GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
טלי הירש שרמן: פרק אחד מוקדש לבטיחות המשתמש שבו פירטתי כמה דברים.
טלי הירש שרמן: זו תקנה אחת.
טלי הירש שרמן: זה לא אומר שזה שורה אחת.
טלי הירש שרמן: אבל זה פרק אחד.
אבי דיכטר: זה לא אומר שעד היום התקנות הקיימות לא עוסקות בבטיחות המשתמש.
טלי הירש שרמן: הן עוסקות, הן תקפות.
אבי דיכטר: אז השאלה שלי בהקשר הזה, באותם מקרים שהיו תאונות שנפצעו בהם או נפגעו או חלילה נהרגו ילדים, האם משרד השיכון מקבל לידיו, מהמשטרה או מגורם אחר נסיבות המקרה?
אבי דיכטר: למשל, האם מסתבר לכם שתקנות שנכתבו בעבר שקיימות היום ובעצם צפצפו עליהן אנשים שבנו בתים, קבלנים או אחרים, והתאונה נגרמה בגין אי עמידה בתקנות האלה?
אבי דיכטר: מה משרד השיכון עושה בעקבות דבר כזה?
טלי הירש שרמן: למשרד הבינוי והשיכון יש הנחיות תכנון ובניה הרבה יותר רחבות, הרבה יותר מחמירות לתכנון ולבניה.
טלי הירש שרמן: הנחיות אלה חלות על מבנים שנבנים ביוזמת משרד הבינוי והשיכון.
טלי הירש שרמן: שיכון ציבורי, מתנ"סים, דיור מוגן וכולי.
טלי הירש שרמן: לא ידוע לי שאנחנו מקבלים דוחות מסודרים עקביים מהארגונים השונים בדבר תאונות אלה ואחרות אשר נובעים בוא נגיד, מליקויי בנייה או תכנון לא ראוי.
אבי דיכטר: זאת אומרת התקנות שלכם זה שגר ושכח.
אבי דיכטר: אתם כתבתם ואחרים צריכים להתעסק עם זה.
טלי הירש שרמן: אנחנו כותבים את התקנות.
זבולון אורלב: הוועדה המקומית אמורה לא לתת טופס 4 אם הבניין הזה לא נבנה בדיוק על פי התקנות.
זבולון אורלב: אני צודק?
זבולון אורלב: זה מה שאמור להיות.
זבולון אורלב: מה שהוא אמר עכשיו שמקימים עכשיו פילוט של 4 מכונים גם לבקרה על הוועדות המקומיות שאמנם כך זה גם נעשה.
אבי דיכטר: אבל האם יש מקרה שמישהו פה ממשרד הפנים, מהמשטרה, ממשרד השיכון, מישהו יכול לדבר על מקרה, חוץ מאסון ורסאי שהוא באמת אירוע חריג בכל קנה מידה שבו נפגעו ילדים כתוצאה מאי עמידה בתקנות בנייה שנכתבו על ידי משרד השיכון, היו אמורות להיות מיושמות על ידי משרד הפנים.
אבי דיכטר: האם היתה איזושהי סנקציה?
אבי דיכטר: האם היתה איזושהי פרוצדורה משפטית כנגד מי שלא עמד בתקנות האלה במקרה של תאונות?
אבי דיכטר: במשך שנה, שנתיים, עשר, עשרים שנה לאחור.
אבי דיכטר: אני שואל את המשטרה, את משרד השיכון, את משרד הפנים.
אבי דיכטר: אני לא יודע איזה עוד משרדים רלוונטיים לנושא הזה.
אבי דיכטר: כי זה נראה ככה קצת, איך להגיד את זה, אומרים, כותבים ואכיפה אין.
אבי דיכטר: זאת אומרת שזו כמעט התחושה.
אבי דיכטר: ועכשיו בעוד שנה יהיו 28 תקנות חדשות.
אבי דיכטר: אז אני שואל מה אחרי זה?
אבי דיכטר: יהיו תקנות.
אבי דיכטר: מה עכשיו?
אבי דיכטר: שאלתי שאלה קונקרטית והיא השיבה תשובה קונקרטית.
זבולון אורלב: אני חושב שאני יכול לענות לך.
זבולון אורלב: גם אם הכותרת של כמה תקנות זה בטיחות זה לא בטיחות.
זבולון אורלב: בפועל, באופן מעשי אין תקנות בטיחות שעברו עליהן עבריינים ובגללן קרה משהו.
זבולון אורלב: הבעיה העיקרית כמו שדוח פילזר חושף זה בדיוק אותם תחומים שאין בהם תקנות.
זבולון אורלב: אלה הסיבות.
זבולון אורלב: אומר מחלקת המידע והמחקר, אלה בדיוק התחומים שבהם ילדים נפגעים וילדים נהרגים.
זבולון אורלב: אגב המקרה היום, של הבוקר, קודם כל הפציעה של תינוקת כבת שנה שנפלה מהקומה הראשונה, לא בבית של ההורים אלא בבית של הסבתא.
זבולון אורלב: היא השתחלה דרך הסורגים.
זבולון אורלב: אין תקן לסורגים.
זבולון אורלב: במרפסת?
זבולון אורלב: בקומה ראשונה?
שלמה זליג: הוא לא חייב לעשות סורג אבל אם הוא מתקין סורג הוא חייב לעמוד בתקן.
זבולון אורלב: זו הטעות שלי.
