GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבי דיכטר: והרי אנחנו יודעים שבמדינת ישראל, מה לעשות, יש מדרגה שאם אתה מגיע אליה, הסיכוי שלך להיחלץ, בהקשר שלנו, להיחלץ ממעגל העוני, הוא הרבה יותר גדול באופן דרמטי.
אבי דיכטר: אבל הרי אמרנו לפני רגע, על שתי אוכלוסיות, שהם לא מגיעים בכלל למעגל הזה.
אבי דיכטר: הם לא מגיעים לשלב הגיוס לצה"ל, לא במגזר הערבי, כמעט כולם, גברים ונשים, ולא במגזר החרדי.
אבי דיכטר: גם כן, כמעט כולם.
אבי דיכטר: אז אני אומר – OK, בוא נתחיל רגע לשאול, איך מתקדמים בסוגיה הזו אל מול אוכלוסיות שאנחנו יודעים לומר בוודאות, אם אתה מביא אותם אל קו הסיכוי להיחלץ, הם ייחלצו, בהסתברות גבוהה מאוד.
אבי דיכטר: וזו אוכלוסייה שבאמת עליה חשוב מאוד להיאבק.
אבי דיכטר: אגב, אני שמעתי ככה כמה הערות, אפילו קצת ציניות, לגבי ה- OECD.
אבי דיכטר: תראו, ה- OECD, היתרון הבולט ביותר שהוא נותן לנו, אפילו בהקשר הזה של הלחימה בעוני, היא העובדה שיש לנו Reference יותר אמיתי, ולא הולכים מול כל העולם, כי כשאתה הולך מול כל העולם, אנחנו ממוקמים במקום טוב יותר, אבל אנחנו הרי לא משווים את עצמנו לא לסודאן ולא לסדרה שלמה של מדינות בדרום אמריקה ולסדרה שלמה של מדינות בעולם המוסלמי, ואני חושב שישראל לא משווה את עצמה בהרבה מאוד תחומים, התוצר המקומי של 57 מדינות מוסלמיות, הוא פחות מ- 10% מהתוצר העולמי.
אבי דיכטר: והגודל שלהם הוא כמעט רבע מהאוכלוסייה בעולם.
אבי דיכטר: אז אנחנו מבינים למה אנחנו רוצים להשוות את עצמנו ואני אומר, עדיף להיות, בהקשר הזה, עדיף להיות במקום אחרון, ב- OECD ולדעת מאיפה צריך לעלות, מאשר להיות במקום טוב באמצע, ולהתחמם במים החמימים, אני אומר לכם, הם לא טובים לנו.
אבי דיכטר: פה באמת, עלו כאן סדרה שלמה של דברים, אני חושב שעניינית מבחינתנו, אני חושב שחיים געש, אתה אמרת באמת בצורה מאוד אמיתית, תעלה בפרומיל את הביטוח הלאומי או מס אחר שאתה גובה ותצבע אותו בצבע מאוד מאוד ברור.
אבי דיכטר: הרי אנחנו יודעים שבהיסטוריה של 62 שנות המדינה, כשהיתה מלחמה, לא עלינו, אז היו מה שנקרא מלווה כזה ומלווה כזה ומלווה כזה ונפתר החור התקציבי שנוצר בגין המלחמה.
אבי דיכטר: אז אני אומר, אם על מלחמות אנחנו יודעים לעשות מהלכים כאלה, אז אנחנו לא יכולים לעשות על משהו אחר, כמו לקחת 1,600,000 איש ובמדינה שהיא לא ענייה, לשנות את השם הזה, עני?
אבי דיכטר: אבל אני רוצה לחבר את שני הדיונים שאנחנו עשינו היום.
אבי דיכטר: אתה רואה שבסוף יש בעיה אחת, אתה שואל – מי אחראי לכך שאנחנו עם 1,600,000 אנשים עניים או מוגדרים עניים, אתה לא יכול להצביע על אף אחד.
אבי דיכטר: אתה יכול להגיד – ראש הממשלה, מפני שהוא אחראי על כל מה שקורה במדינה בהיבט האקזקוטיבי.
אבי דיכטר: אבל אפילו אתה אמרת, גדעון, אנחנו, איך אמרת את זה?
אבי דיכטר: המשרד שלנו, ביחד עם חמישה משרדים נוספים.
אבי דיכטר: חבר'ה, כשאתה שומע את המשפט – אני ביחד עם חמישה אנשים נוספים, אף אחד לא אחראי.
גדעון שלום: המשרד שלנו, אבל, מוביל ומתכלל את המהלך.
אבי דיכטר: תשים לב, אמרת משפטים ספרותיים.
אבי דיכטר: מוביל, מתכלל, קודם בדיון הקודם היה לנו מסייע, משקיע, אלו מונחים ספרותיים, אלו לא מונחים תפעוליים.
אבי דיכטר: אנחנו פה מדברים בבעיה אמיתית, תשמע, בבעיה שאני לא חושב שבחדר הזה ואני לא חושב שממשלת ישראל, ואני לא חושב שבאיזה שהוא מקום של אנשים שאיכפת להם, אנחנו חושבים שסוגיית העוני בישראל זה דבר שנידונו להיות אתו לנצח.
אבי דיכטר: תראה, בסוף אתה מוכרח שיהיה איזה שהוא גוף אחד שאתה אומר – הוא האחראי.
