GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דני דנון: שניהם מתייחסים לצילום ובצילום זאת באמת בעיה אם אנחנו רוצים שבשטח הצלם יהיה מקבל ההחלטה או שהוא יגיע למערכת ושם ישב מישהו שיקבל את ההחלטה.
זבולון אורלב: לא תוכל להתחמק מזה שבסופו של דבר זה גם הצלם.
זבולון אורלב: מנכ"ל חברת החדשות שולח את הצוות, אז הנהג לא כפוף לחוקי התעבורה?
זבולון אורלב: ברור שבסופו של דבר הוא כפוף לחוק והוא צריך לעמוד ברמזור אדום, לא לעבור את המהירות וכולי.
זבולון אורלב: ברור שגם על הפועל בקצה תמיד חלות כל מיני חובות.
זבולון אורלב: גם הצלם וגם ראש הצוות שם, חלים עליהם החוקים והם צריכים להכיר את החוק ולהבין מתי זאת הטרדה ומתי זאת לא הטרדה.
זבולון אורלב: אין שום ספק בכך.
זבולון אורלב: לא תוכל להתחמק מהדבר הזה.
דני דנון: נשמע עוד נציגי תקשורת.
ליאת ברגמן: בכנות אני מנסה להבין את הסעיף הזה ואני לא מבינה מתי הוא ישים.
נירה לאמעי-רכלבסקי: הוא ישים כאשר יש עוולה או עבירה של מטרד.
ליאת ברגמן: לפי איזה חוק?
נירה לאמעי-רכלבסקי: לפי חוק הגנת הפרטיות.
נירה לאמעי-רכלבסקי: רק לפי חוק הגנת הפרטיות, כלפי הקטין אותו מצלמים.
ליאת ברגמן: בהנחה שמישהו תובע אותי לפי חוק הגנת הפרטיות כי אני צילמתי, בנסיבות האלה, לא תעמוד לי הגנה בתביעה אזרחית בגלל שהפרתי חוק פלילי שהוא חוק אחר?
נירה לאמעי-רכלבסקי: לא.
ליאת ברגמן: זה בדיוק מה שאמרת.
נירה לאמעי-רכלבסקי: זאת החרגה לגבי חוק הגנת הפרטיות שנמצא בחוק הזה.
ליאת ברגמן: הן העוולה והן העבירה.
ליאת ברגמן: למה אנחנו מערבבים שמחה בשמחה?
נירה לאמעי-רכלבסקי: אנחנו לא מערבבים.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אנחנו מנסים למנוע התנהגות.
ליאת ברגמן: בסופו של דבר אנחנו מדברים כאן על נטלי הוכחה שונים.
ליאת ברגמן: באזרחי יש נטל הוכחה מסוים ובפלילי יש נטל הוכחה מסוים.
ליאת ברגמן: השאלה היא איך אנחנו מערבבים.
נירה לאמעי-רכלבסקי: יכול להיות שהאדם הפרטי לא יתבע אותך, אבל המשטרה כן תחליט לתבוע אותך.
ליאת ברגמן: אם המדינה מעמידה לדין, המדינה מעמידה לדין ויכולה לעשות שימוש בכל הכלים הפליליים שעומדים לרשותה.
ליאת ברגמן: לא שאני בסדר עם זה ששוללים הגנות, אני לא בטוחה שאפשר לשלול הגנות, מפני שהחוק בסופו של דבר הוא כלי של איזון.
ליאת ברגמן: השאלה היא מה אנחנו עושים בהליך אזרחי.
ליאת ברגמן: היום מצלמים את הילד שלי ואני מחר הולכת לבית המשפט ותובעת את העיתון או את הצלם או את הטלוויזיה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: את תצטרכי להוכיח שהיה כאן מטרד.
ליאת ברגמן: אני אוכיח שהיה כאן מטרד.
ליאת ברגמן: השאלה למה העיתונאי לא יוכל להתגונן בהגנות כאשר מדובר בעוולה אזרחית, שיש לה נטלי הוכחה אזרחיים, ומתייחסת לחוק פלילי שיש בו איסורים פליליים?
נירה לאמעי-רכלבסקי: צריך לזכור שההגנות האלה מובנות.
נירה לאמעי-רכלבסקי: הן לא מדברות על ההתנהגות.
נירה לאמעי-רכלבסקי: הן אומרות שלמרות שהתנהגתי ככה, כן, אני מסכים שיש כאן מטרד, אני אכן הטרדתי את הקטין הזה, אבל עומדת לי הגנה.
ליאת ברגמן: אבל הייתי צריך להטריד אותו.
ליאת ברגמן: זאת ההגנה.
דני דנון: אני אתן לכם הצעה איך למנוע מצב שעדת צלמים בפתח ביתו של קטין שנפגע.
אביעד נימקובסקי: יש כאן הצעה שהעלינו גם בישיבה הקודמת, הצעה שעובדת בבתי המשפט ללא תקלות והיא עוסקת במקרים מאוד מסוימים.
אביעד נימקובסקי: התקשורת לקחה על עצמה, כמו בבתי משפט, גם רגולציה עצמית והסדירה את עצמה ויצרה פול של צלמים.
אביעד נימקובסקי: זה בדיוק מה שקורה וזה עובד.
זבולון אורלב: ידידי היקר, אני רוצה להגן על חופש התקשורת.