זבולון אורלב: ידעתי שאין חובה להתקין סורג.
זבולון אורלב: אז אני קצת קלקלתי אבל לא לגמרי.
זבולון אורלב: אז את זה צריך לבדוק באמת.
זבולון אורלב: אגב אני יודע שלמשל שסורגים במעקה בתוך הבית, פעם היה מותר לעשות סורגים אופקיים ואחרי שילדים טיפסו על הסורגים האופקיים במדרגות שעולות מהקומה הראשונה לקומה השנייה, שינו נדמה לי את התקן שהם צריכים להיות אנכים כדי שהילד לא יטפס על הדבר הזה.
זבולון אורלב: אבל זה תקן של מי שבנה מאותו מועד והלאה.
זבולון אורלב: עכשיו אני לא יודע פה מה עם הסורגים, מתי הסורגים האלה בקרית גת הותקנו, לפני התקן או אחרי התקן.
אורלי סילבנגר: צריך לקחת בחשבון שהנפילה של הילד הזה זו נפילה בכלל מהמרפסת.
אורלי סילבנגר: זה אפילו לא מחלון הבית אלא ממרפסת הבית.
זבולון אורלב: אגב הילד פצוע, מצבו בינוני והוא בסורוקה.
זבולון אורלב: יש פה עוד משרד ממשלתי שרוצה להעיר פה הערות?
זבולון אורלב: התמ"ת.
זבולון אורלב: אתה יכול לייצג את מכון התקנים?
איגור דוסקלוביץ: לא. אנחנו לא יכולים להתייחס במקום מכון התקנים כי זה גוף נפרד, למרות שאנחנו עובדים יחד איתם.
איגור דוסקלוביץ: מינהל התקינה במשרד התמ"ת עוסק באכיפת חוק התקנים ככלל ובתקנים הרשמיים בפרט.
איגור דוסקלוביץ: יש כמה מאות תקנים רשמיים במדינת ישראל.
זבולון אורלב: מה?
זבולון אורלב: אתם אוכפים את התקנות?
איגור דוסקלוביץ: לא. אנחנו אוכפים דרישות התקנים הרשמיים.
איגור דוסקלוביץ: אנחנו לא עוסקים במסגרת התקנות.
איגור דוסקלוביץ: תקנים רשמיים של שר התמ"ת הכריז ברשומות שהם על תקן רשמי אז המשרד שלנו עוסק באכיפה של התקן הן מבחינת הייצור, יבוא, שיווק וכולי.
איגור דוסקלוביץ: אז בין מאות התקנים הרשמיים שיש בישראל יש גם תקנים רשמיים שדנים במוצרי ילדים ותינוקות מיוחדים כמו תקן ללולים לתינוקות, תקן למיטות תינוק, תקן למוצץ לתינוק, תקן לעגלה לתינוק, מתקני משחקים.
איגור דוסקלוביץ: צעצועים.
איגור דוסקלוביץ: יש המון תקנים.
איגור דוסקלוביץ: בין תקנים אחרים שאין להם השפעה ישירה על ילדים אבל בעקיפין.
איגור דוסקלוביץ: לדוגמה, כמו תקן שדן במערכות חימום מים.
איגור דוסקלוביץ: יש המלצה להגדיל טמפרטורה במערכות חימום מים.
איגור דוסקלוביץ: בעקיפין פעלנו כדי לשנות את התקן יחד עם מכון התקנים ולהכריז על השינוי הזה שייכנס לתוקף ומגדיל את הטמפרטורה במערכת חימום המים.
איגור דוסקלוביץ: או לדוגמה, מחמם מים לשתיה.
איגור דוסקלוביץ: מיחם.
איגור דוסקלוביץ: מה שכולם מכירים.
איגור דוסקלוביץ: היו לנו הרבה תלונות  בקשר לזה.
איגור דוסקלוביץ: הילד רצה והכול נשפך עליו.
איגור דוסקלוביץ: אז פעלנו לשינוי התקן הזה יחד עם מכון התקנים.
איגור דוסקלוביץ: הכרזנו על שינוי.
איגור דוסקלוביץ: לפי מיטב ידיעתי ירד מספר תאונות הילדים.
איגור דוסקלוביץ: ואנחנו מקבלים מגורמים המעורבים בעניין מידע כמו ארגון בטרם ופועלים לתיקון התקנים.
זבולון אורלב: ד"ר אלעד פייגין, כירורג מבית חולים לילדים שניידר.
אלעד פייגין: אני רוצה לדבר על העבודה היומיומית שלנו.
אלעד פייגין: אנחנו מטפלים בילדים.
אלעד פייגין: חלק מהתאונות הן בנאליות.
אלעד פייגין: המקום המסוכן ביותר בבית הוא המטבח.
אלעד פייגין: אנחנו רואים ילדים ששתו נוזלי ניקוי שאחר כך גורמים להם לכוויות בושט.
אלעד פייגין: חלק ניכר אפשר להציל אותם.
אלעד פייגין: אבל זה  הופך אותם לנכים בצורה מאוד קשה.
אלעד פייגין: יש מקרים של ילדים שנפטרו אחרי חודשים של טיפול וניתוחים ממושכים.
אלעד פייגין: צריך לזכור גם שהנכות הקשה הזו גורמת לפגיעה מאוד קשה במשפחה.
אלעד פייגין: זה למעשה יכול להרוס משפחה.
