GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יהודה כהן: אתחיל, אם תרשה לי, בערך הדתי שעליו גדלנו, לא תלין שכרו, לשמור על ערך העובד, גם זה מקובל עלינו וגדלתי על התורה הזאת.
מסעוד גנאים: חשוב לתרגם את זה למעשים.
יהודה כהן: גם במעשים.
יהודה כהן: אני גדלתי כנוער עובד, אני עבדתי וגם ילדיי עבדו כמלצרים באולמות אירועים ואנחנו מכירים את הכל.
יהודה כהן: נכון שלפעמים יש תקלות במקרים כאלה ואחרים, ואכן ישבתי עם הנוער העובד בנושא התקלות ולא נלחמתי נגד הנוער העובד אלא הלכתי איתם יד ביד וטיפלנו.
יהודה כהן: בשני כנסים אחרונים שלנו, מר חזי אופיר ישב על הכסא בשולחן הנשיאות ונשא דברים ולא הסתרתי את הנושא הזה.
יהודה כהן: אכן התאחדות בעלי האולמות קודם כל דורשת לפעול לפי החוק ולשלם לפי החוק על פי שמגיע לעובד.
יהודה כהן: אם אמרתי משהו נגד זה אתם יכולים להציג על השולחן את הדברים האלה.
יהודה כהן: לנו יש כעת תשדיר חדש "לגנוב, לא לגנוב", לגבי פסי הרכבת וזה אותו דבר.
יהודה כהן: כשמדברים על הטיפים, לגנוב או לא לגנוב, להצהיר או לא להצהיר עליהם, חבר'ה בהסכם העבודה הקיבוצי טיפים לא מוגדרים כמשכורת.
מסעוד גנאים: הכוונה להצהיר על הטיפ?
יהודה כהן: לא להצהיר לפי ההסכם הקיבוצי.
יהודה כהן: לגנוב או לא לגנוב, זה ערך חינוכי או לא?
יהודה כהן: לגנוב! משרד החינוך?
יהודה כהן: הערך החינוכי הזה של אי הצהרה על הכנסה מעוגן בהסכם עבודה – בנושא הזה נתנו יד כי אין בררה.
מסעוד גנאים: אתה אומר שעל פי כל הכללים של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה שאתם פועלים על פיהם וממלאים אותם.
יהודה כהן: התאחדות בעלי האולמות, לאור האכיפה ולאור כל הנושא פועלת בצורה לא מוסדרת, להוציא את כל הנוער עד גיל 18 משירות התעסוקה אצלנו, לא צריך אותם.
יהודה כהן: בשביל מה צריך אותם, בשביל מה לקבל את הקנסות, בשביל מה להתעסק עם הנוער העובד בתוך האולם?
יהודה כהן: חבר'ה היום בעלי אולמות, ואתה שמעת את זה, אומרים במפורש שהם שואלים את הוא מתחת לגיל 18, אם כן "אל תתקרב אלינו, תעשה לנו טובה ואל תתקרב".
יהודה כהן: פעלנו לפי ההנחיות.
מסעוד גנאים: אולי נאפשר ליהודה כהן לסיים את דבריו.
מסעוד גנאים: דרך הדיבור שלך מזמינה את התגובות, בדיוק כמו בכנסת.
יהודה כהן: יושב לידי פיני קבלו, תמיד בעלי האולמות הם האנשים הרעים, הנצלנים.
יהודה כהן: אני אומר לכם בכנות המלצר הוא האיש הראשון שלנו שבונה לנו את התדמית.
יהודה כהן: אם לא נטפח אותו, לא נדאג לו, לא נאהב אותו, לא ניתן לו את מה שמגיע לו הוא מוציא לנו שם רע.
יהודה כהן: לכן אנחנו אוהבים אותו, הוא האיש שלנו, הוא האיש שבונה את שמנו ולכן אנחנו מטפחים אותם.
מסעוד גנאים: מה בנושא ההסעות?
יהודה כהן: אין בעיה בנושא הזה.
יהודה כהן: אנחנו דרשנו מכל בעל אולם, וזה נאמר בדברים, לדאוג לכל מלצר להגיע לביתו.
מסעוד גנאים: אתם עוקבים אחרי זה, מפקחים על זה?
יהודה כהן: הוא יודע שאני מסתובב באולמות, באולם והוא יודע מזה.
יהודה כהן: הוא יושב איתי באולמות מול בעלי האולמות ואני בודק.
מסעוד גנאים: בכל האולמות?
יהודה כהן: לא.
יהודה כהן: איפה שמתלוננים.
יהודה כהן: אולמות האירועים הם שומרי חוק, בעלי אולמות האירועים הם שומרי חוק, אנשים שעובדים יום ולילה כדי להביא את האירועים ואת השמחות גם כדי להביא פרנסה לביתם ופרנסה לאחרים.
יהודה כהן: כואב לנו שיוצרים את הלחץ להוצאת הנערים, אני מכיר את זה מהבן שלי שעד גיל 18 עבד, הוא מימן כרטיס טיסה לחוץ לארץ, רישיון נהיגה, בגדים, ברוך ה' לא חסר לי אבל הקניתי לו את הערך האישי שלו, ועכשיו פוגעים בזה.
יהודה כהן: אם זו המדיניות, אם זה הרצון של הנוער העובד והלומד כדי לתפוס גלים, ברוך הבא.