זבולון אורלב: אם יש כישלון כלשהו בסוגיה הזאת שאנחנו עוסקים בה, פה טמון הכישלון הגדול.
זבולון אורלב: העדה הזאת שמשחרת להשיג את הסקופ ואת הצילום הטוב והזווית ולחדור יותר עמוק, היא הבעיה העיקרית, היא אחת הבעיות העיקריות של החוק הזה.
זבולון אורלב: החיים הסדירים של הנפגע משתבשים לחלוטין.
זבולון אורלב: הילד או הילדה לא מבינים מאיפה זה בא להם בכלל.
זבולון אורלב: הדבר הזה לא יאומן.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אנחנו שומרים כאן על סטנדרט פלילי.
אביעד נימקובסקי: לכן נעשו כאן שני תהליכים.
אביעד נימקובסקי: התהליך הראשון הוא שהתקשורת החלה ועושה תהליך של הסדרה עצמית ולקחה על עצמה אחריות נוספת, מתוך יציאה מנקודת הנחה שעניין הצילום ירד מהפרק.
אביעד נימקובסקי: המשמעות היא שלא ניתן לתת ייעוץ משפטי טוב לצלם שבשטח לגבי מהי הטרדה.
אביעד נימקובסקי: הצלם צריך לעשות את העבודה שלו, הוא צריך להביא את הסקופ.
אביעד נימקובסקי: השיקול אם לשלוח אותו צריך להיות השיקול של העורך.
אביעד נימקובסקי: אם העורך טעה, אז העורך צריך לקבל, אבל צלם, ברגע שהוא בשטח, אין לו את הכלים.
אורי אריאל: יש לו את האחריות.
ליאת ברגמן: אבל יש לו הגנות.
ליאת ברגמן: אם שוללים הגנות, רק בפלילי ולא באזרחי.
קריאה: אתם לוקחים את זה מצד אחד ומעבירים את זה לצד אחר.
קריאה: אתם עושים חוקים ובא משרד הרווחה ועושה בדיוק ההפך.
קריאה: הוא אומר שצריך לעשות שימוש כזה.
ליאת ברגמן: אני יכולה להציע שאם מחליטים לשלול הגנות, שהן תישללנה רק במישור הפלילי כי החוק הזה הוא חוק פלילי שדינו מאסר.
דני דנון: תנסחי את זה כהצעה.
ליאת ברגמן: פשוט לתקן.
ליאת ברגמן: ההגנות האמורות בסעיפים כך וכך לחוק הגנת הפרטיות או ההגנות האמורות לעבירה פלילית לפי סעיפים אלה ואלה.
דני דנון: אביעד, זה מקובל עליכם?
אביעד נימקובסקי: אני פחות מוטרד, אני חייב להודות, מהצד האזרחי כי בצד האזרחי אם חטאנו, אנחנו נשלם.
אביעד נימקובסקי: דרך אגב, יש נגדנו תביעות גם לפי חוק הגנת הפרטיות, ואם נעשתה איזושהי עוולה, אנחנו משלמים, וההגנות לא עומדות לנו כי גם להגנות האלה יש תנאים.
אביעד נימקובסקי: גם הצלם וגם ההתנהלות בשטח צריכה להיות בתום לב.
אביעד נימקובסקי: דרך אגב, אנחנו לא הבעיה העיקרית כאן כי אנחנו מאוד משתדלים לשמור על החוקים עצמם.
אביעד נימקובסקי: מה שמדאיג אותי זה שיהיה צלם בשטח באיזשהו מקרה שהוא מקרה ביניים והוא לא יצלם מקרים מאוד מאוד חשובים ולא יעשה את העבודה שלו.
זבולון אורלב: הפוליטיקאים רוצים להפסיק את התופעה הבלתי נסבלת הזאת שממררת את חיי הנפגע, של עדת המצלמים והצלמים וכל החברים המאוד יקרים שאני אוהב אותם.
זבולון אורלב: רוצים להפסיק את הדבר הזה כאשר מטרידים את הנפגע ורודפים אחריו לכל מקום.
זבולון אורלב: תן לי עצה איך להפסיק את זה בחוק ולא ברגולציה.
זבולון אורלב: מה שאתה מסכים ברגולציה, תגיד לי איך אני עושה את זה בחוק.
דני דנון: אני חושב שהקטע הפלילי שהוצע כאן הוא נושא שאפשר לקבל אותו, אם המציעים יסכימו.
זבולון אורלב: נירה, תסבירי לי את העניין הזה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: זה אומר שאם תוגש תלונה למשטרה והמשטרה תחליט לחקור והפרקליטות או התביעה תחליט להגיש כתב אישום, במקרה הזה, וכמובן אחרי שיוכיחו שהיה כאן מטרד, הם לא יוכלו לומר.
זבולון אורלב: לפי מה שאת כתבת זה לא פלילי?
נירה לאמעי-רכלבסקי: לא, זה גם פלילי וגם אזרחי.
נירה לאמעי-רכלבסקי: זה מתייחס בכלל למטרד לפי חוק הגנת הפרטיות.
נירה לאמעי-רכלבסקי: זאת אומרת, באזרחית אתה תוכל לתבוע והוא יגן על עצמו.
אורי אריאל: למה להוריד את זה?
אורי אריאל: אני לא מסכים.
אורי אריאל: לא יצא מהחוק הזה שום דבר.