אלעד פייגין: במטבח יש כמובן גם חומרים רותחים ושמן רותח שילדים יכולים להישרף ממנו וכוס קפה חם שילד יכול לשפוך עליו.
אלעד פייגין: וזה גילאים צעירים במיוחד, הכוויות קשות.
אלעד פייגין: אני זוכר ילד בן שנה וחצי שהפך לצמח בעקבות תאונה בבית.
אלעד פייגין: הוא שרד אבל הוא הפך לצמח.
אלעד פייגין: ילד הכניס יד לתוך מכונת כביסה.
אלעד פייגין: קורים דברים שהם באמת בנאליים לגמרי.
אלעד פייגין: אתה חושב איך?
אלעד פייגין: אבל שוב, יש דברים שבקלות ניתנים למניעה.
אלעד פייגין: נפילה מגובה נמוך.
אלעד פייגין: הורים שמו לתינוקת בת שנה על המיטה שלה, השכיבו אותה לישון על המיטה.
אלעד פייגין: כל מה שהיה ליד המיטה זה תקע של מנורה שאם מוציאים את התקע עם השיניים כלפי מעלה, והילדה נפלה על התקע, התקע ננעץ לתוך הגולגולת והילדה נזקקה לניתוח נוירו כירורגי.
אלעד פייגין: היא חיה אבל היא עברה ניתוח קשה.
אלעד פייגין: יש סיפור על ילד שהיה אצל הסבא והסבתא.
אלעד פייגין: כל מה שהסבתא עשתה זה כיסתה אותו עם מעיל.
אלעד פייגין: כיסתה אותו עם מעיל, הוא היה בן שנה.
אלעד פייגין: איכשהו הוא זז, הראש נכנס לתוך השרוול והילד סבל מחוסר חמצן ולמעשה הגיע לבית חולים כבר במצב של צמח.
אלעד פייגין: כל מה שניתן היה לעשות זה לטפל בו כדי שאפשר יהיה להחזיר אותו למוסד.
אלעד פייגין: אבל התפקוד כבר לא היה שמה.
אלעד פייגין: אלה דברים שהם הרסניים לחלוטין.
אלעד פייגין: הם לא נכנסים לסטטיסטיקה של התמותה.
אלעד פייגין: אבל הם משמעותיים מאוד.
אלעד פייגין: וגם פציעות לא כל כך חמורות.
אלעד פייגין: כוויה בכף יד לילד יכולה להרוס לו את התפקוד של היד לכל החיים.
אלעד פייגין: הילד הזה הופך לנכה לכל החיים.
אלעד פייגין: הבאנליות חוגגת כאן שזה פשוט מחריד.
זבולון אורלב: מנקודת מבטך איפה הבעיה?
אלעד פייגין: ממה שקראתי בדוח זה מאוד משמח אותי כי אני חושב שיש כאן נקודות מאוד מאוד טובות.
אלעד פייגין: אם הדוח יאומץ זה יהיה דבר טוב.
אלעד פייגין: הדבר הנוסף שצריך במשרד החינוך לתת את הדעת.
אלעד פייגין: כי החינוך לבטיחות צריך לבוא מבית הספר.
אלעד פייגין: הילדים ילכו הביתה ויגידו להורים.
אלעד פייגין: הילדים הם עירנים.
אלעד פייגין: יש להם ראש פתוח.
אלעד פייגין: אני חושב שבהחלט זה גם תפקיד משרד החינוך.
אלעד פייגין: כי לא את כל הדברים אפשר למנוע בתקינה.
אלעד פייגין: חלק מהדברים שסיפרתי כאן, רק מודעות יכולה למנוע תאונות מסוג זה.
אלעד פייגין: יש עוד המון סיפורים.
אלעד פייגין: אם אני אמשיך אני לא אסיים היום.
זבולון אורלב: אתה מוותר כל כך בקלות להורים?
אלעד פייגין: אני לא מוותר להורים.
אלעד פייגין: דרך אגב אני צריך להציע אמות מידה.
אלעד פייגין: בזמנו ארגון בטרם היה פועל בתוך בית החולים שלנו.
אלעד פייגין: והיה מקרה כזה של תאונה בבית ונציג בטרם פנה להורים והדבר הזה הופסק מפני שהיתה תלונה של הפרת סודיות וחשיפת קטינים ודברים כאלה.
אלעד פייגין: היום אנחנו לא יכולים להיעזר בארגון בטרם.
זבולון אורלב: אתה לא חייב לזהות את מקור הבעיה?
אלעד פייגין: לא. אם אני אומר להם תיגשו למשפחה הזאת ודברו איתם אז הם עושים את זה.
אלעד פייגין: היו מקרים שהיתה פגיעה בבית אז רצינו שעם המשפחה הזאת לפחות ישוחחו איתה.
אלעד פייגין: יסבירו להם.
אלעד פייגין: היתה תלונה, איך אתם חושפים אותם.
אלעד פייגין: בעצם היום ארגון בטרם לא פעיל בשטח הזה וזה מאוד חבל.
יצחק קדמן: אפשר להציע להורים.
יצחק קדמן: אפשר לקבל את הסכמת ההורים.
אלעד פייגין: זה יכול להיות אבל בפועל מה שקורה היום שהנוהל הזה הופסק.
אלעד פייגין: אולי אפשר יהיה באמת לקבוע שבמקרה של תאונה תהיה איזושהי חובה של ההורים לקבל הדרכה כדי שיהיו מודעים למה שקרה.
