GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורית גוטמן: לא יכול להיות שרק משרד אחד יטפל בסוגיה הזאת, כי היא סוגיה רב ממדית.
אורית גוטמן: לא חשוב מאיפה נתחיל, אם נתחיל בתשתיות.
אורית גוטמן: מספיק לנסוע לביקור ברהט, שהיא לא המקום הכי מוזנח במגזר הבדואי באזור שלנו ולראות שבקלות אפשר לדרוס ילד, כי לא ברור איפה מתחיל הכביש ואיפה הוא נגמר---
אורלי לוי אבקסיס: ---אבל זה המזל, שהוא יקבל את הטיפול הרפואי, אז כבר חוק הזכויות החולה הופך להיות חוק, כי המרחקים מה...
אורית גוטמן: ללא ספק, ואז אנחנו הולכים לסוגיה של הכשרה וההתאמה התרבותית היא מאוד מאוד מורכבת.
אורית גוטמן: למשל אחת הסוגיות, האם להכשיר יותר עובדים סוציאליים, זה תחום ההכשרה שאנחנו נותנים פה, מהמגזר, או לא, ולכל דבר כזה יש מורכבות וגם על זה צריך לתת את הדעת, כי פעמים רבות יותר קל למי שלא שייכת לאותו שבט להיכנס ולעשות ביקור בית, או לפעול למען קידום האוכלוסייה, ודווקא מאותו שבט, לאור כל הדברים שנאמרו פה, זה יותר בעייתי וכדומה.
אורית גוטמן: לקצר את הסיפור, ללא ספק צריכים להקים, כמו התכנית הזו, עוד תכנית בהקשר הזה.
אורית גוטמן: אני אומרת את זה לא בשמחה, כי אני חושבת שצריכה להיות אחריות למדינה, לקחת אחריות ולהחזיר אותם להיות כלל הציבור.
אורית גוטמן: אנחנו יודעים שהנתונים של מוות של ילדים במגזרים האלה הוא קצת יותר גבוה מהנתונים המופיעים פה, אבל עדיין, גם אם נצא מתוך נקודת הנחה---
זבולון אורלב: לא, לא, אם את חושבת שהנתונים צריכים---
אורית גוטמן: הם די קרובים.
זבולון אורלב: לא, יושבת כאן גב' אתי וייסבלאי, היא מרכזת המחקר שלנו, אני מבקש ממך מחר בבוקר להעביר לה את הנתונים ונעשה כאן תיקון.
זבולון אורלב: לא יכול להיות שמסמך שמונח על ידי מרכז המחקר של הכנסת איננו מדויק עד הספרה האחרונה.
אורית גוטמן: בכל אופן אנחנו יודעים למשל שבכל סוגי המוות, במגזר הערבי יש בעיות בייחוד בהקשר של תאונות הדרכים ולכן אני חושבת, או ממליצה, שיהיה טיפול מולטי דיסציפלינרי, שיהיה טיפול שלוקח בחשבון את הסוגיות הייחודיות של המגזרים האלה, כן של תרבות, כן של ההנהגה המקומית וכדומה, ולמרות שברשות המקומית אין לו סמכות, לאור הנסיבות האלה, תינתנה סמכויות נוספות.
אורית גוטמן: כלומר אני כן מצפה שתהיה יצירתיות במרחב הפעולה שמתאפשר כי בסופו של דבר זכות לחיים קודמת לכל הזכויות האחרות שדיברנו פה עליהן וציינת אותן, ובצדק, כלומר אנחנו באמת מדברים פה בדיני נפשות.
אורית גוטמן: לכן אני באמת ממליצה לא רק מתן המשאבים הכספיים, שלבטח צריכים להגיע, אלא גם טיפול כולל.
אורית גוטמן: אני רוצה לספר שהייתי לא מזמן בהודו ובהודו, באחד מהאזורים היותר נחשלים, משרד הבריאות המקומי אמר, 'כדי להגיע לשינוי האוכלוסיות, אני חייב עובד סוציאלי שיודע לנהל את התקשורת במקום, עם אותם הצרכנים'.
אורית גוטמן: שוב, לא בהכרח עבודה סוציאלית צריכה להיות בחזית הזאת, אבל בוודאי צריכה להיות גישה משולבת, אז בין משרדית ואופרציה מהר ככל שניתן.
זבולון אורלב: אם מותר לי ללחוץ עלייך, זה לא פתרון קל לזרוק כל דבר על הממשלה ועל הממשלה ועל הממשלה, ולפתור כך די בקלות את האחריות של המנהיגות המקומית, המנהיגות הקהילתית, המנהיגות הדתית, המנהיגות החברתית?
אורית גוטמן: נכון, אבל בנושאים של מוות, מוות הוא לא נושא שאוהבים לטפל בו.
אורית גוטמן: לקראת המושב שלנו מחר שוחחנו עם לא מעט ראשי רשויות מהאזור הזה ומרביתם טענו, כמו שיש לנו עדויות לזה מסקרים אחרים שהתעסקנו בתפיסות לגבי אובדן, שסוגיות מוות הן נחלת הפרט ולא נחלת החברה, למעט השכול המכונן, הביטחוני וכדומה.