תומר קרני: יגישו יותר תלונות במשטרה במקום ללכת במסלול האזרחי כי שם תהיה הגנה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: המשטרה צריכה להחליט, לאסוף ראיות ולהגיש כתב אישום.
תומר קרני: יש כאן בעיות נוספות.
תומר קרני: קודם כל, הצילום עצמו אינו אסור וזה הרי סוכם.
נירה לאמעי-רכלבסקי: לא, הצילום לא אסור.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אסור לך רק לעבור על עבירה או עוולה של מטרד כאשר אתה מצלם את התמונה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: כלומר, להטריד אותו ולפלוש.
תומר קרני: אין לי בכלל הגנה.
תומר קרני: שאלה אחת היא מה זה בילוש והתחקות.
תומר קרני: הדוגמה של צבא הצלמים שאורב לילד מחוץ לביתו, היא דוגמה יפה וטובה, אבל מה זה בילוש והתחקות?
נירה לאמעי-רכלבסקי: חוסמים את הדרך של הילד כשהוא הולך.
זבולון אורלב: אל תגיד לי מה לא.
זבולון אורלב: תן לי הצעה איך נתגבר.
תומר קרני: אי אפשר יהיה לעבוד, וכמו שאביעד אמר, זה יקשה מאוד על האנשים בשטח.
זבולון אורלב: אתה משפטן.
זבולון אורלב: תן לי עצה משפטית איך נתגבר על זה.
זבולון אורלב: לא נדבר על הצלם הבודד ולא על הקטין הבודד.
דני דנון: אני רוצה לומר שאני לא אוהב את הסעיף הזה.
דני דנון: הוא בעייתי והוא גם נוגע לצילום שמהתחלה אמרנו שאנחנו לא רוצים לגעת בקטע הזה.
זבולון אורלב: נכון, אנחנו לא אוסרים צילום.
זבולון אורלב: הצילום מותר.
זבולון אורלב: אנחנו אוסרים את ההטרדה.
דני דנון: כן, אבל בפועל אתה נכנס עכשיו ליסוד הנפשי של הצלם באותו רגע.
אורי אריאל: אל תעשו את זה מסובך.
אורי אריאל: יש דברים שכולנו מסכימים שהם הטרדה ואני מקווה שגם אז הצלמים, בלי חוק ובלי כלום, משתדלים לא לעשות את זה.
דני דנון: בואו נגדיר מהי הטרדה ונסכים על ההגדרה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: לא, זה בית המשפט יחליט.
יעקב בן יששכר: גם היום הוא יכול להגיש תלונה במשטרה הטרידו אותו והתחקו אחריו.
יעקב בן יששכר: לשם מה להכניס את זה?
יצחק קדמן: אני רוצה להזכיר שהסעיף הזה התקבל כפשרה.
יצחק קדמן: בחוק המקורי היה בכלל איסור צילום מאוד גורף והורדנו את זה.
יצחק קדמן: חברי הכנסת הסכימו להוריד את זה.
יצחק קדמן: כפשרה התקבל לצמצם מאוד ולא להטיל איסור אלא לגעת בנקודה כואבת.
יצחק קדמן: אני רוצה לומר לכם שזאת לא תיאוריה.
יצחק קדמן: הילדה הזאת שנאנסה על ידי כנראה 15 בני נוער לאחרונה, המקרה הזה פורסם.
יצחק קדמן: תשאלו את עורכת הדין שמייצגת אותה מה עשו כל כלי התקשורת הנכבדים – היה מצור של עדת צלמים על הבית והיא לא יכלה לצאת מהבית.
יצחק קדמן: מה אומר הסעיף הזה?
יצחק קדמן: הסעיף הזה אומר רק דבר אחד: אם אתה עברת על חוק הגנת הפרטיות והטרדת את הקטינה הנאנסת הזאת, לא תעמוד לך הגנה אוטומטית האומר שאני עשיתי את העבודה שלי.
יצחק קדמן: זה כל מה שאומר הסעיף הזה.
יצחק קדמן: אין שם סיבה להתנגד לזה.
יצחק קדמן: הסעיף הזה לא אומר שמישהו אשם לפני שבית המשפט קבע שהוא אשם, אבל לא תעמוד לתקשורת הגנה אוטומטית שמותר לנו להטריד קטינה, לצור על הבית שלה, כי אנחנו עשינו את העבודה שלנו.
נירה לאמעי-רכלבסקי: דרך אגב, זה רק אחרי שבית המשפט החליט שיש כאן בכלל מטרד.
תומר קרני: אם הוא מצלם אותה במרחק 200 מטרים, זאת הטרדה?
נירה לאמעי-רכלבסקי: יכול להיות שבית המשפט יקבע שזאת כן הטרדה.
תומר קרני: אז אנחנו בחוסר ודאות.
תומר קרני: התוצאה היא שאתם אוסרים את הצילום.
תומר קרני: בחוסר ודאות כזה אנחנו לא יכולים לפעול.
אביעד נימקובסקי: תבדקו מתי ההגנות האלה באמת התקבלו ותראו שמדובר במקרים מאוד נדירים ומאוד קיצוניים, כי הם נועדו בדיוק למקרים האלה.
אריק בכר: זו הבעיה.
אריק בכר: תיזמו את זה.
