GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חגית יוגב: כלומר, זה לא משנה אם זה תרגום דרך של טקסטים קולנועיים, ניתוח נכון של כתבות, ניתוח נכון של פרסומות, חשיבה ביקורתית והבנה שהצרכנות By definition בהגדרתה, היא לא זו שמגדירה את הילד, אלא הוא זה, או המציאות או המשפחה או החינוך או העולם שבונה אותו, זו ההגדרה שלו, והדברים הללו הם חלק מהמציאות וככל שאנחנו נפעל כבני יענה ונכסה את עצמנו, כנראה שזה לא יהיה הפיתרון.
זבולון אורלב: עירית, יש צוות שמטפל במזכירות הפדגוגית בסוגיית כישורי חיים?
זבולון אורלב: אני זוכר, אגב, בזמנו, היה מדובר שחלק מהסוגיה של התחום, לא קראתי לזה מקצוע, אבל זה תחום שאני ייסדתי אותו לפני 20 שנה, זה בדיוק היה, זה היה אחד התחומים שהיה צריך להיות במסגרת כישורי חיים.
זבולון אורלב: כי אנחנו רוצים שהתלמיד יצא מבית-הספר לא רק עם תחומי דעת של מתמטיקה, תנ"ך, גיאוגרפיה, אלא גם לדעת איך לחיות את החיים בהווייתם, אגב, זה החל מתחבורה ודרך זכויות החולה ועוד כל מיני דברים אזרחיים, שאדם צריך להתמודד אתם.
עירית לבנה: אז קודם כל, אל"ף, זה לא תחום דעת, זה לא כישורי חיים, זה משהו שצריך לבוא לידי ביטוי כשמגדירים, אחרי שנגדיר, ואני לוקחת על עצמי לדבר עם ד"ר צמרת, אחרי שבונים, לראות איפה זה כן ניתן לקבל את הנושא החינוכי לימודי, הכלים, זה צריך להינתן בכמה וכמה ואני לוקחת את זה על עצמי ואנחנו נטפל.
זבולון אורלב: אתי בנימין, ועד ההורים.
זבולון אורלב: זה כאן הופנה להורים, אתי.
זבולון אורלב: איפה ההורים?
זבולון אורלב: לא כל דבר זה בית-הספר, אם קראת את המאמר שלי השבת, בשבת בשבתו.
זבולון אורלב: בשבת בשבתו כתבתי השבוע מאמר – לא הכל זה בית-הספר.
זבולון אורלב: יש להורים אחריות רבה מאוד.
זבולון אורלב: ההורים.
אתי בנימין: אני מסכימה אתך ואני אשמח גם לקרוא את המאמר שלך, לא קראתי אותו, אבל אני אשמח לקבל אותו.
אתי בנימין: בואו נתחיל עם ההורים.
אתי בנימין: באמת, אני אתחיל, דווקא אני אתייחס למשהו שהעלה כאן יצחק, הנושא של המופעים בחנוכה והכרטיסים המאוד מאוד יקרים לפסטיגל.
אתי בנימין: אני קראתי לציבור ההורים להצביע ברגליים ולא ללכת למשל לפסטיגל.
אתי בנימין: הפסטיגל היום עולה 210 שקלים לילד, כן, 210 שקלים כרטיס לילד.
אתי בנימין: יצאתי בקריאה להורים להצביע ברגליים.
אתי בנימין: אני לא ראיתי את המועצה לצרכנות, למשל, שקמה ועשתה עם זה משהו.
אתי בנימין: אני לא ראיתי אף אחד במדינת ישראל, חוץ ממני, שצעק על זה.
אתי בנימין: אז היו הורים שפנו אלי ואמרו לי – אתי, את צודקת, אנחנו נצביע ברגליים.
אתי בנימין: היו אחרים שאמרו – תשמעי, באמצעות חברות האשראי, אנחנו מקבלים הנחה ואנחנו יכולים לקנות כרטיסים מוזלים ובאמצעות עובדי מדינה או עובדי רשויות מקומיות, אנחנו יכולים.
אתי בנימין: אבל מי יכול לקנות, מי שלא עובד ברשויות מקומיות, או לא עובד מדינה, מי יכול לקנות כרטיסים היום לפסטיגל?
אתי בנימין: למי יש את האפשרות לקנות היום כרטיס לפסטיגל ב- 210 שקלים?
אתי בנימין: שלא לדבר על הפופ-קורן שצריך לקנות לילדים בפנים, או אני לא יודעת מה.
אתי בנימין: אבל מישהו פעם בדק כמה עולה הפופ-קורן?
זבולון אורלב: כמה עולה למשפחה להגיע לפסטיגל.
אתי בנימין: ארבעה ילדים, למעלה מאלף שקלים.
קריאה: אם אתה מביא מהבית, הם מחטטים לך בתיק ומוציאים.
אתי בנימין: ולא מאפשרים להכניס, לא מאפשרים להכניס.
אתי בנימין: לא בבתי-קולנוע ולא לזה.
אתי בנימין: אז נכון, גם ההורים צריכים להצביע ברגליים על כל הדברים האלה וגם ההורים צריכים לחנך, כמו שאמר פה התלמיד, לחנך את הילדים שלהם מגיל צעיר בסוגיה הזאת.
