GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
441: דברים שהוצעו קיימים כמעט כולם בתל אביב.
441: כשאני אומרת קיימים, לא כדוגמיות, אלא ממש מכסים מספר גדול, כולל דברים בלתי צפויים, כמו תנועות נוער.
441: כמובן כל הפעילות בספורט ופנאי ומתנ"סים ובריכות שחייה ותיאטראות.
441: אני מקווה שהחומר ששלחנו יהיה זמין למי שרוצה להסתכל עליו.
דני דנון: אני רוצה להקשות עלייך, יעל.
דני דנון: אחד הקריטריונים הוא שלא תהיה הפלייה.
דני דנון: בעיר תל אביב יש דרום וצפון.
דני דנון: יעל דיין: אני רוצה לדבר על זה.
דני דנון: אני רוצה להתחיל מזה.
דני דנון: אני לא רוצה למנות את הדברים הנפלאים, אלא רוצה לציין נקודות שלפי דעתי צריך להתרכז בהן.
דני דנון: קודם כל הייתי רוצה שמדינת ישראל תהיה מדינה ידידותית לילדים.
דני דנון: בוא נתחיל מזה.
דני דנון: אנחנו יושבים כאן כאילו יש שני דברים שונים: אחד זה השלטון המקומי, והשני זה מדינת ישראל.
דני דנון: אני לשמחתי הייתי בשני הכובעים.
דני דנון: יש דברים אם לא ייעשו כאן, לא יעזור כמה אנחנו נשתדל ברשות המקומית, גם בתקציבים וגם בתפיסות עולם ובעיקר בחקיקה.
דני דנון: יש חקיקה שמתעכבת כאן, שהיא מקנה את האפשרות שלנו להיות ידידותיים.
דני דנון: חוק פעוטות בסיכון, ילדים בסיכון, הדברים האלה הם קלאסיים ומרכזיים ומאוד משמעותיים.
דני דנון: ומזה נכנסים לכל הבעיות שהועלו כאן.
דני דנון: התקנות לגבי נגישות.
דני דנון: אנשים עם מוגבלות.
דני דנון: זה מתעכב.
דני דנון: יש גם חלק תקציבי לזה, משום שתקציבים של ביטוח לאומי.
דני דנון: .. מפעל הפיס, תבורכו.
דני דנון: מיד אנחנו מכריזים עליכם כגוף ידידותי לילדים.
דב חנין: אנחנו חוקקנו חוק שאומר שילדים לא יכולים להמר במפעל הפיס, ואני שמח על כך.
441: מאה אחוז.
441: כולנו נהנים מזה.
441: אני רוצה לומר, אם דברים שתלויים בבית הזה בעיקר ובמשרדי הממשלה יוכלו להיות יותר משומנים, ולתת לדברים שמתעכבים לרוץ, ולכן זה חשוב שאנחנו יושבים ודנים בנושא הזה בכנסת.
441: אחרת אפשר היה לשבת ולהציע לכם יותר כיבוד ויותר מגוון של שתייה באולם הישיבות בתל אביב.
441: יש דברים שהם ייחודיים לתל אביב, שהם בעייתיים, ולפי דעתי, בהיעזרות מוחלטת בתוכניות לאומיות דווקא אנחנו מצליחים להתגבר עליהם.
441: כמו תוכנית שמידט שמאפשרת לנו גם בכפר- שלם וגם ביפו, שאלה הם שני מקומות שלא רק מבחינה סוציו-אקונומית אנחנו משקיעים בהם הון, יש לגביהם הפלייה מתקנת אין סופית ובכל זאת לא התגברנו על העובדה שהם לא מופלים לרעה, אלא שהם לא מקבלים או שהשירותים שאנחנו נותנים לכולם השימוש בהם הוא לא מקסימאלי ולא מביא לתוצאות שהיינו רוצים.
441: תוכנית שמידט פותרת את זה לכמה שנים.
441: ואני מניחה שיש עוד תוכניות, בעיקר זמינות של הביטוח הלאומי לגבי כמה מהדברים, וכמובן של הפיס.
441: אני רוצה להעלות נושא שלא הועלה כאן, אלא בדיווח שלנו.
441: יש לנו אוכלוסיה של ילדים שהם ילדים מודרים לחלוטין, ילדי עובדים זרים וילדי פליטים, שאנחנו כולל הוועדה הזו מטפלים בעניין שלהם, ואי אפשר להתייחס אליהם במין מטבע כללי.
441: אנחנו בצורה חד-משמעית, ואנחנו נעזרים בהצהרות בינתיים, שיש להם מועד סיום, גם של ראש הממשלה וגם של שר החינוך.
441: היינו בדיונים כאן ואנחנו כעירייה שאחראית לתושבים שגרים בתחומה דורשים שהילדים שנמצאים בתחום תל אביב-יפו לא יוזנחו.
441: זו הארץ שלהם מכל בחינה.
441: דיברנו על זה בנפרד.
441: אני מבקשת לכלול אותם.
441: עיר ידידותית לילדים לא יכולה להיות, לא יכול להיות שהמדינה תכפה עלינו הדרה של ילדים על ידי חוק.
441: זה נושא אולי לא ספציפי לילדים, אבל בנושאים של דרום וצפון, אינטגרציה ועמידה לרשות הנזקקים.