אבי דיכטר: יש הרבה גופים שעוסקים בתעופה בישראל, בסוף יש רשות התעופה האווירית, שהיא בסופו של דבר האחראית לכך שזה יהיה.
אבי דיכטר: אני לא יודע איך ממשלת ישראל לוקחת את היעד הזה של לחימה בעוני, וכשאתה לוקח 1,600,000 ומתחיל להוציא אוכלוסיות ואומר מתוך ה- 1,600,000 האלה, אתה יודע בוודאות שיש קבוצה גדולה שמסתובבת איפה שהוא סביב ה- 600,000 שאתה אומר – זו קבוצה שבוודאות, בהשקעה נכונה, אתה מוציא אותם מהעולם הזה שנקרא עולם העוני מפני שאם אתה מביא אותם למשוכה שנקראת צה"ל, אתה יודע שאחרי המשוכה הזו, הסיכוי שלהם הוא עשרות מונים גדול יותר להיחלץ וכשאתה אומר להיחלץ, זה אומר שהדור השני והשלישי, כמו שאמרה פה הבחורה עם הרבה מאוד אומץ לבוא ולעמוד פה בפורום הזה ולספר את הסיפור האישי שלה, שהוא לא הסיפור הכללי, אבל הוא הסיפור האמיתי שנותן לך באמת את התחושה איפה אנחנו חיים ואת הכאב האמיתי.
אבי דיכטר: ולכן, אני חושב שבנושא הזה, בהיבט האופרטיבי שלנו, קודם כל אנחנו צריכים לדרוש, כוועדת כנסת, לדרוש מהממשלה לשים גורם אחד שיש לו אחריות.
אבי דיכטר: לא לתכלל ומוביל, שאלו משפטים יוצאים מן הכלל, שיש לו אחריות, אחריות כלפי ראש הממשלה למעלה ואחריות כלפי כל הגורמים האחרים, כולל הוועדה הזו למטה, בהקשר של הילד.
אבי דיכטר: פה הרי לא יכולים להפריד, ובצדק, בין הנושא של העוני לבין הנושא של ילדים עניים ואני חושב שבצדק קיבלנו פה שתי סטירות, גם של קדמן, בהקשר של הילדים, וגם של ה- מ"מ, בהקשר של כלל העוני בישראל, כי הם מחוברים ביחד ואפילו הדברים של האישה שדיברה כאן באומץ, היא הראתה לנו בצורה הכי מוחשית שהעוני לא נגמר בגיל 18.
אבי דיכטר: זה שזה עובר מוועדת הילד לוועדת המבוגר ואחרי זה לוועדת הקשיש, זה לא משנה את העובדה שזה נשאר תחת הכותרת, לצערי, העוני.
דני דנון: אנחנו מסכמים דיון חשוב ביותר.
דני דנון: אני רוצה לומר פה מילים קצת קשות לנציגי משרדי הממשלה.
דני דנון: עם כל ההסברים והתוכניות, אי-אפשר להתעלם מהעובדות והעובדות הן קשות ביותר ואני שואל את עצמי שאלה קשה, אני חושב שיש, חבר הכנסת דיכטר, יש היום בעל-בית, יש שר לשירותים חברתיים, זה התפקיד שלו.
דני דנון: ואם אנחנו סוגרים את המשרד הזה מחר בבוקר, אני שואל את עצמי אם היה שליש, אנחנו מדברים, מה היה קורה, האם היה לנו חצי מהילדים עניים?
דני דנון: ופה אני אומר מילים קשות כי אני חושב שיש שר לשירותים חברתיים וזה התפקיד שלו, ההובלה היא שלו, ואנחנו מפה יוצאים בקריאה לשר לקחת את האחריות ולהוביל את המאבק הזה.
דני דנון: קיבלנו הסברים רבים, אבל המספרים מראים לנו שהילדים מדי שנה, יותר ויותר ילדים נמצאים בסיכון לעוני וזה דבר שאי-אפשר להתווכח אתו ולכן אני חושב שצריך לעשות פה מעשה והוועדה קובעת ומבקשת מהשר לשירותים חברתיים לעשות מעשה ולהוביל את הנושא ומבקשת לקבל כל רבעון דין וחשבון, מעקב על אופן ויישום התוכנית הלאומית לילדים ולנוער בסיכון, כי אנחנו יודעים שעשיתם עבודה, יש תוכנית קיימת, לא קיבלנו פה תשובות לגבי המדדים וההצלחות שלה, אבל אם אנחנו רוצים לקבל כל רבעון דו"ח על הנושא הזה, ואנחנו קוראים לשר לשירותים חברתיים, השר הרצוג, להוביל את התוכנית הזאת ולקחת אחריות באופן אישי לנושא ילדים עניים בישראל.
דני דנון: שלום, אנחנו פותחים את הישיבה.
דני דנון: מדובר בפרויקט חשוב, שזכה לתהודה רבה, ולפי הנתונים שראינו גם להצלחה לא מועטה.
דני דנון: אנחנו זימנו את הישיבה הזאת, משום שאנחנו רוצים לראות את תהליכי הבקרה, תהליכי עיבוד הנתונים, אם קיימים כאלו, לפני שמקבלים החלטות נוספות מבחינת תקציבים, מבחינת המשך הפרויקט.