אריק בכר: אני הוצאתי הודעה בעניין הזה לכל עורכי העיתונים כי זאת הייתה שערורייה איך שהתנהלו מול הילדה המסכנה הזאת.
אריק בכר: אין בכלל ספק בכך.
אריק בכר: מועצת העיתונות, תפקידה הראשון הוא להגן על הציבור מפני שרירות לב העיתונות ולא להפך.
אריק בכר: במקרה הזה, שמישהו יגיש תלונה.
אריק בכר: זה מקרה קלאסי, תגישו תלונה.
זבולון אורלב: אתה באמת חושב שעכשיו המשטרה תפעל?
אריק בכר: בכל מקרה החוק חייב לעמוד במבחן.
דני דנון: אני שוב פונה לנציגי התקשורת.
דני דנון: יש לכם הצעה קונקרטית איך מונעים את ההטרדות האלו?
דני דנון: אני חושב שהסעיף הזה הוא לא טוב, אבל המציעים מתעקשים עליו.
דני דנון: שמענו כאן שלצערנו לא מגישים תלונות ומספר התביעות הפליליות, אפשר לספור אותן על יד אחת, ומספר המקרים שיבואו ויתגוננו בגין זה, גם כן קטן.
דני דנון: אני רוצה לשמוע רק את נציגי התקשורת כי זה נוגע להם.
דני דנון: אני רוצה לשמוע אם יש לכם הצעה קונקרטית.
יעקב בן יששכר: בחוק הנוער יש את חוק ההטרדה.
יעקב בן יששכר: תבדוק את החוק.
דני דנון: האם יש לכם הצעה שתוכל לצמצם את ממדי התופעה?
דני דנון: אם לא, אני אתנגד לסעיף הזה אבל יש כאן רוב של חברי כנסת שתומך בו וזה אומר שהוא כן יעבור למרות שהסכמנו שזה לא הולך לשנות את המציאות.
ליאת ברגמן: אני מנסה להבין איך הסעיף הזה יכול לעזור במשהו ואני אסביר, כי אנחנו שנינו מכירים טוב מאוד את חוק הגנת הפרטיות ואת ההגנות שבו.
ליאת ברגמן: בהנחה שמישהו צילם ואחר כך הוחלט להעמיד לדין, המקרים בהם ההגנות האלה יחולו הם מקרים כל כך חריגים ונדירים, כמו שאמר אביעד, שהם מקרים שראוי שההגנות האלה יחולו.
ליאת ברגמן: הגנת חובה חברתית חוקית ומוסרית, גם בחוק איסור לשון הרע, היא אותה הגנה, והיא כל כך נדירה והוכרה מעט מאוד פעמים בפסיקה, שאין לסעיף הזה כל משמעות אלא הוא רק כדי לומר שאסור.
זבולון אורלב: אז למה את מתנגדת?
ליאת ברגמן: כי אני חושבת שזה חסר משמעות.
ליאת ברגמן: זה עושה בדיוק את מה שאביעד אמר שזה יעשה.
זבולון אורלב: מה זה עושה?
ליאת ברגמן: זה גורם לצלם פתאום להחליט במקום האם עשרה צלמים הם יותר מדיי, האם חמישה צלמים הם יותר מדיי.
זבולון אורלב: טוב מאוד.
ליאת ברגמן: אבל אין בזה כל שינוי מהחוק הקיים.
זבולון אורלב: עכשיו שכנעת אותי.
ליאת ברגמן: אין התפתחות בחוק.
זבולון אורלב: אנחנו רוצים להפסיק את ההטרדה.
אביעד נימקובסקי: מי יחליט להפסיק לצלם?
אביעד נימקובסקי: זה לא אומר עדיין לגבי ההטרדה אלא זה איסור צילום.
אורי אריאל: למה אתה עושה מזה צחוק?
אורי אריאל: אתה רואה צלם שעומד ולא מצלם?
אביעד נימקובסקי: אני לא רואה צלם אלא אני רואה כתב שינסה להביא את הציטוט.
אביעד נימקובסקי: אני אמנם מערוץ 2, אבל יש מספיק כתבי עיתונים שישמחו להביא את הציטוט של הקורבן גם בלי לצלם.
אביעד נימקובסקי: דרך אגב, הם רוב התקשורת.
חנה סלוצקי: רגל, תנו לי לצלם רגל של תינוק או משהו כזה, ואני שואלת מה הרגל נותנת.
יעקב בן יששכר: המשטרה לא עושה שום דבר.
יעקב בן יששכר: מגישים תלונות והיא לא עושה שום דבר.
לורי שם טוב: הם מצלמים כדי לקבל כסף.
לורי שם טוב: מגישים תלונות וסוגרים את התיק מחוסר עניין לציבור.
לורי שם טוב: זאת הטרדה.
יעקב בן יששכר: זה בחסות משרד הרווחה שאומר שאין תופעות כאלה.
אורי אריאל: לכו למשטרה.
לורי שם טוב: אנחנו הלכנו למשטרה אבל היא סגרה את התיקים.
דני דנון: כרגע, בנושא הספציפי הזה, אנחנו דנים בתקשורת.
דני דנון: אני רוצה קודם לשמוע את נציגי התקשורת ומשרד המשפטים כדי להגיע להבנה.
נחמה דיכנה: זה משתיק את התקשורת.
זבולון אורלב: זאת סיסמה ריקה מתוכן.