441: למרות כל הדיבורים, מדד האלימות בתל אביב לא בעשר המובילות.
441: למרות ההפרשים הסוציו-אקונומיים והזמינות או הרווחים או הפערים בין דרום לצפון.
441: נקודה אחת נוספת.
441: יש נושא שהוא כאילו קטן מבחינת גודל האוכלוסייה, אבל כמו שאנחנו בוחנים כל פעם מחדש, משנים את עניין האינטגרציה, כדי להיטיב בסופו של דבר עם הילדים, יש אינטגרציה שהיא כפויה, והייתי רוצה שהכנסת תיתן עליה את הדעת.
441: כלומר, העובדה שהאתיופים, שאנחנו מעמידים לרשותם גם תקציבים עירוניים, וגם משרד הקליטה ומשרד החינוך ומשרד הפנים, יש אוכלוסייה אתיופית שהיא מפגרת מבחינת ההתקדמות שלה בשילוב שלה, משום שנכפית עליהם אינטגרציה במוסדות של חינוך ממשלתי דתי.
441: אני מונעת מילדים שאינם אתיופים ושרוצים חינוך כללי יש לי בעיה איתם משום שאני לא מקבלת היסעים, כי חתכו את עניין ההיסעים.
441: אני לא יכולה לשחק במרחב העירוני כפי שאני רוצה בלי שותפות מוחלטת בתפיסה העולם מהבית הזה.
441: עניין האתיופים מאוד מטריד אותנו, כי אנחנו כוללים אותם בתוכניות של פנאי מבלי שנוכל להתחיל במקום שבו הם נמצאים משבע או שמונה בבוקר.
441: אנחנו צריכים לאסוף אותם אחר כך מכל העיר כדי לתת להם את השירות לאחר הצהריים.
441: אני רוצה להודות גם לדני וגם לחברים ולבקש.
441: אני בראש הוועדה לקידום מעמד הילד.
441: הוועדה גם מתכנסת לעיתים קרובות.
441: ואני רוצה לבקש שיהיה יותר שיתוף פעולה וניצור איזושהי רשת, משום שבין השאר גם הדברים הטובים המשותפים לנו וגם התביעות שלנו, אין לי כתובת.
441: מלבד שבאתי הנה לומר את הדברים שאני מפנה כלפי הכנסת לגבי חקיקה ותקציבים, הייתי רוצה שזה יעבוד גם במישור של רשויות מקומיות.
441: מין רשת כזו.
דני דנון: תודה רבה ליעל דיין.
דני דנון: פעם אחרונה שנפגשנו פנינו לרשויות שלא הייתה בהן ועדה, וחלקן מינו.
דני דנון: זה תהליך שמתקדם.
דני דנון: אני רוצה לבקש דווקא מראשי ועדות לומר לנו דברים ספציפיים, ונקבע את הקריטריונים לדברים שצריכים להיות או לא צריכים להיות.
דני דנון: רומן פרס, סגן ראש העיר יוקנעם, בבקשה.
רומן פרס: אני מברך על היוזמה הזו.
רומן פרס: זה נושא חשוב מאוד.
רומן פרס: השותף המרכזי לכל העסק הזה, רוצים או לא רוצים, נתחיל מהכנסת, נתחיל מהממשלה, או נתחיל את זה ממקום אחר, זה יהיה רשות מקומית.
רומן פרס: אם רשות מקומית לא תיקח את זה ולא תוביל את זה, זה לא יהיה.
רומן פרס: אני לא יודע עד כמה מדינת ישראל ידידותית לילדים.
רומן פרס: מדי שנה ד"ר קדמן מציג לנו נתונים וקשה מאוד לקבוע שהיא ידידותית לילדים.
רומן פרס: באותה מידה מדינת ישראל היא מדינת קליטת עלייה, ואנחנו יודעים היום מי בעצם קולט עלייה – הרשויות המקומיות.
רומן פרס: באותה מידה מדינת ישראל היא מדינת רווחה, ואנחנו יודעים מי מספק רווחה לאזרחי ישראל – הרשויות המקומיות.
רומן פרס: לכן אני חושב שאנחנו צריכים קודם כל הצעה פרקטית – לקבוע קריטריונים, לקבוע מודל כדי שאנחנו נבין מה צריכים מאיתנו.
רומן פרס: מה אנחנו נדרשים לעשות.
רומן פרס: כל רשות מקומית שתרצה לקדם את זה, תמצא עניין, היא תדע לקדם את זה.
רומן פרס: אני גם לא חושב שפה מדובר בהרבה כסף.
רומן פרס: גם יש פה שותף כמו מפעל הפיס.
רומן פרס: נכון ש-50%הולך לבניית כיתות ואף אחד לא צריך שנשלה את עצמנו.
רומן פרס: לא נוותר על 50% אלה, כי יהיו חסרים כיתות.
רומן פרס: אבל יש עוד 50% ויש שם גם מנכ"ל שהוא תומך וגם דירקטוריון, ופה יש עניין של סדרי עדיפויות.
רומן פרס: אני חושב שמכל התקציב של מפעל הפיס אם ייקחו אחוז מסוים במקום למועדונית, למשל, ולהקדיש לנושא הזה, וגם הרשויות וגם הביטוח הלאומי.
רומן פרס: גם אנחנו ביוקנעם.
