות לנוסח החוק בהצעה הממשלתית, לפי סעיפים.
זבולון אורלב: טליה, אם את חושבת שאנחנו מסוגלים להוסיף כאן סעיף שיכניס את מדינת ישראל למחויבות באשר להקמת מעונות ומתן פתרונות, אני חושב שזה מעבר ומעל למה שוועדה בכנסת יכולה לעשות.
טליה לבני: זאת הצעת חוק ממשלתית.
טליה לבני: זה מותר.
טליה לבני: אנחנו משלבים את שתי ההצעות.
זבולון אורלב: נער הייתי וגם קצת בגרתי ואני אומר לך בהערכתי היכן כדאי לשים את המאמץ והיכן לא כדאי להשקיע מאמץ.
זבולון אורלב: זה מאמץ פוליטי ולא מאמץ מקצועי של ועדה שצריכה לשכנע את הממשלה להפוך את הקערה על פיה ולהכניס את ממשלת ישראל למחויבות, כפי שהתבטאת, לגבי הגיל הרך בכל הקשור להקמת מעונות וכדומה.
זבולון אורלב: זה לא קשור להצעת החוק אלא זה חוק לגמרי נפרד.
זבולון אורלב: אני אקרא לזה חוק חינוך חובה חינם בגיל הרך.
זבולון אורלב: זאת מהפכה חברתית שאני תומך בה אבל היא לא במסגרת החוק הזה.
זבולון אורלב: במסגרת החוק הזה אנחנו צריכים להתייחס לכל סוגייה, מה עלותה ומה הפתרון לאותה עלות.
זבולון אורלב: את זה אנחנו צריכים לעשות ומזה לא נוכל להתחמק.
זבולון אורלב: אני מסכם את הדיון.
זבולון אורלב: אנחנו מבקשים ממרכז המחקר והמידע של הכנסת, בעקבות הדיון שהיה כאן, להכין מסמך שיונח על שולחן הוועדה ויכלול קודם כל סקירה ותמונת מצב כולל גם תמונת מצב כמותית של הסוגים השונים של המסגרות שהחוק אמור לטפל בהם, פריסתם, היקפם, מספר הילדים, מספר העובדים, אם אפשר כל אחד לפי הסטטוס שלו, מה נהוג, מה מקובל, מה ההסדרים הכספיים בין כל מסגרת כזאת לבין המדינה, מה המדינה מממנת, מה המדינה לא מממנת.
זבולון אורלב: הדבר השני שאני חושב שצריך להיות במסמך הזה זה לקחת את החוק וגם את הסטנדרטים שבתוקף וכוונת הסטנדרטים.
זבולון אורלב: יש שתי חוברות כאשר חוברת אחת שנמסרה לנו ונקראת פרוגרמה לתכנון לציוד מעונות יום לגיל הרך והיא מדצמבר 2006.
זבולון אורלב: לקחת את הסטנדרטים שבתוקף ולראות מה אומדן העלויות.
זבולון אורלב: החוברת החדשה שעדיין לא נכנסה לתוקף מינואר 2009, מה המשמעות של הדבר הזה.
אורלי לוי אבקסיס: כאן יש גם את ההוראות של משרד הבריאות?
קריאה: של כל משרדי הממשלה.
זבולון אורלב: הפרוטוקול לא רואה תנועות ראש.
זבולון אורלב: בתשובה לשאלתך, הגברת תמר אלמוג עשתה תנועה חיובית.
זבולון אורלב: כלומר, היא אמרה שבחוברת החדשה של 2009 זה כולל גם את משרד הבריאות.
זאב פיש: הסטנדרטים של משרד הבריאות יישלחו בנפרד.
זאב פיש: יש לנו סטנדרטים.
זבולון אורלב: כרגע מדברים על מסמך שמרכז המחקר והמידע יכין אותו.
זבולון אורלב: הדבר השלישי למרכז המחקר והמידע הוא בעקבות הערת סגנית ראש עיריית תל אביב, מיטל להבי.
זבולון אורלב: לראות את ההוראות הקיימות היום של כל הרשויות הנוגעות בדבר לפי חוק תכנון ובנייה, כבאות, בריאות, תחבורה.
טליה לבני: לכל איגוד כבאות יש הוראות שונות.
זבולון אורלב: קחי רשות אחת כמודל, מצדי את עיריית תל אביב כי יש לה חומר ושגם זה יהיה לפני הוועדה כדי שנוכל בתהליך החקיקה לראות כל דבר, מה המשמעויות  כלפי הנושא הזה.
זבולון אורלב: יש עוד מישהו שחושב שבמסמך של מחלקת המחקר צריך להיות עוד איזה מידע ועוד איזו אינפורמציה?
רות דיין מדר: הסדרת אחריות הרשויות המקומיות.
רות דיין מדר: מה שקורה היום זה שהרשות המקומית מצד אחד היא גם מפעילה של מעונות יום והיא גם נותן השירות והיא גם צריכה לטפל בנושא הרשיונות.