אתי בנימין: אני רוצה להתייחס לחוק שאתה העברת, אדוני היושב ראש, ב- 2007, איסור פעילות מסחרית בבתי-ספר.
אתי בנימין: משרד החינוך עושה עבודה נפלאה בנושא הזה, באמת, אין לי לומר שום דבר רע, אני עובדת עם עירית, היא באמת עובדת בצורה נפלאה בנושא הזה.
אתי בנימין: אבל יחד עם זאת, צריך להבין, יש הרבה מנהלי בתי-ספר, באמת לא מעט, שכן מכניסים פעילות מסחרית לבתי-הספר, כי באות כל מיני חברות ומציעות כסף לבית-הספר, על-מנת לשווק את המוצרים שלהם בבתי-הספר או מורה שמחליטה שהיא רוצה לעשות, למשל, ערב, יום כיף לבנות אצלה, והיא מביאה איזה שהיא חברה של קוסמטיקה.
זבולון אורלב: אתי, אם אחד ההורים לא יכתוב למשרד החינוך, איש לא ידע.
אתי בנימין: אז אני כותבת למשרד החינוך, אני נמצאת בקשר ישיר עם עירית ובכל פעם שאני עולה על דבר כזה, היא באמת מטפלת בזה בצורה הטובה ביותר, אבל זה קיים.
זבולון אורלב: עירית, פעמיים דין משמעתי, עם סנקציות, תאמיני לי.
עירית לבנה: אם תהיינה פניות, רגע, סליחה.
עירית לבנה: אם תהיינה פניות.
זבולון אורלב: היא אומרת שהיא פונה.
אתי בנימין: יש פניות.
עירית לבנה: יש פניות.
עירית לבנה: OK, אם תהיינה, אני אומרת שוב, אנחנו כן נטפל.
עירית לבנה: היה לפני שלוש שנים, אם אתה, אני חושבת שאתה היית עוד מעורב, עם איזה חברת סלולר בקריית שמונה, שילדות לבשו שמלות שחורות עם חגורות כתומות ואז שלחו להם, יודעים על מה אני מדברת, ומנהל בית-הספר, זאת אומרת הנושא הועבר ליהודה, לממונה במשרד החינוך על הנושא של משמעת.
עירית לבנה: אבל אני, סליחה שאני מתפרצת, אנחנו, הוועדה, אני אומרת שוב, הוועדה מטפלת בכל פנייה או תלונה ואני מזמינה וקוראת שיתלוננו.
זבולון אורלב: אגב, אתם גם צריכים להגיש דו"ח שנתי והיה לנו אי-אילו ויכוחים איך הדו"ח צריך להיראות, כידוע לך.
זבולון אורלב: אבל בסוף הסתדרנו וטוב שאתם צריכים להגיש את הדו"ח השנתי, אז ככה גם עיני הכנסת יוארו.
עירית לבנה: אני רק רוצה להגיד שמעט מאוד פניות הגיעו השנה ושאלה אותי אתי, ככה, אנחנו התכתבנו, מעט מאוד פניות הגיעו ב- 2010, זה מדהים.
זבולון אורלב: פניות של חברות מסחריות?
עירית לבנה: לוועדה, בקשה לוועדה, לקבל היתרים.
זבולון אורלב: זה סימן לא טוב.
עירית לבנה: בדיוק.
עירית לבנה: אני גם חושבת שזה סימן לא טוב.
זבולון אורלב: זה סימן שמישהו מצא פרצות ודרכים אחרות.
עירית לבנה: אני בפירוש חושבת.
זבולון אורלב: אני מציע שתעשי אולי איזה שיח מנהלים.
אתי בנימין: אני חייבת לומר, אדוני היושב ראש, שאלי פונות לא מעט חברות שמנסות להיכנס דרכי לבתי ספר, ואני אומרת להם – אין בעיה, אתם רוצים?
אתי בנימין: בבקשה, בואו, יש ועדה, תגישו בקשה לוועדה ואם תקבלו אישור, אז אין בעיה.
אתי בנימין: אני כהורים לא אכניס.
אתי בנימין: הנושא של הממונה על הגנת הצרכן, אני חושבת שיכול להיות שזה קורה, אני לא יודעת.
אתי בנימין: אם אני טועה, אז תתקנו אותי.
אתי בנימין: אבל אני חושבת שהממונה על הגנת הצרכן צריך להיות מעורב גם באותן פרסומות שמועברות באמצעות כלי התקשורת להורים ולילדים, אם זה בטלוויזיה ואם זה ברדיו, על כל נושא.
זבולון אורלב: הוא אמר שיש כוונה כזאת.
אתי בנימין: יש כוונה – זה טוב.
אתי בנימין: אתה יודע, לפעמים אני אומרת שטוב שעולים פה נושאים בוועדות, כי משרדים באים ואומרים.
זבולון אורלב: זו תוכנית העבודה.
זבולון אורלב: אני מתקן, זו תוכנית העבודה.
אתי בנימין: תוכנית עבודה, זה טוב.
אתי בנימין: תוכנית עבודה זה טוב.
אתי בנימין: והדבר האחרון שאני רוצה להתייחס אליו זה הנושא, ובאמת אני אשמח שעירית גם תגיב על זה, זה הנושא של מפעל הפיס.
זבולון אורלב: גם שם יש חוק שלי.
זבולון אורלב: זה גם חבר הכנסת אחמד טיבי, ואני.