נחמה דיכנה: זה לא מאפשר שקיפות, זה לא מאפשר ליצור הד ציבורי.
דני דנון: חברי הארגונים, העמדות ברורות לכם וברור לי שאתם תומכים במתן חופש פעולה לתקשורת.
יעקב בן יששכר: יש כאן עוד משהו.
דני דנון: יש לנו את הסעיף בנוסח החוק ונציגי התקשורת לא מצליחים לייצר מנגנון חלופי למרות שאני לא חושב שהסעיף הזה יהיה רלוונטי לאף אחד בפועל.
נירה לאמעי-רכלבסקי: בפעם הבאה שצלם יעמוד ויחסום דרך של ילד, ישים לו את המצלמה בפרצוף, יפגע לו באף, בקצה האף בגלל שהוא קרוב, הוא יחשוב פעמיים אולי מישהו יגיש נגדו תלונה והוא לא יוכל להגן על עצמו.
נירה לאמעי-רכלבסקי: זה לא מתרחש ביום יום?
אביעד נימקובסקי: אני רוצה להציע הצעה ואני אומר את הדברים בארבע נקודות קצרות.
אביעד נימקובסקי: ראשית, שאלת מדוע אנחנו מתנגדים ואני רוצה לענות.
אביעד נימקובסקי: אנחנו מתנגדים דווקא בגלל שזה מקרה קיצון ומאוד חשוב שתהיה שם את ההגנה הזאת.
דני דנון: תן לנו חלופות.
אביעד נימקובסקי: ברמת החלופות, יש לי שני דברים.
אביעד נימקובסקי: ראשית, אני חושב שצריכה להיות כאן אמירה מאוד מאוד מפורשת שמדובר כאן בהגנה על קורבן ולא על זה שחשוד בעבירה.
אביעד נימקובסקי: לדוגמה, אם שלושה נערים בני 17 חס וחלילה אנסו מישהי, אני רוצה לדווח על זה ואני רוצה שתהיה לי את האפשרות לעמוד מחוץ לבית ולשאול גם את אבא שלו איך הוא חינך אותו או כל שאלה אחרת שנראית לי רלוונטית.
אביעד נימקובסקי: זה דבר ראשון.
אביעד נימקובסקי: אני רוצה שתהיה לו את הזכות הזה.
אריק בכר: צילום קטין, קורבן עבירה, זה מה שאתה בעצם אומר.
נירה לאמעי-רכלבסקי: הסעיף מתייחס לכל הנסיבות של סעיף 24א.
אביעד נימקובסקי: זה אומר שאנחנו מגינים גם על אותו אנס וגם על אותו דוקר.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אתה בעצם רוצה להוציא רק את סעיף 24א(1)(א), הקטין הובא בפני בית משפט.
דני דנון: הוא רוצה להוסיף צילום קטין שהוא קורבן עבירה.
דני דנון: הוא רוצה להוסיף את המלים האלו.
ליאת ברגמן: בכל אחת מהנסיבות.
אביעד נימקובסקי: אם הוא קורבן עבירה לפי החוק הזה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: ואם הוא ניסה להתאבד?
ליאת ברגמן: גם.
ליאת ברגמן: בעיניי זה יכול להיות.
ליאת ברגמן: כאשר זאת פרטיות, אפשר להגן, אבל לא כאשר הקטין הוא התוקף לצורך העניין.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אתם רוצים להוציא רק את 24א(1)(א).
יצחק קדמן: הם רוצים להוציא את החשודים בעבירות.
אביעד נימקובסקי: מקרים שהוא התוקף, שהוא האנס, שהוא הפוגע.
אביעד נימקובסקי: הדבר השני.
אביעד נימקובסקי: אנחנו כן חושבים שלכל הפחות דווקא במקרה הזה, אם ההורים או הקורבן מסכימים לצילום, לפרסום, יכול להיות שלאותה קורבן שנאנסת יש מסר מאוד מאוד חשוב לומר וחשוב שיצלמו אותה.
אביעד נימקובסקי: יכול להיות שזה לא פוגע בה.
ליאת ברגמן: אין כאן אפשרות אלא באישור בית המשפט.
אביעד נימקובסקי: החוק אוסר.
אביעד נימקובסקי: החוק אומר לי ללכת לבית המשפט.
ליאת ברגמן: כן.
ליאת ברגמן: החוק חד משמעית אומר ללכת לבית המשפט.
דני דנון: זה לא בסעיף הזה.
ליאת ברגמן: אפשר אחר כך לדבר על העניין הזה.
דני דנון: אני חושב שהתקדמת בהצעתך, להוסיף קורבן עבירה.
ליאת ברגמן: אם הקטין רוצה להזדהות.
תומר קרני: מהנוסח הזה עולה שההטרדה יכולה להיות גם כלפי הבגיר ואז תישלל ההגנה.
תומר קרני: יכול להיות שההטרדה היא כלפי בגיר לצורך צילום קטין ואז תישלל ההגנה ואני מבין שלא זאת הכוונה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: למה?
נירה לאמעי-רכלבסקי: כתוב למטרת.
תומר קרני: למטרת, אבל ההטרדה יכולה להיות כלפי כל אדם.
אורי אריאל: זה מוסכם ואפשר לתקן.
זבולון אורלב: אפשר להסכים שזה לא חל על קטין.
נירה לאמעי-רכלבסקי: נוסיף את המלים: הטרדה לקטין.
