GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יגאל צרפתי: אני מציע לקיים פגישה מסודרת עם אנשי המקצוע, נבדוק כל פרויקט, נראה ממה נובע הפער, נמצא דרכים איך לנסות לצמצם את זה באופן מקסימלי.
יגאל צרפתי: מדובר פה על תשעה גנים; לצאת למכרז ל-9 גנים זה לא כמו לצאת למכרז לגן אחד.
יגאל צרפתי: מן הסתם זה גם יתרון לגודל.
יגאל צרפתי: לכן אחרי שנאגום את כל המשאבים האלה- -
אופיר אקוניס: בנצי, יש לך גם נושא החקלאות וגם הנושא הזה?
בנצי ליברמן: כן.
ערן רון: לדעתי, זה לא אי הבנה.
ערן רון: ביררתי עכשיו, ונאמר לי שמסמכי הקרקע הגיעו ממש השבוע, והם יועברו.
אופיר אקוניס: אני שמח שהדברים מתקדמים תוך כדי ישיבה.
אופיר אקוניס: רק זה מקדם לנו את הדברים שתקועים פה כבר חודשים.
אופיר אקוניס: בשבוע שעבר אמרתי שאני מבקש ממנהלת הוועדה לבקש מהכנסת לקרוא לוועדה הזאת "ועדת הכלכלה להסרת חסמים בירוקרטיים במדינה".
אופיר אקוניס: זה שם משנה.
אופיר אקוניס: זה קורה פה, מסירים עוד דברים.
אופיר אקוניס: גם היום יש לנו חסם בירוקרטי ענק.
דני דנון: יש עוד מקומות, חוץ מלכיש, שיש בהם מוסדות חינוך שתקועים?
דורון בן שלומי: ההגדרה "תקועים" היא לא ההגדרה.
דורון בן שלומי: יש חוסרים.
דני דנון: אני מתכוון במילה "תקועים" שלא הועברו ניירות קרקע למשרד החינוך.
דורון בן שלומי: זה לא למשרד החינוך, זה הרשאות שמגיעות לרשויות.
קריאה: - - - שהתב"ע מאושרת.
דורון בן שלומי: ברוב המקומות זה כבר התקדם הרבה יותר: בחלוצה, במזרח לכיש.
דורון בן שלומי: בחוף אשקלון ובנחל שורק דווקא התקדם מבחינת התב"ע.
דורון בן שלומי: לכיש הייתה אחרונה בתור.
דורון בן שלומי: יכול להיות שהייתה בעיה נקודתית פה ושם, למשל, בניר עקיבא שרק עכשיו יצאה החלטת ממשלה.
דורון בן שלומי: אבל זה עוד רחוק- -
דני דנון: מה לגבי מועדוני נוער?
דורון בן שלומי: כשאנחנו מדברים על מועדוני נוער אנחנו כבר מתחילים לגלוש למבני הציבור האחרים שהם לא באחריות התקציב של משרד החינוך.
דורון בן שלומי: פה אנחנו נכנסים לסוגיה אחרת מול משרד השיכון.
דורון בן שלומי: יש הסכמי ההעתקה ויש היישובים החדשים, וזה משהו אחר.
דורון בן שלומי: באופן עקרוני מדינת ישראל לא מממנת מועדוני נוער.
דני דנון: אני לא הבנתי את התשובה שלך.
דני דנון: כשיהיה מעבר ליישוב קבע, איפה הילדים יעבירו את הפעילויות שלהם בבני עקיבא?
דני דנון: מה ההיערכות שלכם לזה?
דורון בן שלומי: יש הבחנה בין שני סוגים: במקום שיש הסכם העתקה הקהילה צריכה להחליט מה היא עושה איתו, ואם היא מכניסה לכלל מבני הציבור גם את המבני האלה, אז היא מכניסה אותם, ואם לא –לא.
דורון בן שלומי: ביישובים החדשים שבהם יש רשימת מבנים אין פתרון לתנועות נוער.
דורון בן שלומי: יש מועדון כללי אחד שהוא מועדון רב תכליתי של היישוב, ומבחינת המדינה הם יכולים לעשות שם את כל הפעילות הלא פורמלית שלהם.
דורון בן שלומי: בהתיישבות הכפרית אנחנו מביאים מתרומות, ממועצות ומהתנועות ומהחטיבה להתיישבות מבנים נוספים לפעילויות הלא פורמליות האלה.
דני דנון: אז אתם לא מציפים את זה כבעיה.
דורון בן שלומי: אנחנו הצפנו את זה כבעיה.
דורון בן שלומי: בעניין מבני הציבור הגענו לנקודה מסוימת, ואנחנו אחריה כדי לפתוח אותה כבר עכשיו.
אופיר אקוניס: קודם כול נברך אותך, נולדה לך תינוקת השבוע.
דורון בן שלומי: תודה רבה.
דורון בן שלומי: נולדה לי בת.
אופיר אקוניס: בשעה טובה.
אופיר אקוניס: ברכות.
אופיר אקוניס: שמחתי לשמוע את הדברים של משרד האוצר ושל משרד הבינוי והשיכון לגבי המכרז.
אופיר אקוניס: אתה רוצה לומר משהו, אבי?
אבי גור: אני מייצג כאן את ארגון ההורים הארצי.