מסעוד גנאים: עד עכשיו לא ראיתי שהם כל כך מערימים קשיים.
יהודה כהן: הם נמצאים, יש מרדפים.
מסעוד גנאים: תודה, היטבת להציג את הנקודות שלך.
מסעוד גנאים: אנחנו נשמע כעת את הדרה רוזנבלום, ממועצת התלמידים של משרד החינוך.
הדרה רוזנבלום: אני ממשרד החינוך ואחראית על מועצות התלמידים.
הדרה רוזנבלום: אני מבקשת להתייחס לשני דברים, ראשית מקובל עלי ונראה לי מאוד ברור שאתם רוצים שכל הדברים יהיו בסדר כי אחרת אין לכם זכות קיום.
הדרה רוזנבלום: אבל בואו ונהייה ריאליים.
הדרה רוזנבלום: יש קצת פער בין מה שאתה מצפה מאנשים לבין מה שקורה בשטח.
הדרה רוזנבלום: אני ממלאת פונקציה של שני הדברים, מצד אחד אני עובדת במשרד החינוך במינהל חברה ונוער, יש המון טענות, תלונות ומכתבים דמגיעים לשר ולמנהל הכללי במיוחד מבני נוער.
הדרה רוזנבלום: לשמחתי השנה נכנס במסגרת לימודי האזרחות הנושא של זכויות בני הנוער.
הדרה רוזנבלום: בני הנוער מתחילים לעשות מחקרים ובודקים והם מגלים שיש המון המון לקויות בנושא הזה.
הדרה רוזנבלום: אני זאת שצריכה, אולי זה ישמע תמוהה, אבל אני זאת שכותבת את מכתבי התשובות בשביל השר.
הדרה רוזנבלום: אנחנו עושים בירורים ואני שולחת את נציגי מועצת התלמידים והנוער לשטח, אני עומדת לפגוש אותם ובדיוק הבוקר קיבלתי מנחיה, אחד מהחברים שנפגש עם שלושה נערים כאלה שהתלוננו.
הדרה רוזנבלום: ואכן יש הצהרה שהם עובדים עד שעה מסוימת, אבל הם מחכים משעה 22:30, או 24:30 ובאישור מיוחד, עד השעה 02:00 או 03:00 שתהיינה ההסעות.
הדרה רוזנבלום: כמובן שהם לא מקבלים על כך שום דבר וגם ההסעה לא מביאה אותם עד הבית, מביאים אותם עד רכבת מרכז, לך תמצא שם איזו הסעה, ולא אחת אומרים להם "אם אתה גר כל כך רחוק לא נוכל לקבל אותך לעבודה".
הדרה רוזנבלום: מפני שזה מאוד מסובך להחזיר אותו הביתה ואף לא רוצה לעבור חוק.
איתן מנדלבאום: זו אמירה לגיטימית.
הדרה רוזנבלום: אני איתך אבל אני רק אומרת בואו לא נהייה כל כך תמימים.
הדרה רוזנבלום: זה לא כל כך ברור וידוע שאכן תלמיד שעובד מיד מקבלים אותו.
הדרה רוזנבלום: זה נושא אחד שעליו אנחנו מקבלים הרבה תלונות.
הדרה רוזנבלום: יש בעיה, החבר'ה הצעירים מפחדים להתלונן, החבר'ה הצעירים יודעים, דרך אגב דיברת על נושא ההתנדבות ועל נושא של השנה בה הוא מנסה לעבוד בהתנדבות בקייטנה, אני שומעת יותר ויותר מבני נוער שאומרים "אמרו לי שהשנה אני אעבוד בהתנדבות ובשנה הבאה בטוח אני אקבל את העבודה ואז אקבל שכר".
הדרה רוזנבלום: זה לא הוגן, זה לא בסדר.
הדרה רוזנבלום: אני לא מדברת על מי שמעדיף לעבור על החוק אבל שלא יעבור על המוסר.
איתן מנדלבאום: זה פלילי, חזי אופיר דיבר על זה, זה לא חוקי.
הדרה רוזנבלום: אנחנו בדיאלוג ואנחנו בשיתוף פעולה, הייתי רוצה שהילדים יספרו על מה אנחנו הולכים לעשות.
הדרה רוזנבלום: חילופי יו"ר – היו"ר דני דנון
דני דנון: משרד החינוך בתחום שלכם, האם בבתי הספר לפני היציאה לחופשה יש במשך חצי שעה, שעה של התייחסות לנושא.
הדרה רוזנבלום: לצערי זה לא מעוגן.
דני דנון: לא מעוגן בחוזר המנהל הכללי?
הדרה רוזנבלום: לא מעוגן, כשהייתי השבוע בהכנה לקראת הפגישה הזאת אמרתי שאנחנו בהחלט צריכים להחדיר למודעות, וצריכה להיות בעניין הזה קריאה שבאמת בתי הספר, מעבר למידע שאנחנו מעבירים יתנו הסבר על ידי מחנכי הכיתה, או מבחינתי ממוצעות התלמידים או נציגי תנועות, אבל שיתנו לזה איזה מרחב פעולה בבית הספר.
הדרה רוזנבלום: דבר נוסף, אנחנו עובדים המון מול הרשויות המקומיות ואנחנו כן עושים מבצעים מול המתנ"סים, מרכזי הנוער, מחלקות הנוער והחינוך לקראת הקיץ.