רומן פרס: כשבונים פארקים למשל, אז ביטוח לאומי מתקצב כל מיני מיתקנים לילדים נכים.
רומן פרס: אז אני לא חושב שהבעיה זה רק תקציב.
רומן פרס: אני חושב שבסופו של דבר רשות שתרצה לקדם את זה, תקדם את זה.
דני דנון: רחל עזריה מירושלים.
30080: תודה.
30080: כמובן שאני מצטרפת לברכות לכינוס של הוועדה, ואני מאוד שמחתי על הכינוס, כי אני חושבת שהמרחב שבסופו של דבר רלוונטי לילדים הוא המרחב שהכי קרוב לבית שלהם.
30080: זו העיר או השכונה שהם גרים בה.
30080: שני הצלילים שאני שומעת פה הכי חזק זה כל הנושא של תרבות ופנאי, והשני זה נושא של רווחה או ילדים בסיכון.
30080: אני רוצה להפנות דווקא את הזרקור לנושא אחד גדול ואז לעוד נושא קטן יותר, ואני רוצה להצטרף לדברים שאמר חבר הכנסת דב חנין, שדבר על התכנון.
30080: בעיניי, בתור אימא לילדים קטנים, שכונה שטוב לגדל בה ילדים זו שכונה שהילדים שלי יוכלו בגיל תשע ללכת ברגל לבד לבית הספר.
30080: זאת אומרת שיהיה את המרחב שמאפשר להם גם מבחינת המדרכה, גם מבחינת קירבה של בית ספר, גם מבחינת משמרות בטיחות, גם מבחינת שבילים להולכי רגל, אלו דברים שנעלמים לאט לאט מהדיון התכנוני.
30080: אני יכולה לספר, שכאשר אני יושבת בוועדת תכנון ובנייה אז כל הזמן יש את המתח הגדול.
30080: כי מצד אחד הכסף שנכנס לרשויות רובו הוא מבנייה.
30080: ולכן בטח בעיר כמו ירושלים המטרה היא לצופף את הבנייה , ואני מבינה את זה, וזה בסדר גמור.
אורלי לוי אבקסיס: ניצול מרבי של הקרקע.
30080: נכון.
30080: ניצול מרבי של הקרקע.
30080: אין לנו ברירה.
30080: רוצים לצופף את הערים.
30080: זה בסדר.
30080: אבל המדינה הבינה שבגלל שהכסף מגיע בעיקר מבניית דירות, אז בנושא של כבישים, מכיוון שהמדינה מבינה שאף אחד לא יממן את הכבישים, אז יש "מצ'ינג" (מימון תואם) מדהים מצד המדינה שמממנת את כל העניין של הכבישים בצורה מאוד דרמטית, ולכן הרשויות יחסית סוללות כבישים.
30080: לעומת זאת, בעניין של שבילים להולכי רגל או גינות ציבוריות או בכלל החשיבה של הילדים במרחב הציבורי היותר רחב מאשר מרכז הפיס הקהילתי או גן הילדים שבו הם נמצאים בשעות הבוקר.
30080: אין בעצם שום מענה ושום חשיבה של המדינה, איך אנחנו דואגים שלרשויות המקומיות יהיה כדאי להשקיע בהם.
אורלי לוי אבקסיס: צריך לקחת בחשבון בוועדת התכנון והבנייה את עניין הריאות הירוקות.
30080: אבל אני רוצה לומר מעבר לריאות הירוקות גם בעניין של חנייה.
30080: היום אחד המדדים הכי משמעותיים למה הגובה ואיך אפשר לבנות זה האם יש מקומות חנייה, האם יש מספיק מקום לתחבורה.
30080: ואף אחד לא מדבר האם יש מדרכה מספיק רחבה, שזה בסופו של דבר מה שרלוונטי לילדים.
30080: בוועדת תכנון ובנייה אחד הדברים שתמיד הייתי שואלת, כשיש הרחבות גדולות, איפה הילדים בחופשה ישחקו תופסת.
30080: אנחנו מכירים את השיר.
30080: איפה בסופו של דבר זה יקרה.
30080: ורוב הזמן לא יודעים להצביע איפה זה יקרה.
30080: אני רוצה להזכיר שאם אנחנו נצליח לאפשר לילדים ללכת ברגל לבית ספר, הפקקים הכי גדולים בכל עיר זה בדיוק בשעות שהורים מסיעים את הילדים לבית הספר.
30080: אנחנו בעצם נפתור גם את הבעיות של הפקקים כשאנחנו נתחיל להסתכל במרחב הציבורי כמרחב של הולכי רגל, בעצם כמרחב של ילדים.
30080: עוד בעניין זה, אנחנו כל הזמן מתלוננים שהילדים שלנו מול המחשב.
30080: הילדים שלנו בין היתר מול המחשב כי הם בקושי יכולים בחוץ.
30080: אין להם את הזמינות ואת היכולת ללכת ברגל ולהסתובב בחוץ ולהגיע לכל מקום שרלוונטי לחיים שלהם.
30080: אז בעיניי זה נושא שאם בוועדה יצליחו להפוך אותו לנושא שדנים בו בכלל בשיח ובכנסת ובממשלה מבינים שבנושא של תכנון לא צריכים לחשוב רק על כבישים איך המדינה משתתפת בהם, אלא גם במדרכות ובשבילים להולכי רגל ומעודדת את הרשויות המקומיות לפתח את זה, אז זה מאוד יקל.