זבולון אורלב: כל אחד מאיתנו, זה חוק נפרד, שני חוקים נפרדים, שמיזגו אותם.
זבולון אורלב: של איסור הימורים עד גיל 18.
אתי בנימין: אבל מה שקורה, בתי-ספר, מוסדות חינוך פונים למפעל הפיס על-מנת שיבנו להם אולמות ספורט ומה שקורה, מפעל הפיס בוחן את הבקשות, האישורים ניתנים לאותם בתי-ספר שנמצאים על עורק צירי תנועה ראשיים, כאשר הם יודעים שמראש הם יכולים לשים שילוט גדול ומאיר עיניים, שזורח בכל שעות היממה, שמפעל הפיס תורם לחינוך.
אתי בנימין: אנחנו רואים גם את הפרסומים של מפעל הפיס ברדיו ובטלוויזיה ואני חושבת שהדבר הזה מעודד את התלמידים להימורים.
אתי בנימין: ואני חושבת שצריך לחשוב איך.
זבולון אורלב: רק להגנתם אני רוצה לומר לך, אתי, שהם תמכו מאוד בחוק שלי, של איסור הימורים עד גיל 18, ולא רק זה, עוד קודם לחוק, הם הוציאו הנחיות פנימיות למפעילי הדוכנים שלהם, שלא למכור.
זבולון אורלב: אני אומר את זה לשבחם.
אתי בנימין: אבל זה שני דברים שונים, כי מה שקורה בשטח, אתה יודע מה?
אתי בנימין: אני הייתי, אם היו תורמים אולם לבית-הספר ושמים שם לוחית כזאת שהאולם נתרם, זה בסדר.
זבולון אורלב: אגב, כל התרומות הן דרך הרשות המקומית, זה לא ישר מול בית-הספר, אבל את צודקת.
זבולון אורלב: העניין של הפרסום.
אתי בנימין: אין צורך בפרסום המאיר עיניים הזה.
זבולון אורלב: ורדה שחר, מאמון הציבור, בבקשה.
זבולון אורלב: אחרונת הדוברות, כמדומני, שביקשו רשות דיבור.
ורדה שחר: בוקר טוב.
ורדה שחר: אני מאמון הציבור.
ורדה שחר: אמון הציבור הוא יוזמה פרטית, ארגון ציבורי שקם ביוזמה פרטית, כדי לקדם הגינות בעסקים, כאשר הוא הוקם על-פי מודל ה- BBB האמריקאי, והייחוד שלו הוא בעובדה שהוא ממקם את עצמו לא רק כגוף שמגן על הצרכנים, אלא כגוף שעומד בתווך בין עסקים לצרכנים ומלמד את העסקים להתנהל בצורה הוגנת.
ורדה שחר: אני קודם כל, מאוד מתחברת לנושא החינוך, אני חושבת שזה במקום הראשון.
ורדה שחר: אבל מכיוון שהדרך היא ארוכה ומכיוון שהיטיבו פה לתאר את בעיית השימוש בטלפונים סלולאריים ככרטיסי חיוב לכל דבר, ועד שתהיה חקיקה בנושא שזה תהליך ארוך ומכיוון שהאכיפה היא לא מספיק טובה בתחום הזה, אנחנו באמון הציבור מקבלים עשרות ויותר תלונות של הורים לילדים שנפגעים אישית מחיובים של עשרות, מאות ולפעמים אלפי שקלים בחשבונות הסלולאר שלהם, כשמדובר בילדים זה ניצול מחפיר וזה קלות בלתי נסבלת של מצב של היעדר הסדרה ואכיפה.
ורדה שחר: מכיוון שהנושא הוא חמור בעינינו, אנחנו שמנו אותו במרכז סדר היום של הארגון וניסחנו מסמך שהמליץ על שורה של צעדים ופתרונות אפשריים להסדרה של הנושא הזה, כדי להגן על הציבור בתחום השימוש במכשיר הסלולאר כאמצעי תשלום.
ורדה שחר: בראש ההמלצות נמצאת האחריות הכוללת של המפעילים, שהיום מתחמקים ממנה למרות שהיא נמצאת בתנאי הרישיון שלהם.
ורדה שחר: היום המפעילים הסלולאריים מתעלמים מתנאי הרישיון שלהם ומאפשרים לחברות חיצוניות, לצד שלישי, לחייב את חשבונות הצרכן, למרות שזה, כאמור, בניגוד לתנאי הרישיון.
ורדה שחר: ההמלצה שלנו היא בראש ובראשונה לאכוף על חברות הסלולאר להוציא מהחוזים שלהן את היעדר האחריות, להוציא מהחוזים את הסעיפים שעוסקים בהגבלת האחריות.
ורדה שחר: זה דבר שניתן לעשות אותו מיידית ולא ניתן אז יהיה לגלגל את האחריות לצדדים שלישיים שאין לנו שום קשר איתם ולא לנו ולא לילדינו.
ורדה שחר: המלצנו גם לקבוע ברירת מחדל הפוכה, שבה רק אם הצרכן ייתן הסכמה ויבקש בצורה ספציפית, מפורשת ומתועדת, רק במקרה הזה ניתן יהיה לחייב אותו בגין חיובי צד שלישי ולא בצורה שזה נעשה היום.