הדרה רוזנבלום: יש גם הרבה בני נוער שעובדים במהלך השנה.
הדרה רוזנבלום: הם מפחדים לומר מילה כי הם אומרים שבקיץ תהייה להם אפשרות לעוד יותר זמן, אני לא רוצה לקחת את הדברים של בני הנוער.
הדרה רוזנבלום: כרגע אנחנו עובדים במינהל בצורה מאוד רצינית, זה בחינוך הבלתי פורמלי, כמה שיותר להזרים ידע ומידע לנוער כדי לדעת, רבותיי, יש לכם כתובת.
הדרה רוזנבלום: זה שהיה מאמר בעיתון ידיעות אחרונות ושהיה כתוב בעיתון מעריב, הנוער לא כל כך קורא את העיתונים האלה.
הדרה רוזנבלום: לכן הכנסנו את הנושא לאתר של המועצה, לאתר של המינהל ולפייסוק ולכל האמצעים שהנוער נכנס, אבל צריך עוד ועוד ועוד.
הדרה רוזנבלום: אנחנו בשיתוף פעולה מקסים עם הנוער העובד והלוואי שיהיו להם עוד אנשים שיכולים להיות בשטח כי באמת באמת באמת יש כאן מצוקה.
הדרה רוזנבלום: הנוער פוחד להתלונן, הוא פוחד שלא יהיה לו מקום עבודה.
הדרה רוזנבלום: שואלים אותו בכלל "מי הביא אותך?
הדרה רוזנבלום: - ההוא" יש כאן חרדה והפחדה של בני הנוער.
מסעוד גנאים: נתנו למועצת הנוער עם מועצת התלמידים.
דני דנון: אני מבקש לשמוע מתנועות הנוער לגבי השעה 22:00, אם צריכים לקבל החלטה, גם לאומית וגם של הנוער העובד והנוער הלאומי.
דני דנון: מהי ההחלטה.
חי לופטון: אם זה באמת יהיה מעוגן שבאמת לילד שמסיים בשעה 22:00 יהיה לו איך להגיע הביתה.
חי לופטון: כלומר שכל גוף שמעסיק ילד אחרי השעה 22:00 צריך לספק לו דרך להגיע הביתה אם זה באמצעות מוניות מיוחדות, לחזור מהעבודה בחופשה עצמה נשמח שזה יהיה.
חי לופטון: אם באמת זה מעוגן בחוק שהילדים יוכלו להגיע הביתה זה יפתור את הבעיות.
אביעד יעקב: קודם כל זה לא באמת 22:00 כי בהיתר אפשר לסיים בשעה 23:00.
איתן מנדלבאום: בכל מקרה צריך להגיש בקשה מיוחדת.
אביעד יעקב: אני חושב שיהיו בקשות מיוחדות ושתהיינה אפשרויות לאכוף טוב יותר את עניין ההסעות.
אביעד יעקב: אחר כך אני חושב שאי אפשר לפרוץ את הגדר של החוק, מבלי לשנות את החוק.
אביעד יעקב: אם משנים את החוק, לדעתי, זו בעיה לבצע שינויים כאלה מבלי שדואגים מראש להצליח לסגור את כל הפינות האחרות, למשל את עניין ההסעות.
אביעד יעקב: אני כן אלך כאן בדרך הפופוליסטית וטיפת זעזוע, אבל אחת לכמה חודשיים, למשל לפני כחודשיים התפרסמה כתבה ב-YNET על נערה שנאנסה בדרך חזרה מאולם אירועים.
איתן מנדלבאום: גם המקרה של דנה בנט בזמנו, שנעלמה ונרצחה, היא חזרה בטרמפים בשעות מאוחרות של הלילה בלי הסעות.
אביעד יעקב: מעבר לזה, אני כן אגיד שיש חשיבות להגבלה על השעה כמו שנקבע בחוקי מדינת ישראל, באמנות בינלאומיות שמדינת ישראל אשררה במשך שנים ארוכות בנושא של זכויות של נוער, זה נועד בראש ובראשונה לדאוג לרווחתם, בריאותם והתפתחותם של בני נוער.
אביעד יעקב: זה משהו שאנחנו היום בשיח הציבורי נוטים לשכוח ואומרים שבני נוער יודעים לבד מה טוב להם.
אביעד יעקב: זה נכון שבני נוער יודעים מה טוב להם, אבל לדעתי אנחנו כחברה וכמבוגרים כן צריכים לתת את ההגבלות כי פעמים רבות בתור אינדיבידואליים לא תמיד יודעים עד הסוף מהן הסכנות אליהן אנחנו עלולים להיכנס.
אביעד יעקב: אני חושב שלא ראוי שנער בן 16, גם במהלך חופשת הקיץ, יסיים לעבוד בסביבות השעה 03:00 לפנות בוקר, אחרי 12 שעות של סחיבת מגשים ואז הוא צריך להגיע בשעה 04:00 הביתה במקרה הטוב.
אביעד יעקב: לדעתי זה לא ראוי גם אם תהייה לו הסעה.
אביעד יעקב: אני חושב שההגבלה על השעות חשובה.
איתן מנדלבאום: מתייחסים כאן למקרים הקיצוניים ביותר, זה לא אומר שזה קבוע.