דני דנון: לצורך כך ביקשנו ממרכז המחקר והמידע של הכנסת לערוך לנו נייר מקיף בנושא הערכת השפעתה של תוכנית "עיר ללא אלימות" על אלימות ילדים ובני נוער, תוך מתן דגש על הנושא של השקעת תקציבים וניתוח עלות מול תועלת, למרות שקשה לבוא ולהגיד שאיקס כסף שיושקע יביא לפחות מקרי אלימות.
דני דנון: זה לא דבר שהוא מדיד.
דני דנון: כן ניתן לראות מגמות אם עושים בקרה נכונה.
דני דנון: לכן, התכנסנו כאן היום, וזימנו נציגים של השלטון המקומי ושל הגופים השונים המעורבים בנושא.
דני דנון: אבקש מאתי לתת סקירה קצרה בנוגע לממצאים של הדוח.
אתי וייסמלאי: תוכנית "עיר ללא אלימות" היא מודל עירוני למאבק באלימות באופן כללי, לאו דווקא לאלימות בקרב בני נוער.
אתי וייסמלאי: המודל הזה פועל משנת 2004 בעיר אילת, ומאז שנת 2007 ב-11 ערים נוספות.
אתי וייסמלאי: באוגוסט 2009 החליטה הממשלה על הרחבת התוכנית, והחל משנת 2010 הצטרפו לתוכנית 66 ערים נוספות.
אתי וייסמלאי: בסך הכל מתגוררים בערים שמשתתפות בפרויקט כ-4,200,000 תושבים.
אתי וייסמלאי: אנחנו התבקשנו על ידי הוועדה לנסות לבחון את ההישגים של התוכנית, את האפקטיביות שלה במניעת אלימות בקרב ילדים ובני נוער.
אתי וייסמלאי: בנושא הזה לא עלה בידנו להגיע למסקנה חד משמעית.
אתי וייסמלאי: הנתונים שקיבלנו מהמשטרה מצביעים על כך, שבחלק גדול מהערים יש ירידה בפשיעה ובעבירות אלימות בקרב ילדים ובני נוער, אבל יש גם ירידה כללית בפשיעה ובעבירות אלימות בקרב ובני נוער בתקופה הזאת גם באותם ערים וישובים שלא השתתפו בתוכנית.
אתי וייסמלאי: המשרד לביטחון פנים לא העביר לנו נתונים אחרים מעבר לנתוני המשטרה, כמו אלימות בבתי ספר או דברים מהסוג הזה.
אתי וייסמלאי: נמסר לנו על ידי המשרד, שיש מחקר מקיף שעוסק בתוצאות של התוכנית באותן 12 רשויות שהתוכנית פועלת בהן מאז 2007, וכי המחקר צפוי להסתיים בשנת 2011.
אתי וייסמלאי: כמו שנאמר, התוכנית הורחבה בשנת 2009, ומחקר כזה לא נערך לפני שהיא הורחבה.
אתי וייסמלאי: נקודה נוספת, שלא קשורה כל כך לאפקטיביות של התוכנית אבל היכולות שלה לפעול באופן משמעותי בהמשך, היא נקודה הקשורה לנושא התקציבים של התוכנית.
אתי וייסמלאי: עד שנת 2009 כל עיר שהשתתפה בתוכנית קיבלה מימון של 1,680,000 שקלים, כאשר מתוכם 250,000 הם השתתפות עצמית של הרשות המקומית.
אתי וייסמלאי: כאשר הורחבה התוכנית השתנה המבנה התקציבי שלה.
אתי וייסמלאי: התקציב של הרשויות שהשתתפו בתוכנית עד כה ירד בצורה משמעותית.
אתי וייסמלאי: גם הרשויות החדשות מקבלות פחות תקציב.
אתי וייסמלאי: זה תלוי בגודל של הרשות ובמאפיינים נוספים שלה.
אתי וייסמלאי: בנוסף, גדל שיעור ההשתתפות העצמית, כאשר בחלק מהרשויות המקומיות הוא נשען ברובו על ההשתתפות של הרשות המקומית עצמה.
אתי וייסמלאי: רוב התקציבים המיועדים לתוכנית הם לא תקציבים הנמצאים בבסיס התוכנית, אלא מועברים אליה במהלך השנה.
אתי וייסמלאי: זה מה שקרה בשנים הקודמות, וזה גם מה שיקרה להבא.
אתי וייסמלאי: זה אומר שאין מחויבות מוגדרת של הממשלה בנוגע לאיזה תקציב היא רוצה להעביר לתוכנית הזאת.
אתי וייסמלאי: אני שואלת, איך המאפיינים האלה: ההפחתה בתקציב וגם העובדה שאין התחייבות תקציבית מוגדרת לאורך זמן, משפיעים על היכולת של הרשויות המקומיות, גם החדשות וגם הישנות, להפעיל את התוכנית באופן אפקטיבי, במיוחד שזו תוכנית שנועדה לפעולה לטווח ארוך, שתשיג תוצאות לאורך זמן.
דני דנון: בנושא בקרת הנתונים, אמרת שיש הליך שיתחיל בשנת 2011.
אתי וייסמלאי: יש הליך שעובד כרגע, ויסתיים בשנת 2011.
דני דנון: האם קיבלנו נתונים על ההליך הזה?
אתי וייסמלאי: לא קיבלנו נתונים, כיוון שזה הליך שעדיין נמצא בתחילת דרכו.
אתי וייסמלאי: הנתונים היחידים שקיבלנו בנושא הזה אלה נתונים מהמשטרה על מספר עבירות אלימות שנפתחו לבני נוער באותן ערים.