ורדה שחר: המלצנו בתור דרך ביניים לאפשר לקבוע סכום תקרה של מגבלת חיוב בכל תקופת חיוב לחיובי צד שלישי ועוד שורה של דברים ארוכים, אני לא רוצה לגזול את זמנה של הוועדה.
ורדה שחר: זה מסמך שאנחנו מתכננים להוציא אותו בקרוב ועד אז, אנחנו מפעילים מוקד תלונות שמטפל באופן שוטף בתלונות של צרכנים, של צרכנים שנפגעים מהנושא הפרוץ  ולא רגולאטורי של החיוב, השימוש במכשיר הסלולאר ככרטיס חיוב.
זבולון אורלב: אני רוצה להתחיל לסכם את הדיון ולומר שאני מאוכזב מתמונת המצב שלפיה, בעצם, אין עשייה רבה של משרדי הממשלה כדי להבטיח הגנה אקטיבית פעילה ויעילה בכל הקשור לפרסומת מסחרית, דרכי שיווק מסחריות, בלתי הוגנות, כלפי ילדים.
זבולון אורלב: גם בצד השיווקי, גם בצד החינוכי, ויש למערכות הרבה מאוד מה לתקן.
זבולון אורלב: אני אומר הרבה מאוד מה לתקן.
זבולון אורלב: עכשיו זה עוד לא לסיכום, אני פעם ראשונה עוסק בנושא הזה.
זבולון אורלב: אני פעם ראשונה מתוודע לנושא.
זבולון אורלב: ממש, אני בתול בעניין, ממש בתול.
זבולון אורלב: אני מוכרח לומר שאני מופתע.
זבולון אורלב: אני ממש מופתע במובן של מאוכזב, חשבתי שקצת אנחנו יותר מתקדמים בהגנה על ילדים בתחום הזה.
זבולון אורלב: יתר על כן, המסמך של ה- מ.מ.מ. חשף את הידיעה שכבר ב- 2007, כשהוועדה הזאת קיימה דיון בקשר לחברות הסלולאר, הוצע אז להקים, היתה אז הסכמה להקים ועדה של משרד התקשורת, המועצה לשלום הילד, מועצת התלמידים הארצית, חברות הסלולאר ועמותת ידיד, כדי לטפל בסוגיה הזאת.
זבולון אורלב: המועצה לא קמה.
זבולון אורלב: עכשיו לסיכום.
זבולון אורלב: קודם כל, הפנייה שלנו היא פנייה למערכת החינוך, כדי לבחון ולבדוק כיצד ניתן לתגבר את החינוך לצרכנות נבונה, כיוון שאין חלופה, אנחנו לא רואים חלופה יעילה יותר להתמודד בסוגיה הזאת עם הילדים.
זבולון אורלב: הדבר השני זה שאנחנו מבקשים מהרשות לסחר הוגן, כך עכשיו היא נקראת, שבסיום ההתארגנות ועיצוב סופי של תוכנית העבודה, שיכלול גם תקציב, גם כוח אדם, גם לוחות זמנים, גם חקיקה, בהקשר של הילדים, ביתר הדברים אנחנו לא עוסקים, בהקשר של הילדים.
זבולון אורלב: תעדכנו אותנו כדי שנוכל לקיים דיון המשך בדבר הזה.
זבולון אורלב: רשמנו לפנינו את הודעתך, שאתם עוסקים בהסדרה חוקית למנוע סחר וצרכנות של ילדים דרך חשבונות הסלולאר.
זבולון אורלב: רשמנו את הדבר הזה לפנינו.
זבולון אורלב: אני חושב שמן הראוי לנסות להגיע לאמנה משותפת של הגופים העוסקים בדבר הזה, הגופים של המגזר השלישי, כמו אמון הציבור, מועצה לצרכנות, מועצה לשלום הילד, וגם הוועדה, עם איגוד לשכות המסחר.
זבולון אורלב: אני חושב שאפשר לקיים אתם פגישה.
זבולון אורלב: אני אקבל על עצמי לזמן פגישה עם הנהלת האיגוד ועם הגופים האלה, כדי להגיע לאיזה שהיא אמנה.
קריאה: אפשר להוסיף את איגוד המפרסמים.
זבולון אורלב: לדעתי, אם נגמור עם האיגוד שלהם, בואו נתחיל אחד-אחד.
גלית וידרמן: אדוני היושב-ראש, גם יוניסף ישראל ישמחו להצטרף.
זבולון אורלב: בסדר גמור.
זבולון אורלב: אני מבקש, פה המגזר השלישי.
זבולון אורלב: יצחק, בוא תיקח על עצמך לאסוף את הגורמים האלה, כדי לנסות להציע איזו שהיא אמנה, שאפשר לעמוד בה וברגע שתודיע לי שיש, אני אזמן אצלי את הישיבה הזאת, כדי שתהיה אמנה.
זבולון אורלב: וגם, אותו דבר, גם עם הרשות השנייה ומועצת הכבלים, כדי להגיע אתם גם כן לאמנה שהיא מעבר לחוקים בסוגיה הזאת.
זבולון אורלב: אלו שני מפגשים.
טל איזנפלד: אני ממינהלת הסדרת השידורים, ליד המועצה לשידורי כבלים ולוויין.