איתן מנדלבאום: יש אפשרות לקיים מקומות עבודה של 12 שעות או 10, אבל מקומות שמתחילים הרבה יותר מאוחר, ואם הדברים האלה כן יהיו מעוגנים כן אפשר לתת לבני נוער לעבוד כי אין הרבה הזדמנויות לבני נוער לעבוד ולצבור את הידע.
אביעד יעקב: היום החוק מגדיר את שעת הסיום בשעה 22:00 או 23:00 בהיתר מיוחד, ועדיין המצב בפועל הוא שבני נוער עובדים עד השעה 02:00 בלילה.
איתן מנדלבאום: זה לא כל מה שתיארתם.
אביעד יעקב: ברור, אבל אני אומר שאם הייתה אכיפה שהייתה מאפשרת, לצורך העניין נניח שהיו נותנים לבני נוער לעבוד עד השעה 24:00 או 24:30 ותהייה אכיפה שאכן בשעה 01:00 אף נער לא עובד, הדבר הזה גם מבחינת הבטחון וגם כלפי החוק והאופן שבו הוא מיושם היה ניתן יותר לקבל.
אביעד יעקב: היום במצב שבו השעות הן הרבה יותר מוקדמות ועדיין אנחנו רואים בני נוער רבים, אגב יהודה כהן יודע, בענף שהם האפיקים העיקריים שפתוחים בשעות כל כך מאוחרות.
דני דנון: מסעדות גם?
אביעד יעקב: גם מסעדות, בתי קפה לפעמים, אבל אלה התחומים העיקריים.
אביעד יעקב: אני אומר שבמקומות האלה שהחוק מגדיר שעה מוקדמת יותר אנחנו רואים שעות מאוד מאוד מאוחרות ובאופן גורף.
אביעד יעקב: נמצאות אצלי במקרה תמונות שצילמתי באולם אירועים לפני שנה בזמן ספירת העומר שאין חתונות, האירוע הסתיים בשעה 01:00 והמלצרים עדיין קיפלו את העסק בשעה 01:00.
אביעד יעקב: זאת אומרת שזה לא משהו נדיר ולא שגרתי.
אביעד יעקב: אני מבקש לומר משהו לחזי אופיר שאתם עושים באמת עבודה נפלאה, לצערי אין מספיק, ולצורך העניין אם היו מספר כזה של שוטרים במדינת ישראל לא הייתי רוצה לדמיין מה היה מצב אכיפת החוקים.
דני דנון: אני רוצה לבקש מהתאחדות בתי המלון, יואב בכר בבקשה.
יואב בכר: אני רוצה להתחיל בשתי הנחות יסוד.
יואב בכר: האחת שפתחת ואמרת שאתם רוצים שהנוער יעבוד.
יואב בכר: תזכרו את הנחת היסוד הזאת.
יואב בכר: ההנחה השנייה, ברור לגמרי, ואני לא מגלגל כאן עיניים, לא בקטע חלילה לתת יד לשום ניצול ולא לשום רמאות עם העובדים האלה.
יואב בכר: אני מייצג כאן את ענף המלונאות ואני מבקש לומר לכם כמה מילים.
יואב בכר: בענף הזה יש הסכם קיבוצי ויש בו תנאים סוציאליים מלאים, אין שום בעיה בקטע שגם העובדים בני הנוער מקבלים משכורת מלאה.
הדרה רזנבלום: לא קיבלתי אף תלונה.
יואב בכר: תנו לי לפתח את הנושא.
דני דנון: בעבר קיבלתם קנס בסכום של 300,000 שקל.
יואב בכר: אנחנו כאמור משלמים את המשכורות ולא על כך הבעיה.
יואב בכר: יש שלושה סעיפים בחוק שהם בעייתיים, אחד עלה והשני פחות.
יואב בכר: שלושת הסעיפים הם פשוטים: 1 – שעות נוספות בכלל, גורף, אסור אפילו לא רבע שעה נוספת.
יואב בכר: 2 – שעת סיום בשעה 22:00 או 23:00 בלילה.
יואב בכר: 3 – עבודה בשבת.
יואב בכר: לבתי המלונות יש היתר כללי מיוחד לעבוד בשבת.
יואב בכר: כל העובדים עובדים בשבת ובני הנוער לא יכולים לעבוד בשבת.
יואב בכר: רוב העבודה שלנו בשבת.
יואב בכר: אני אומר לכם מהם המקצועות בהם מעוסקים בני הנוער בבתי המלון, הם עובדים בעיקר או כנערי בריכה, או בתור עוזרים במועדוני הילדים, קצת במלצרות ובתפקידים כאלה.
יואב בכר: שימו לב, סביבת עבודה נוחה, מקום טוב, אגב חלקם הם ילדי עובדים, ואז נוצר מצב שמלפני שנה, שנה וחצי התחילו האכיפות.
יואב בכר: כל האכיפה וכל הקנסות שאנחנו מקבלים במאות אלפי שקלים, הם על שלושת הסעיפים האלה.
יואב בכר: לא על כך שלקחנו למישהו חלילה 10 שקלים מהמשכורת.
יואב בכר: כשהילד עובד אצלנו בשבת הוא מקבל 150% שכר.