אורית גוטמן: לכן אני אומרת, אנחנו צריכים למצוא איזון עדין בין הפרט ובין המדינה, כדי לקדם את המהלך וכדי ליצור בו התקדמות.
אורית גוטמן: אני, כאזרחית וכעובדת סוציאלית, מצפה לראות את מחויבות המדינה.
אורית גוטמן: לא יכול להיות שכל נושא נשלח אותו לארגונים פרטיים, טובים ככל שיהיו, ולעמותות פרטיות.
מימי אקרמן: את מסתכלת עליי?
אורית גוטמן: חלילה.
אורית גוטמן: אני חושבת שצריך להיות איגום משאבים, אבל המדינה צריכה להוביל, בוודאי בסטרט אפ הזה, במהלך הראשון.
אורית גוטמן: ושוב, לא היינו מגיעים להדרה הכל כך גדולה של האוכלוסיות האלה לו המדינה היתה לוקחת יותר אחריות.
אבי דיכטר: דיברת על רהט.
אבי דיכטר: אני חושב שרהט זה שליש מהאוכלוסייה הבדואית בדרום, זה המודל הכי משובח שנעשה כשהוחלט על עיור הבדווים.
אבי דיכטר: לקחת שליש, אף אחד לא חלם שזה יקרה.
אבי דיכטר: אי אפשר להגיד שהבעיות ברהט של תאונות דרכים ושרשרת המשאיות כבדות שחוסמת שם רחוב או מעבר חצייה, שזה מוצר לדעתי לא קיים מבחינת סימון, או תמרור, או כיכר, או 1001 דברים אחרים הם לא ממחויבותה של הרשות המקומיות.
אבי דיכטר: אם את אומרת שהמדינה זה הרשות המקומית, אז אני מסכים איתך, אבל לדעתי הרשות המקומית זו מדינה בתוך מדינה וכך צריך להיות ולכן אי אפשר לומר שברהט יש בעיה של ילדים שלא מבינים את מדיניות התנועה שלהם, וזו אחריות מדינתית.
אבי דיכטר: בקצב הזה אנחנו לא נסיים את הטיפולים, כי זה רהט וזה באר שבע וזה ירקא וזה כל ישוב אחר.
אבי דיכטר: לכן אני חושב שהרשות המקומית צריכה לאגם את המשאבים, היא זו שמביאה את משרדי הממשלה השונים, אבל יש גורם אחד מוביל.
אבי דיכטר: כשהתחלנו להכניס את תכנית 'עיר ללא אלימות', שהוכנסה ל-12 ערים, לשמחתי היום היא הורחבה ל-78 רשויות, אני לא רוצה לומר שהיא במעלה המדרגות היורדות, מפני שעלו במספר אבל ירדו בתקציב, מה שברור לכולנו שזה סיפור שאם לא יקבל גיבוי תקציבי אחר, הוא ינפח את נשמתו.
אבי דיכטר: מה לעשות, גם צריך קצת כסף בחיים, לא רק מזל.
אבי דיכטר: אבל כשעברו מפיילוט לתכנית, נקבע כלל ברזל, שאת התכנית יוביל ראש הרשות.
אבי דיכטר: מפני שזו באמת הפונקציה שיכולה לאגם ולעגן את כולם, את המשטרה ואת משרדי החינוך, הרווחה וכל מי שיש לו יד ורגל בסוגיה הזאת.
אבי דיכטר: אז אי אפשר לבוא ולומר שזו אחריות של הממשלה בלבד.
אבי דיכטר: אחריות מיניסטריאלית יש לממשלה תמיד, אבל ביישוב, ברהט או בכסייפה, או בלקייה  או בכל ישוב אחר, חלק מהאופן שבו מודדים ראש רשות זה על הבסיס הזה.
אבי דיכטר: זו אחת הבעיות במגזר הערבי, שרוב הוועדות הקרואות וראשי הרשויות הממונים הם במגזר הערבי.
אורית גוטמן: אני רק אגיד משפט אחד, אני מסכימה בעיקרון, אבל עד לשם אני חושבת שצריך להשקיע משאבים ולעזור להגיע למצב הזה.
אבי דיכטר: זה לא עובד בטור, זה עובד במקביל.
אבי דיכטר: אני לא חושב שהחיים שלנו בהרבה מאוד תחומים, גם לא בתחום הזה, בנויים בטור, הם בנויים במקביל.
אבי דיכטר: יש את השקעות המדינה ויש את השקעות הרשות המקומית, אי אפשר לסדר את הדברים האלה בטור, כי ברור לחלוטין שאנחנו לא נסיים את זה אף פעם.
זבולון אורלב: אם אני קורא אותו נכון, ואני מאוד מסכים, לא צריכים לחכות שיסללו את הכביש ואת המדרכה, שיהיה ברור איפה נוסעים ואיפה הולכים, כדי לדאוג שתהיינה תכניות חינוכיות בבתי הספר והדרכת ההורים.
זבולון אורלב: צריך לדפוק על השולחן ביישוב ולומר 'רבותיי, פה נהרגים ילדים, בואו נראה מה אנחנו עושים גם בנתונים הקיימים.