אתי וייסמלאי: לא קיבלנו נתונים על עבירות ונדליזם או אלימות בבתי ספר.
אתי וייסמלאי: אלימות זה הרבה מעבר לנתונים שישנם במשטרה.
דני דנון: אני רוצה לבקש מאליעזר רוזנבאום, משנה למנכ"ל המשרד לביטחון פנים, להסביר.
דני דנון: הרבה כסף מושקע, והתחושה היא שזה למטרה טובה.
דני דנון: ראינו שהנתונים מצביעים על כך שזה לא אחד לאחד – איפה ששמו את הכסף שם האלימות של בני הנוער ירדה.
דני דנון: אני אשמח, אם תרחיב את הדיבור על מנגנון הבקרה שנבנה.
אליעזר רוזנבאום: אני מבקש להשלים כמה דברים בנוגע לתוכנית "עיר ללא אלימות".
אליעזר רוזנבאום: נמצא כאן השר אבי דיכטר, שהיה בשנת 2007 השר לביטחון פנים.
אליעזר רוזנבאום: פותחה אז בעיר אילת תוכנית על ידי ד"ר אורלי ביחד עם ראש הרשות.
אליעזר רוזנבאום: התוכנית הוצגה בפני השר, והשר התרשם ממנה וקיבל החלטה להביא אותה בפני ועדת שרים למאבק באלימות, שהוא עמד בראשה.
אליעזר רוזנבאום: שם התקבלה החלטה להרחיב את התוכנית בעוד 11 יישובים.
אליעזר רוזנבאום: בשלב ראשון התוכנית הורחבה ל-10 יישובים, ולאחר מכן לוד נוספה בגלל הצורך הדחוף.
אליעזר רוזנבאום: עד לשנת 2010 פעלנו ב-12 יישובים, כאשר העיר אילת ממשיכה להיות העיר המדגימה.
אליעזר רוזנבאום: מה שלא צוין כאן, זה שהשותפה לתוכנית היא הקרן לידידות.
אליעזר רוזנבאום: השר נפגש עם נשיא הקרן ורתם אותו
דני דנון: זה כתוב בדוח.
אליעזר רוזנבאום: זה נכון לציין את זה, ולהעריך את ההשקעה הכספית והאנושית שלהם בתוכנית.
אליעזר רוזנבאום: לגבי התוכנית – התוכנית היא תוכנית שפועלת בכל תחומי האלימות המתרחשים בתחומי הרשות: בקרב בני הנוער, בקרב בגירים, כנגד קשישים ובקרב אוכלוסיות מיוחדות.
אליעזר רוזנבאום: התוכנית אמורה לתת מענה להתמודדות עם כל סוגי אלימות ברמת היישוב.
אליעזר רוזנבאום: מבחינת הנחות היסוד של התוכנית – היא מחייבת ראייה ופעולה משותפת על ידי כלל המערכות.
אליעזר רוזנבאום: זו נקודה שאנחנו מאוד מקפידים עליה.
אליעזר רוזנבאום: אנחנו לא עובדים לבד.
אליעזר רוזנבאום: אנחנו עובדים עם משרדי הממשלה שהם שותפים מלאים לתוכנית: משרד החינוך, משרד הרווחה, המשרד לקליטת עלייה, משטרת ישראל, משרד הבריאות ומשרד הפנים.
אליעזר רוזנבאום: ביחד אנחנו עובדים ומפעילים את התוכנית בכל אחת מהרשויות.
אליעזר רוזנבאום: ההתערבות היא מול כל סוגי האלימות והפשיעה.
אליעזר רוזנבאום: אנחנו לא אומרים: "בתחום הזה שיטפל מישהו אחר".
אליעזר רוזנבאום: בנוגע לכל מה שאנחנו מגלים ולומדים תוך כדי, אנחנו עושים הכל כדי לתת מענה.
אליעזר רוזנבאום: אנחנו חושבים שצריך להכיר בבעיה ולקרוא לה בשם, להציף אותה ולא לטאטא אותה.
אליעזר רוזנבאום: צריך להגיב לאלימות, ולא לנקוט בחוסר סבלנות, לא לוותר – לא בעבירה קטנה ולא בעבירה חמורה.
אליעזר רוזנבאום: הפעילות של תוכנית "עיר ללא אלימות" היא אכן מהגיל הרך, מגן הילדים דרך מערכת החינוך של בתי הספר היסודיים, חטיבות הביניים, התיכון ושעות הפנאי.
אליעזר רוזנבאום: שעות הפנאי זה חלק מאוד משמעותי.
אליעזר רוזנבאום: אנחנו חושבים, שנוער לא מועסק הופך להיות נוער מעסיק.
אליעזר רוזנבאום: לכן, אנחנו מפעילים תוכניות מגוונות.
אליעזר רוזנבאום: כל רשות בהתאם לתשתיות הקיימות.
אליעזר רוזנבאום: אנחנו עושים הכל על מנת שהנוער יהיה מועסק עד שעות הערב, ולאחר מכן יחזור לביתו ויתארגן ליום הלימודים הבא.
אליעזר רוזנבאום: היעדים של התוכנית: האחד הוא הפחתה הדרגתית ומשמעותית של תופעת האלימות והפשיעה.