אלעד פייגין: כך זה יחלחל.
זבולון אורלב: משרד המשפטים לא פה אז הוא  לא ייתן לנו לעשות את זה לצערי.
זבולון אורלב: ד"ר ברלוביץ אתה רוצה להשלים?
יצחק ברלוביץ: שני דברים.
יצחק ברלוביץ: אחד, בנוסף לתפקידי בבית חולים וולפסון בפירוש לקחתי את זה כמשימה שכל מה שאנחנו חושבים וחולמים במסגרת המועצה ייעשה בבית חולים.
יצחק ברלוביץ: ואצלנו בבית חולים בכל מקרה שיש בו תאונה של ילד נפגע הצוות הרפואי במיוחד הסיעודי רואה את עצמו כמחויב להתקשר עם ההורים כחלק מהטיפול הרפואי הרגיל.
יצחק ברלוביץ: אין הבדל אם אתה נותן לילד אנטיביוטיקה בגלל שיש לו דלקת גרון או שאתה מדבר עם ההורים ומסביר להם ומברר מה היו הנסיבות של התאונה כדי שהילד הבא לא ייפגע פעם נוספת.
יצחק ברלוביץ: אנחנו עושים דבר יותר משמעותי.
יצחק ברלוביץ: אנחנו יצרנו קשר עם עירית בת ים בצורה ממוחשבת וכל אירוע שאירע בסביבה הפתוחה, לא בבית, מפני שהעירייה לא יכולה להיכנס הביתה וזה קרה כתוצאה מאיזשהו מפגע סביבתי מיד האירוע הזה מועבר באי מייל לפיקוח של עיריית בת ים ועיריית בת ים מחויבת תוך 48 שעות לשלוח פקח למקום כדי לתקן את המפגע, אם זו איזו בעיה בגן המשחקים, אם זה איזה בור או משהו כזה.
יצחק ברלוביץ: אנחנו מבצעים את התוכנית הזאת כבר למעלה משנה עם תוצאות פנטסטיות.
יצחק ברלוביץ: מבחינתנו ברור לנו שלפחות שבאותו מקום שקרתה התאונה היא לא תקרה עוד הפעם.
יצחק ברלוביץ: אחד הדברים שאנחנו הולכים לעשות כמובן, לאחר שנסיים את העבודה שבשלב זה, זה בצורת פיילוט, להפוך את זה באמת לחלק מהתהליך הארצי.
יצחק ברלוביץ: העירייה הבאה תהיה כמובן עיריית חולון וכן הלאה.
יצחק ברלוביץ: אבל המטרה היא בסופו של דבר לגרום לכך שהקשר יהיה מיידי.
יצחק ברלוביץ: כלומר לא צריך שעוד פעם ילד יפול לאותו בור או שנדנדה מקולקלת תגרום לנזק לילד נוסף.
זבולון אורלב: מר רותם זהבי הממונה לבטיחות במשרד החינוך.
רותם זהבי: משרד החינוך כותב הנחיות לגבי מוסדות חינוך בהיבטים של הפרוגרמות, בתכנון מוסדות חינוך ומוסיף על חוק תכנון הבנייה בהיבטים של בתי ספר וגני ילדים וכמובן מקפיד על הרשויות שמתכננות ומבצעות את המוסדות האלה ברשויות המקומיות ובוועדות.
רותם זהבי: בנוסף לזה בנושא של חינוך כפי שאמרת יש לנו ערכים של חינוך שקשורים בעיקר לבתי ספר יסודיים שעוסקים במפתח הלב, תוכניות שעוסקות גם בנושא בטיחות, גם בחינוך חברתי, גם בכישורי חיים.
רותם זהבי: הדברים האלה מופנמים פנימה.
רותם זהבי: לאחרונה נפגשתי עם המינהל הפדגוגי.
רותם זהבי: הם הציגו לי את התוכנית הזאת.
רותם זהבי: אנחנו נכניס עוד דברים כפי שעלו כאן וגם דברים נוספים בעקבות ניתוח והפקת לקחים שלנו מתאונות, ובהחלט נתייחס גם לדברים שעלו פה במהלך הישיבה.
רותם זהבי: עד כאן.
רותם זהבי: תודה.
זבולון אורלב: אני ראיתי שיש חתך של הגילאים של התאונות.
זבולון אורלב: אני מניח שככל שהגיל נמוך יותר אז אחוז התאונות גבוה יותר.
זבולון אורלב: שמתי לב.
זבולון אורלב: ילד ככל שהוא קטן יותר הוא פחות מודע לכל הסכנות.
זבולון אורלב: ילד בגיל 12 או 13 מודע יותר מאשר ילד בגיל 3 או 4. אנדריי מטיאס מבטיחות וגהות בבקשה.
אנדריי מטיאס: אני רציתי להתחבר למעשה לדברים של קודמיי כי ראיתי שהוועדה עוסקת במעקב וכל הוועדות עסקו בקידום תכנים של בטיחות פיזית של סביבת הילד גם בבית, אולי מעט גם בחצר בסביבת הבית.
אנדריי מטיאס: אולי גם הסביבה אפילו היותר רחוקה.
אנדריי מטיאס: ואני רציתי באמת להדגיש את החשיבות העצומה שאני רואה בתחום של פעולות ההסברה והחינוך של ההורים, של הילדים בכל המערכות שניתן ואפילו הייתי הולך צעד אחד נוסף, הכשרה של פקחים עירוניים שכבר קיימים ממילא בנושא של פיקוח, בדיקה של בטיחות סביבתית, סביבת הבית והחצרות וכך הלאה במידה שיש נפגעים, ואפילו קיום פעולות של הסברה במקומות העבודה.