זבולון אורלב: אפשר להסכים שלא מדובר על בגיר.
נירה לאמעי-רכלבסקי: זה ברור.
נירה לאמעי-רכלבסקי: זה מהנוסח.
אביעד נימקובסקי: לא עלינו התלוננה בחורה על אונס של חמישה בחורים וכבר ראינו מקרים כאלה.
אביעד נימקובסקי: לפי התפיסה הזאת זה לא מאפשר לרוב אמצעי התקשורת לתת איזשהו דיווח אמיתי, אמין, נכון ומלא.
אורי אריאל: למה לא תהיו אמינים?
אביעד נימקובסקי: כי התקשורת היא גם ויזואלית.
אורי אריאל: זה דבר אחר והוא לא שייך לאמינות.
אביעד נימקובסקי: בלי זה לא יהיה דיווח כי יתקשרו וישאלו אותי האם ללכת לצלם או לא לצלם, וזה יביא לאכיפת יתר שלא לצלם.
דני דנון: לא, זה לא יקרה, יצלמו וישדרו.
ליאת ברגמן: היום לפי סעיף 70 לחוק בתי המשפט, חשוד יכול לבקש איסור פרסום.
ליאת ברגמן: מישהו שהיום הוא חשוד ומחר הוא נאשם או מורשע ואני רוצה לפרסם את התמונה, הוא ברח מהארץ, אני רוצה לפרסם את התמונה שלו ברגע שהוא ברח מהארץ, אני רוצה לצלם אותו.
זבולון אורלב: אנחנו עכשיו עוסקים בהטרדה.
ליאת ברגמן: לצלם את החשוד בנסיבות שקיימות כאן.
זבולון אורלב: אין כאן איסור צילום.
זבולון אורלב: יש כאן איסור הטרדה.
ליאת ברגמן: רק לגבי נאשם או לגבי חשוד.
ליאת ברגמן: זאת השאלה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: את מדברת עכשיו על משהו אחר לגמרי של פרסום תמונות של נאשמים קטינים.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אנחנו מדברים רק על אם תטרידי קטין תוך כדי שאת מצלמת אותו.
זבולון אורלב: אמרתי שחשוד, לא.
זבולון אורלב: חבר הכנסת אריאל חולק עלי.
זבולון אורלב: אנחנו חברה דמוקרטית ואנחנו מדברים על איזונים.
זבולון אורלב: אין כאן ערך אחד מוחלט שמוחק את השני.
זבולון אורלב: צריך להיות איזון בין ערכים.
חנה וייס: בני היה מאושפז בבית החולים זיו בצפת והוא שוחרר על ידי בית המשפט המחוזי, השופט יצחק עמית, ואני הופעתי שש פעמים במבט לחדשות והרבה פעמים בתקשורת האחרת, וגם צילמתי את בני בכל מהלך האשפוז.
חנה וייס: בזכות הצילומים הוא גם ניצל ובזכות השידור הנפלא של קטי דור בני ניצל מהאשפוז הכפוי ומהפיקוח החברתי.
חנה וייס: אני לא מצאתי אף עיתונאי או צלם שהטריד אותי בשום דרך.
חנה וייס: מצאתי אנשים מנומסים, מתחשבים, ורק בהסכמה שלי הם צילמו את הבן שלי.
חנה וייס: תודה רבה.
דני דנון: יש כאן שתי חלופות.
דני דנון: חלופה אחת היא בנוסח שנמצא לפנינו, בה תומך חבר הכנסת אורי אריאל.
דני דנון: חלופה שנייה שהיא מקלה במקצת ומחריגה את הנושא של בגיר ושל נאשם.
נירה לאמעי-רכלבסקי: מה קורה עם עבירה פלילית ועוולה אזרחית?
זבולון אורלב: לא הורדנו את האזרחית.
זבולון אורלב: לא הסכמנו לזה בשום פנים ואופן.
דני דנון: חברי הכנסת אריאל ואורלב, מה עמדתכם?
זבולון אורלב: אנחנו צריכים להתפשר וצריכים להגיע להסכמות.
זבולון אורלב: אמרתי שצריך לאזן בין ערכים.
זבולון אורלב: לכן אני מציע שההערה שנשמעה על ידי תומר, נקבל אותה לעניין של הבגיר, שלא התכוונו אליו.
נירה לאמעי-רכלבסקי: זה בנוסח.
זבולון אורלב: אני רק מבהיר.
זבולון אורלב: אני לא משפטן.
זבולון אורלב: להחריג כאן את הנאשם.
זבולון אורלב: הסעיף הזה לא יחול על נאשם.
נירה לאמעי-רכלבסקי: נאשם הוא לא חשוד.
זבולון אורלב: אני יודע.
זבולון אורלב: הצעתי פשרה.
תרצה נחשון: אנחנו מבקשים להחריג מסעיף 24ג את אותן החרגות שמצויות בסעיף 24א לחוק לגבי הפרסומים.
תרצה נחשון: כלומר, אותן החרגות שקיימות היום לגבי הפרסום שיהיו גם לגבי הצילום.
נירה לאמעי-רכלבסקי: ברור.
נירה לאמעי-רכלבסקי: זה בכפוף ל-24א.
תרצה נחשון: בנוסף, אנחנו רוצים להחריג צילומים של התרחשות עבירה כי זה בעצם כלי ראייתי.