יואב בכר: היינו אצל המנהל הכללי של משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה, שר התעשייה, מסחר ותעסוקה, היועץ המשפטי שלהם, ישבנו עם החברים בהסתדרות וגם עם היועץ המשפטי של ההסתדרות שייקה תקן, עם יורם ברקוביץ ועם החברים ומסרתי את הדברים האלה, וכולם מהשר, אגב גם אצל עופר עיני היינו, כולם אומרים לנו בסוף "חבר'ה מה זה אתם צודקים".
יואב בכר: אבל כולם מרימים ידיים, כולם אומרים אלו חוקים, זה חוק שווה ואי אפשר לשנות אותו.
דני דנון: מה עמדתו של השר בנושא?
יואב בכר: שר התעשייה, מסחר ותעסוקה אמר ליועץ המשפטי, לאחרים ולכולם, אם אפשר לעשות שינויים, שוב שלא יהיה ניצול ואנחנו לא רוצים ניצול.
יואב בכר: אני אגיד יותר מכך, כבוד היושב ראש אמר שאם לא ניצול בואו תעזרו, תשנו וכדומה, ואותו דבר הנציגים של הנוער העובד.
יואב בכר: הייתי איתם בתכתובות ואמרו לי "יואב, האם אתם תסכימו למשל שלא תהייה העסקה דרך חברות כוח אדם אם יהיה שינוי?
יואב בכר: " אמרנו שבוודאי ואנחנו אפילו מסכימים ליותר מזה, אני אגב לא מבין את כל החוקים לגבי נוער עובד מגיל 14 ו- 15, אבל זה לא התחום שלי.
יואב בכר: אנחנו מתכוונים שהשינויים האלה יחולו מגיל 16, 17.
יואב בכר: בתוך שינוי חוק או תקנה לחייב הסעות, בלי הסעה שלא יהיה תיקון.
יואב בכר: אמרתי שהגבלת הגיל - מקובלת עלינו, ההסעות - מקובל עלינו.
יואב בכר: נכון להיום, התחילו עם האכיפות.
יואב בכר: אגב, שוב עושים אכיפה וחוגגים עלינו, לוקחים לבתי המלון מאות אלפי שקלים.
יואב בכר: קחו למשל לדוגמה את רשת ישרוטל שיושבת באילת, היא עושה פרויקטים עם הקהילה במאות אלפי שקלים מעבר לשכר בני הנוער, אתם יודעים מה קרה?
יואב בכר: – בקיץ שעבר הפוטנציאל של בני הנוער בענף המלונאות הוא בסדר גודל של כ- 2,500 בני נוער, בקיץ הזה, תקראו את שפתיי, לא יעבדו בני נוער בבתי המלון, הם לא לוקחים, הם פוחדים כי הם נקנסים.
יואב בכר: אז מגיעה רשת ישרוטל ואומרת "אני משקיע בפרויקטים בקהילה לבני נוער, עיריית אילת מבקשת מאיתנו לעבוד, בקיץ האחרון שאז כבר לא קיבלו אותם ישבו בני הנוער בקרנות רחוב ושותים חלקם אלכוהול".
יואב בכר: היו מנהלי בתי ספר שטלפנו ואמרו שהם לא יכולים לנסוע לפולין במסגרת המשלחות כי הם לא עובדים בקיץ.
יואב בכר: זה הכיוון שאנחנו הולכים.
יואב בכר: אמרתי ליורם ולחברים בהסתדרות, חלק מהחוקים האלה הם אנכרוניסטיים, אתם יודעם למה?
יואב בכר: – כי בזמנו נוער עובד ולומד, באמצע השבוע הוא יצא לעבוד, חלק היו בטבחות מבתי ספר עמל ולמחרת היו הולכים ללמוד.
יואב בכר: אנחנו מוכנים שבחקיקות האלה זה יהיה בזמן החופשות כשבתי הספר סגורים.
יואב בכר: לסיום, אני רוצה שתדעו שהחלופות שלהם כשהם לא לוקחים בני נוער, הם נאלצים לפעמים לקחת את אותם פליטים מה שנקרא "מהגרי עבודה", או עובדים זרים.
יואב בכר: זו החלופה שאנחנו רוצים?
יואב בכר: – אני לא בטוח.
דני דנון: תודה יואב.
יואב בכר: היועץ המשפטי של משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה אמר לנו השבוע, שלשום היינו אצל המנהל הכללי של משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה, אצל שרון קדמי וכל החברים, אמרו לנו שאולי נלך לחקיקה דרך חבר כנסת.
דני דנון: אני מוכן להרים את הכפפה וחבר הכנסת מסעוד גנאים שנמצא כאן, וגם חברי הוועדה שיושבים כאן, תגישו לנו את הצעתכם כשהדגש יהיה בהחלט על חודשי הקיץ ועל החופשות, אפשר לחשוב גם על הגילאים הגבוהים יותר, ועל הדברים שיהיו מקובלים כאן על כל הנציגים, אני אשמח מאוד לקדם את הצעת החוק הזאת בתאום עם שרון וגורמים מקצועיים במשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה.
דני דנון: יהודה כהן אליך, הנקודה של ההסעות מפריעה לי.
דני דנון: אתה אמרת כשלא הייתי כאן שהכל בסדר, אתה מוכן להתחייב שתהיינה הסעות.
יהודה כהן: אני חוזר, והוא שמע ממני כשלא היית פה, בשני כנסים, הם יודעים שאני חייבתי את בעלי האולמות לעבוד על פי חוק, לא להשאיר שום נער אף פעם ברחוב.