זבולון אורלב: מצד אחד נלחץ על הממשלה להשיג תקציבים להסדיר מדרכות וכדומה, אבל מצד שני בואו נראה מה אנחנו יכולים לעשות, איפה האחריות שלנו בעניין הזה, וננתח כל מקרה ונראה מה קרה ואם יכולנו למנוע את הדבר הזה'.
זבולון אורלב: זאת כוונתי.
זבולון אורלב: כאילו היה משתמע מדברייך שיש רק אחראי אחד.
זבולון אורלב: אני מאלה שגורסים שהמדינה לא יכולה לטפל בכל אזרח, בכל בעיה, בכל זמן ובכל מקום.
זבולון אורלב: היא לא יכולה.
זבולון אורלב: אני מאוד מעודד את המגזר השלישי, דרך אגב, אני גם ראש השדולה לקידום החברה האזרחית בכנסת.
זבולון אורלב: אני מסכים שיש חלוקה, מה המדינה צריכה לעשות, מה השלטון המקומי, אבל יש כאן שותפות---
אורלי לוי אבקסיס: אבל לפעמים קל מאוד לגייס את משרדי הממשלה כשיש לך תכנית, אז באמת בכל מקום ובכל רשות צריכים לשבת, כמו שאני חושבת שהוצע פה, ולגבש תכנית ואז כשאתה בא עם תכנית מוכנה, אז יותר קל לך לגייס את המשרדים.
אורית גוטמן: אבל אני אומרת שיש צעד אחד מקדים, אפרופו האוכלוסיות המוחלשות ואפרופו אוכלוסיות בעוני וכדומה, יש פה ציפייה שבעיניי, שבע שנים אני באזור הזה, היא לא כל כך ריאלית, ולכן אני אומרת את מה שאמרתי.
אורית גוטמן: אני לא אומרת באופן עקרוני שלא צריך להיות איגום משאבים ולא צריכים להיות גם החברה האזרחית וגם המדינה וגם ברמת המקום, אני מציעה גם להסתכל על זה שבמצבים של הצֶבֶר הזה, של עוני, מוחלשות וכדומה, אם לא יהיה פרודקט משמעותי של המדינה, אנחנו נדון בעוד שנה באותו מצב שוב.
זבולון אורלב: מר דורון אגסי.
דורון אביטל: אני עובד סוציאלי בהכשרתי ובתפקידי אני מנהל את עמותת 'שלום בנייך'.
דורון אביטל: העמותה הזאת היא עמותה לאיתור, טיפול ומניעה בתחום מאוד לא פשוט של פגיעות מיניות במגזר החרדי והדתי.
זבולון אורלב: ואתה מועסק על ידי מי?
דורון אביטל: על ידי עם ישראל, לא מדינת ישראל, לצערי.
דורון אביטל: לא הרשות ולא המדינה לא לקחו אחריות בתחום הזה של לעודד את התחום הזה אצלנו.
דורון אביטל: בכל אופן, מה שאני רוצה להתחיל זה דווקא בהישגים שיוצאים מגדר הרגיל שאנחנו פוגשים בשנים האחרונות במגזר החרדי.
דורון אביטל: אני חושב שישנה פתיחות שלא צפיתי אותה, בין הרבנים והציבור בכללותו.
דורון אביטל: אני חושב שהציבור החרדי עובר תהליך עמוק של היפתחות לחברה הכללית.
דורון אביטל: אחד מהרבנים החשובים בבני ברק אמר לפני שנתיים, 'נפלו חומות הגטו'.
דורון אביטל: אני חושב שזה אומר הכל.
דורון אביטל: נפלו חומות הגטו.
זבולון אורלב: לא הוציאו פשקווילים?
דורון אביטל: זה עניין מציאותי.
דורון אביטל: מי שמסתכל קדימה מבין שיש פה תהליכים חברתיים.
דורון אביטל: בוועדה לידינו דנים בנושא של יציאה לעבודה של הציבור החרדי.
דורון אביטל: אני חושב שיש תהליכים מדהימים, יש ערים חדשות שנבנות, יש תהליכים עמוקים.
דורון אביטל: הציבור החרדי היום הוא כבר 600,000 - 700,000 איש, זה כבר לא שטיבלך, זה כבר ציבור ענק, גדול, שמורכב מהמון המון תת קבוצות, אנשים שבאים מחוץ לארץ, אנשים מהארץ, מכל מיני מגזרים וזה כבר לא שטיבלך.
דורון אביטל: זה ציבור גדול וצריך להתייחס אליו בצורה לא סטיגמטית, כי כשאתה אומר חרדי, אתה אמרת על 600,000 אנשים.
דורון אביטל: למשל אנחנו בדקנו מה מונע מילד חרדי לקבל טיפול.
דורון אביטל: אחד הדברים היה חשש מפני הנושא של פסיכולוגים, פסיכולוגיה, עובדים סוציאליים, תורה, איפה זה נפגש.
דורון אביטל: אחד הדברים הראשונים שעשינו, הכשרנו אנשי מקצוע חרדים שיוכלו לטפל.
דורון אביטל: אני בא לרב, אני אומר לו 'הרב, יש לי מטפלת חסידת גור', אהה, 'עובדת סוציאלית שעברה הכשרה לטיפול בקרבנות פגיעה מינית', הסיפור הוא אחר לגמרי.