רות דיין מדר: צריך להסדיר את אחריותה.
זבולון אורלב: אני עכשיו מדבר על מסמך שיכין מרכז המחקר והמידע.
זבולון אורלב: אנחנו מחפשים עכשיו נתונים ועובדות.
רות דיין מדר: כל רשות מקומית עושה לה דין אחר בנושא הזה.
אורית זוארץ: צריך לדעת כמה ההורים משלמים היום וכמה הם ישלמו בעתיד.
זבולון אורלב: אני לא יודע אם זה ייפול על ההורים.
זבולון אורלב: יכול להיות שאת הסכום הזה נפיל על הממשלה.
זבולון אורלב: אנחנו צריכים לדעת מה העלות של כל דבר וחלק מהדיונים יהיה על מי העלות הזאת תיפול.
אורלי לוי אבקסיס: אפשר לבדוק במרכז המחקר את ההוצאות מול ההכנסות של הגנים הקטנים.
זבולון אורלב: אני לא מציע לעשות זאת.
קריאה: יש לנו את זה מהכנסת הקודמת.
זבולון אורלב: אם כן, הסיכום הראשון הוא שרשמנו לפנינו את הערות כל הגופים שדיברו.
זבולון אורלב: הדבר השני זה המסמך שביקשנו ממרכז המחקר והמידע ונמצאת כאן עוזרת המחקר שלנו, אתי, והיא תעשה את העבודה.
זבולון אורלב: הדבר השלישי הוא שאני צריך להעלות להצבעה את מיזוג שני החוקים.
מירב ישראלי: על פי סעיף 122 לתקנון.
זבולון אורלב: סעיף 122 לתקנון הכנסת.
זבולון אורלב: הוועדה רשאית בכל עת על פי יוזמתה ובאישורה של ועדת הכנסת למזג שתי הצעות חוק או יותר שעברו קריאה ראשונה ולהביאן כהצעת חוק לקריאה שנייה ושלישית.
זבולון אורלב: על פי זה אני רוצה למזג את שתי הצעות החוק.
זבולון אורלב: כרגע החוק לא מדבר על עדיפות.
זבולון אורלב: עדיפות, זה עניין פוליטי ולא החוק.
זבולון אורלב: כמו שכתוב כאן בתקנון, אנחנו צריכים עכשיו להחליט למזג אבל אמרתי בתחילת הישיבה למען הגילוי הנאות שאני התחייבתי, כאשר אישרו לי את החלת הרציפות, שהצעת החוק הממשלתית היא המובילה.
זבולון אורלב: אני רשאי לטעון טענות וכדומה, אבל מבחינתי כפוליטי – זה לא מחייב את חברי הכנסת אלא מחייב אותי – אנחנו כרגע מצביעים רק על המיזוג של שתי ההצעות כי אי אפשר להביא שתי הצעות בקריאה שנייה ושלישית, ולכן הצעת המיזוג מתחייבת.
אורית זוארץ: יש התחייבות על סעיפים מסוימים?
זבולון אורלב: לא. אין לי התחייבות לסעיפים.
זבולון אורלב: כגילוי נאות אמרתי שאין לי שום התחייבות לגבי סעיף זה או אחר אלא יש לי התחייבות שאנחנו ממזגים את החוקים.
זבולון אורלב: הצעת החוק מבחינתי, הצעת החוק המובילה אותה אנחנו נקרא – הרי אי אפשר לקרוא שתי הצעות – היא הצעת החוק הממשלתית.
זבולון אורלב: לפי סעיף 122(א)(1) כאמור אני צריך להעלות להצבעה.
זבולון אורלב: רשאים להצביע חברי הוועדה.
זבולון אורלב: רק אורלי לוי ואני חברי הוועדה.
אורית זוארץ: אני מחליפה את אבי דיכטר.
זבולון אורלב: אני מעלה להצבעה את הצעת המיזוג.
זבולון אורלב: ה צ ב ע ה     הצעת המיזוג התקבלה פה אחד     	אני קובע שהצעת המיזוג עברה פה אחד והיא תועבר לאישורה של ועדת הכנסת.
זבולון אורלב: הדבר האחרון.
זבולון אורלב: אני נוטה לקבוע יום קבוע בשבוע שבו תידון הצעת החוק.
זבולון אורלב: שאלתי גם לחברי הכנסת, בעיקר לחברי הוועדה, והכוונה כאן בעיקר לאורלי שהיא חברה קבועה, האם מבחינתך אפשר כן לקבוע את יום ראשון כיום קבוע.
אורלי לוי אבקסיס: לא, לא ביום ראשון.
זבולון אורלב: יום חמישי?
אורלי לוי אבקסיס: בימי ראשון וחמישי אני בדרך כלל בשטח.
אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת שבימים האחרים הישיבה לא תהיה כל כך מוקדם בבוקר.