אליעזר רוזנבאום: הגברת תחושת הביטחון האישי והמוגנות, להקים תשתית עירונית להתמודדות עם האלימות, ולפתח מודל עירוני לכל סוגי האלימות.
אליעזר רוזנבאום: התהליכים שאנחנו מבצעים - אנחנו עומדים על כך שתהיה מחויבות של ראש הרשות להפעיל את התוכנית.
אליעזר רוזנבאום: ללא מחויבות של ראש הרשות להוביל את התוכנית אנחנו לא נכנסים פנימה.
אליעזר רוזנבאום: נמצאת פה גבי ממעלה אדומים, והיא תוכל להרחיב.
אליעזר רוזנבאום: התנאי השני, הוא הקמת ועדת היגוי עירונית, שבה נמצאים כל בכירי הרשות, כל ראשי האגפים, ראשי המנהלים.
אליעזר רוזנבאום: אם יש מפקחים של משרדי ממשלה, גם הם שותפים.
אליעזר רוזנבאום: כך גם משטרת ישראל.
אליעזר רוזנבאום: זאת ועדת ההיגוי, שראש הרשות מחויב לנהל אותה.
אליעזר רוזנבאום: תחת ועדת ההיגוי מתקיימות מספר ועדות: ועדה אחת בתחום האכיפה, ועדה אחת בתחום החינוך, ועדה אחת בתחום הפנאי, ועדה אחת בתחום הרווחה והחמישית היא בהקשר העירוני, כל מה שקשור לרתימת הרשות, לחשיפת התוכנית בפני האוכלוסייה, צרוף תושבי הרשות למאבק המשותף.
אליעזר רוזנבאום: זה לא רק מאבקו של ראש הרשות.
אליעזר רוזנבאום: הוועדות האלה מתכנסות אחת לחודש.
דני דנון: כמעט כל הנוכחים מכירים את התוכנית.
דני דנון: אנחנו רוצים להתמקד בעניין.
דני דנון: איך יודעים באמת שזה עובד?
אליעזר רוזנבאום: אנחנו שיפרנו את התהליך.
אליעזר רוזנבאום: אנחנו חילקנו את בניית התוכנית לשני שלבים.
אליעזר רוזנבאום: שלב אחד הוא המיפוי ועקרונות המענה.
אליעזר רוזנבאום: כל תת ועדה מוקמת ומתכנסת מספר פעמים, על מנת למפות ולבדוק איזה בעיות ישנן בכל אחד מהתחומים.
אליעזר רוזנבאום: אותו מיפוי מסתיים עם הצגת עקרונות המענה לפני שמתחילים לדבר על הכסף ועל התוכניות הפרטניות, וזה כדי לדעת שאנחנו נמצאים בכיוון הנכון.
אליעזר רוזנבאום: בעבר היינו עושים את זה בשלב אחד.
אליעזר רוזנבאום: הגענו למסקנה שלא נכון לעשות את זה.
אליעזר רוזנבאום: נכון להפריד את זה.
אליעזר רוזנבאום: בשלב הזה של המיפוי כל רשות מגיעה לוועדה בראשותי, כאשר נמצאים איתי נציגי משרדי הממשלה: חינוך, רווחה וכו', כאשר כל יישוב מציג את המיפוי ואת עקרונות המענה.
אליעזר רוזנבאום: רק לאחר מכן ניגשים להכנת התוכנית הפרטנית.
אליעזר רוזנבאום: אז מגיעים בחזרה לאישור התוכנית הפרטני בהתאם למיפוי.
אליעזר רוזנבאום: בתהליך הזה הרשות חושפת תוכניות נוספות שמתקיימות ברשות.
אליעזר רוזנבאום: בעבר היה ריבוי של תוכניות, כאשר חלק מהתוכניות לא היו ידועות לחלק מהגופים.
אליעזר רוזנבאום: התהליך הזה עושה סדר, ומביא את כל התוכניות האחרות, שמתבצעות וקשורות להתמודדות עם האלימות והעבריינות, לאותו שולחן מרכזי.
אליעזר רוזנבאום: לגבי הנתונים – חברת מט"ח היא זאת שזכתה במכרז.
אליעזר רוזנבאום: אנחנו התחלנו את העבודה איתה.
אליעזר רוזנבאום: המחקר יימשך שנתיים.
דני דנון: מתי התחילה ההתקשרות והעבודה?
אליעזר רוזנבאום: היא התחילה לפני חודשיים-שלושה.
אליעזר רוזנבאום: היה צריך לעבוד על המתווה ולהתאים את המתווה.
דני דנון: ומשנת 2007 ועד היום לא נערך מחקר?
אליעזר רוזנבאום: משנת 2007 לא ערכנו מחקר מלווה.
אליעזר רוזנבאום: יש לנו תהליך של איסוף נתונים.
אליעזר רוזנבאום: תיכף אני אציג נתונים, שאני הבאתי איתי בנוגע לעיר אילת.
דני דנון: למה החלטתם להרחיב את הפרויקט כמעט לכל הארץ בלי מחקר מלווה?
דני דנון: יכול להיות ששופכים פה כסף ציבורי לריק.
דני דנון: יכול להיות שהפרויקט הזה לא שווה כלום, ומרחיבים אותו בכל הארץ ומגדילים תקציבים.
דני דנון: עכשיו אתם מתחילים מחקר, והנתונים יהיו רק בעוד שנה וחצי-שנתיים.