דורון אביטל: אם אני צריך לשלוח אותו לאגודת  אל"י בתל אביב, זה כבר המון פחד וחשש.
דורון אביטל: זה קורה.
דורון אביטל: גם לאגודת אל"י בתל אביב מפנים ילדים חרדים, אבל כשאנחנו רוצים לעודד את האוכלוסייה אנחנו צריכים כמה שיותר להנגיש את המענים בצורה כזו שיתאמו את תפיסת העולם.
דורון אביטל: הכשרת אנשי מקצוע חרדים זה היה אחד הדברים...
דורון אביטל: היה לי מקרה מזעזע מלפני שנתיים, של שתי ילדות, נדמה לי בכיתה ב', שנפגעו מינית ברחוב.
דורון אביטל: התקשר אליי האבא ואמר לי 'אני אבא של אחת הבנות ואני מחפש מטפלת לבת שלי, אבל היא דוברת אידיש, יש לך מטפלת דוברת אידיש?'
דורון אביטל: ולפני שנתיים-שלוש לא היתה לנו מטפלת דוברת אידיש ופשוט הלב שלי נשבר, אמרתי, איך יכול להיות שילדה דוברת אידיש לא תזכה לטיפול הכי מקצועי והכי טוב שיכול להיות.
דורון אביטל: עשינו הכשרה למטפלות, בין היתר כאלה שמדברות אידיש.
דורון אביטל: היום יש לי מטפלות שמדברות אידיש.
דורון אביטל: הגיעו אליי מקרים נוספים ממגזרים מאוד מאוד רחוקים מאיתנו, במאה שערים, ממקומות של הקבוצות המאוד סגורות, אז הילדה שם דוברת אידיש והיה לנו מענה.
דורון אביטל: מצער אותנו כל מקרה לגופו, אבל לפחות ידענו שאנחנו יכולים לתת מענה מקצועי.
דורית וגנר: הטיפול כרוך בתשלום?
דורון אביטל: הטיפול כרוך בתשלום, ופה אני אתחיל לדבר על הבעיות.
דורון אביטל: גב' סלוצקי, ידידתי, לפחות לשעבר, אני מקווה שגם לעתיד, אחרי שהיא תשמע מה אני הולך להגיד.
דורון אביטל: גב' סלוצקי הזכירה את זה שיש היום תקציב לטיפול ייעודי בילדים שנפגעו מינית והתקציב הזה נגיש לכל אחד, ואני רוצה להגיד חד משמעית, התקציב הזה לא נגיש לכל אחד, מסיבה מאוד פשוטה.
דורון אביטל: אני לא מצליח להבין, ילד שנפגע מתאונת דרכים, ילד שחולה במחלה, הוא יכול להגיע לכל בית חולים, לכל קופת חולים, לכל רופא עצמאי ודרך קופת חולים לקבל מענה.
דורון אביטל: הדבר הזה, ילד שנפגע מינית, עד לפני שנתיים בכלל מדינת ישראל התעלמה מזה, עכשיו, ברוך ה', מדינת ישראל לקחה על זה אחריות, אז מה זה אומר?
דורון אביטל: משיחה עם פקידת סעד רכזת ירושלים, שהיתה לי לפני שעה, מי שלא יבוא ללשכת רווחה ויפתח תיק, אינטייק, כולל הכל, בלשכת הרווחה, לא יקבל את הטיפול הזה.
דורון אביטל: רבותיי, הרבה אנשים לא מעוניינים שיהיה להם תיק בלשכת הרווחה.
דורון אביטל: למה אם הילד שלי נפגע מינית על ידי שכן אני צריך לפתוח תיק בלשכת הרווחה, מה זה הדבר הזה?
דורון אביטל: הרבה אנשים במגזר החרדי מאוד חוששים מהנושא הזה של תיק בלשכת הרווחה, גם בכל הציבור---
אורלי לוי אבקסיס: זו חובת דיווח.
דורון אביטל: אני לא מדבר על חובת דיווח עכשיו, בכלל לא מדבר על חובת דיווח, יש הרבה מקרים שאין להם חובת דיווח.
דורון אביטל: אם שכן פגע, אין על זה חובת דיווח.
דורון אביטל: אני מדבר עכשיו על התנאי הזה.
דורון אביטל: איך אנחנו מתנים טיפול לילד שנפגע מינית, שאין על זה חובת דיווח, בפתיחת תיק בלשכת הרווחה?
זבולון אורלב: מי אמר לך שצריכים לפתוח תיק?
דורון אביטל: גב' רות מטות לפני שעה, וזה לא רק גב' מטות, כל המערכת עובדת כך.
דורון אביטל: יש לי עכשיו 14 ילדים בירושלים שנפגעו מינית על ידי שכן, עכשיו אני מטפס לירושלים לפגוש את האמהות שלהן והיא אמרה לי 'לא נטפל באף אחד בלי שתפתח תיק בלשכת הרווחה'.
חנה סלוצקי: זאת לא המדיניות.
חנה סלוצקי: דורון, כמה פעמים התקשרת אליי בערב הביתה, בבוקר---
דורון אביטל: ובימי שישי.
חנה סלוצקי: ואז היית מעלה בעיות.