אנדריי מטיאס: אנחנו עוסקים בבטיחות בעבודה.
זבולון אורלב: אז בוא תתנדב שהמפקחים שלך ידריכו את העובדים באשר לבית.
זבולון אורלב: אל תטיל את זה על הרשות המקומית.
זבולון אורלב: זה לא חוכמה.
זבולון אורלב: אתה צריך לתרום את הפקחים שלך.
אנדריי מטיאס: המדריכים שלנו שמדריכים על בטיחות בעבודה ידריכו גם על בטיחות בבית.
זבולון אורלב: יפה מאוד.
זבולון אורלב: זאת בשורה טובה.
זבולון אורלב: מגן דוד אדום נתן קונדינסקי.
נתן קונדינסקי: את הנתונים האלה אנחנו מכירים במד"א.
נתן קונדינסקי: בעצם אנחנו מטפלים ב-98% מסך הכול ההיפגעויות האלה שאנחנו רואים אותם ביום יום.
נתן קונדינסקי: אני שומע פה על תקנות ועל חוקים.
נתן קונדינסקי: אני מכיר את הנושא הזה שנים רבות.
נתן קונדינסקי: זה ייקח זמן.
נתן קונדינסקי: בינתיים ילדים מתים.
נתן קונדינסקי: ילדים מתים כי הם נפגעים.
נתן קונדינסקי: הם נפגעים ואנחנו בעצם צריכים לטפל בהם.
נתן קונדינסקי: אבל זה שאנחנו צריכים לטפל בהם זה חלק מהמשימות של מד"א.
נתן קונדינסקי: אני רוצה להדגיש רק דבר אחד ואני רוצה שהוועדה תיקח את זה לתשומת ליבה וזה חלק מהחינוך.
נתן קונדינסקי: אם לא יהיה מישהו בקרבת מקום שיודע מה לעשות ויש פה הרבה מאוד מקרים כאלה, לא תהיה הצלה.
נתן קונדינסקי: אני רוצה להציל יותר ילדים.
נתן קונדינסקי: אני חושב שאפשר להציל אותם.
נתן קונדינסקי: אותם 150 ילדים, אני בטוח ש-50 מהם, יש פה אנשי רפואה שמכירים את הנושא, הטיפול הראשוני היה יכול בהחלט להציל חיים.
נתן קונדינסקי: ואנשים לא יודעים לעשות את זה.
נתן קונדינסקי: לא יודעים כי גם אין מספיק מודעות.
נתן קונדינסקי: אנחנו דוחפים, אנחנו עושים הכול.
נתן קונדינסקי: אתן לך דוגמה חבר הכנסת אורלב.
נתן קונדינסקי: נושא לימודי עזרה ראשונה בבתי ספר כחובה.
נתן קונדינסקי: יש חוק.
נתן קונדינסקי: למה הכנסנו את זה?
זבולון אורלב: מי שיזם את החוק הזה הוא ראש עיריית רחובות.
נתן קונדינסקי: נכון.
נתן קונדינסקי: ואני רק רוצה לומר לך שילדים שלמדו ועברו קורסים לעזרה ראשונה מצילים חיים.
נתן קונדינסקי: כי ילדים נפגעו בחצר בית הספר.
נתן קונדינסקי: היה דום לב אחד.
נתן קונדינסקי: ילדים עשו החייאה.
נתן קונדינסקי: אני מכיר מקרה בפתח תקווה שתלמידה הצילה את מורתה שהיתה בדום לב.
נתן קונדינסקי: אז אנחנו כאן מדברים על חוקים ותקנות ועל אכיפה.
נתן קונדינסקי: קודם כל נעשה כמה דברים במיידי שאפשר לעשות אותם בקלות רבה.
נתן קונדינסקי: במגזר הערבי.
נתן קונדינסקי: אנחנו רוצים להיכנס למגזר הערבי.
נתן קונדינסקי: רוצים להיכנס למגזר הבדואי.
נתן קונדינסקי: יש לנו קצת בעיה כי אנשים לא באים.
נתן קונדינסקי: ניסינו לתכנן מספר קורסים.
נתן קונדינסקי: פנינו לקהילה ולרשויות ולמועצות.
נתן קונדינסקי: זה קשה כי אין מספיק דחיפה מצד הרשויות ומצד הממשלה.
נתן קונדינסקי: אני זוכר פעילות אחת יוצאת מהכלל מבורכת ששר הבריאות הקציב תקציב של המשרד להכשרת אימהות המקושרות לטיפות החלב.
נתן קונדינסקי: אני רוצה לומר לכם שאני מכיר מקרים שאימהות הצילו את ילדיהם אחרי ההיפגעות.
נתן קונדינסקי: אחר כך צריך לבדוק למה.
נתן קונדינסקי: זה שהילד נפל לתוך הדלי והשכן היה יכול לעשות החייאה הוא הציל את הילד.
נתן קונדינסקי: וזה היה.
נתן קונדינסקי: זה קרה כי הוא למד והוא ידע מה לעשות.
נתן קונדינסקי: אני אומר שזה הדבר הדחוף שצריך לעשות.
נתן קונדינסקי: עד שיחוקקו חוקים ויתקינו תקנו ויאכפו אותם.