אבי גור: יש לנו אפשרות לתת לך נקודת מבט איך גדלים ילדים במדינת ישראל שלא קשורים לגוש קטיף, איך גדלים ילדים בעולם שלא קשורים למדינת ישראל.
אבי גור: יש פרופורציות להשוואה, שהן בעיקר לפי מה שאנחנו שומעים בפרשת השבוע בשלושת השבועות האחרונים: גם היה גירוש בסיפור יעקב ויוסף.
אבי גור: מה שחבר הכנסת אקוניס אמר, ואתה אישרת אותו הוא שעד היום הילדים היו בבור כמו יוסף.
אבי גור: משתקפת פה מצוקה בנושא מועדוני נוער, ואין ניהול כרטיס בריאות תלמיד, וכשבאים למקום רואים שהבעיות של הילדים לא באות לידי פתרון.
אבי גור: עם כל הכנות וההגינות אני לא רוצה לרשום את כל הרשימה פה.
אבי גור: הבטחתי גם בישיבה הקודמת שבה ביקשתי שתהיה ישיבה משותפת עם זכויות הילד, להציג בפניך את הבעיות.
אבי גור: סיכמתי איתך עכשיו שאחרי הישיבה אנחנו נשב.
אבי גור: אבל אני רוצה שכולנו נדע: הילדים של מפוני גוש קטיף ישאו את הפצע הזה שנים רבות; הילדים האלה צריכים לקבל התייחסות בסל אישי שנים רבות.
אבי גור: אנחנו נשב יחד וננסה לבנות את הסל הזה.
אבי גור: יגאל ממשרד החינוך שיושב פה הוא אדם רציני מאוד, ורואים את זה פה כי הבעיות נפתרות.
אבי גור: אבל כרגע אין סל התייחסות אישית לילד ממפוני גוש קטיף.
אבי גור: צריך לבנות אותו, במיוחד כשאתם אומרים שהמנהלת הם בשלבים של התמסמסות.
אבי גור: זה המסר העיקרי שלי.
אבי גור: אני גם רוצה לבקש שמשרד הבריאות יתייחס לנושא ניהול כרטיס הבריאות של התלמיד, בדיקות הראייה של כל ילד- -
לאה ורון: לא הוזמנו לכאן נציגי משרד הבריאות.
אופיר אקוניס: אתה מערבב.
אופיר אקוניס: זה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, לא כאן.
אבי גור: אין לי טענות, אני רק אומר דברים לעתיד.
אבי גור: יש עוד שתי בדיקות חשובות שאני רוצה לדבר עליהן.
אבי גור: דרך אגב, אני תושב חיפה, אני נוסע על חשבוני לסיורים בניצן.
אבי גור: הנושא חשוב לי.
אבי גור: זה העוול הכי גדול שנגרם במדינת ישראל ושהעם היהודי עשה בדור האחרון.
אבי גור: זה כואב לי.
אבי גור: אני מגיע לניצן ורואה גן ילדים מלא ליקויי בטיחות, ואני רואה דברים שלא קיימים במקומות אחרים.
אבי גור: זה לא מה שהחוק אומר.
אבי גור: מגיע לילדים האלה לקבל בדיקת שמיעה וחיסונים, וזה צריך להיות בהתייחסות אישית.
אבי גור: זה צריך להיות בסיס מידע במנהלת שיופעל גם בשנים הבאות.
אופיר אקוניס: אתה קיבלת מכתב בנושא של ארז?
דני דנון: כן, בנושא של ארז.
אופיר אקוניס: פשוט הדבר לא מתקדם.
דני דנון: ביקשתי תשובה מבנצי אם אתם כוללים אותם ומתייחסים אליהם.
אופיר אקוניס: מר דיין רוצה להציג את זה.
אופיר אקוניס: סיימנו את הסיור בניצן באשקלון ובארוחת צהריים במבקיעים במסעדה שמפעיל זוג שגורש מגוש קטיף.
אופיר אקוניס: הם גרו בבדולח ומצאו את מקומם שם.
אופיר אקוניס: זה נחשב עסק קטן, אבל ככל שזה תלוי בי זה היה טעים מאוד, ואני מקווה שהם גם מצליחים וממשיכים להאכיל את תושבי אשקלון.
אופיר אקוניס: זה חשוב.
יוסף דיין: אנחנו גורשנו מארז אחרי 35 שנה.
יוסף דיין: גורשנו מחוף עזה ולא מגוש קטיף.
יוסף דיין: אני מחזיק את הכובע כחבר גוש קטיף מכיוון שגרתי בגוש קטיף- -
אופיר אקוניס: אני רוצה שתאמר מה הבעיות מאז כי על ההיסטוריה דיברנו בישיבות הקודמות.
יוסף דיין: לדעתי, מאז לא זז שום דבר.
אופיר אקוניס: אני מבין שכל העניין הוא מול משרד התמ"ת.
יוסף דיין: עם התמ"ת אין לי התעסקות.
יוסף דיין: כרגע אנחנו מדברים על הפיצוי לבעלי נכסים של ארז כדי להקים משהו ולהתחיל בכלל במשהו.
אופיר אקוניס: איפה החסם שלך?
יוסף דיין: החסם הוא שאף אחד– לא באוצר ולא במנהלת סל"ע ובמנהלת תנופה – לא מדבר על אנשי ארז.
יוסף דיין: מדברים על החברים שלי מגוש קטיף, ולא על אנשי ארז.
יוסף דיין: זה כבד מאוד, הנושא של אנשי ארז.