תרצה נחשון: ברגע שיש תיעוד של התרחשות העבירה, אחר כך הוא משמש כראיה.
דני דנון: איפה את מציעה להכניס את זה?
נירה לאמעי-רכלבסקי: לא מספיק לך סעיף 24א?
נירה לאמעי-רכלבסקי: אם אני מחריגה, אם אני כותבת?
תרצה נחשון: זה לא מספיק.
תרצה נחשון: כדאי לכתוב את זה במפורש כדי שלא יהיו אי הבנות.
אורי אריאל: למשל, צלם ידיעות אחרונות מצלם שוטר דורס מישהו.
דני דנון: יש לנו עוד סעיף אחד בעייתי מאוד ואנחנו צריכים לסיים את הישיבה תוך עשר דקות.
דני דנון: לגבי הסעיף אליו אנחנו מתייחסים, אני תומך בהצעת חבר הכנסת אורלב.
זבולון אורלב: חבר הכנסת אריאל יגיש הסתייגות.
דני דנון: אנחנו מצביעים על הסעיף הזה שהיועצת המשפטית תנסח אותו באופן נכון, ואם תהיה הסתייגות של חבר הכנסת, היא תוגש.
אסף פרייס: יש כאן בעיה.
אסף פרייס: בעברי הייתי שוטר וגם כמי שפועל בתנועה למען ילדינו מול משרד הרווחה.
אסף פרייס: מה שאתם עושים כאן, גם עם הסעיפים עם אותם רמזים לפרסום או לא וגם בסעיף הזה, מצד אחד הקטין לא יכול לדבר ולומר שאנסו אותו ופגעו בו כי פקידי הסעד ההגונים מאוד מונעים את זה.
דני דנון: אני לא מוכן לזה.
דני דנון: פקידי הסעד גם קמו ויצאו מהישיבה כאשר התעמתנו אתם.
דני דנון: אין לי בעיה להתעמת אתם, אבל כרגע הנושא לא קשור.
אסף פרייס: החלק השני.
אסף פרייס: מי יחליט או יאמר האם זאת הטרדה של הקטין?
אסף פרייס: האם זה הקטין עצמו או בעל המוסד?
אסף פרייס: כי בעל המוסד לא ירצה שנראה שאנסו את אותו ילד.
דני דנון: אנחנו עוברים לסעיף 4.
נורית פולק: לעניין חוסר האיזון בין הקטין הפוגע או הקטין הנפגע.
נורית פולק: מאוד חשוב לי להעיר את ההערה הזאת כי אנחנו עדיין במהלך החקירה וחשוב לי שלא לעשות כאן את ההבחנה כי קטין הוא קטין.
נורית פולק: יכול להיות שאנחנו עדיין במהלך החקירה.
זבולון אורלב: אפשר לעשות הבחנה עד העניין של הנאשם.
נורית פולק: היום קטין שהוא חשוד כפוגע, העניין הוא מאוד דינמי ויכול להיות שמחר יתברר שהוא נפגע.
נורית פולק: כל הדבר הזה שמראים עליו כאילו הוא פגע, יכול להיות שזה לא כך.
נורית פולק: חשוב לי שההערה הזאת תאמר.
נטע פת: אנחנו מסכימים עם העובדה שמדובר בקטין.
נטע פת: קטין הוא קטין בכל מקרה.
נטע פת: הרבה פעמים גם מי שפוגע הוא בעצמו היה נפגע במהלך ההטרדה וכאשר מדובר בקטין, זה בעייתי בכל מקרה.
נטע פת: גם כאשר הוא נאשם, הוא עדיין בחזקת החפות ואין עדיין הרשעה.
נטע פת: הטרדה של ילד – והייתה על זה התדיינות רבה במהלך הדיונים הקודמים של הוועדה – מדובר במקרים מאוד קשים של עיתונות שצובאת על בתים של ילדים, על מעונות ועל מקומות בהם שוהים הילדים וזה דבר מאוד מאוד בעייתי גם כאשר מדובר בנאשם.
דני דנון: בואו ניקח את זה בפרופורציות.
דני דנון: מדובר במקרים של הטרדה כאשר יש תלונה ומישהו רוצה להשתמש בסעיף.
דני דנון: כאן הלכנו רחוק מאוד.
דני דנון: אני רוצה לעבור לסעיף 4.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אני מדגישה שסעיף 4 הוא סעיף שהמשטרה ומשרד המשפטים ביקשו להוסיף לנוסח ואני מציעה שהם יציגו אותו כי זה סעיף שלא עלה כאן במהלך הדיונים.
נירה לאמעי-רכלבסקי: הסעיף מדבר על הוספת סעיף נוסף לחוק לגבי איסור צילום קטין בהליכי חקירה והעדה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: 4.
נירה לאמעי-רכלבסקי: איסור צילום קטין בהליכי חקירה והעדה (א) המצלם קטין בבית משפט או בדרכו מבית המשפט או אליו, או בהיותו בתחנת משטרה, או בדרכו מתחנת משטרה או אליה לצורך חקירה, דינו...
אורי אריאל: זאת הצעה שחלה על המשטרה?
דני דנון: לא, זאת בקשה של המשטרה.
אורי אריאל: אני שואל את נציגת המשטרה.