חנה סלוצקי: אז כמו שאתה מעלה את הבעיה הזאת, אנחנו במדיניות המשרד חד משמעית, כדי לטפל בילדים, לא צריכים לפתוח תיק במחלקה לשירותים חברתיים.
אורלי לוי אבקסיס: אז אולי תעשו רענון נהלים, שגם העובדים שלכם יידעו את זה?
חנה סלוצקי: לכן אני אומרת, דורון היה יכול לפנות אליי.
זבולון אורלב: יש כבר הישג אחד לישיבה הזאת.
דורון אביטל: נפלא.
דורון אביטל: הדבר הנוסף שאני חושב שהוא אחד מאבני הנגף שהיום מסכנים ילדים בכלל במדינת ישראל ובעיקר במגזרים קטנים ומשפחתיים וקהילתיים, זה הנושא של חובת דיווח.
דורון אביטל: ודאי שיש תת דיווח במגזר החרדי, כמו בקיבוצים, כמו במושבים, כמו בכל מקום שהוא קהילה קטנה.
דורון אביטל: איפה הבעיה כאן?
זבולון אורלב: אתה הוצאת לשון הרע על כל מיני קהילות ש---
דורון אביטל: כל מה שאמרתי מתועד.
זבולון אורלב: תן לי את הנתונים.
דורון אביטל: אתה תקבל נתונים על הקיבוצים וכל מקום שאתה רוצה.
דורון אביטל: איפה שיש מקום שהוא קהילתי, כמו בתוך משפחה, יותר קשה לדווח, כמובן גם במגזר החרדי.
דורון אביטל: אני רוצה להגיד פה משהו מאוד חשוב, החוק היום, בפרשנות שלו, של חובת דיווח, לדעתי עושה עוול מאוד גדול ואנחנו חייבים לשנות את הדבר הזה.
דורון אביטל: בעוד שבועיים יש לנו שולחן עגול, זימנו המון, גם את גב' חנה סלוצקי שלא תוכל להיות, אבל יהיה נציג של פקידות הסעד, של עמותות ושל עובדים סוציאליים, של הפרקליטות, של אנשים, לדון בנושא של החוק.
דורון אביטל: למה?
דורון אביטל: מי שיסתכל באמנת האו"ם לזכויות הילד, יש זכות בסיסית של ילד לקבל טיפול רפואי, לא יכולים להתנות טיפול רפואי בשום דבר אחר.
דורון אביטל: מה קורה היום במדינת ישראל על פי החוק?
דורון אביטל: אני לא מדבר על זה שמי ששומע צעקות מהשכנים, מי ששומע צעקות מהשכנים ויש ילד בסיכון, חייב לדווח על זה.
דורון אביטל: רופא שמגיע אליו ילד עם כוויות, חייב לדווח על זה.
דורון אביטל: מה קורה כשאדם פונה לטיפול?
דורון אביטל: החוק לא התייחס בצורה נכונה לדבר הזה.
דורון אביטל: כשאדם בעצמו פונה לטיפול, פונה אלינו, לא אחת, נערה בת 16 שאומרת 'אח שלי פגע בי, אני רוצה עזרה', אני אומר לה 'כל הכבוד שפנית, אנחנו נעשה הכל כדי לעזור לך, את הגעת למקום הנכון, אבל אני חייב לעדכן אותך, אני חייב לדווח על אח שלך לרשויות, חייב'---
חנה סלוצקי: אבל יש ועדת פטור.
דורון אביטל: לא אמרתי משטרה.
דורון אביטל: ועדת פטור היא ועדה סטטוטורית של משרד הרווחה, היא לא רוצה להגיע לוועדת הפטור.
חנה סלוצקי: זה לא משרד הרווחה, זה משרד המשפטים.
דורון אביטל: אני חושב שעל פי חוק, אם אדם פונה לטיפול, כמו לבית חולים, כמו לחדר מיון, אי אפשר למנוע מקרבן טיפול.
דורון אביטל: אני צריך לאיים עליה 'אם את לא תהיי מוכנה לדווח על אח שלך, אז אנחנו לא נטפל בך'.
דורון אביטל: ממש לא?
דורון אביטל: זו המציאות.
זבולון אורלב: יש לי שאלה אליך, אם הילדה הזאת היתה מגיעה לבית חולים, לא היו מטפלים בה?
דורון אביטל: אני שואל את אותה שאלה.
חנה סלוצקי: אני מוכרחה פה להגיב.
חנה סלוצקי: דורון, אתה כל כך מכיר ויודע, מדינת ישראל, משרד המשפטים והמשטרה ומשרד הרווחה הקימו את ועדות הפטור.
חנה סלוצקי: ועדות הפטור מיועדות במיוחד לכל האוכלוסייה הזו, הערבית והחרדית וכל מיני אוכלוסיות שאסור לדווח למשטרה בתהליך המסוים הזה וצריך להגיש את העזרה וקודם הטיפול.
חנה סלוצקי: מספר הפניות שלנו לוועדות הפטור הולך וגדל כל שנה, אין לי פה את הנתונים, אני מוכנה להעביר---
זבולון אורלב: יש לי שאלה אחת אלייך, להניח את דעתי, האם יש אפשרות שיימנע טיפול בגלל סוגיית הדיווח?