יוסף דיין: הסכומים שחייבים לבעלי הנכסים שהיו בארז גדולים מאוד.
יוסף דיין: זה הרבה מיליונים, אבל אלה אנשים שלא קיבלו את הבניינים שלהם בחזרה.
יוסף דיין: אנחנו לא מדברים על פיצוי, אלא לקבל את הכסף שלנו חזרה.
אופיר אקוניס: אתה מבקש פיצוי כספי.
יוסף דיין: לפי חוק מקרקעין, קונה מרצון, מוכר מרצון.
יוסף דיין: יש שם שמאות, יש הכול, וזה מה שאנחנו מבקשים; אנחנו רוצים להקים שוב את הבניינים שלנו ואת השטחים.
יוסף דיין: זה כנראה לא נקבל.
יוסף דיין: גם מבחינת הדין ודברים שמתנהל היום בין מנהלת התנופה לבין הוועדה לא מתנהל כלום בנושא ארז.
יוסף דיין: ארז לא תיכנס לתוך המעגל הזה.
אופיר אקוניס: מר קוגן, אתה רוצה להשיב על זה?
יצחק שפריר: אם אפשר משפט קצר.
יצחק שפריר: מדובר בסך הכול על כ-65 יזמים.
יצחק שפריר: לדוגמה אם מבנה תעשייה כ"חברה כושלת" קיבלה 700 דולר למטר מרובע, שאר היזמים קיבלו בקושי 250-200 דולר למטר מרובע.
יצחק שפריר: זה מכיוון שלמבנה תעשייה הייתה סוללה של רואי חשבון שרשמו כל פיפס בטופס י"א, ואחרים לא דאגו לרשום בטופס י"א.
יצחק שפריר: אבל זה אותם בניינים, אז לא ייתכן מרחקים כאלה.
יצחק שפריר: דבר נוסף, המכתב של חבר כנסת אורון מדבר בעד עצמו.
יצחק שפריר: בחוק כתוב שאזור התעשייה ארז הוא יישוב, וזאת מילה מתה בחוק.
יצחק שפריר: גם השמאי הממשלתי בוועדת החקירה העיד בעדותו שלדעתו, היה צריך לקבל את ערך הכינון.
יצחק שפריר: אבל הכול עומד, הכול קפוא.
יצחק שפריר: כלומר אנחנו לא קיימים.
יצחק שפריר: כנראה, אנחנו בעיה כל כך קטנה שאפשר לשים אותה בסוף.
אופיר אקוניס: יאיר פינס, בבקשה.
יאיר פינס: כמו שאמרתי בדיון הקודם, סוגיית המבנים בעניין פיצוי מפוני גוש קטיף מקבלת מענה במסגרת הפיצוי, בין אם במסלול הפיננסי ובין אם במסלול הנכסי.
יאיר פינס: חוץ מזה, כרגע מתנהלים מגעים בין הממשלה לבין המפונים בכל מה שקשור למיצוי התביעות הנוספות שלהם- -
קריאות: לא, לא, בוא תתמקד- -
אופיר אקוניס: טוען מר דיין שאין הידברות.
יוסף דיין: אני בתוך העסק הזה יום-יום –לא רלוונטי.
אופיר אקוניס: הוא אומר שאין הידברות.
אופיר אקוניס: אתם חייבים- - -
דני דנון: מי מטפל מולם.
בנצי ליברמן: הוא רוצה שאני אענה.
אופיר אקוניס: תן לאוצר, אחר-כך אתה.
יאיר פינס: אני סיימתי.
אופיר אקוניס: מה סיימת?
אופיר אקוניס: אתה אומר שיש הידברות, והוא אומר שאין.
בנצי ליברמן: הוא רוצה שאני אענה, לא הבנת אותו?
אופיר אקוניס: אני רוצה שהאוצר יענה.
אופיר אקוניס: אומרים לך שאתם מדווחים לוועדת כלכלה של הכנסת שיש הידברות, אבל פה אומרים לך שהיא איננה קיימת.
יאיר פינס: משרד האוצר לא מנהל את ההידברות, הוא גורם שנמצא בשולחן.
יאיר פינס: אנחנו לא אחראים לקבוע מי מוזמן לדיונים ומי לא מוזמן לדיונים.
בנצי ליברמן: אני ישבתי פעם אחת לבד עם נציגי ארז לפני כחודש.
דני דנון: עם חבר'ה שנמצאים פה?
בנצי ליברמן: החוק הוא לא חוק לארז בלבד, הוא חוק לעסקים בכלל.
בנצי ליברמן: תכף אני אומר מדוע ארז נפגע יותר, אבל עקרונית תיקוני החקיקה עבור שינוי מדיניות בהחלטות ממשלה לעסקים שאני מקווה שנבצע בסופו של דבר, משמעותם גם בעניין ארז.
בנצי ליברמן: לפי ההצעה הנוכחית, לא בטוח שהם יקבלו מענה כפי שהם רוצים מכיוון שרוב אנשי ארז הלכו על בסיס שווי הנכס שלהם, ואילו רוב אנשי גוש קטיף הלכו לפי תחשיב אחר- -
יוסף דיין: כי לא היה נכס.
בנצי ליברמן: אני הייתי בונה את הפיצויים באופן אחר לחלוטין, אבל זה לא משנה, כי אני כבר באתי לתשתית קיימת.