דני דנון: אבל החוק לא מדבר היום על ההסעות.
יהודה כהן: הסכם העבודה חתום, מתואם, וכל מילה שהוא הזכיר פה זה הכל אותו דבר.
יהודה כהן: יש הסכם עבודה, הכל מעוגן בחוק העבודה, הכל מסודר, חבל לפגוע בבני הנוער.
שימרית שרון: אני ממועצת התלמידים הארצית.
שימרית שרון: רציתי לעלות מספר נקודות.
שימרית שרון: מעצם העובדה שבני נוער עובדים בתקופה קצרה, יותר קל לנצל אותם והוא עצמו מעדיף לשתוק ולא להגיב, גם כי אין אכיפה, הוא לא מתלונן בפני בעלי העסקים ובצעם הוא מעדיף לשתוק כי אין לו בפני מי להתלונן והוא פוחד להגיד לבעל העסק כי פוחד שהוא יפטר אותו.
שימרית שרון: גם אני עשיתי בבחינת הבגרות את היחידה על האכיפה ספציפית על התנדבות שלא משלמים עליה.
שימרית שרון: נפגשנו עם הרבה בני נוער שהם עצמם פוחדים להתלונן.
שימרית שרון: בנוגע להגברת המודעות ועל מה שנאמר כאן על ידי נציג משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה לא מספיק שהם מפרסמים באתר שלהם.
שימרית שרון: אני יודעת שאצלי בבית הספר לקוחים כל שנה נושא לקראת החופש הגדול, לפני שנה זה היה נושא האונס והשנה לוקחים את נושא העסקת בני נוער בחופש הגדול.
שימרית שרון: יש תדרוך שבמשך שבוע שלם מביאים פליירים ומציינים למי לפנות ואיך ניתן לפנות ולא משאירים את הנוער באוויר.
שימרית שרון: לדעתי, הדבר החמור שיוצא מזה, שנוער שמוכן לעבוד ללא זכויות וללא תנאים היוםם, בעתיד זה גם זה יהיה ניצול וכל מיני דברים אחרים.
יוסי ג’יבלי: אני מבקש לומר שהרבה מועצות תלמידים עירוניות, רשתיות מארגנות יריד תעסוקה לבני נוער שבו מציגים מקומות עבודה ומחלקים גם מידע על הזכויות, זה בהרבה מקרים בשיתוף פעולה עם הנוער העובד שמחלק את הפליירים, המועצה תחלק גם את הפליירים של משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה ב- 21 ליוני, נחלק את זה גם בכל הארץ.
יוסי ג’יבלי: אנחנו נשמח לקחת חלק בשינוי החוק, בכל מה שצריך לעזור.
יוסי ג’יבלי: מועצת התלמידים היא כמובן הגוף המייצג הרשמי של בני הנוער בארץ, נשמח לקחת חלק בשינוי החוק לטובת בני הנוער.
דני דנון: ראיד חאג' יחיא בבקשה, מאיפה אתה?
ראיד חאג' יחיא: אני מטייבה לומד בתיכון בוייאר, אני נציג החברה הערבית.
ראיד חאג' יחיא: רציתי לדבר על המודעות בנוגע לזכויות.
ראיד חאג' יחיא: אצלנו בחברה הערבית יש בעיה פרטיקולארית שלא מודעים לזכויות ובמיוחד בקרב לבני נוער.
ראיד חאג' יחיא: אני אומר לכם שקל מאוד שנער יעבוד ללא פנקס עבודה, אצלנו במגזר הערבי זו לא בעיה, או בכלל בחברה הערבית.
דני דנון: בני הנוער במגזר הערבי עובדים באותן עבודות, באולמות אירועים וכדומה?
ראיד חאג' יחיא: כן, ויש יותר בעיות.
הדרה רוזנבלום: אותו הדבר גם בקייטנות ובכל.
ראיד חאג' יחיא: לדעתי צריך שכמו שהיה קמפיין של הרשות למלחמה בסמים גם במגזר היהודי וגם במגזר הערבי, צריך להיות קמפיין כזה באמצעי התקשורת ובאתרי האינטרנט ובכל מקום נגיש לבני הנוער.
הדרה רוזנבלום: ושיהיה תרגום לערבית.
ראיד חאג' יחיא: אני חושב שצריך להיות תרגום לערבית גם באתרי האינטרנט וגם בבתי הספר.
הדרה רוזנבלום: זה צריך לרדת לשטח.
איתן מנדלבאום: יש גם לנוער העובד בערבית וגם ברוסית.
דני דנון: איפה הנוער העובד מפיץ את זה?
איתן מנדלבאום: בשנים קודמות, השנה הקודמת לא קובעת, אבל לפני שנתיים ושלוש שרות החינוך הקודמות דאגו גם דרך הוועדה לזכויות התלמיד וגם במועצות להפיץ בכל בתי הספר דרך תעודות גם בעברית וגם בערבית.
איתן מנדלבאום: אנחנו באופן עצמאי פועלים בקשר מול בתי הספר הספציפיים אבל זה לא דבר שמגיע לכלל בני הנוער.
דני דנון: את מברכת על כך?
הדרה רוזנבלום: להכניס את זה לתעודות?
הדרה רוזנבלום: מאוד.