חנה סלוצקי: זה בדיוק מה שאני רוצה להדגיש.
זבולון אורלב: המפקח עלי אלקרינאוי.
עלי אלקרינאוי: מאוד רציתי לדבר כשדיברו על רהט ואם יש מישהו מרהט.
עלי אלקרינאוי: אז אני גם מרהט וגם מפקח כולל במגזר הבדואי במערכת החינוך העל יסודית במחוז דרום, אז אני רואה הרבה דברים.
עלי אלקרינאוי: ספציפית לתאונות הדרכים ופגיעה בילדים בעקבות כך וספציפית לרהט, ומה שדובר כאן על כך שיש סימון, אין סימון, מעבר חצייה, אין מעבר חצייה, אתם תראו מעבר חצייה ותראו סימונים, ברהט או ביישובים אחרים, אבל איפה?
עלי אלקרינאוי: בכביש הראשי, במקום שכל מבקר יכול להיכנס ולראות.
עלי אלקרינאוי: אבל יש רהט אחורית, יש רהט מאחורה, בתוך השכונות שאתה לא רואה שם הרבה דברים, תשתיות, מעברי חצייה, מדרכה, וזה משאיות שחוסמות את הכניסה לבית וכשהילד יוצא במהירות, בריצה, מהבית החוצה, אז הוא עלול להיפגע בתאונת דרכים.
עלי אלקרינאוי: המערכת היחידה, אחת מבין המערכות המאוד רציניות, שעושה את העבודה דווקא בנושא תאונות דרכים ובעוד הרבה נושאים אחרים, זאת מערכת החינוך.
עלי אלקרינאוי: אין ילד, אין תלמיד, וברהט יש 22,000 תלמידים, שלא עובר הדרכה וחשיפה למה זה תאונות דרכים ואיך צריך להתנהג בכביש.
עלי אלקרינאוי: מכיתה א' עד י"ב.
אורלי לוי אבקסיס: אולי אכיפה, כי לשכונות קטנות לא יכולים לתת למשאיות גדולות להיכנס, כי זו סכנה.
אורלי לוי אבקסיס: פה הבעיה.
עלי אלקרינאוי: בדיוק, הבעיה לגבי האכיפה, אבל לגבי החינוך, הוא קיים, אבל אי אפשר למנוע מילד לשחק, מה גם שאין לו הרבה משחקים ליד הבית.
זבולון אורלב: חברים, הגיעה העת לסיים.
זבולון אורלב: יכולנו בהחלט להאריך והדברים כאן הם חשובים, ואנחנו מסכמים, אבל איננו סוגרים את הנושא הזה.
זבולון אורלב: אני מניח שבישיבות הבאות לכמה נושאים אנחנו נחזור, כמו לסוגיית הסביבה הבטוחה של ילדים או כמו אותה ועדה בין משרדית.
זבולון אורלב: ראשית, אנחנו צריכים לחזור ולומר שהוועדה קובעת כי על פי הנתונים שהוצגו בפניה יש מקום לדאגה רבה באשר למיצוי זכויות הילדים במגזר הערבי ובמגזר החרדי, כל מגזר על פי אופיו המיוחד, ובכלל זה גם מילוי צרכיהם של הילדים במגזר זה.
זבולון אורלב: הוועדה קובעת כי בצד חובת הממשלה לקבוע מדיניות של אכיפה ויישום של חוקים ואמנות המחייבות את טיפול הממשלה, מוטלת גם חובה על הרשויות המקומיות, המנהיגות המקומית, הקהילתית, הרוחנית והחינוכית, לפעול במסגרת סמכויותיהם ואחריותם על מנת למצות את הזכויות למנוע פגיעות בקרב ילדים, בדגש על פגיעות מסכנות חיים.
זבולון אורלב: הוועדה גם סבורה שמן הראוי לעודד מאוד, את זה אני אומר גם על סמך דברים שגב' סלוצקי אמרה, הכשרת עובדי מקצוע שעוסקים בתחום של מיצוי זכויות, עובדים סוציאליים, מורים, אחיות, מקרב המגזרים שבהם מדובר.
זבולון אורלב: ככל שעובדי המקצוע יהיו קרובים יותר לאורח החיים, להשקפת העולם של המגזרים, כך ניתן להביא למיצוי רב יותר של זכויות הילדים והגנה על בריאותם ושלומם.
זבולון אורלב: הוועדה שמעה כי לפני כשנה וחצי המליצה הוועדה על הקמת ועדה בין משרדית למניעת היפגעות של ילדים שתטפל במיצוי הזכויות של ילדים ואין יודעים בשלב זה האם ההחלטה בוצעה או לא בוצעה.
זבולון אורלב: הוועדה תקיים מעקב ומחלקת המחקר מתבקשת לבדוק את הנושא הזה ועל פי ממצאי הבדיקה תקיים הוועדה ישיבה מיוחדת בסוגיה הזאת, אליה יוזמנו משרדי הרווחה, החינוך, הבריאות, התעשייה, המסחר והתעסוקה, התחבורה, ביטחון הפנים, הקליטה, השלטון המקומי וארגוני המגזר השלישי שעוסקים בתחום הזה.