נתן קונדינסקי: אני מכיר, אני יושב בדיונים האלה כבר שנים רבות אבל זו הנקודה שבינתיים היא הדחופה ביותר.
נתן קונדינסקי: עד שיקרה הכול בואו נציל יותר ילדים.
נתן קונדינסקי: זה החלק שלנו כמד"א.
נתן קונדינסקי: אני רוצה לחלוק אתכם איך עושים את זה.
נתן קונדינסקי: תגידו אתם צריכים לעשות, אנחנו עושים.
נתן קונדינסקי: אנחנו עושים אבל זה לא מספיק.
נתן קונדינסקי: צריך גם דחיפה של הרשויות, צריך גם תקציב לנושא הזה.
נתן קונדינסקי: בהחלט אפשר להרים את זה.
זבולון אורלב: אפרופו אם הזכרת את טיפות חלב למה אי אפשר ידידיי במערכת הבריאות להטיל חובה על טיפות חלב שהם במסגרת הדרכת ההורים יתנו גם הדרכה לגבי כל סוגית הבטיחות בבית לרבות חומר בכתב.
יצחק ברלוביץ: זה נעשה.
יצחק ברלוביץ: לא רק בטיפות חלב אלא גם במחלקות היולדות.
יצחק ברלוביץ: כל יולדת שמשתחררת היום במרבית בתי החולים מקבלת הדרכה על ידי אחות שקיבלה הכשרה וחומר הסברה בכל מה שקשור בזה.
חנין זועבי: מי משלם בעד הקורסים האלה?
חנין זועבי: אתם משלמים או הרשות צריכה לשלם?
נתן קודינסקי: אנשים משלמים עבור הקורס.
נתן קודינסקי: אבל יש דבר אחד, ברגע שלא משלמים אז גם לא כל כך באים.
נתן קודינסקי: ברגע שיש מחויבות אנשים באים.
נתן קודינסקי: אם אני לוקח דמי רצינות עשרה שקלים אז הם יבוא כי הוא שילם עשרה שקלים.
נתן קודינסקי: אני נותן דוגמה.
נתן קודינסקי: במגזר הערבי ובמיוחד במגזר הבדואי עלות הקורס היתה עשרה שקלים וגם אז הם לא באו.
נתן קודינסקי: תארגני את הקבוצות.
נתן קודינסקי: אני בא לכל מקום.
נתן קודינסקי: בעשרה שקלים לאדם.
יצחק קדמן: קודם כל אני רוצה להשתמש בהזדמנות הזאת כדי להחמיא לארגון בטרם.
יצחק קדמן: זה ארגון שעושה עבודה נפלאה והצעיד אותנו בנושא הזה קדימה.
יצחק קדמן: הלוואי ויהיו להם יותר כוחות ויותר משאבים לעשות את העבודה שלהם בהיקפים יותר גדולים.
יצחק קדמן: כמה קל למנוע תאונות.
יצחק קדמן: היום כל אחד מפמפם בראש שילד מתחת לגיל 9 לא חוצה  לבד את הכביש וזה עובד.
יצחק קדמן: היום כמעט כל הורה יודע שלא חותכים נקניקיה בצורה כזאת שיש עיגולים כי נחנקים מזה.
יצחק קדמן: יודעים.
יצחק קדמן: זה נכנס לראש.
יצחק קדמן: אין לנו דרך למדוד כמה ילדים נצלו מפני שפמפמו להורים ולציבור.
יצחק קדמן: בעניין הזה חשוב לי להדגיש נקודה שנכונה גם בתחומים אחרים בנושא החינוך.
יצחק קדמן: הכי חשוב דוגמה אישית של ההורה.
יצחק קדמן: יש עכשיו פרסומת נפלאה, נדמה של המכון לבטיחות וגיהות, על ילד שמטפס להוריד משהו מלמעלה.
יצחק קדמן: מי שרואה את האבא או את האימא מתנהגים בחוסר זהירות לא תעזור שום חוברת הסברה.
יצחק קדמן: ומי שרואה להיפך את ההורים נותנים דוגמה אישית בהתנהגות בטוחה גם הילד יתנהג בהתנהגות בטוחה.
יצחק קדמן: פחות הטפה ויותר דוגמה אישית.
יצחק קדמן: אני לא יודע אם הוזכר פה, הייתי בחדר הסמוך.
יצחק קדמן: שמה היה דיון בתאונת בית רצינית בהיקפים נוראים של ביטול אחות בית ספר.
יצחק קדמן: זה קשור ולא קשור.
יצחק קדמן: זה היה בוועדת העבודה והרווחה.
יצחק קדמן: כמה דברים היו יכולים להימנע אילו היו יותר אחיות בבתי ספר.
יצחק קדמן: אגב, נושא בית הספר.
יצחק קדמן: יש יותר מדי תאונות.
יצחק קדמן: אנחנו עדים לזה שבית ספר מזעיק את ההורים במקום להזעיק את רשויות הטיפול הדחוף.
יצחק קדמן: למעשה מדינת ישראל משלמת לגוף מסחרי רציני שיגיע בכל מקרה של תאונה.
יצחק קדמן: לאו דווקא תאונה שמצריכה אשפוז או החייאה.
יצחק קדמן: ממה שאני מקבל בשטח זה לא עובד.
יצחק קדמן: הרבה מאוד בתי ספר לא יודעים בכלל שהשירות הזה קיים.