טל איזנפלד: קיימת בעצם אמנה, נוסחה כבר ב- 2002 ברשות ועדה בראשות פרופ' למיש, אמנה שחתמו עליה גופים שמשדרים לילדים וב- 2008 המועצה לשידורי כבלים ולוויין יזמה.
זבולון אורלב: יש לנו בקשה.
זבולון אורלב: אם אפשר להעביר את האמנה הזאת לד"ר יצחק קדמן.
טל איזנפלד: אפשר.
זבולון אורלב: ותראה, אם יש צורך לרענן, לעדכן, לראות אם זה עובד, לא עובד.
זבולון אורלב: אנחנו לא מדברים על ערוצי הילדים.
טל איזנפלד: האמנה היא בעצם יוזמה של ערוצי הילדים, חתומים עליה גם פלטפורמות השידורים.
זבולון אורלב: אני יודע, אני הייתי היוזם שלה, כשהייתי יושב-ראש ועדת החינוך בכנסת ה- 15.
זבולון אורלב: את זה אני יודע.
זבולון אורלב: לכן אני הולך, אנחנו לא מדברים על ערוצי הילדים.
זבולון אורלב: מדברים על ערוצי המבוגרים.
זבולון אורלב: שם הבעיה.
זבולון אורלב: הבעיה היא פחות בערוצי הילדים, אני מסכים אתך.
זבולון אורלב: אני חושב ששם השיטה של אמנה, להפך, היא דוגמה מאוד טובה, אני חושב שהיא דוגמה מאוד טובה.
זבולון אורלב: בכל מקרה, תעבירי לו.
זבולון אורלב: ברגע ששתי האמנות האלה יהיו מוכנות, אנחנו ניזום את שני המפגשים האלה ואני מקווה שבהידברות ובהבנה, סך-הכל זה ילדים של כולם.
זבולון אורלב: ניתן להגיע ולא נצטרך לחשוב גם על אמצעים אחרים.
זבולון אורלב: יש עוד משהו?
יצחק קדמן: אני הייתי מציע שבהחלטה אנחנו נפנה שתי קריאות נוספות, האחת לציבור ההורים, והשנייה לציבור בני הנוער, מה שאמר פה הנציג של מועצת התלמידים, בהם תלוי הרבה מאוד.
זבולון אורלב: כן, בהחלט, אני מקבל את זה.
זבולון אורלב: גם דיברנו על כך, שהוועדה גם פונה בקריאה להורים לתת את דעתם ולהקפיד מאוד על התנהלות הצרכנות של ילדיהם, להימנע מללכת שבי אחרי מוצרי מותג, שגורמים לתחרות מיותרת וכן קריאה דוגמה גם לציבור התלמידים, הצנע לכת.
זבולון אורלב: הצנע לכת.
אתי בנימין: אני חושבת שאולי צריך לבקש ממשרד החינוך להכניס תוכנית על צרכנות נבונה, כתוכנית חובה.
אתי בנימין: כי היום היא כתוכנית רשות.
זבולון אורלב: אני יודע שאני אכתוב ולא מצא מזה כלום.
זבולון אורלב: אני מעדיף לנסח את זה כמו שאנחנו ניסחנו את הדבר הזה ויהיה הרי דיון מעקב, אז אנחנו נשמע ואז, אם נגיע למסקנה שאין, או שנציע חוק, או נציע כל מיני דברים.
זבולון אורלב: יש חוק שמחייב לימוד של עזרה ראשונה, אז יהיה חוק שמלמד את זה.
זבולון אורלב: אנחנו נעסוק היום בסוגיה של היפגעות ילדים בתאונות בית.
זבולון אורלב: הנושא הוא לא נושא חדש לצערי אבל העובדה שאנחנו צריכים לחזור ולדון בנושא הזה מלמדת שזהו נושא שעדיין לא בא על תיקונו.
זבולון אורלב: אני התוודעתי לסוגיה הזאת כבר לפני כמה וכמה שנים לאחר שהיה איזה רצף של נפילות של ילדים מחלונות.
זבולון אורלב: זה היה בכנסת השש עשרה.
זבולון אורלב: ומי שלא יודע אנחנו נמצאים בכנסת השמונה עשרה.
זבולון אורלב: אז הגשתי הצעת חוק שתחייב התקנות, אני לא אומר סורגים, אבל התקנות כאלה שימנעו נפילה של ילדים מחלונות.
זבולון אורלב: ואז גם התוודעתי לארגון בטרם, והתברר שקרוב ל-10 ילדים בממוצע בשנה נהרגים מנפילה מחלונות.
זבולון אורלב: התברר שאני נכנסתי לשדה מוקשים שבו המוקשים לא ידועים.
זבולון אורלב: זו הבעיה הכי גדולה.
זבולון אורלב: ואתה לא יודע בעצם באחריות מי זה.
זבולון אורלב: אם זה באחריות משרד השיכון, אם זה באחריות מכון התקנים של משרד התמ"ת, אם זה באחריות משרד הפנים, אם זה באחריות משרד הבריאות.
זבולון אורלב: לא בדיוק ברור מי אחראי למה.
זבולון אורלב: וכל פעם שהגשתי את הצעת החוק, הצעת החוק הזו נדחתה.
זבולון אורלב: ואתם עוסקים עם חבר כנסת שכבר העביר חוק אחד או שניים וכנראה גם עבר את ה-40 חוקים.