זבולון אורלב: הוועדה מבקשת גם לבדוק את האפשרות להשלים נתונים השוואתיים בתחום זה, של מדינת ישראל מול מדינות ה- OECD.
זבולון אורלב: האם לחברי הכנסת או למישהו מהנוכחים יש הערות לגבי הסיכום?
זבולון אורלב: השלמות, תיקונים?
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים לברך אותך על הישיבה שניהלת כיושב ראש החדש.
זבולון אורלב: בזה את יכולה להאריך.
זבולון אורלב: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.
זבולון אורלב: על סדר היום, אכיפת החוק למניעת העסקת עברייני מין.
זבולון אורלב: בשנת 2001 חוקקה הכנסת את החוק למניעת העסקת עברייני מין במוסדות מסוימים, כך זה נקרא בשם החוק, הכוונה 'במוסדות מסוימים' היא כל המוסדות בהם נמצאים ילדים, כמו בשירותי החינוך, הבריאות, הרווחה ואחרים.
זבולון אורלב: הכוונה לאסור על אנשים שהורשעו כעברייני מין לעבוד במוסדות האלה מתוך הנחה שיש אחוז מסוים, לא מבוטל של עבריינים שחוזרים לפשעם ושלא עברו טיפול והם מהווים סכנה לילדים.
זבולון אורלב: באופן כללי כל מוסד לפני שהוא מעסיק עובד שבא במגע עם ילדים, נוער או חסרי ישע חייב לשלוח את שם העובד למשטרה והמשטרה בודקת במאגר הרישום שלה אם העובד הזה היה עבריין מין או לא.
זבולון אורלב: על פי הנתונים שנמסרו רק אתמול, מאז כניסת החוק לתוקף המשטרה קיבלה למעלה מ- 256,000 פניות בקשות לאישורים.
זבולון אורלב: היא פסלה רק 131 מקרים שבהם נאסר על אנשים שביקשו לעבוד במוסדות שבהם נמצאים ילדים, ובכך נמנעה העסקתם.
זבולון אורלב: כאמור החוק הזה הוא חוק הגנה קלאסי על שלומם של ילדים, הגנה מפני עברייני מין.
זבולון אורלב: החוק נכנס לתוקפו רק שנתיים לאחר מכן  ב- 1 במרץ 2003 כדי לאפשר בעיקר למשטרת ישראל להתארגן לשם ביצועו של החוק.
זבולון אורלב: דע עקא שקיבלנו פניות, בעיקר מהמועצה לשלום הילד וגם מגורמים אחרים שהחוק אינו מיושם בשלמותו.
זבולון אורלב: עדיין יש פרצות שבהן עברייני מין מועסקים במוסדות בהם נמצאים ילדים.
זבולון אורלב: אגב, הכנסת מעת לעת מרחיבה את תכולתו של החוק ומוסיפה עוד מסגרות, סותמת כל מיני אפשרויות בהם מועסקים עברייני מין לשעבר, נדמה לי שגם לי יש שתיים או שלוש הצעות בתחום הזה.
זבולון אורלב: מבדיקה שנעשתה על ידי עוזרת המחקר שנמצאת איתנו כאן, אתי וייסבלאי ממרכז המחקר והמידע של הכנסת, נמצא שהיישום של החוק הוא יישום חלקי.
זבולון אורלב: אומנם משרדי הממשלה הנוגעים בדבר, חינוך, בריאות רווחה, משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה – כי הם אחראים על המעונות, גיבשו נהלים אבל הפיקוח על הנהלים האלה הוא חלקי בלבד.
זבולון אורלב: השיטה הישראלית של שגר ושכח, משגרים הנחיות, משגרים חוזרים אבל לאחר מכן הפיקוח הוא חלקי.
זבולון אורלב: אותו דבר בשלטון המקומי שהוא בדרך כלל המוקד להפצת הנחיות אבל אין לו יכולת לפקח מה קורה עם ההנחיות.
זבולון אורלב: אם מדובר במוסדות ממשלתיים קיימת איך שהוא התנהלות סבירה אבל גם היא לא מושלמת.
זבולון אורלב: בכל מה שקשור ביישום החוק במוסדות פרטיים שאינם קשורים לגוף ממשלתי בהחלט יש בעיה ביישום.
זבולון אורלב: יש תיקון שנעשה לאחרונה בספטמבר 2010, שמחייב את המשרד לבטחון פנים לפרסם הודעות בציבור בדבר החובה, אבל לא נמצא על ידי מרכז מידע ומחקר של הכנסת פעילות אחרת שמטרתה ליידע את הציבור הרחב לגבי החובה.
זבולון אורלב: רצוי גם שהורים ידעו שקיימת חובה של מוסד בו נמצאים הילדים, ורצוי שגם ההורים ישאלו את המסגרת שילדם נמצא בו האם המוסד פעל כראוי, אם הוא פנה והאם כל העובדים שנמצאים במקום עברו בדיקה ושהם חס וחלילה לא עברייני מין.
זבולון אורלב: כמו כן נאמר בדוח שמשרד החינוך העיד שיישום החוק במוסדות חינוך שמופעלים על ידי רשויות מקומיות ובבעלויות ציבוריות או פרטיות אינו אחיד ורק עכשיו אחרי שבע שנים המשרד אומר שהוא פועל לגיבוש נוהל ליישום החוק בגופים אלה.