יצחק קדמן: הם מזעיקים את ההורים שהם באמצע העבודה והם לא מומחים גדולים לבריאות ורפואה.
יצחק קדמן: דבר שמן הראוי לתקן.
יצחק קדמן: אני הצעתי בשעתו לאמץ פרויקט שנעשה במדינת ניו יורק לפני לא מעט שנים וזה סבסוד התקנת סורגים למשפחות מאוכלוסיות חלשות.
יצחק קדמן: גם אם יהיו תקנים, יש היום בתים שכבר נבנו.
יצחק קדמן: זה לא בתים חדשים ששמה ייכנס תקן בית בטוח לילדים.
יצחק קדמן: בניו יורק הדבר הזה עשה פלאים.
יצחק קדמן: והאמריקאים מדדו כל דבר לפי הדולר.
יצחק קדמן: והתברר שמדינת ניו יורק חסכה הון תועפות בהשקעה מינימאלית לסבסוד סורגים, חסכה המון תאונות, טיפולים בבתי חולים, כל הדברים שקשורים בהפסד ימי עבודה וכדומה.
יצחק קדמן: אני בשעתו הצעתי את זה לביטוח הלאומי.
יצחק קדמן: הם לא הרימו את הכפפה.
יצחק קדמן: כי הם אומרים שכל דבר טוב צוחקים על הביטוח הלאומי.
יצחק קדמן: אבל אולי שמישהו ירים את הכפפה  הזאת.
יצחק קדמן: תסבסדו התקנת סורגים.
יצחק קדמן: ויש הבדל בין סורגים למניעת פריצה לסורגים למניעת נפילה.
יצחק קדמן: הם יכולים להיות יותר זולים.
יצחק קדמן: אני אומר את זה כי אחת הטענות היא שאם תהיה שריפה אי אפשר יהיה להיכנס הביתה.
יצחק קדמן: אפשר לפתור את הדברים האלה.
יצחק קדמן: תסבסדו לאוכלוסיות חלשות התקנת סורגים ומספר התאונות יפחת.
יצחק קדמן: הוזכר פה המגזר הערבי.
יצחק קדמן: צריך להזכיר את המגזר החרדי.
יצחק קדמן: במגזר החרדי יש בעיה קשה מאוד של היפגעות בתאונות.
יצחק קדמן: איך אומרים לי חברי מבית חולים הדסה, כל מוצאי שבת זה בשבילנו אינתיפאדה.
יצחק קדמן: כל הדברים שנפלו מהפלטה, כל הדברים שבשבת קורים כי הילדים נמצאים יותר בבית.
יצחק קדמן: במגזר החרדי צריכים לעשות עבודה מיוחדת ואני בטוח שאפשר לעשות.
יצחק קדמן: זה לא נושא שנוי במחלוקת.
יצחק קדמן: צריך להפעיל מנהיגים רבניים כאלה ואחרים בתוך הקהילות מפני שיש שמה שיעור תאונות מאוד גבוה.
יצחק קדמן: דבר אחרון, חלק עצום מהדברים הם דברים שאפשר למנוע בפרי של עבודת הסברה ופיתוח מודעות.
יצחק קדמן: הידית של המחבת תמיד כלפי פנים, לא כלפי חוץ.
יצחק קדמן: איזה מאמץ זה דורש ממני?
יצחק קדמן: וכמה שמן רותח אפשר ככה למנוע כדי שאחר כך לא נצטרך לטפל בתוצאות של זה.
יצחק קדמן: אבל יש דברים שבהם לא יעזרו מודעות והסברה.
יצחק קדמן: אני בעיקר מפנה את דבריי לרשויות המקומיות.
יצחק קדמן: אתה יכול להגיד לילד לא משחקים בכביש.
יצחק קדמן: אבל אם אין לו אלטרנטיבה, מה עשינו?
יצחק קדמן: אתה יכול להגיד תשמע תקפיד ללכת על המדרכה אבל אם בישוב מסוים אין מדרכות אז איפה הילד ילך?
יצחק קדמן: אין מדרכה.
יצחק קדמן: אין מקומות חנייה מוסדרים.
יצחק קדמן: באוכלוסייה הבדואית יש כמות של פגיעות בלתי נסבלת.
יצחק קדמן: אם אנחנו לא ניצור תשתית מתאימה, וזה אומר, בילוי שעות פנאי.
יצחק קדמן: בחודש האחרון יצא דוח של מבקר המדינה על הנושא שלא זכה כמעט להתייחסות.
יצחק קדמן: הוא דיבר על מה הם דפוסי שעות פנאי מה שהיה פעם קרוי החינוך הבלתי פורמאלי.
יצחק קדמן: זה משהו נוראי.
יצחק קדמן: עיריית ירושלים קיבלה ממדינת ישראל 30 אגורות לשנה פר ילד בנושא של החינוך הלא פורמאלי.
יצחק קדמן: אי אפשר לעשות עם זה שום דבר.
יצחק קדמן: והילד שאין לו מגרש מואר בלילה שהוא יכול לשחק בבטיחות הוא ישחק על הכביש.
יצחק קדמן: חלק מזה ייגמר בתאונות, חלק מזה ייגמר בעבריינות.
יצחק קדמן: אנחנו צריכים לעסוק לא רק ב"סור מרע" אלא גם ב"עשה טוב".
זבולון אורלב: אתי בנימין, יושבת ראש הנהגת ההורים הארצית.