אליעזר רוזנבאום: אני רוצה להשלים את הדברים בנוגע למחקר.
אליעזר רוזנבאום: הכוונה היא לעשות שלוש מדידות.
אליעזר רוזנבאום: המדידה הראשונה אמורה להיות בדצמבר, ולאחר מכן עוד שתי מדידות נוספות עם תצפיות.
אליעזר רוזנבאום: מדובר במחקר שטח, עם כל המורכבות של מחקרי שטח.
אליעזר רוזנבאום: על פי הנתונים שיש בידנו, שנאספו מהערים הוותיקות, התוכנית היא יעילה ומשיגה את המטרות.
אליעזר רוזנבאום: אני יכול לתת נתונים לגבי אילת: בשנת 2009-2010 התפרצות לדירה, לעסק או מוסדות – ירידה של 33%.
אליעזר רוזנבאום: סל עבירות אלימות – ירידה של 28%.
אליעזר רוזנבאום: ירידה בגניבת רכב.
אליעזר רוזנבאום: פניות מהמוקד העירוני.
אליעזר רוזנבאום: ירידה בנושא של דיירי רחוב.
אליעזר רוזנבאום: השחתת רכוש ציבור – ירידה של 62%.
אליעזר רוזנבאום: ירידה ברעש באזור העיר וברעש בתי עסק.
אליעזר רוזנבאום: ההחלטה על ההרחבה ל-66 רשויות נוספות התקבלה באוגוסט 2009.
אליעזר רוזנבאום: למעשה, היה תהליך של הכנסת הרשויות.
אליעזר רוזנבאום: היה תהליך של קול קורא.
אליעזר רוזנבאום: היה צריך לבחור את הרשויות על פי קריטריונים, על פי פריסה ארצית וכל מה שקשור בזה.
אליעזר רוזנבאום: למעשה, השקנו את ההרחבה בדצמבר, בחנוכה 2009, והתחלנו לעבוד בינואר 2010.
אליעזר רוזנבאום: אנחנו בתחילת הדרך עם הערים הוותיקות, ואנחנו לקראת סיום אישור התוכניות של מרבית הרשויות.
אליעזר רוזנבאום: נשארו מספר מועט של רשויות, שאנחנו במהלך חודש נובמבר נשלים את אישורי התוכניות שלהן.
אליעזר רוזנבאום: אנחנו חושבים, שהתוכנית אכן משיגה את המטרות שלה.
אליעזר רוזנבאום: כמובן שהמחקר המלווה יצטרך לתת לזה תוקף.
אליעזר רוזנבאום: כפי שציינתי, אנחנו יצאנו לדרך עם המחקר המלווה.
דני דנון: על בסיס איזה נתונים התקבלה ההחלטה להרחיב את התוכנית?
אליעזר רוזנבאום: על בסיס הנתונים מ-12 הרשויות הוותיקות, שאספנו.
אליעזר רוזנבאום: מדובר בנתוני המשטרה.
אליעזר רוזנבאום: אני אביא את זה בצורה מסודרת לוועדה.
אליעזר רוזנבאום: ההחלטות התקבלו על פי נתונים שאספנו מאותן רשויות.
אליעזר רוזנבאום: ברשויות הוותיקות יש תהליך של סטאטוס ובקרה על התוכנית עצמה.
אליעזר רוזנבאום: תעיד גבי ממעלה אדומים, שאנחנו נפגשים אחת לשלושה חודשים-ארבעה חודשים ביחד עם ד"ר אורלי והצוות.
אליעזר רוזנבאום: אנחנו אכן באים ובודקים.
אליעזר רוזנבאום: באשקלון היתה עצירה של התוכנית, כי שם הדברים לא התנהלו כמו שצריך.
דני דנון: מאיזו בחינה?
אליעזר רוזנבאום: מבחינת התנהלות של עמידה בתוכנית, על פי כל העקרונות שהתוכנית מחייבת.
אליעזר רוזנבאום: אותו דבר היה גם ברהט.
אליעזר רוזנבאום: שם הדברים תוקנו, והתוכנית המשיכה.
אליעזר רוזנבאום: כך גם בחדרה.
אליעזר רוזנבאום: זה לא טייס אוטומטי של שגר ושכח.
אליעזר רוזנבאום: למשרד, למטה המקצועי, יש בקרה מלאה על כל מה שנעשה.
אליעזר רוזנבאום: משרדי הממשלה שותפים מלאים לתוכנית.
אליעזר רוזנבאום: אני מזמין את הוועדה לבקר בערים ותיקות וחדשות.
דני דנון: ביום ראשון אנחנו נמצאים בסיור בעיר לוד.
אליעזר רוזנבאום: היא חלק מהתוכנית.
דני דנון: האם בעיר לוד הנתונים מצביעים על הצלחה וירידה בפשיעה?
אליעזר רוזנבאום: בלוד היתה עצירה של התוכנית בגלל התנהלות לא טובה.
אליעזר רוזנבאום: היתה בעיה עם מנהל התוכנית.
אליעזר רוזנבאום: החלפנו את מנהל התוכנית, וכרגע התוכנית התייצבה.
אליעזר רוזנבאום: יש שם ריכוז מאמץ, גם מבחינה תקציבית.
אליעזר רוזנבאום: לתוכנית "עיר ללא אלימות" ללא תשתיות עירוניות בסיסיות קשה לעבוד.