זבולון אורלב: ולא עלתה בידי עד שנגדשה הסאה ומי שהיה שר הפנים, היום חבר הכנסת שטרית, נקבעה פגישה איתו ועם המנכ"ל.
זבולון אורלב: הם אמרו אין ברירה, נקים ועדה בין משרדית בראשות של דוד פילזר.
זבולון אורלב: הוקמה הוועדה ונדמה לי שגם ציינתם את זה בדברי הפתיחה שלכם בוועדה.
זבולון אורלב: והוועדה הגישה את המלצותיה נדמה לי לפני שנה ומשהו.
זבולון אורלב: יוני 2009.
זבולון אורלב: לפני שנה וחצי.
זבולון אורלב: איך שראיתי את ההמלצות האלה שכמובן כללו את העניין שלא צריכים את החוק של אורלב לסורגים בחלונות, אמרתי אין שום בעיה, אנחנו לא רוצים לריב עם השומר, אנחנו רוצים לאכול את הענבים, להסדיר שילדים לא יפלו מחלונות.
זבולון אורלב: תוך כדי הדיון על הסורגים התברר שהבעיה היא הרבה יותר רחבה.
זבולון אורלב: זאת אומרת לא צריכים לטפל בבעיה נקודתית אלא צריך לטפל בכל הסוגיה הזאת של הסביבה המוגנת של הילד בביתו.
זבולון אורלב: ואכן אני חושב שועדת פילזר עשתה עבודה נאמנה.
זבולון אורלב: אני יכול להתווכח למה זה לקח כל כך הרבה זמן אבל זה בסדר.
זבולון אורלב: נער הייתי גם בגרתי בשונה מחבר הכנסת דיכטר שעבד במוסד ממשלתי אחד, אני עבדתי במוסד ממשלתי שני שבו התיאום בין המשרדים הוא קשה כקריעת ים סוף, ואני מבין מה זה לעבוד עבודה בין משרדית, מה עוד שאני הבנתי שגם במשרד הבריאות בראשותו של ד"ר ברלוביץ פעלה גם כן איזו ועדה שאמורה היתה להבטיח סביבה בטוחה לילדים בביתם.
זבולון אורלב: לאחר מכן אני העליתי את זה כהצעה לסדר על חשבון המכסה שלי, את הוועדה, ועליתי לדוכן הכנסת והפלגתי ארוכות בהמלצות של הוועדה.
זבולון אורלב: ומליאת הכנסת אחרי שמעלים הצעה רגילה לסדר מחליטה מה לעשות עם ההצעה הזאת.
זבולון אורלב: על פי בקשתי ההצעה עברה לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.
זבולון אורלב: זה המקום הטבעי.
זבולון אורלב: והייתי סבור שמיד, שבוע, שבועיים אחרי זה ודאי הוועדה תתפנה לעסוק בזה.
זבולון אורלב: הרי מדובר בחיי אדם.
זבולון אורלב: חיי ילדים.
זבולון אורלב: המתנתי עד בוש.
זבולון אורלב: נדמה לי שאני העליתי את זה לדיון ביולי.
זבולון אורלב: המתנתי עד בוש וחזרתי והפצרתי, וחזרתי והפצרתי בוועדה, ולא עלה בידי לשכנע את ועדת העבודה והרווחה לדון בדבר הזה.
זבולון אורלב: ואז נסגר המעגל לפני 3 שבועות.
זבולון אורלב: נבחרתי לעמוד בראש הוועדה לזכויות הילד ואמרתי אם ועדת העבודה והרווחה לא דנה, הואיל ומדובר בילדים, אז אנחנו נעביר את הכול לועדת זכויות הילד.
זבולון אורלב: ולכן מתקיים הדיון.
זבולון אורלב: מה שעולה מן המסמך הזה שהוכן על ידי שירי בס ספקטור  קודם  כל שמכון התקנים בעצם לא עשה את המוטל עליו.
זבולון אורלב: מכון התקנים שהיה צריך לקחת את המסמך הזה, ועל אף שחלפו שנה וחצי לא נעשה בעצם דבר.
זבולון אורלב: מכון התקנים פה?
זבולון אורלב: לא. למה?
זבולון אורלב: הם לא קיבלו את ההזמנה.
זבולון אורלב: מכון התקנים לא עשה את המוטל עליו ויתר משרדי הממשלה לפי הדיווח, יש התקדמות כזאת, התקדמות אחרת.
זבולון אורלב: אבל קשה לומר שאנחנו יכולים לומר שהנה יש ועדה שהמליצה המלצות מקצועיות וההמלצות האלו קוימו כולם ככתבם.
זבולון אורלב: עכשיו  בכנסת אני עוסק בהרבה מאוד נושאים כמו יתר חבריי, חברי הכנסת.
זבולון אורלב: זה הנושא שקשור בחיי ילדים.
זבולון אורלב: פה מדובר בחיי ילדים.
זבולון אורלב: נדמה לי שמדובר ש-150 ילדים נהרגים בתאונות בשנה, שזה מספר אגב מדהים, כיוון שתאונות בשונה ממחלות, מחלות זה די גזירת גורל, זה די מכה מידי שמיים למרות שהרופאים תמיד יגידו שאפשר להימנע וכולי וכולי אבל לפחות בגילאים הקטנים עדיין ילדים לא חטאו חטאים כל כך כבדים כמו עישון ואי פעילות גופנית ואוכל לא בריא וכולי וכולי שהן מרעין בישין שגורמים למחלות.