בנצי ליברמן: יש פה בעיה עקרונית שנתונה, לדעתי, יותר גם לצדדים משפטיים כיצד שׁמים נכס.
בנצי ליברמן: לגבי אדם שהעלים הכנסה, האם אנחנו שׁמים את הנכס לפי טופס י"א, כלומר על-פי מה שהוא דיווח למס הכנסה; או שאומרים שמה שהוא דיווח למס הכנסה, לא משנה, עכשיו בודקים את הנכס כמות שהוא.
בנצי ליברמן: לדעתי, בסיטואציה הנוכחית של השינויים שיהיו החוק לא יתייחס לנקודה הזאת.
בנצי ליברמן: זה למעשה פורץ את הגבול, ואומר שלא משנה לו מה אדם דיווח או לא דיווח גם אם סיבן את העולם, אלא לוקח ערך נורמטיבי של העלות להקמת דבר כזה.
בנצי ליברמן: זה גדול עליי בשביל לשנות אותו.
בנצי ליברמן: יכול להיות שיש פה בעיה משפטית כי יהיה פה דיווח.
בנצי ליברמן: כי הרי אם דיווחת – קיבלת, לא דיווחת – לא קיבלת או קיבלת פחות.
בנצי ליברמן: זה לא הולך להיפתר בסיטואציה הנוכחית.
בנצי ליברמן: שנית, קיים משא ומתן במובנים של הידברות.
בנצי ליברמן: הם גם יוזמנו אליי ביומיים הקרובים כדי שאתן להם את המתווה הכללי של הפיצויים לעסקים כדי שמי שהלך במסלול הפיננסי גם יוכל ליהנות ממנו ועוד דברים נוספים.
בנצי ליברמן: אבל הבעיה הספציפית של נכסים שלא דווחו כראוי ורוצים לקחת ערך שלא מתייחס לטופס הזה, לא תיפתר כרגע.
אופיר אקוניס: אתה רוצה לענות?
יצחק שפריר: כן.
יצחק שפריר: כבר בדיונים ב-2005 על חוק פינוי פיצוי אמרתי שאם משרד המשפטים ומשרד האוצר כל כך חכמים אנחנו לא רוצים לקבל פיצוי.
יצחק שפריר: יש לנו בניין בגודל של איקס מטר מרובע – שיקימו איפה שהם רוצים.
יצחק שפריר: אם הם יודעים לבנות אותו בפחות מ-700-600 דולר למטר מרובע, אין שום מניעה לכך.
יצחק שפריר: אנחנו לא רוצים פיצוי, לא רוצים לראות כסף.
יצחק שפריר: עובדה שמשרד המשפטים ומשרד האוצר נסוגו מההצעה הזאת ולא קיבלו אותה בכלל.
יצחק שפריר: יותר קל לקחת טופס י"א, ולהגיד לאדם שבנה את הנכס שלו באמצעות בני המשפחה שלו ולא רשם את זה בטופס י"א, שלא מגיע לו.
דני דנון: לקחתם את הפיצויים שהוצעו לכם בזמנו?
יצחק שפריר: את חלקם.
יצחק שפריר: גם הפיצויים האלה, לא את כולם אנשים קיבלו כי הם אוספים כל מיני עבירות.
יצחק שפריר: זה לא מגיע לך, זה לא לפי החוק, זה לא רשום – בקיצור, אפילו בעיות טריוויאליות לא נפתרות, הכול עומד במקום.
יצחק שפריר: למה?
יצחק שפריר: כי מדובר בכסף.
יוסף דיין: בוא נגיד לא יפה: מדובר על 400 מיליון שקל.
יוסף דיין: המדינה הרסה 600 מיליון שקל ביום אחד לפני שלוש שנים.
יוסף דיין: הייתי שותף מכיוון שהייתי רבש"צ ועזרתי להם במיקום הבניינים.
יוסף דיין: המדינה הרסה את הבניינים, הרסה את ארז וניקתה את ארז.
יוסף דיין: המקום הזה שווה 600 מיליון שקל, והמדינה שילמה בקושי 200 מיליון, היא חייבת 400 מיליון לאנשי הבניינים האלה.
יוסף דיין: עם 400 מיליון שקל צריכים לבנות את הבניינים שלנו שוב, אנחנו לא יכולים לדבר על אזור תעשייה חלופי עם התמ"ת כי אין לנו כסף.
יוסף דיין: אם חברת חגור הגדולה קיבלה 600 אלף שקל על 5-4 דונם בנוי, והיום היא מתנהלת מול בתי המשפט כי במנהלת התנופה לא יכולים לפתור לה את זה, ואם לאגד היו 35 דונם, היא לא קיבלה אגורה אחת בארז – זה אומר דרשני.
יוסף דיין: נכון, קשה להם.
יוסף דיין: 400 מיליון שקל זה קשה.
יוסף דיין: גם יושב ראש הקואליציה אמר לי, זה כבד עליי.
יוסף דיין: גם בנצי ליברמן אומר, בצדק, זה כבד עליי.
יוסף דיין: מישהו צריך לפתור את זה.
יוסף דיין: פה עשקו אותנו, לקחו 400 מיליון שקל ולא רוצים לתת לנו חזרה.
יוסף דיין: ואנחנו לא מגורשי גוש קטיף.
יוסף דיין: יש בעיה, כן.
אופיר אקוניס: ראובן, תן לו מענה.