אליעזר רוזנבאום: במסגרת שיתוף הפעולה של המשרד לביטחון פנים עם משרדים מקבילים בעולם יש התעניינות רבה בתוכנית.
אליעזר רוזנבאום: בשבוע שעבר הצגתי את התוכנית בקנדה, במשרד לביטחון הציבור.
אליעזר רוזנבאום: לפני שלושה חודשים מנכ"ל משרד הפנים של גרמניה, שאבי דיכטר מכיר אותו, הגיע לכאן והתארח בתוכנית "עיר ללא אלימות" באילת.
אליעזר רוזנבאום: האמריקנים מתעניינים, וכך גם האיטלקים.
אליעזר רוזנבאום: שר הפנים של אורוגוואי ביקר כאן.
דני דנון: אני מבין, שבאילת בשנה האחרונה היתה עלייה בפשיעה.
אליעזר רוזנבאום: תלוי במה.
אליעזר רוזנבאום: אם מדובר בתיקי חשיפה, היתה עלייה.
אליעזר רוזנבאום: יש תחומים בהם היתה ירידה.
אליעזר רוזנבאום: בתחום של קטטות היתה ירידה.
דני דנון: אתי, האם אלה הנתונים שיש לך?
אתי וייסמלאי: לא.
אליעזר רוזנבאום: אני אאסוף את הנתונים, ואני אדאג להעביר לאתי את הנתונים.
דני דנון: הנתונים האלה הם המהות.
דני דנון: חשוב לנו לראות שיש מגמתיות והצלחה.
דני דנון: אני רוצה לבקש מהקליינטים של התוכנית, מאנשי השלטון המקומי, לדבר.
דני דנון: רשות הדיבור היא לרומן פרס, סגן ראש העיר יקנעם.
דני דנון: רומן, כמה זמן התוכנית פועלת אצלכם?
רומן פרס: אנחנו מתוך 67 היישובים האחרונים אצלם הפעילו את התוכנית.
רומן פרס: אני רוצה להגיד, שמדובר באחת התוכניות האיכותיות שהיו ב-15 השנים האחרונות.
רומן פרס: כאשר התקבלה ההחלטה להרחיב את זה ולהכניס יישובים כמו יקנעם, היתה אמירה.
רומן פרס: האמירה היא, שהמשרד לביטחון פנים מתעסק לא רק במלחמה נגד פשע ופושעים, אלא גם במניעה ובהיבטים אחרים היכולים למנוע התדרדרות למצב של פשע.
רומן פרס: אני רוצה להתייחס לשאלה שלך, אדוני היו"ר, לגבי תקציב – האם התקציב יוצא, האם משתמשים בו והאם הוא מנוצל ביעילות.
רומן פרס: ביישוב כמו יקנעם התקציב הוא 450,000 שקלים, כאשר 35% זה השתתפות מהרשות.
רומן פרס: התקציב שנשאר בקושי מכסה שכר של מינהלת התוכנית.
רומן פרס: כאשר אנחנו מדברים על התוכנית הזאת, חשוב להבין שמדובר באחת התוכניות האיכותיות והייחודיות.
רומן פרס: תוכנית "עיר ללא אלימות" גרמה לכך שהרבה גופים, שעד עכשיו כל אחד עשה את העבודה שלו בתחומו, למדו לעבוד ביחד, לשבת ביחד ולשתף פעולה.
רומן פרס: במסגרת אותה ועדת רווחה, שאני הקמתי, התפלאתי מחוסר שיתוף הפעולה בין אגף הרווחה של הרשות לשירות המבחן.
רומן פרס: אני התפלאתי, שאנשים שעובדים הרבה שנים ביחד מעולם לא ישבו יחד ולא היתה להם שפה משותפת.
רומן פרס: בעקבות הוועדות של תוכנית "עיר ללא אלימות" הם התחילו לעבוד ביחד, התחילו לדבר באופן פרטני ולפתור בעיות בהרבה יותר יעילות.
רומן פרס: אני התפלאתי לשמוע, שיש הבדל בין מספר פניות לשירות המבחן לבין תיקים בשירות המבחן.
רומן פרס: פתאום התחלנו לקבל כל מיני נתונים, וראינו סתירה ביניהם.
רומן פרס: אולי זה נשמע הזוי, אבל תוכנית "עיר ללא אלימות" פתרה את זה.
דני דנון: איזה בעיות יש בתוכנית?
אבי דיכטר: אני לא הבנתי, למה הנתח של הרשות המקומית אצלכם הוא 35%.
אבי דיכטר: זה אמור להיות 15%.
רומן פרס: יש גוף בארץ שנקרא "הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה".
רומן פרס: הנתונים של הגוף הזה מתייחסים לעשור הקודם.
רומן פרס: לפיהם אנחנו עדיין לא הגענו ל-18,000, כאשר אנחנו לפני 3 שנים הגענו ל-21,000.
רומן פרס: המשרד מסתמך על הנתונים שלהם.
אבי דיכטר: אבל החלק היחסי לא קשור לגודל האוכלוסייה.
רומן פרס: זה לא רק התייחס לגודל האוכלוסייה.
רומן פרס: היתה נוסחה שלמה.
אבי דיכטר: האם התנאי שאתם תכנסו לתוכנית היה שאתם תשתתפו ב-35%?
רומן פרס: אנחנו מראש ידענו, שיש נוסחה וקריטריונים וזה לא רק לפי גודל האוכלוסייה.