זבולון אורלב: אתה יכול לומר שמה שקשור למחלות אצל ילדים, מחלות קשות שגורמות למוות, זה די קשה להתגונן, זה די מכה מידי שמיים וגזירת גורל.
זבולון אורלב: בתאונות זה לא ככה.
זבולון אורלב: תאונות זה הכול בידינו.
זבולון אורלב: לו היו לי את כל האמצעים ניתן היה לצמצם באופן משמעותי את התאונות.
זבולון אורלב: זה הכול בידינו.
זבולון אורלב: אני אומר דבר שהוא נושא שהוא כל כולו חיי אדם כפשוטו.
זבולון אורלב: וגם אם לא נהרגים אז נפצעים קשה והילדים נעשים נכים והם סובלים מזה אחר כך כל החיים.
זבולון אורלב: גם זו בעיה מאוד מאוד קשה.
זבולון אורלב: לכן חשבתי שאסור לנו לעבור לסדר היום וצריך לטפל בנושא הזה, ולראות, וללחוץ על הרשויות המבצעות כדי שהן יעשו את כל המוטל עליהן בכל מה שקשור למנוע הרג מיותר של ילדים.
זבולון אורלב: זה נושא הדיון שלנו.
זבולון אורלב: חברי הכנסת כרגיל,  אבי אתה רוצה לפתוח?
אבי דיכטר: אני רק הייתי מעיר הערה אחת מאחר והייתי בוועדה הקודמת ברשות דני עסקנו פעם אחת בנושא הזה במכלול רחב יותר.
אבי דיכטר: לא התמקדנו על פגיעות בילדים בבית אלא פגיעות בילדים בכלל.
אבי דיכטר: אגב גם המסמך המחקרי פה נותן את כל הספקטרום.
אבי דיכטר: לדעתי זו אבחנה נכונה מפני שאתה מוכרח לראות איפה הנתח הזה נמצא במכלול.
אבי דיכטר: הרי בסופו של דבר אנחנו עוסקים בילדים באשר הם ולפעמים אם אתה עושה זום על נושא מסוים, למשל, כמו שאמרת נפילות מחלונות, אז בהתייחסות אנחנו כולנו נשב ונעסוק בנפילות מחלונות או ממרפסת ויכול להיות שנקבל החלטה טובה ונשקיע הרבה מאוד זמן ועדה, ולאחר מכן חקיקה וכולי.
אבי דיכטר: בסופו של דבר אתה רוצה להגיע למצב שאתה מגן על מקסימום ילדים מפני חלילה מוות או פציעה.
אבי דיכטר: לכן אני מציע שהדיון יהיה יותר רחב מאשר נפילה ממרפסת.
זבולון אורלב: אני כנראה לא הסברתי את דברי טוב.
זבולון אורלב: אנחנו מדברים על היפגעות ילדים אבל אנחנו מתמקדים על תאונות הבית.
זבולון אורלב: בזה כן אנחנו מתמקדים, על הסביבה הביתית.
זבולון אורלב: זאת מפני שקודם כל הסביבה הביתית היא די בשליטה.
זבולון אורלב: כלומר לסביבה הביתית יש מישהו שאחראי.
זבולון אורלב: בשלבי התכנון והאישורים והתקנים יש רשויות ממשלתיות.
זבולון אורלב: לאחר מכן יש הורים.
זבולון אורלב: בתאונות הבית, הן נחשבות תאונות שקורות בסביבה לכאורה המוגנת.
זבולון אורלב: לכאורה הבית הוא מבצרך.
זבולון אורלב: זה צריך להיות לפחות בתיאוריה המקום הכי מוגן שיש לילד.
זבולון אורלב: מתברר שאחוז לא מבוטל, נדמה לי אפילו ברוב המקרים של תאונות שילדים בהן נהרגים ונפגעים הן בבית.
זבולון אורלב: אגב זה גם קשור בנפגעי מין.
זבולון אורלב: שגם הן בדרך כלל בסביבה המוגנת ונעשית על ידי אנשים שמכירים את הילד.
אבי דיכטר: לטובת הדיון אני חייב טיפה לחלוק עליך.
זבולון אורלב: זה לגיטימי.
אבי דיכטר: באיזשהו מקום הוועדה הזו צריכה להחליט איפה היא יכולה להשקיע השקעה שהיא יכולה לשנות דרמטית את מספר הילדים שנפגעים.
אבי דיכטר: אתן לך דוגמה רק מהנתונים שקיבלנו פה.
אבי דיכטר: בנפילה ב-2008 נפגעו 9000 ילדים.
אבי דיכטר: מתוכם נהרגו 9. פרומיל.
אבי דיכטר: אני מצטער שאני עוסק בסטטיסטיקות אבל אין ברירה.
אבי דיכטר: זה מחייב אותנו.
אבי דיכטר: באותה שנה בתאונות דרכים נפגעו 2450 ילדים.
אבי דיכטר: מתוכם נהרגו 2.5%.
אבי דיכטר: אחוז זה מהנפגעים נהרגו.
אבי דיכטר: ואתה אומר רגע, אתה חייב ללכת קודם כל על איפה 20% השקעה נותנים 80% הצלה.
אבי דיכטר: אני לא יכול לקבל את המשפט שלך זבולון לגבי הבית ששם ההורים.