30080: הנושא השני שאני רוצה להתייחס אליו, שבעיניי מאוד נוגע לרשויות המקומיות, ואנחנו לקחנו את זה על עצמנו בירושלים, זה הנושא של ההזנה.
30080: קרתה מהפכה בעשור או בעשרים השנים האחרונות.
30080: אני בתור ילדה אכלתי בבית.
30080: ואם אכלתי בגן, זה היה סנדוויץ' שהביאו לי מהבית.
30080: היום רוב הילדים אוכלים רוב השעות מחוץ לבית.
30080: הם נמצאים בצהרונים, במשפחתונים או ביום לימודים ארוך, ויש כל מיני חברות קייטרינג שמזינות את הילדים.
30080: בגלל ביטול של המטבחים בבתי ספר, ואני יודעת שזה נושא יחסית קטן אבל זה נושא שנמצא בידי הרשויות המקומיות, בעצם הכול נעשה בידי חברות מסחריות.
30080: ככל שאני לומדת יותר את הנושא, אני מגלה שדברים שונים שאני לא מעיזה לתת לילדים שלי בבית, הם אוכלים ברוב שעות היום, ברוב שעות ההזנה שלהם, ואני חושבת שזה גם משהו שכדאי שהוועדה תחשוב איך היא יכולה להניע את המהלך הזה.
דני דנון: זה לא נושא של היום, רק אני אומר לך שיש חוק של פיקוח על מזון במוסדות החינוך.
דני דנון: הוא בתהליכים מתקדמים שלי ושל זבולון אורלב ועוד חברי כנסת אחרים, וכרגע יש ויכוח מי יהיה הגורם המפקח בפועל, אם משרד הבריאות או משרד החינוך.
דני דנון: אף אחד לא רוצה להיות אחראי על הפיקוח.
דני דנון: בסוף זה ייפול על מישהו אבל זה באמת נושא שהוא כאוב.
30080: ויכול להיות שכדאי שזה היה בשיתוף פעולה עם הרשויות המקומיות, ויכול להיות שחלק מהפיקוח יהיה במסגרת שיתוף הפעולה.
דני דנון: אני רוצה לבקש מאליעזר בר שדה מערד , בבקשה.
אליעזר בר שדה: תודה רבה אדוני היו"ר.
אליעזר בר שדה: אני מערד.
אליעזר בר שדה: אני מבקש שהוועדה תיצור הבחנה בין ברשויות מקומיות רגילות לבין רשויות מקומיות בפריפריה.
אליעזר בר שדה: יש באופן טבעי היום בישראל ערים יותר ידידותיות לילדים בלי שתהיה איזושהי תוכנית על מתאר מטעם הכנסת.
אליעזר בר שדה: צריך לחשוב חשיבה דיפרנציאלית.
אליעזר בר שדה: מבחינת העברת הכספים אתה רואה את ההבדל בין הרצוי למצוי.
אליעזר בר שדה: כשמקצצים במענקי האיזון עשרות אחוזים ברשויות המקומיות אז מה הטעם בדברים כאלה יפים.
אליעזר בר שדה: אנחנו בפריפריה לא נזכה לשום דבר, חוץ מכותרות חלומיות בעיתונים.
אליעזר בר שדה: זה רק יעשה לנו חשק לעזוב מהר את ערד ולרוץ לרעננה, כי שם נחמד עוד לפני התוכנית הזו.
אליעזר בר שדה: אני חושב שצריך להתחיל לחשוב מהמקום הזה של לתקן קודם כל עוולות שקיימות היום, כדי שבבית שאן ובערד ובירוחם ובכל מקום שתלוי היום בחסדים פוליטיים, וקיצוץ אכזרי במענקי איזון לא יאפשר לקיים דיון כזה, מחשבה כזו.
אורלי לוי אבקסיס: לא צריכים לקרוא לזה יותר מענקי איזון.
אורלי לוי אבקסיס: אלה תשלומי איזון שיהיה אפשר באיזה אופן...
אורלי לוי אבקסיס: טוב בזה אחר כך דנים.
אליעזר בר שדה: אלה נדבות.
אליעזר בר שדה: הבעיה היא כזאת: היום בפריפריה אנחנו מתמודדים עם הרבה מאוד קשיים.
דני דנון: תן לי דוגמה מערד.
אליעזר בר שדה: ערד זה לא יהיה הוגן להביא דוגמה, כי בערד, כולם יודעים אני מקווה, אנחנו קולטים עלייה של מבקשי מקלט בשנתיים האחרונות, ואנחנו עושים את זה בצורה מאוד מכובדת.
דני דנון: מה בעניין תקנת גדרה חדרה?
דני דנון: הוועדה התערבה בעניין ופנינו לשר והתקנה בוטלה.
אליעזר בר שדה: בזכות פעולות רבות של כל הגורמים הריאליים התקנה בוטלה.
דני דנון: ועדיין באים?
אליעזר בר שדה: לא, לא באים.
אליעזר בר שדה: היום יש חלופה.
אליעזר בר שדה: אומנם זה לא קשור לנושא של היום, אבל יש חלופה של תקנת גדרה חדרה.