אופיר אקוניס: אתה לא יכול.
אופיר אקוניס: אתה יכול בעוד חצי שנה, בעוד כמה זמן?
אופיר אקוניס: האנשים רוצים את כספם.
יאיר פינס: לצאת מנקודת הנחה שאנשי אזור תעשייה ארז לא קיבלו את מה שמגיע להם זה לא נכון.
יאיר פינס: מי שרוצה יכול לקרוא את פסק הדין של בית המשפט העליון על עתירת ההתנתקות, שבו נכתב במפורש יותר מפעם אחת שהפיצוי שקיבלו אנשי ארז ראוי והוגן ולמעלה מכך.
דני דנון: תן לי דוגמאות לסכומים שהם קיבלו.
יאיר פינס: השונות היא מאוד גדולה, זה תלוי בסוג העסק.
יאיר פינס: זה מגיע למיליונים רבים עד מאות אלפי שקלים.
קריאות: איזה מיליונים?
דני דנון: מדובר ב-67 בעלי עסקים.
דני דנון: אפשר לקבל טבלה של הפיצוי שהתקבל לכל בעלי העסקים?
יאיר פינס: לדעתי, יש בעיה של סודיות, אבל הנתונים נמצאים בוועדות הזכאות במנהלת תנופה.
דני דנון: לא צריך שמות.
דני דנון: אפשר לראות מספרים: על 400 מטר קיבלו X, Y.
בנצי ליברמן: לדעתנו, זה נמצא באינטרנט.
בנצי ליברמן: צריך לזכור שמה שמחליטה הוועדה עובר לאינטרנט ללא שם.
בנצי ליברמן: ודאי שאין בעיה של סודיות או פרטיות, זה מתפרסם.
בנצי ליברמן: אפשר בסופו של דבר לראות מה החלטה כלשהי קיבלה.
דני דנון: אני אשמח לקבל את הנתונים האלה בלי שמות.
יוסף דיין: מבנה תעשייה – בלוק 9- -
אופיר אקוניס: חבר הכנסת דנון ביקש, וכך זה יעבור לוועדת הכלכלה וליושב ראש הוועדה לזכויות הילד.
יוסף דיין: אני אתן לך לקרוא כמה דונמים היה בנוי, על-פי המת"ק.
יוסף דיין: יש לי רשימה מדויקת.
דני דנון: כמה אנשים מתוך 67 פנו לבתי משפט?
יוסף דיין: ניגשו, אבל זה עדיין עומד.
דני דנון: בדיונים?
יוסף דיין: כן.
יאיר פינס: יש פסקי דין.
יאיר פינס: יש פסק דין שקובע שהפיצוי ראוי והוגן, וניתן בהתאם לאמות מידה סבירות.
יצחק שפריר: אבל בג"ץ גם הוסיף אחרי פסק הדין הזה שהפיצוי צריך להיות ראוי על מנת שבעל הנכס יוכל לשקם את עצמו.
יצחק שפריר: את זה הוא לא מקריא.
יצחק שפריר: האוצר תמיד מקריא חצי משפט.
יצחק שפריר: חצי משפט זה יותר גרוע משקר.
אופיר אקוניס: יש דברים שהתקדמו יפה, ויש דברים שעדיין תקועים.
אופיר אקוניס: אני מבקש ממנהלת תנופה להמשיך בתנופה שאנחנו התחלנו בה; אני מבקש שגם הממשלה תקיים את ההידברות הזאת בנושא החקלאות ובנושא מבקיעים במהירות האפשרית.
אופיר אקוניס: למבקיעים צריך למצוא כמה פתרונות ממש טקטיים במהירות האפשרית.
אופיר אקוניס: הבנו את הבעייתיות, אבל אפשר לנסות לקדם.
אופיר אקוניס: אני לא יודע אם היית שם בנצי, אנחנו היינו שם- -
דורון בן שלומי: הערת אגב.
דורון בן שלומי: קיבלתי את הדיווח שכבר דיברתם על מימוש הפרוגרמות החקלאיות, אז לא נפתח את זה עכשיו, אבל אני רוצה לומר שהעלינו את זה גם בעבר, ואני מבין שגם יואב התייחס לעניין.
דורון בן שלומי: עקרונית יש יישובים שעל-פי פרוגרמה מאושרת של משרד החקלאות מגיע להם קרקע, ומשרד החקלאות והמנהל עושים מאמצים להביא להם את הקרקע הזאת.
דורון בן שלומי: זה גם דווח בישיבות הקודמות בעניין.
דורון בן שלומי: יחד עם זאת עדיין אין לוח זמנים ברור מתי הפרוגרמה הזאת תהיה בפועל אצל האנשים, חוץ מהמגמה הכללית.
דורון בן שלומי: לזה אנחנו צריכים לשאוף להגיע.
אופיר אקוניס: בדיוק התחלתי לומר.
אופיר אקוניס: בעניין מבקיעים אמרתי; לגבי כל נושא החקלאות- - דורון בן שלומי: - - -
אופיר אקוניס: בנצי מטפל בזה יחד עם מורג, מנהל מחוז דרום במשרד החקלאות.
אופיר אקוניס: אתה רוצה להוסיף מישהו להידברות הזאת?
יואב מורג: את מנהל מקרקעי ישראל.
אופיר אקוניס: בנצי, אתה מרכז את זה?