אתי בנימין: יש פרויקט נפלא שנקרא נתיב האור.
אתי בנימין: זה פרויקט שבו מגיעים מדריכים ומלמדים את הילדים מה זה בטיחות בחשמל.
אתי בנימין: דברים מאוד מאוד קטנים.
אתי בנימין: שאסור לפתוח מקרר כשאתה יחף.
אתי בנימין: כל מיני דברים באמת קטנים.
אתי בנימין: הילדים האלה מעבירים את המודעות מה שהם לומדים בבית הספר בפרויקט הזה, הם מעבירים הביתה.
אתי בנימין: ומעבר לזה הם גם הופכים להיות נאמני בטיחות שמתריעים על מפגעים של חברת החשמל, הן בבית הספר, הן ברחוב, הן מפגעים של חשמל בבית.
אתי בנימין: הם גם מנחים את ההורים.
אתי בנימין: אפשר אולי להכניס פרויקט כזה באמצעות ארגון בטרם לבתי ספר ולחנך את הילדים למודעות.
אתי בנימין: זה דבר אחד.
אתי בנימין: הדבר השני שאני רוצה להציע, אולי באמת באמצעות תשדירי שירות בטלוויזיה וברדיו כמו שנתן עדות ד"ר פייגין, על אותה סבתא שבסך הכול רצתה לכסות את הנכד שלה עם המעיל, היא לא חשבה שהוא ייחנק מזה.
אתי בנימין: אלה דברים פשוטים שהרבה לא חושבים עליהם.
אתי בנימין: ואני חושבת שבאמצעות תשדירי טלוויזיה אנחנו נוכל להשיג הרבה יותר.
אתי בנימין: הרבה יותר מודעות.
זבולון אורלב: ארגון בטרם.
זבולון אורלב: אני מאוד מאוד מבקש שתתייחסו לסוגיה של ההסברה והמודעות.
זבולון אורלב: לא הקדשנו לזה מספיק זמן.
מיכל קליין: קודם כל לשאלתך חברת הכנסת זועבי, חלק מהעבודה שלנו בוועדה של פילזר היתה באמת גם להסתכל על אמות מידה שקבעה ועדה אחרת שארגון בטרם ייסד אותה.
מיכל קליין: אחד הדברים של הוועדה של בטרם, היא כן דיברה על הגידור של בתים פרטיים.
מיכל קליין: זה לא התקבל בוועדה.
מיכל קליין: אני כן רוצה להגיד שיש איזושהי התייחסות או חשיבה ובהחלט, אני לפחות כאשת מקצוע מארגון בטרם בהחלט חושבת שהחצר היא חלק מהבית.
מיכל קליין: זה כתוב ואפילו מצוין בדוח פילזר.
זבולון אורלב: מר פילזר אתה תקבל עוד פעם רשות דיבור ותשתדל להשיב לה למה לא התייחסתם לחצר.
מיכל קליין: הנושא השני, מה קורה שכבר יש תקנות?
מיכל קליין: אני מאוד שמחה לשמוע שיהיו תקנות בדברים מאוד מהותיים כמו נפילות מחלונות או גילוי אש.
זבולון אורלב: הצעת החוק שלי עדיין מונחת על שולחן הכנסת הזאת.
זבולון אורלב: לא מורידים אותה מסדר היום.
מיכל קליין: השאלה היא באמת אחר כך אחרי שהוועדות המקומיות אכן בודקות את העמידה בתקנות, הרי הם לא מסתכלים על כל הדברים אלא בוחרים דברים מסוימים.
מיכל קליין: לכן לא תמיד יש במודעות באמת להסתכל גם על דברים שאנחנו פה חושבים שכיסינו את זה.
מיכל קליין: זאת אומרת יש תקנות, הכול בסדר.
מיכל קליין: לא בטוח שבסופו של יום יבדקו את זה.
מיכל קליין: הנושא הזה של מה מוחלט במסגרת הוועדה המקומית שיותר שמים דגש או פחות שמים דגש ולתת את טופס 4, זו גם שאלה שאני רוצה להציף אותה.
מיכל קליין: אני שואלת איך אנחנו נדאג לזה שהרשויות המקומיות את אותם דברים שנמצאים בתקנות ויהיו בתקנות אכן ייבדקו.
מיכל קליין: כנ"ל גם לגבי היידוע.
מיכל קליין: אני יודעת לפחות שיש באמת את הנושא הזה של הגבהת טמפרטורת המים.
מיכל קליין: לא כל הבונים ולא כל הבודקים האם עומדים בתקנה הם אכן בודקים את זה.
מיכל קליין: זאת שאלה מהותית בעיניי שאנחנו צריכים להתייחס אליה.
מיכל קליין: חבר הכנסת אורלב אתה הצעת נושא של תו.
מיכל קליין: אנחנו מאוד מקווים שמכון התקנים אכן ירים את הכפפה.
מיכל קליין: אנחנו מאוד תומכים בזה שיהיה תו וולונטארי.
מיכל קליין: בינתיים גם בדוח ועדת פילזר נקבע שעד שבאמת יהיה תו תקן, התו שתקף, אנחנו כתבנו את זה.
מיכל קליין: אלה אמות המידה שמפורטות פה.
מיכל קליין: מה צריך להיות בבנייה של בית בטוח לילדים.
מיכל קליין: אני רוצה להזמין יזמים או עיריות שמעונינות ליישם.