אליעזר בר שדה: היום משרדי ממשלה שונים מנווטים את תנועת מבקשי מקלט בין ערד ושאר האזורים בארץ באמצעות מתן הרשאות חוקיות יותר או פחות לאנשים האלה לעבוד.
אליעזר בר שדה: זאת אומרת אם מעסיקים אותם בבתי מלון בים המלח, למרות שזה לא חוקי, אז הם נשארים בערד.
אליעזר בר שדה: מחר אם יגידו שלא רוצים בבתי המלון בים המלח, אז הם יעלו על אוטובוס וייסעו לתל אביב.
אליעזר בר שדה: יש פה איזשהו ויסות אחרי ביטול התקנה הזו.
אליעזר בר שדה: לכן ביטול התקנה לא הוביל להקטנת המספר.
אליעזר בר שדה: מה שכן הוביל, זה שאנחנו התרגלנו.
אליעזר בר שדה: אנחנו חיים היום עם מאות ילדים במערכת, שזה בסדר גמור.
אליעזר בר שדה: אגב, אין לי מילה להגיד על זה.
דני דנון: מתי הבחירות אצלכם, דרך אגב?
אליעזר בר שדה: עוד חמישים יום.
אליעזר בר שדה: נכון להיום, אני רוצה להגיד, אי אפשר להתעלם מכך שהרשות המקומית לא עוסקת בילדים וברווחה של ילדים.
אליעזר בר שדה: בתוך הרשות המקומית מערכות החינוך הפורמאליות והלא-פורמאליות ומערכת הרווחה הן אלה שנוגעות ברווחה של הילדים שלנו.
אליעזר בר שדה: בסופו של דבר, ככל שאתה מתרחק מהמרכז ומגיע לפריפריה, אתה רואה שהילדים שלנו תלויים בתרומות ובנדבות, ובסופו של יום כדי שיהיה לנו מועדוניות, אז האחים עופר אומרים לנו: "אם תתנו לנו לכרות פוספטים בשדה בריר, אנחנו ניתן לכם עוד מועדוניות, כסף שחסר לכם, כי אין לכם ממשלה.
אליעזר בר שדה: "
דני דנון: גל הדרי, חבר מועצת העיר קריית ביאליק.
גל הדרי: קודם כל, ברכות של חבריי.
גל הדרי: אני חושב שבסופו של דבר מדובר בסדר עדיפויות ברשויות המקומיות.
גל הדרי: תמיד יהיה חסר כסף ותמיד נשמח לקבל עוד תקציבים מהממשלה, אבל גם בזמן שאנחנו פועלים בעירייה, צריך לחשוב טוב ולתכנן קדימה.
גל הדרי: אני יכול לתת לכם לדוגמה מסוימת לעניין עיר ידידותית לילדים, מבחינת סדר עדיפויות, למשל קריטריונים לתמיכה בספורט.
גל הדרי: בעיר שלי למשל מעדיפים לתת תקציב של תמיכה לקבוצות בליגה הרביעית והחמישית, שזה ברמת חובבים, פי ארבעים מילד או נער שהוא בקטגוריה של אליפות ישראל.
גל הדרי: זאת אומרת שיש פה עניין שממש חשיבה של סדר עדיפויות איפה אנחנו ממקמים את הילדים והנוער.
גל הדרי: אני מאוד אשמח אם נצא מכאן עם איזשהו מודל שנוכל ליישם בערים ולבדוק איפה אפשר לשפר, כי תמיד אפשר לשפר.
גל הדרי: ואם אפשר בצורה כלשהי לחייב רשות בסוף שנה להוציא דוח שיעמוד על השיפור מה הרשות עשתה כדי לקדם את ענייני הילדים והנוער.
גל הדרי: אם זה יכול להיות המועצה לשלום הילד, כמובן עדיף היה לעשות את זה משהו יותר מחייב.
גל הדרי: אשמח אם נוכל לתת לזה מענה כאן.
דני דנון: תודה רבה, גל.
דני דנון: פאיז אבו צהבאן, ראש עיריית רהט, בבקשה.
פאיז אבו צהבאן: תודה רבה.
פאיז אבו צהבאן: קודם כל אני מברך על הכינוס הזה ואני מודה ליו"ר.
פאיז אבו צהבאן: חברים, אני מרגיש שיש פה תמונה ורודה לשלום הילד בישראל.
פאיז אבו צהבאן: אני גם מצטרף לדעה של החברים.
פאיז אבו צהבאן: התמונה היא עגומה מאד, ואני רוצה להזמין את חברי הוועדה לעמוד מקרוב על התמונה הבלתי נסבלת של העיר רהט, שהיא עיר של ילדים כמעט.
דני דנון: אנחנו נעשה את זה.
דני דנון: אנחנו נקבע דיון של הוועדה ברהט, גם בעקבות הדוח.
דני דנון: ראינו את הנתונים.
דני דנון: המגמה כיום לרדת ולקיים את הדיונים בשטח.
דני דנון: השבוע הזה אנחנו בקריית שמונה ובעוד מקומות בארץ.
דני דנון: נשמח להגיע גם אליכם ונגיע גם לערד.
פאיז אבו צהבאן: אני מודה לך.
פאיז אבו צהבאן: 65% מאוכלוסיית רהט הם מתחת לגיל 18.
פאיז אבו צהבאן: בעיר הזו ממוצע הגילאים הוא 13 שנים.
פאיז אבו צהבאן: זו עיר של ילדים.