דורון בן שלומי: מנהלת תנופה לא מתעסקת במה שקשור לחקלאות שלא קשורה לחבר'ה של גוש קטיף.
דורון בן שלומי: פה אני מדבר איתך על שלושה יישובים: שומריה, אמציה ואבני איתן.
דורון בן שלומי: אבני איתן לא קשור למחוז של יואב, אבל שומריה ואמציה כן.
דורון בן שלומי: עקרונית, אלה שלושה אתרים עם פרוגרמות מאושרות, ועדיין מכסת הקרקע לא הגיעה לסיומה.
דורון בן שלומי: ברוך השם, וצריך לדבר פה גם על החלק הטוב- -
אופיר אקוניס: בסדר, מכיוון שמנהלת תנופה אחראית על יישובם מחדש של מגורשי גוש קטיף היא תרכז את הפעילות הזאת.
אופיר אקוניס: מורג והמנהל יהיה שם יחד עם הנציגות שלכם ונציגי היישובים שדיברת עליהם שבהם אמורות להיות הפרוגרמות החקלאיות האלה, ואני מקווה שעד הישיבה הבאה הפקק הזה יוסר, כפי שהוסרו גם פקקים נוספים.
אופיר אקוניס: יש לך לוח זמנים מוצע?
בנצי ליברמן: יכול להיות שצריך לשמוע ממשרד החקלאות ומהמנהל מה הם אומרים על זה.
אופיר אקוניס: בנושא משרד החינוך וחבל לכיש, אני מבין שאתם בתוך ההידברות.
אופיר אקוניס: קיבלנו עדכון שתוך כדי הישיבה אתם ממשיכים את ההידברות.
אופיר אקוניס: אני מציע לקבל את הזמנתו של אל"מ פלד לקיים את הישיבה באזור לכיש כדי שנעמוד על ההתקדמות גם של גני הילדים, האם הבולדוזרים ירדו מהגבעות או לא.
אופיר אקוניס: זה טוב, ככל שהם יקדימו לרדת אנחנו נשמח.
2538: יראו גם כלניות.
אופיר אקוניס: בדיוק.
דן גרונר: מה עם נושא רכבת ישראל?
דן גרונר: הוזמנו לכאן נציגים.
אופיר אקוניס: למה הוזמנו נציגי הרכבת?
אופיר אקוניס: לא היו איתכם בעיות- -
לאה ורון: - - -
אבי גור: רגע, עוד מילה בנושא הילדים.
אופיר אקוניס: כל נושא זכויות הילד ועניין הטיפול בילדים – בוועדה לזכויות הילד.
אופיר אקוניס: זה ענייני חינוך, אז לא- - - תודה רבה, הישיבה נעולה.
דני דנון: הוועדה לזכויות הילד דנה היום ברצח המזעזע של ילד חף מפשע.
דני דנון: יש אורחים נוספים מבני עייש בדרכם אלינו שיצטרפו אלינו בהמשך הדיון.
דני דנון: ליאון קלנטרוב ילד בן 7 שנרצח על ידי שתי חיות אדם בני 24 שהם לא רק פושעים, למרות שעדיין לא הורשעו, אבל הרקע שלהם בפדופיליה כבר התגלה ונחשף.
דני דנון: ולקראת הדיון ראינו נתונים קשים מאוד שהוכנו על ידי המרכז למידע של הכנסת.
דני דנון: אני חייב לומר שאני רואה שיש אדישות וחוסר שיתוף פעולה בין הגורמים השונים הן שירותי הרווחה והן משטרת ישראל.
דני דנון: אני נשבע היום לשאול את הנציגים: האם לא ניתן היה למנוע את הרצח המזעזע הזה על ידי שיתוף פעולה יותר טוב בין המשטרה ורשויות הרווחה?
דני דנון: ראינו בנתונים שתיקים רבים נסגרים על ידי המשטרה.
דני דנון: על זה גם ארצה לקבל תשובות ממשטרת ישראל לגבי מספר התיקים שנסגרים.
דני דנון: מה הסיבות לכך?
דני דנון: האם זה חוסר שיתוף פעולה?
דני דנון: אם צריך לשנות את החוק נשנה את החוק.
דני דנון: היום האווירה הציבורית ובכנסת שאנחנו נעשה כל מה שצריך לעשות על מנת לתת לכם את הכלים לצאת מהאדישות.
דני דנון: ראש הממשלה התייחס לנושא הזה.
דני דנון: החליט על הקמת ועדה בינמשרדית לטיפול בנושא.
דני דנון: הוועדה לזכויות הילד שזה הנושא שלנו, שבדרך כלל אנחנו אוהבים לחשוב קדימה איך למנוע ולא ללכת אחורה ולנתח מקרים שקרו בדיעבד.
דני דנון: אבל המקרה האחרון שונה מהסיבה שהכתובת היתה על הקיר.
דני דנון: פעמים רבות אנחנו דנים במקרים ואנחנו אומרים, אי אפשר היה לדעת, אלו אנשים נורמטיביים, בני משפחה שפוגעים בילדים.
דני דנון: הפעם זה בדיוק ההיפך.
דני דנון: אפשר היה לדעת.
דני דנון: שירותי הרווחה הכירו את אותם פושעים.
דני דנון: משטרת ישראל חקרה את אותם אחים.
דני דנון: השכנים התלוננו בפני גופים שונים על החשש שלהם.