אורי אריאל: בדרך כלל פעמים רבות רואים בטלוויזיה או בעיתונים, אלה צילומים שאתם מבצעים ומעבירים נניח לסנגוריה ואז זה דולף ולא משנה ממי.
אורי אריאל: מדובר גם על זה?
תרצה נחשון: לא.
תרצה נחשון: אנחנו מבקשים החרגה.
זבולון אורלב: את יכולה להסביר לי את העניין?
זבולון אורלב: אנחנו הגענו לעיקרון, במסגרת האיזונים של שני ערכים מאוד חשובים, שמותר לצלם ואסור לפרסם.
זבולון אורלב: אגב, הצעת החוק שלנו, של חבר הכנסת אריאל ושלי, היא איסור הצילום אבל ירדנו מזה בגלל התנגשות הערכים.
זבולון אורלב: למה אתם מחזירים את זה בדלת האחורית?
תרצה נחשון: ההצעה הזאת עלתה במטרה לצמצם את האיסור שהוצע מלכתחילה.
תרצה נחשון: כלומר, שהיה איסור צילום הרבה יותר גורף.
אורי אריאל: מה הבעיה?
אורי אריאל: למה זה לא נכלל בחוק?
אורי אריאל: הרי אנחנו אומרים שמותר לצלם ואסור להטריד.
אורי אריאל: אנחנו נגד הסעיף הזה.
זבולון אורלב: אתם יכולים להגיש הצעת חוק ממשלתית.
דני דנון: הסעיף הזה נמחק.
דני דנון: ההרחבה מיותרת.
דני דנון: לא נרחיב את היריעה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אני אדגיש את השינויים.
נירה לאמעי-רכלבסקי: הנוסח שמונח בפנינו הוא הנוסח שמועמד להצבעה בשינויים שאומר עכשיו.
נירה לאמעי-רכלבסקי: בסעיף 1(ב) להצעת החוק, הסיפא "ובלבד שניתנה הסכמה לפרסום לפי הוראות כל דין" לא תעלה בנוסח לקריאה שנייה ושלישית.
זבולון אורלב: אנחנו לא מפצלים את זה?
דני דנון: אני לא חושב.
זבולון אורלב: חשבתי שהסכמנו לפצל את זה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: נשארת ההחרגה לגבי ילדים שהם עדים או נפגעים של פעולות טרור, איבה ותאונות דרכים.
זבולון אורלב: חשבתי שאמרנו שאת זה נפצל.
זבולון אורלב: ביקשנו אם אפשר לפצל וניתן להם הזדמנות במשך חצי שנה לראות איך הם מתמודדים.
נירה לאמעי-רכלבסקי: כשאתה אומר לפצל, אתה מתכוון שהסעיף הזה לא יבוא להצבעה?
זבולון אורלב: אני מקווה שהפסקה הזאת לא תבוא כרגע להצבעה.
זבולון אורלב: יש סעיף בתקנות שהיושב ראש מבקש היום בפתיחת הישיבה לקבל את אישור המליאה לפצל את החוק.
נירה לאמעי-רכלבסקי: זה עניין של סעיף.
נירה לאמעי-רכלבסקי: בדרך כלל אנחנו מפצלים סעיפים.
זבולון אורלב: אז תפצלי את זה לסעיף.
זבולון אורלב: תחלקי את זה ולעניין הזה נחזור במושב הקיץ, אז נדון בו בנחת ונראה, כי עלו כאן בעיות גדולות.
זבולון אורלב: פתאום אתה מוחק לגמרי, אומר משרד הרווחה שיש כאן בעיות, ואני לא בעד לעשות איזשהו מחטף כזה.
דני דנון: מה משמעות הפיצול?
דני דנון: מאשרים בלי?
זבולון אורלב: דרך אגב, אני בעדו אבל בא משרד הרווחה ואומר את הדברים שהוא אומר.
זבולון אורלב: זה אומר שהוא לא יבוא להצבעה עכשיו אלא יבוא להצבעה מתי שאתה תחליט.
זבולון אורלב: זה בידיך.
זבולון אורלב: אני מציע לעשות את הפיצול.
דני דנון: חבר הכנסת אריאל, אתה מסכים לזה?
אורי אריאל: אני לא אוהב את זה אבל כמו תמיד אני נכנע בפני ידידי זבולון אורלב.
נירה לאמעי-רכלבסקי: בסעיף 3 להצעת החוק, הסעיף יעבור תוך כדי הוספה לנוסח של: אנחנו נדגיש את העניין של הטרדה לקטין ולא לבגיר.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אנחנו נחריג נאשם, קטין שהוא נאשם.
אורי אריאל: על זה אני מבקש להגיש הסתייגות.
אורי אריאל: תעלי את גיל הקטינים ל-28.
אורי אריאל: זה בערך המצב.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אנחנו נחריג מהסעיף את העניין של צילום של חשוד עבירה וכן כמובן את סעיף 24א שמדבר על צילומים על ידי המשטרה או שהתיר בית המשפט.
דני דנון: אנחנו מצביעים על החוק.
דני דנון: חבר הכנסת אורלב מצביע במקום חבר הכנסת אורי אורבך.
דני דנון: מי בעד הצעת החוק כפי שהוצגה?
דני דנון: ה צ ב ע ה הצעת החוק – אושרה
דני דנון: הנושא על סדר היום, פסטיבל בומבמלה בניצנים, איך למנוע פגיעות בבני נוער באירועים המוניים.