הדרה רוזנבלום: אני גם הצעתי להכניס את זה אולי לעיתונים כמו שיש פרסומות.
דני דנון: זה עניין של תקציבים?
הדרה רוזנבלום: לא.
הדרה רוזנבלום: אבל כמו שיש פרסומות כדי שגם ההורים יראו שיש להם כתובות, הילדים לא תמיד יודעים שיש להם כתובת.
איתן מנדלבאום: מבקשים מאיתנו התייחסות שונה ביכולת להפיץ ולהגיע לכלל בני הנוער.
ריאד חאג' יחיא: אני רוצה להגיד משפט שכדאי להגיד לכל הגופים והארגונים שפועלים בנושא הזה להיעזר במועצת התלמידים והנוער הארצי כי אנחנו יכולים להגיע לכל נער ונערה במדינה.
אתי וייסבלאי: אני מבקשת לעלות שתי נקודות שלא עלו פה.
אתי וייסבלאי: הראשון הוא גיל העבודה שכרוח בחוק חינוך חובה, כתוב באחד מפרסומי משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה שילדים בני 15 יכולים לעבוד במהלך שנת הלימודים.
אתי וייסבלאי: בפועל רק ילדים שפטורים מחינוך חובה עד גיל 15 יכולים לעבוד.
אתי וייסבלאי: בשנת 2007 שונה חוק חינוך חובה וקבע לכלול את כיתות יא' יב', השינוי חל בהדרגה עד שנת 2015.
אתי וייסבלאי: וזה מתנגד למה שנכתב, השנה הוא חל על 10% מהתלמידים.
דני דנון: בפועל, החוק היום הוחל?
אתי וייסבלאי: בשנת הלימודים הנוכחית הוא חל, לפי מה שראיתי, על 10% מהתלמידים בשכבה העליונה בכמה אזורים.
דני דנון: זאת אומרת שבאותם ישובים הם לא יכולים לצאת לעבוד?
אתי וייסבלאי: הם יכולים לעבוד בחופשות, למרות שלא ברור לי אם שירות התעסוקה או משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה מתייחסים לזה.
אתי וייסבלאי: אני חושבת ששירות התעסוקה כן מוציא פנקסי עבודה.
דני דנון: כלומר יש כאן סתירה בחוק.
אתי וייסבלאי: יש סתירה בחוק.
אתי וייסבלאי: כמובן שלא בשעות הלימודים אבל במהלך שנת הלימודים ולא בחופשות.
הדרה רוזנבלום: אנחנו רוצים להקל.
אתי וייסבלאי: אני רק מציינת שזה מתנגש עם החוק.
איתן מנדלבאום: זו אחת הסוגיות שצריכה לעלות.
אתי וייסבלאי: הסוגיה השנייה שאני מבקשת לעלות זו הנושא של ההורים, החוק מטיל אחריות, אפילו פלילית, על ההורים אם הם יודעים שיש פגיעה בזכויות של הילד שלהם ושהוא לא עובד כחוק, אני לא חושבת שנעשה משהו להגביר את המודעות של העניין.
חזי אופיר: לא פעם זימנו הורים גם כדי לתת עדויות, אנחנו מודעים לכך, וכן עושים.
חזי אופיר: אני מבקש לומר לנוער שבינינו, הרבה מדברים על כך שנוער פוחד להתלונן, האמת זו תופעה ידועה ולא מגלים דבר חדש, אני קורא להם, נגמר החופש הגדול, חזרתם ללימודים, ניצלו אתכם בקיץ, תפנו אז כי אין לכם ממי לחשוש אתם כבר לא עובדים שם.
חזי אופיר: יש את הכתובות, גם קו הטלמסר פתוח, גם אתר אינטרנט.
חזי אופיר: חברים יקרים, אל תתנו לנצל אתכם, בקיץ בסדר הבנו שאתם פוחדים לומר מילה, אבל הקיץ הסתיים תתלוננו אז.
חזי אופיר: אנחנו רוצים למנוע ניצול או לא? – אם רוצים למנוע ניצול אני מבקש לפנות, תפנו כשהקיץ הסתיים, באו והתלוננו.
חזי אופיר: אנחנו עוסקים המון במודעות אבל אל תתנו לנצל אתכם, אתם עובדים לטובת המעסיקים.
חזי אופיר: אני רוצה לומר שהנוער עושה עבודה בלתי רגילה במקומות העבודה, הוא באמונה ועם להט, ואני לא רוצה שינצלו אתכם.
אביטל פרידמן: אנחנו רוצים לברך אם יהיה שינוי חקיקה, אנחנו נתמוך בו בעניין של שעת הסיום של 22:00, כמובן עם כל ההסתייגויות שעלו כאן על ידי החברים שלנו, יש תמיד נטייה ללכת לקיצוניות השנייה, ממש לא וצריך להסדיר את הדברים.
אביטל פרידמן: צריך לפקוח עיניים למציאות ובמיוחד לילדי הפריפריה שאולמות האירועים הם אחד ממקומות ההשתכרות המשמעותיים אצלם, ולהם ברוב המקרים זה לא בשביל בגדים, לא בשביל נסיעה לפולין אלא לדברים הרבה הרבה יותר בסיסיים.
אביטל פרידמן: אנחנו נברך על שינוי כזה אבל שיעשה באופן קפדני ובשיתוף כל הגורמים שמגנים על זכויות הילדים במדינת ישראל.