דני דנון: העולם כמנהגו נהג ופשוט חיכו שמשהו יקרה ולצערנו אסון קרה ולקח את חייו של ליאון קלנטרוב.
דני דנון: אני ארצה היום שאנחנו נצא פה מהוועדה אחרי שנשמע התייחסויות למקרה אבל אנחנו נדון איך אנחנו מפסיקים את האדישות וגורמים לשירותי הרווחה ומשטרת ישראל לעובד יחדיו, לחלוק את המידע הרלוונטי.
דני דנון: לא ייתכן.
דני דנון: זה מקום קטן, זו לא עיר גדולה.
דני דנון: יש מקרה כזה ושיתוף הפעולה לא בא לידי ביטוי.
דני דנון: אני רוצה קודם כל לבקש מאתי מהמרכז מידע להציג בפנינו בקצרה את הנתונים הקשים שנחשפו שהכנתם לנו לוועדה.
דני דנון: נמצאים איתנו בני נוער היום מגבעת גונן ירושלים וישיבת בני עקיבא.
דני דנון: אדוני ראש המועצה אתה מוזמן לבוא לכאן.
דני דנון: הצעירים שמצטרפים אלינו כמו כולנו הזדעזעו וראו את התמונות.
דני דנון: הם מבינים שזה יכול לקרות בכל עיר, בכל מקום.
דני דנון: היישוב הפסטורלי הזה עלה לכותרות.
דני דנון: בני עייש זה כמו כפר שמריהו, כמו דימונה, כמו חדרה.
דני דנון: בכל מקום יכולים לקרות אסונות כאלו.
דני דנון: המספרים שאנחנו רואים פה בדוחות, לא מדובר במקרה או שניים.
דני דנון: מדובר באלפים.
דני דנון: אתי בבקשה.
אתי וייסבלאי: אנחנו אספנו מידע לקראת הדיון הזה בהתראה מאוד קצרה.
אתי וייסבלאי: זה משפיע על אופי המידע.
אתי וייסבלאי: אני רוצה קודם כל להודות לכל הגורמים שסייעו לנו להשיג את המידע שמופיע בדוח.
אתי וייסבלאי: מהמידע שראינו הוא כמובן מצביע רק על המקרים שמדווחים לגורמים שונים ויש הרבה מאוד מקרים שלא מדווחים ואף אחד לא יודע עליהם.
אתי וייסבלאי: המשטרה טיפלה בשנת 2009 ב-2204 תיקים שנפתחו בנושא עבירות מין כנגד ילדים ובני נוער.
אתי וייסבלאי: לפי הנתונים שלהם היו 2007 ילדים ובני נוער שנפלו קורבן לעבירות מין באותה שנה.
אתי וייסבלאי: 1083 מתוכם, כלומר קצת יותר מחצי הם צעירים קצת יותר מגיל 12.
אתי וייסבלאי: מספר החשודים בעבירות מין באותה שנה היה 1241.
אתי וייסבלאי: בערך רבע קטינים והשאר בוגרים.
אתי וייסבלאי: פקידי הסעד לחוק הנוער של משרד הרווחה שהם מטפלים רק במקרים שבהם יש תביעות בתוך המשפחה או בתוך מוסד חינוכי קיבלו דיווחים על כמעט 6000 פניות חדשות בגין אלימות מינית בשנה הזאת.
אתי וייסבלאי: איגודים שהם לא ממשלתיים כמו האגודה להגנת הילד אל"י קיבלו בערך 3000 פניות באותה שנה.
אתי וייסבלאי: מרכזי הסיוע לנפגעי תקיפה מינית קיבלו בשנת 2008, 1742 פניות של ילדים ובני נוער, מתוכם 400 של ילדים מתחת לגיל 12.
אתי וייסבלאי: אופי העבודה במסמך אפשר לנו להעלות רק כמה שאלות שנוגעות לטיפול של גורמים שונים בתלונות על אלימות ופגיעה מינית בילדים.
אתי וייסבלאי: אחת מהן היתה העובדה שמשרד הרווחה פקידי הסעד, המנדט שלהם על פי חוק זה לטפל במקרים שבתוך המשפחה או על ידי אחראי במוסד חינוך או מסגרת אחרת, וכשהם נתקלים בפגיעה על ידי זר אז אין להם בעצם סמכות לפעול כנגד התוקף.
אתי וייסבלאי: הם יכולים במקרים מסוימים לעזור לילד או למשפחה שלו.
אתי וייסבלאי: שאלה אחרת שהעלינו זה מה קורה כשהמשטרה פותחת תלונה ואחר כך סוגרת אותה מכל מיני סיבות.
אתי וייסבלאי: שיעור גבוה מאוד מהתיקים בנושא עבירות מין שמגיעים למשטרה נסגרים בסופו של דבר.
אתי וייסבלאי: הרוב.
אתי וייסבלאי: בערך 63% נסגרים במשטרה.
אתי וייסבלאי: הבאנו נתונים משנים קודמות כדי להראות איך זה נראה אחרי שנתיים.
אתי וייסבלאי: כמובן זה לוקח זמן עד שתיק נסגר.
דני דנון: גם התיק של הרוצחים האלה נסגר.
דני דנון: אני לא יודע אם זה באותה שנה שאת מדברת עליה.
אתי וייסבלאי: נכון.
אתי וייסבלאי: לכן גם הסתכלנו על הנושא הזה.
אתי וייסבלאי: וצריך לשאול מה קורה כשתיק נסגר, במשטרה מי יודע על זה?