אבי דיכטר: אני אומר לך שבדיון שהיה בוועדה הקודמת מסתבר על פי נתונים שהוצגו כאן, ילדים שלא היו חגורים בכלי הרכב, חומרת הפגיעה שלהם, זאת אומרת מי שנהרג היה כנראה נפצע בדרגת פציעה אחרת אילו היה רק חגור בחגורת בטיחות.
אבי דיכטר: זה רק טיעון אחד.
אבי דיכטר: מחצית ילדים בתאונות דרכים, אם אני זוכר את הנתון, שנהרגו היו לא חגורים.
אבי דיכטר: זה מהמידע שידוע.
אבי דיכטר: אני לא בטוח שזה הנתון השלם.
אבי דיכטר: כנראה שלא כולם ששים לדווח על כך שהילד לא היה חגור.
אבי דיכטר: אני לוקח את זה במקרה הזה כטיעון לשאול את עצמנו כוועדה איפה אנחנו יכולים להשפיע בהשקעה קטנה השפעה גדולה.
אבי דיכטר: לכן אני מציע לעסוק במכלול.
זבולון אורלב: קודם כל אני מסכים איתך אבל גם המסמך וגם המוזמנים, למשל משרד התחבורה שאמור להעיד בסוגית תאונות הדרכים הם לא נמצאים.
זבולון אורלב: לכן דווקא מפני שאני תומך בדבריך שהנושא של תאונות דרכים הוא נושא מאוד מאוד חשוב ושם נהרגים המספר הגדול ביותר של ילדים זה נושא נפרד.
זבולון אורלב: צריך להפריד בין שני הדיונים האלה כי מדובר ברשויות אחרות.
זבולון אורלב: אלה שממונים על מניעת תאונות בבית הן רשויות אחרות.
אבי דיכטר: הבעיה היא שזה אותם ילדים.
זבולון אורלב: אני מסכים.
חנין זועבי: רוב תאונות הדרכים הן תאונות דרכים בקרבת הבית בחצר.
זבולון אורלב: המספר של הנפגעים והמאושפזים הוא יותר גדול מהנפילות.
זבולון אורלב: אבל המספר של ההרוגים את צודקת.
זבולון אורלב: בתאונות דרכים זה 62 בשנה ובנפילות, אבל אני לא מדבר רק על נפילות, אני מדבר על כל התאונות שיש בבית המספר הוא מספר יותר גדול.
חנין זועבי: אני בעד לחדד את הבעיה.
חנין זועבי: יש 10 סוגים של פגיעות.
חנין זועבי: רק לפי הסטטיסטיקה בשני המגזרים, גם הערבי, גם היהודי, מספר הפגיעות של תאונות חצר פי 1.5  במגזר היהודי מהקטגוריה של פגיעות.
חנין זועבי: במגזר הערבי תאונות החצר הן פי 2 מהקטגוריה של פגיעות של כוויות או חנק.
חנין זועבי: בדוח המלצת פילזר אין שום התייחסות לתאונות חצר.
חנין זועבי: אלה הן גם כן חלק מתאונות הדרכים.
חנין זועבי: כלי רכב קשורות בפגיעות האלה והן גם כן חלק מהקטגוריה של פגיעות בבית.
זבולון אורלב: אני חייב להגן על ועדת פילזר.
זבולון אורלב: המנדט של הוועדה היה לחקירת תאונות בית.
חנין זועבי: אבל תאונות חצר הן חלק מתאונות הבית.
זבולון אורלב: יכול להיות שאת צודקת.
חנין זועבי: לכן אני התפלאתי כאשר לא היתה שום התייחסות לתאונות החצר.
חנין זועבי: תתקנו אותי אם אני טועה.
חנין זועבי: גם בשני המגזרים זה פי 3 ופי 4 בכל קטגוריה אחרת.
חנין זועבי: זו סטטיסטיקה שאי אפשר לפסוח עליה בקלות.
חנין זועבי: אני הופתעתי למה אין דגש על תאונות חצר כאשר פה בסטטיסטיקה של בטרם וגם בדוח של מחלקת המחקר של הכנסת מדובר על אחד מכל אלף במגזר היהודי לעומת הקטגוריה הבאה לאחריה, 3 מכל עשרת אלפים, ובמגזר הערבי 4 מכל אלף כאשר בקטגוריה שבאה לאחריה 2 מכל אלף.
חנין זועבי: אז מדובר בפי 2 ופי 3. ואין שום התייחסות בכל הדוחות, בכל המעקבים וגם בדיונים בוועדה הזאת.
חנין זועבי: אני חושבת שצריכים להתייחס בצורה ספציפית לתאונות חצר.
זבולון אורלב: קודם כל נקדם בברכה את תלמידי בית ספר העירוני חי.
זבולון אורלב: אני לא יודע אם אמרו לכם אבל הוועדה עוסקת במעקב אחרי יישום מסקנות של הוועדה הממשלתית שעסקה בצמצום תאונות בית בקרב ילדים.
זבולון אורלב: ביקשה ראשונה את רשות הדיבור אורלי סילבנגר שהיא מנכ"לית בטרם.
אורלי סילבנגר: אני כן רוצה אולי לפתוח בהתייחסות לדיון שהיה כרגע בין שני חברי הכנסת הנכבדים.