אביטל פרידמן: לגבי בני הנוער, יש לכם למי לפנות, זה חזר פעם אחר פעם, יש את תנועות הנוער, יש את המועצה לשלום הילד, ויש את משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה שעושה עבודה וגם למועצה שלכם.
אביטל פרידמן: אני רוצה לומר משהו לגבי משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה שעושה עבודה מצוינת, יש לנו כאן דוגמה שאומנם הלכה רחוק מדי אדוני, כמה אכיפה שהיא כן אפקטיבית, נכון שזה ישפיע לכיוון השלילי שאתם אומרים "אנחנו לא נעסיק בני נוער".
יואב בכר: לא שלא נעסיק, לא מעסיקים, לא לא נעסיק.
אביטל פרידמן: זו כמובן לא התוצאה הרצויה של האכיפה.
אביטל פרידמן: אבל אם האכיפה נעשית בצורה אפקטיבית יחד עם שינוי חקיקה אז נשמח לתמוך.
שבי אהרון: משפט אחד בנוגע לנוער בסיכון, נוער בסיכון הכוונה לאותם נערים שלאורך השנה נושרים בנשירה סמויה ובקיץ ממשיכים את אותה נשירה.
שבי אהרון: המצב שם עוד יותר חריף בכל מה שקשור לעבודה ללא תנאים וללא פנקסי עובד.
שבי אהרון: המודעות נמוכה, וגם אין את אותם כישורים לבתי ספר שבאופן ישיר מקבלים או לא מקבלים את החומר לגבי הזכויות.
שבי אהרון: בהקשר הזה יתכן שתעשנה פעולות דרכנו בצורה כזאת או אחרת של חשיפת מידע והעברתו, הגברת אכיפה, עדכון תקנות וכל מה שקשור למשרדים האחרים שיש להם מגע עם בני נוער.
דני דנון: אני מבקש לסכם בבקשה.
דני דנון: הוועדה לזכויות הילד מעודדת יציאת בני נוער לעבודה בחודשי הקיץ ובחופשות.
דני דנון: הוועדה קוראת לכל משרדי הממשלה לפעול לשמירת זכויות הילדים העובדים.
דני דנון: הוועדה קוראת למשרד התעשייה, מסחר ותעסוקה לתגבר את האכיפה בנושא הפרת החוק בנוגע להעסקת בני נוער.
דני דנון: הוועדה תפעל בשיתוף התאחדות בתי המלון, התאחדות בעלי האולמות ושאר הארגונים המעסיקים בני נוער בשינוי החקיקה שיתמקד בהתאמות הנדרשות.
דני דנון: הוועדה קוראת למשרד החינוך לעגן בחוזר המנהל הכללי הליך הסברה לקראת יציאה לחופשה בנוגע לכל זכויות העובדים.
דני דנון: הוועדה מודה לתנועות הנוער ומועצות התלמידים הפועלות בנושא חשוב זה.
דני דנון: הנושא שעל סדר היום, המחסור במוסדות סגורים לנוער עבריין.
דני דנון: מדי פעם אנחנו מתבשרים בכלי התקשורת וגם באמצעות גורמים אחרים כמו המועצה לשלום הילד ואחרים שהיות וקיים מחסור במוסדות סגורים ולמרות שבית המשפט קובע באופן ברור שנער עבריין שצריך להיות במוסד סגור הוא חוזר לתא המעצר.
דני דנון: מבחינתי זה לא קביל והייתי רוצה שבדיון הזה נקבל ראשית נתונים משירותי הרווחה על מספר המוסדות, מספר המיטות, מספר תקנים ולבחון את היקף הבעיה וכיצד פותרים אותה, ואיך מונעים מצב שנער נמצא בתא מעצר ואם אפשר למנוע את זה.
דני דנון: תחילה אבקש ממשרד הרווחה והשירותים החברתיים, רחל שרביט, לתת לנו בבקשה סקירה על המצב הקיים ומה חסר.
רחל שרביט: אם השאלה היא לגבי מעונות נעולים לבנים, יש לנו שתי מסגרות נעולות, מעון "גיל עם" ומעון "מצפה ים".
יצחק קדמן: במשך 50 שנה עם שני מוסדות.
רחל שרביט: יצחק, בהתייחס לדבריך אני כבר יכולה לומר שאנחנו לא רוצים מעונות נעולים נוספים, אין צורך בהם לתפיסתנו ואני אסביר.
דני דנון: מה מספר המיטות?
רחל שרביט: אני רק אתייחס להערת הביניים, כי היא רלוונטית.
דני דנון: אני מבקש שנמשיך בסקירה.
רחל שרביט: מספר המעונות הנעולים הוא 2, אני חוזרת על כך שאנחנו לא זקוקים ליותר, אנחנו רוצים בתפיסתנו לפתח מסגרות אלטרנטיביות לנעילה.
רחל שרביט: אם שני המקומות הקיימים יעבדו בתפוסה מלאה, הם יענו על הצרכים.
רחל שרביט: הבעיה שלנו שבמשך תקופה ממושכת היינו במשבר ורק יצאנו ממנו ונכנסנו למשבר חדש.
רחל שרביט: מעון "מצפה ים" שהוא מעון עתיק שבנוי על מבנה משטרתי ישן.