פאיז אבו צהבאן: אחד השרים אמר לי: "אתה כמו גננת בעיר הזו.
פאיז אבו צהבאן: " 47 אלף תושבים בעיר.
פאיז אבו צהבאן: בעיר הזו אין גן שעשועים אחד לילדים.
פאיז אבו צהבאן: הגן היחיד זה הכביש, עם כל הצער, זה הרחוב.
פאיז אבו צהבאן: הילדים שלנו שמים שתי אבנים, ארבע אבנים מכל צד, ומשחקים כדורגל, שער שלושה מטר.
פאיז אבו צהבאן: אם רכב בא, אז הם עוברים למדרכה.
פאיז אבו צהבאן: אחר כך נכנסים עוד פעם לכביש.
פאיז אבו צהבאן: אנחנו במציאות כעיר לא יכולים לתת מענה לילדים האלה.
פאיז אבו צהבאן: אני רק לפני חודש שלחתי מכתב לאדון שאול על מנת להפוך מרכז גיל הזהב, מעל גיל 60, שיש לנו 3% מהעיר, ולהפוך אותו למרכז הורה-ילד.
פאיז אבו צהבאן: אני קיבלתי את הברכה שלו והפכתי את המרכז הזה למרכז הורה-ילד על מנת לתת מענה לילדים שלנו.
פאיז אבו צהבאן: הכול מתבטא במדינה הזו בכסף, בתקציבים.
פאיז אבו צהבאן: עיר שהתקציב שלה 150 מיליון שקל לא יכולה לשלם את המים והחשמל, את פינוי האשפה ולתת מענה לילדים, שהם באמת אין להם מענה במציאות, רק בסיסמאות.
פאיז אבו צהבאן: יש לנו את גני הילדים.
פאיז אבו צהבאן: בגני הילדים המצב גם עגום מאוד.
פאיז אבו צהבאן: יש לנו גנים בלי מיזוג אוויר.
פאיז אבו צהבאן: אני שומע שפה מדברים על שווייץ ועל קנדה ועל אוסטרליה.
פאיז אבו צהבאן: בואו נרד לשטח, חברים.
פאיז אבו צהבאן: נרד לאנשים שחיים במצב סוציו-אקונומי מספר אחד בישראל.
פאיז אבו צהבאן: עיר ש-79% מאנשיה מתחת לקו העוני.
פאיז אבו צהבאן: כי יש לנו אחוז אבטלה הגבוה במדינה – 20% כמעט.
פאיז אבו צהבאן: יש לנו אחוז הכי גבוה בנשירה, וזה בגלל שאין לנו מענה לילדים שלנו.
פאיז אבו צהבאן: אנחנו פה בוועדה מדברים על עתיד הדורות שלנו.
פאיז אבו צהבאן: אם אנחנו נתמקד באמת לתת מענה לילדים האלה, אלה הם דורות העתיד.
פאיז אבו צהבאן: אנחנו חלק מהמדינה, האוכלוסייה הערבית והאוכלוסייה הבדווית בפרט.
פאיז אבו צהבאן: אנחנו לא רוצים להיות גיבנת על המדינה.
פאיז אבו צהבאן: אנחנו רוצים להיות חלק, ולתת ולתרום למדינה.
פאיז אבו צהבאן: לא רוצים לחיות על נדבות ועל כל מיני קרנות.
פאיז אבו צהבאן: אנחנו באמת רוצים שהמדינה, כמו שהיא משקיעה בלהבים, תשקיע גם ברהט.
פאיז אבו צהבאן: המרחק בין רהט ללהבים כמעט שבעה קילומטר.
פאיז אבו צהבאן: הילדים שלנו עוברים את צומת להבים על מנת להגיע למגרשי ספורט שם וגם לבריכה, כי אין לנו בריכה.
פאיז אבו צהבאן: אני מודה לך אדוני היו"ר.
דני דנון: אני מבקש מהדוברים הבאים להצטמצם במילים כי אנחנו רוצים להתכנס לקראת סיכום.
דני דנון: יוסי נשרי, ראש עיריית קריית אונו, בבקשה.
יוסי נשרי: תודה אדוני היו"ר.
יוסי נשרי: אני רוצה לומר שאני מצטרף לכל מילה שאמר ראש עיריית רהט ולמה שאמרו חלק מדובריי.
יוסי נשרי: הנושא בעיקר טמון בידיים שלכם, דני.
יוסי נשרי: פה בכנסת.
יוסי נשרי: אתם מחוקקים חוקים ולא צובעים אותם בתקציבים.
אורלי לוי אבקסיס: ועדת השרים לענייני חקיקה, אני רוצה להגיד לך, אנחנו עושים הרבה הצעות חוקים, הבעיה היא שמפילים לנו את זה כל הזמן על תקציב.
אורלי לוי אבקסיס: וגם כאשר זה עובר וועדת השרים מאשרת, אז משרד האוצר באופן אוטומטי עושה לנו ערר.
אורלי לוי אבקסיס: מה שאומר שאנחנו כמחוקקים מאד גבוליים.
אורלי לוי אבקסיס: הבעיה היא שבאיזשהו אופן אם לא תהיה פה תוכנית חירום לאומית, שבה המשרדים הממשלתיים ייקחו בה חלק, וזו תהיה תוכנית רב משרדית, אני לא רואה הרבה בשורות.