זבולון אורלב: מי ממונה על זה במשרד החינוך?
אריה מור: האגף הבכיר לכוח אדם בהוראה יחד עם אגף הבטחון.
זבולון אורלב: התעניינו לדעת כמה תיקים נפתחו לאנשים שעברו על החוק ואז התברר דבר מדהים, שאף שהיישום כאמור לא מלא, וכבר ראינו שבכל מה שקשור למשרדי הממשלה אין פיקוח ואין אכיפה, מאז שנכנס החוק לתוקפו פתחה המשטרה ארבעה תיקים בלבד.
רותי אלדר: השאלה האם התיקים שנפתחו לא נסגרו אחר כך, כי לי יש דוגמה.
זבולון אורלב: נפתחו ארבעה תיקים בגין עבירות על החוק, ובאף אחד מהתיקים האלה לא הוגש כתב אישום, כנראה בגלל סדרי עדיפויות פנימיים של המשטרה, וכנראה שבטיחותם של הילדים, אני מצטער לומר משפט קשה אבל כנראה שלומם ובטיחותם של ילדים מפני עברייני מין לא עומד בסדר עדיפות כזה שנחקרים מקרים, נפתחים תיקים וגם אם נפתחים תיקים לא מוגש כתב אישום.
זבולון אורלב: בוודאי לא נעשית פעולת אכיפה רצינית של המשטרה.
זבולון אורלב: אני מניח שלפחות השטח יודע להריח איפה אין פיקוח ואין אכיפה ואיפה אפשר לנצל את האות המתה של החוק.
זבולון אורלב: לכן אני סבור בהערכה שהחוק אינו מיושם כראוי וכהלכה.
זבולון אורלב: אגב זה חוק שצריך להיות מיושם במאה אחוז כי הפגיעה היא במאה אחוז אם מועסק עבריין מין אחד שיפגע בילד אחד זה עולם ומלואו, כאן אין מקום לפשרות.
זבולון אורלב: בדיון הזה אנחנו רוצים ראשית לברר האם הפיקוח הוא מושלם, מה עם הפיקוח הזה ומה בדעת הרשויות הנוגעות בדבר, משטרה ויתר משרדי ממשלה לעשות כדי להבטיח את יישמו.
זבולון אורלב: אני אומר אגב, שמדינת ישראל יכולה להתברך בשורה ארוכה של חוקים שמגנים על שלום הילד ועל זכויות הילד, הבעיה העיקרית שלנו היא סוגיית האכיפה.
זבולון אורלב: לפני פתיחת הישיבה דוקטור יצחק קדמן המנהל הכללי של המועצה לשלום הילד הפנה את תשומת לבי על חוק שחבר הכנסת אופיר פז-פינס ואנכי חוקקנו בכנסת ה-15, אנחנו נמצאים בכנסת ה- 18, חוק שלפני כשמונה שנים הגדיר כעבירה פלילית אי השגחה צמודה על ילד עד גיל 6, יש חובת השגחה על ילד עד גיל 6. אסור להשאיר ילד עד גיל 6 לבד גם לא לדקה אחת ללא השגחה.
זבולון אורלב: זה היה בעקבות ריבוי מקרים שילדים נפגעו כתוצאה מכך שהורים השאירו אותם במכוניות ובמקומות אחרים.
זבולון אורלב: במכתב שהוא מסר לי הבוקר עולה ששוב עולה התופעה המדאיגה.
זבולון אורלב: זה חוק שנוגע לזכות הבסיסית של ילדים לחיות, אם לא משגיחים על הילד אז או שהוא חלילה טובע באמבטיה או שהוא נופל מהחלון חס וחלילה.
זבולון אורלב: גם בנושא הזה מתברר שנפתחו 811 תיקים במשך תשע שנים, 43 כבר נידונו ומתוכם 16 ללא הרשעה, כלומר הורשעו רק 33 שהם 3.3% מכלל התיקים, זה נתון שמצביע בעליל על איזו בעיה.
זבולון אורלב: גם על כך אנחנו נקיים דיון, ניקח חוק חוק ונבדוק ואולי במקום לחוקק חוקים שצריכים לאכוף, לבדוק איך אנחנו מקיימים את החוקים שאנחנו מחוקקים.
זבולון אורלב: כשאנחנו דנים בחוק מסוים אני מציין מי השר האחראי על החוק, האם זה שר החינוך או שר הרווחה, בסעיף 12 לחוק נאמר שהשר לבטחון פנים ממונה על ביצוע החוק.
זבולון אורלב: "הוא רשאי באישור וועדות חוק וחוקה של הכנסת להתקין תקנות .
זבולון אורלב: . .
זבולון אורלב: "     	על ביצוע החוק יש שר מוביל, החוק לא יתום.
זבולון אורלב: ישנן גם סמכויות אחרות לשר המשפטים להוסיף מוסדות נוספים שנותנים שירותים לקטינים או לאנשים עם מוגבלות שכלית או התפתחותית, יש גם לשר המשפטית סמכות להתייעצות עם שר העבודה והרווחה באישור להתקין תקנות.
זבולון אורלב: אבל השר המוביל את החוק הוא השר לבטחון פנים.