אתי וייסבלאי: ומי מטפל בזה הלאה.
דני דנון: אנחנו נמתין לנציגה ממשרד הרווחה.
דני דנון: אנחנו נמתין לה כי אני רואה פה את הכשל בתיאום בין הרווחה למשטרה.
דני דנון: זה לפי דעתי צועק לשמיים ועל זה אני רוצה לקבל תשובות.
דני דנון: לפי דעתי היתה פה רשלנות פושעת חוסר התיאום בין הרווחה למשטרה.
דני דנון: חייבים לפתור את זה.
דני דנון: אני רוצה לבקש מחברת הכנסת מרינה סולודקין שקיבלה מכתב מאביו של ליאון קלנטרוב, ארתור, ביקש מכתב לוועדה.
דני דנון: הוא לא הגיע לפה מסיבות משפטיות כאלו ואחרות.
דני דנון: אבל הוא כתב מכתב.
דני דנון: אני אבקש ממרינה סולודקין להקריא לנו חלק מן המכתב.
מרינה סולודקין: אז קודם כל אני מאוד מודה ליושב ועדת זכויות הילד, חברי דני דנון שאנחנו מקיימים השבוע את הדין בנושא הכואב הזה.
מרינה סולודקין: אני מצידי פניתי לנשיאות הכנסת וביקשתי דיון מהיר.
מרינה סולודקין: ואמרו לי שדני דנון מקיים דיון.
מרינה סולודקין: עקבתי אחרי נסיבות האירוע וראיתי לא רק כשל מערכות ופגם בשיתוף הפעולה בין המשטרה לרווחה.
מרינה סולודקין: לזה אנחנו התרגלנו.
מרינה סולודקין: ישנו עוד גורם שלא עבד כשורה לגמרי וזה הפסיכיאטר המחוזי.
מרינה סולודקין: כי גם היה פגם בהערכת המסוכנות של האחים חולי הנפש וגם היה חוסר שיתוף פעולה בין המשטרה לבין רשויות הרווחה.
מרינה סולודקין: המכתב שאני אקריא כמה קטעים ממנו נכתב, האבא לא יכול לכתוב.
מרינה סולודקין: הוא במצב כזה שהוא לא יכול לדבר.
מרינה סולודקין: את המכתב הזה כתבה אחותו של האבא, גברת גורנשטיין.
מרינה סולודקין: ארבעה שמות, משפחה גדולה, גורנשטיין, פפורסקי, סמרודינוף ושטיין.
מרינה סולודקין: הם אמרו שלא רק שהכתובת היתה על הקיר, כל העיר ידעה במשך שנים שיש גניבות, שיש מכות, שיש מעשים מגונים, שיש הרבה דברים.
מרינה סולודקין: הם גם אומרים שיש דבר, אני לא יודעת איך להתייחס לזה, אני אבקש ממך ישיבת המשך כדי לדעת.
מרינה סולודקין: במכתב נכתב שהאחים התאומים שכולם אומרים שהפגם היה כל כך גדול אבל הם שירתו בשירות לאומי בבית חולים ברזילי.
מרינה סולודקין: נכתב ככה שיש שמועות שהם נתנו מכות לחולים שמה.
מרינה סולודקין: משפחת קלנטרוב הגיעה ארצה לפני 10 שנים.
מרינה סולודקין: הם גרו בשכירות.
מרינה סולודקין: במכתב הם כותבים שכל המשפחה מבקשת עזרה מהמדינה.
מרינה סולודקין: הם כותבים שהם רוצים מאסר עולם לאחים במוסד סגור אבל זה בית המשפט יקבע.
מרינה סולודקין: אבל המשפחה מבקשת דיור ציבורי מכיוון שהם לא יודעים מה לעשות עם חייהם.
דני דנון: משטרת ישראל.
דני דנון: נמצאת איתנו סגן ניצב ראש מדור חקירות.
דני דנון: נשמע את עמדתכם.
דני דנון: מה שאת יכולה להתייחס למקרה ובנושא המהותי של חלוקת המידע ושיתוף הפעולה עם שירותי הרווחה.
שלי דלל: למקרה הקונקרטי קצת קשה לנו להתייחס כי התיק עדיין בחקירה אבל התיק של עבירות מין של החשודים לא סגור.
שלי דלל: התיק עדיין בחקירה.
דני דנון: מתי נפתח התיק הזה?
שלי דלל: הוא נפתח באוקטובר 2009.
שלי דלל: הוא נפתח גם לא בעקבות תלונה של המשפחה של הקורבן אלא בעקבות תלונה אחרת, ובעקבות פעילות של המשטרה הגענו בעצם לקורבן ולקורבנות נוספים.
שלי דלל: לעניין הקושי בחקירה של עבירות מין, לעניין הסגירה של תיקים,
דני דנון: התלונה על אותם אחים היתה על רקע פדופילי?
שלי דלל: המונח פדופילי הוא קצת קשה.
שלי דלל: התלונה היא בגלל עבירות מין בילדים.
שלי דלל: כן.
שלי דלל: הם נחקרו על ידי משרד הרווחה.
שלי דלל: אנשים עם מוגבלויות לא נחקרים על ידי חוקרי המשטרה.
שלי דלל: והילדים, הקורבנות, אם הם מתחת לגיל 14 נחקרים על ידי חוקרי ילדים.