אורלי לוי אבקסיס: לצערי הרב בתור אחת שכן נלחמת, וד"ר קדמן יודע מה אנחנו עושים מאחורי הקלעים, זה לא פשוט.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא רוצים לברוח מאחריות, חס וחלילה, אבל אתם בתור מועצות מקומיות ואזוריות, אתם צריכים ליצור את האש מלמטה.
אורלי לוי אבקסיס: יש לכם כוח.
אורלי לוי אבקסיס: יש לכם פריימריס במפלגות בדרך כלל.
אורלי לוי אבקסיס: תגידו להם: "אם לא תתחילו לקדם את הנושא הזה, תתחילו לתקצב אותנו כמו שצריך, אנחנו לא נפעל לטובתכם.
אורלי לוי אבקסיס: " תאמינו לי, זה יהיה גורם הרבה יותר מזרז מאשר הקופות שלנו.
יוסי נשרי: אני מניח שכל יו"ר ועדה, וגם אתה וכל אחד שרוצה לקדם את הוועדה שהוא עומד בראשה שכדי שהיא תצליח.
יוסי נשרי: אבל בסופו של דבר הוועדה שיושבת למטה זו ועדת הכספים.
יוסי נשרי: שם אתם מצביעים על תקציבים ושמה כל החלומות הוורודים שאנחנו רוצים לקדם, במקרה זה לטובת הילדים, הכול נגוז.
יוסי נשרי: כי באצבע אחת בהרמה מקצצים לנו את כל התקציבים בכל המשרדים.
יוסי נשרי: כשזה נוחת עלינו ברשויות המקומיות, אנחנו את הגזירה הזו לא יכולים לשאת.
יוסי נשרי: אין לי ספק שכל ראש עיר שייקח על עצמו לקדם את הנושא של שלום הילד ושלום הבריאות וקידום העיר שלו, הוא יצליח בכל משימה.
יוסי נשרי: גם במאבק בתאונות דרכים, וגם במאבק לשלום האישה ולשלום הגבר.
יוסי נשרי: כל מה שאתה רוצה, ראש העיר רוצה לקדם.
יוסי נשרי: אין דבר כזה שהוא לא רוצה.
יוסי נשרי: הבעיה שהוא כבול בכבלים של חברי הכנסת.
יוסי נשרי: עכשיו יש תוכנית לאומית שהמדינה החליטה בנושא של מניעת אלימות שקיימת היום ברשויות המקומיות.
יוסי נשרי: עוד 60 ראשי רשויות נכנסו לתוכנית הזו.
יוסי נשרי: יש אפשרות לקחת את התוכניות אלה בנושא של הילדים ולהעצים אותן ולהטמיע אותן בתוך אותה תוכנית של מניעת אלימות ברשויות המקומיות.
יוסי נשרי: זה הרבה מאוד כסף שהמדינה שמה.
יוסי נשרי: עם המשרד לביטחון פנים ועם משרדי הממשלה השונים – משרד החינוך ומשרד הפנים ומשרדים נוספים – לראות איך אפשר לקחת את הנושאים האלה וכבר להטמיע אותם בתוך התוכניות עצמן שהן יוצאות עכשיו לדרך, וזה יכול לתת פתרונות משמעותיים בתקציבים.
אורלי לוי אבקסיס: יש כאלה שלא יכולים, אלא אם כן הם יפתחו את ההרשמה לעוד.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נעודד את כל הרשויות.
יוסי נשרי: זה תהליך שתוך שנתיים כל הרשויות יהיו בתוכו.
יוסי נשרי: אפשר לעשות תוכנית ולמקסם אותם משאבים שגם ייתנו בפרמטר הזה.
דני דנון: ד"ר אביטל לאופר ממלאת מקום ראש עיריית נתניה, בבקשה.
אביטל לאופר: לפי מה שנאמר פה גם ההבדלים בין רהט לבין מה שקורה ברשויות אין בכלל מה להשוות.
אביטל לאופר: זה שני עולמות כל כך שונים.
אביטל לאופר: כל מה שנאמר פה נכון, בעניין של תקציבים.
אביטל לאופר: הכול נכון.
אביטל לאופר: הייתי הולכת עוד צעד קדימה.
אביטל לאופר: נקודה מאוד משמעותית היא שינוי תפיסתי.
אביטל לאופר: אני חייבת לומר שבתור יושבת ראש של הוועדה לקידום מעמד הילד אני נתקלת לא פעם באמירה: "מעמד הילד הוא גם ככה מקודם.
אביטל לאופר: גם ככה יש לילדים יותר מדי זכויות.
אביטל לאופר: אין כבר היום זכויות למבוגרים.
אביטל לאופר: " יש פה בעיה.
אביטל לאופר: ולכן אהבתי מאוד את העניין של עיר ידידותית.
אביטל לאופר: עיר ידידותית לילדים – יש פה אמירה אחרת.
אביטל לאופר: בנתניה עשינו שימוש מאוד משמעותי ברגע ש"בטרם" נכנסה לעיר.
אביטל לאופר: כי זה גרם לכך, בלי קשר לתקציבים, שההתייחסות התפיסתית השתנתה, עברה מהפך.
אביטל לאופר: בהנדסה, כבר בעצם התכנון למהנדסים יש בראש את הידיעה שהם צריכים לעבוד עם התפיסה שזה יהיה ידידותי לילדים.