אורלי לוי אבקסיס: יש לי שלוש שעות נסיעה לכאן.
זבולון אורלב: באופן כללי הדיונים יהיו בימי שלישי בין השעות 11:00 ל-1:00 ודיוני הוועדה הקבועים כנראה יוקדמו ל-9:00 עד 11:00.
אורית זוארץ: אם אפשר בדיונים להתייחס להורים עובדים ולא רק לאימהות עובדות.
זבולון אורלב: כנציג הגברים, אני מקבל את הערתך.
זבולון אורלב: שלום רב.
זבולון אורלב: חבר הכנסת אלכס מילר, יו"ר ועדת החינוך, התרבות והספורט, ואנוכי, יו"ר הוועדה לזכויות הילד, מתכבדים לפתוח את הישיבה המשותפת בנושא התגברות האלימות ומעשי הרצח במשפחה, זאת הצעה לסדר של חברי הכנסת ציפי חוטובלי, אורלי לוי אבקסיס, מרינה סולודקין, נסים זאב, מנחם אליעזר מוזס, דניאל בן-סימון, מיכאל בן-ארי.
זבולון אורלב: אנחנו גם אמורים לקבל את פניו של שר הרווחה, שיצטרף אלינו בעוד כ-25 דקות.
זבולון אורלב: הדיון יסתיים בשעה 13:00.
זבולון אורלב: בפתח הדיון אני רוצה לומר, שאף שמחר אנחנו מקיימים ישיבה משותפת של ארבע ועדות – חינוך ותרבות, זכויות הילד, הרווחה והעלייה, שבה המועצה הלאומית לשלום הילד תדווח על הנתונים השנתיים, אבל מאחר שיש שם נתון אחד כבר שאני רוצה להדליף אותו, שקשור מאוד לדיון שלנו – בשנת 2009 נפתחו על 214 תיקים פליליים בגין עבירות נגד חיי אדם שנעשו כלפי ילדים בתוך המשפחה ומחוץ למשפחה, בתוכם 20 רצח, 48 ניסיון לרצח, אחד על הריגה, 5 על יידויי אבנים לאומני ו-132 עבירות אחרות כלפי חיי אדם, והחמור, שמדובר פה בשיעור של פי שבעה מזה שהיה בשנת 2005 – אז היו רק 26 תיקים פליליים, ובשנת 2009 – 214 תיקים פליליים.
זבולון אורלב: זה נתון מדאיג, שמלמד על הצורך והחיוניות של הדיון, שאנחנו מקיימים אותו.
זבולון אורלב: הנתון הזה של העלייה מ-26 תיקים זאת עלייה של 723 אחוזים, שזה מלמד על התופעה החמורה ועל הדאגה העמוקה שצריכה להיות בקרבנו, בקרב כל אלה שעוסקים בשלומו של הילד, בבריאותו של הילד, ולכן הדיון היום הוא דיון שאפשר להכניס אותו לקטגוריה של פיקוח נפש, הוא עוסק בשמירת שלומם של הילדים, שמירה על חיי הילדים, שמירה על כך שילדים יוכלו לגדול בביטחון הן בתוך המשפחה והן מחוץ למשפחה.
זבולון אורלב: כאמור, הדיון מתקיים על-פי הצעות לסדר שהוגשו על-ידי חברי כנסת.
זבולון אורלב: בינתיים נמצאת פה רק חברת כנסת אחת חרוצה, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.
אורלי לוי אבקסיס: דני דנון צריך להגיע.
זבולון אורלב: דני דנון הוא גם חבר כנסת מאוד חרוץ, יושב ראש לשעבר של הוועדה לזכויות הילד, שעסק הרבה מאוד בנושא הזה, אבל הוא לא בין המציעים.
זבולון אורלב: חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס, בבקשה.
אורלי לוי אבקסיס: קודם כל, בוקר טוב לכולם.
אורלי לוי אבקסיס: ראשית, אני רוצה להודות ליושבי ראש הוועדות, גם לאלכס מילר וגם לחבר הכנסת זבולון אורלב, כי יש טעם נורא גדול בוועדה משותפת.
אורלי לוי אבקסיס: אפשר לומר שהזימון הזה הוא סוג של ביקורת ובדיקה, כי עשינו כבר כמה בוועדות, ואני חושבת שגם העלינו בהן את הנושא של העיכוב באותו יישום של החלטות של הדוח הבין משרדי, וגם ראינו אז איפה הליקויים נמצאים, והעיכוב גם גרם לכך שיכול להיות שיכולנו למנוע מקרים שנחשפו אלינו בתקשורת של רצח של ילדים במשפחה, אם המסקנות היו מיושמות שעה אחת קודם, וזה אומר גם ההליך המשפטי והחקיקה של החוקים, שבאים לפתוח אולי בצורה טיפה אחרת את העניין של חובת הדיווח, והתה בעיה מול משרד הבריאות, משרד המשפטים ומשרד הרווחה.