עודד ברוק: המשרד נתן העדפה למי שהסכים לממן באחוז יותר גבוה.
רומן פרס: כאשר קיבלנו החלטה שאלתי את אותה שאלה כמו שאתה שואל, והראו לי איזה פרמטרים הם קיבלו מהלמ"ס.
רומן פרס: ראיתי שיישובים כמו יקנעם, שיש להם הרבה פחות אוכלוסייה, קיבלו כסף כמונו, ואפילו היו כאלה שקיבלו יותר.
רומן פרס: אני לא רוצה להיכנס לזה.
רומן פרס: זאת תוכנית שעשתה טוב לעיר.
רומן פרס: מוקדם לדבר על ההשלכות.
רומן פרס: למשל, מספר פריצות.
רומן פרס: כאשר פתחו את כביש 6 זה לא רק הקל על רומן להגיע בפחות זמן לכנסת, אלא גם הקל על החבר'ה מהנגב להגיע ליקנעם, לבצע פריצות ולחזור חזרה מבלי שאף אחד יתפוס אותם.
רומן פרס: יחד עם זה, אנחנו רואים בקיץ ירידה של 40% בוונדליזם.
רומן פרס: אליעזר דיבר פה על כל ההשקעה של תוכנית "עיר ללא אלימות" במסגרת פעילות בשעות הפנאי.
רומן פרס: אנחנו יודעים, שזה פועל יוצא של הפעלת תוכנית "עיר ללא אלימות".
דני דנון: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לגבי בר זכאי, סגנית ראש העיר מעלה אדומים – אחת מהערים הראשונות אחרי אילת, בהן פעלה התוכנית.
גבי בר זכאי: אנחנו היינו בין 11 הערים הראשונות שהתחברו בזכות ההחלטה של השר דיכטר, ואנחנו מודים על כך.
גבי בר זכאי: אמנם אנחנו רשות קטנה, אבל תופעות האלימות לא שונות ממקום למקום וחוזרות על עצמן.
גבי בר זכאי: מתוך ניסיון של 3 וחצי שנים, אני רוצה לומר שהתוכנית הזאת מצוינת מכמה בחינות, אבל יש לה גם בעיות.
גבי בר זכאי: אל"ף, כמו שידידי אמר, זה גרם לחיבור אדיר בין כל התחומים בתוך הרשות, בין כל אגפי העירייה ברשות, לעבודה משותפת, לדבר בשפה אחת של חוסר סובלנות כלפי האלימות, בין אגפי הרווחה, החינוך ותרבות הפנאי.
גבי בר זכאי: היה חשוב להושיב אותם ביחד ולהגיע לעבודה משותפת, מה שלא כל כך קל וברור מלכתחילה.
גבי בר זכאי: זה גם חבר לפרויקטים ארציים אחרים.
גבי בר זכאי: אנחנו מלווים על ידי הרשות למלחמה לסמים כבר מספר שנים.
גבי בר זכאי: חיברנו את העשייה בצורה יוצאת מן הכלל, עם איגום משאבים ועם חשיבה משותפת, ועם התוכנית של "מצילה", תוכנית של המשרד לביטחון פנים, שגם שם היינו מאוד פעילה.
גבי בר זכאי: אצלנו התוכנית הגיעה לדלת פתוחה של כל העשייה שלנו וראיית התושב ואיכות חייו של התושב בראש מעיינינו.
גבי בר זכאי: הנתונים מצביעים על ירידה משמעותית גם על פי דוחות של המשטרה, שהם דוחות אובייקטיבים על פי דיווח.
גבי בר זכאי: בנוסף, היה גם סקר טלפוני על ידי חברה חיצונית, ששאל תושבים בנוגע להרגשת המוגנות שלהם בתוך העיר.
גבי בר זכאי: גם זה נתן פרמטר להבין, איך התושבים עצמם חווים את התוכנית ומודעים לתוכנית שנקראת "עיר ללא אלימות".
דני דנון: מתי היה הסקר הזה?
גבי בר זכאי: הסקר נערך בסוף 2008, שנה אחרי שהתוכנית התחילה, וגם שם היו תוצאות ברורות של תושבים שמעורבים.
גבי בר זכאי: המסר החשוב הוא, שגם התושבים יקבלו את התפיסה, שאנחנו מדברים בשפה אחת של חוסר סובלנות לאלימות, הרגשת מוגנות של האוכלוסייה בכל התחומים, החל מהגיל הרך.
גבי בר זכאי: אנחנו התאמנו את התוכניות.
גבי בר זכאי: בהתחלה היתה קונספציה של תוכניות מובנות, אבל לאט-לאט אנחנו חיברנו את זה גם לצרכים האמיתיים והנכונים שלנו, עם העדפה ברורה לתחום החינוך.
גבי בר זכאי: ישבנו עם נציגי משרד החינוך, המפקחים האזוריים שלנו, והתאמנו את התוכניות.
גבי בר זכאי: אני מוכרחה לומר, שבתחילת הדרך היתה בעיה בתחום החינוך, בעיה אובייקטיבית, בגלל התוכנית של אופק חדש.
גבי בר זכאי: הצוות של המורים היה מאוד עסוק, ואי אפשר היה לפנות זמן להדרכה מקומית.
גבי בר זכאי: רק עכשיו, כאשר זה חלחל מטה, וישבנו איתם ועם הפסגה, עשינו תוכניות משולבות.