אביטל לאופר: הם עובדים ביחד עם "בטרם".
אביטל לאופר: יש לנו פידבק (משוב) מבית החולים "ליניאדו" שיצרנו את זה .
אביטל לאופר: ואז אנחנו מקבלים מידע.
אביטל לאופר: אנחנו יכולים לעשות מיפוי.
אביטל לאופר: אנחנו יודעים איפה יש לנו אזורים מסוכנים.
אביטל לאופר: יש לנו דרך בטוחה לכל בתי הספר שלנו.
אביטל לאופר: אלה לא דברים שעולים כסף, אבל הם שינוי בתפיסה.
אביטל לאופר: זה שינוי תפיסתי.
דני דנון: בקצרה, הרב קליך סגן ראש העיר צפת.
פנחס קליך: הייתי רוצה לברך על עצם היוזמה כאן.
פנחס קליך: אבל בעיקר לחזק את דבריו של החבר מרהט.
פנחס קליך: צפת היא אומנם לא עיר ידידותית כל כך לילדים, אבל לשמחתי היא ברוכת ילדים.
פנחס קליך: והילדים שהיא ברוכה בהם, המצב הסוציו-אקונומי שלהם הוא גרוע ביותר.
פנחס קליך: כלומר, שהילדים האלה זקוקים פי כמה למה שזקוקים ילדים ממקום אחר ומבתים אחרים.
פנחס קליך: לכן אני חושב שיש לתת את הדעת איך אפשר באמת לחזק יותר ויותר את הפריפריה.
דני דנון: ציפי רון, ממועצת ארגוני נשים, בבקשה.
ציפי רון: אני קודם כל רוצה לברך על הדיון.
ציפי רון: זה צעד חשוב ומשמעותי, ומאחלת לכולנו להתקדמות משמעותית בעניין.
ציפי רון: אנחנו יזמנו לפני מספר שנים דיון עמוק מאוד בנושא של ידידות לילדים לפחות בנושא של מרחב אורבאני.
ציפי רון: מתברר שיש עלייה משמעותית ביותר בפגיעה והתדרדרות במצב הבריאות של ילדים.
ציפי רון: למשל, השמנת יתר ויתר תחלואה בסוכרת סוג 2, וקשרנו את זה בעזרת מומחים עם אותו נושא שחבר הכנסת חנין הזכיר, של מרחבים אורבאניים.
ציפי רון: אין היום כמעט הורים שירשו לילד לצאת לגן הציבורי לבד.
ציפי רון: הם גם לא ירשו לו ללכת לבית הספר לבד.
ציפי רון: הם יסיעו אותו, יפקחו עליו וכן הלאה.
ציפי רון: התוצאה היא שהילדים נשארים סגורים בבית או מול צג המחשב או בכל דרך אחרת, והגענו לידי מצב של פגיעה בבריאות.
ציפי רון: כשאנחנו מסתכלים על התכנון האורבאני ומה הוא מציע היום לטובת ילדים, אנחנו רואים יותר ויותר פגיעה באיכות השטח הפתוח שמוקדש לילדים.
ציפי רון: הרבה פעמים הקבלנים שבונים שכונה לא נותנים את השטח העידית לנושא הזה של שטח פתוח, אלא נותנים שטחים שהם פחת תכנוני, ליד צומת, ליד כביש, באותו מקום שאפילו אם נשכנע את ההורים להביא את הילד לשם, זה לא יהיה טוב, זה לא יוסיף לבריאות.
ציפי רון: כך שאנחנו נפגעים מכמה בחינות.
ציפי רון: אני רוצה לסכם ולומר שהם נותנים פה מצב נתון של 23% שטח ציבורי פתוח בעיר זה לא זה.
ציפי רון: זה כולל איי תנועה, כולל מדרכות וכולל הרבה מאוד נושאים אחרים.
ציפי רון: יש לנו כאן בעיה רצינית.
ציפי רון: הנושא הזה חשוב במיוחד לא רק בגלל הבריאות, אלא גם בגלל הבריאות הנפשית.
ציפי רון: כי התפתחות ילדים, תהליך החברות של ילדים נעשית בשטחים פתוחים ונעשית באופן בלתי אמצעי.
ציפי רון: אנחנו לא יכולים לתת את זה, אם אנחנו לא יוצרים את התנאים כדי לתת את זה.
ציפי רון: יש לנו פה פגיעה כפולה.
דני דנון: רינה יצחקי, לשעבר דוברת יוניצף.
דני דנון: אני חייב לצאת לוועדה נוספת.
דני דנון: אני מבקש בקצרה.
רינה יצחקי: קודם כל יושבים פה המון אנשים שעושים דברים מאוד חשובים וטובים לילדים.
רינה יצחקי: אני חייבת לציין שתמיד נעשו דברים טובים לילדים.
רינה יצחקי: מה חידש, מה בא להגיד הרעיון של עיר ידידותית לילדים?
רינה יצחקי: הוא בא לשנות משהו.
רינה יצחקי: הוא בא להגיד שקודם כל צריכה להיות מדיניות כוללת שמגבשת את היחס של המדינה לילדים שלה.
רינה יצחקי: מתחת למדיניות הזו צריכה לבוא חקיקה שתיתן ממשות לגישה הזו.