GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבי דיכטר: 40 מיליון שקלים עבור כל הפרוייקט והוא מאגד את כולם, את משרד החינוך, את משרד הרווחה, את המשטרה, את הרשות המקומית שהיא המובילה של זה.
אבי דיכטר: אם הייתם שואלים אותי איפה באמת עיקר הכוח בהתמודדות בתחום הזה בסביבות השורש, זה ברשות המקומית.
אבי דיכטר: לרשות המקומית יש את הראייה הכוללת, את היכולות, סרים למרותה כל הגופים שנמצאים באותו מקום, והם גם האנשים שעוסקים בנושא הזה ולא חשוב אם מדובר בישוב גדול או בישוב קטן כי הרי אין סימטרייה בין גודל הישוב לגודל הבעיה אלא לפעמים אפילו היחס הוא הפוך.
אבי דיכטר: אם יש משהו שמעודד אותי, זאת העובדה שבנושא העישון באמת ההצלחה היא משמעותית מאוד מפני שעבדו על זה מכל הכיוונים.
יאיר גלר: והרבה שנים.
אבי דיכטר: אני ממליץ שהגורמים המופקדים על העניין ייקחו כדוגמה את המלחמה בעישון ויפעלו.
אבי דיכטר: הרי התוצאות הן ברורות ומוכחות.
אבי דיכטר: בואו נראה מה מתוך הרכיבים שאפיינו את הלחימה בעישון עבד.
אבי דיכטר: אני לא רוצה לעשות את זה כאן, אבל הייתי לוקח את כל האנשים מתחת לגיל 17 ושואל כמה מכם שותים וכמה מכם מעשנים.
אבי דיכטר: אני משוכנע שמספר השותים גדול לאין ערוך על מספר המעשנים.
אבי דיכטר: מפני שאתה מתחיל לראות את זה אצל המבוגרים.
אבי דיכטר: גם המבוגרים הפסיקו את העישון וגם הצעירים מפסיקים את העישון, כך שזה בא מכל הכיוונים.
אבי דיכטר: אם זה עבד בעישון, מדוע שזה לא יעבוד באלכוהול?
אבי דיכטר: אז אני שואל כמה מאתנו חשופים באמת לנזק שהאלכוהול גורם, לעומת כמה מאתנו חשופים לנזק הנגרם מעישון.
אבי דיכטר: כנראה שפספסנו בנושא הזה בהשקעות השונות.
אבי דיכטר: הרי בסופו של דבר אדם אינו מזוכיסט ולא חשוב מה גילו, 9, 19 או 99.
אבי דיכטר: אתה מבין שמה שגורם לך נזק, אתה מתרחק ממנו או ממעיט לעשות בו שימוש.
אבי דיכטר: לכן כאשר עוסקים בסוגיה, בהיקף שמדובר כאן, אני מסכים עם נציג מועצת התלמידים שבאמת לפעול דרך החינוך הפורמלי והחינוך המשלים.
אבי דיכטר: אני לא יודע מה הנתונים של תנועות הנוער היום למרות שכדאי יום אחד שנקבל את הנתונים האלה כי אנחנו שומעים על הקיצוצים בתקציבי תנועות הנוער ואנחנו מבינים שתנועות נוער מקוצצות תקציב אלה תנועות נוער מקוצצות פעילות.
אבי דיכטר: זאת כמעט משוואה ברורה.
אבי דיכטר: אבל זה עוד ענף להקיף את הבעיה.
אבי דיכטר: בסוף הבעיה זו תוכרע למרות שאנחנו לא נגיע לאפס שותים ואני גם לא בטוח שצריך להגיע לאפס שותים.
אבי דיכטר: אם היו כאן רופאים, הם היו נותנים הרצאה ארוכה על איזה סוגי משקאות חריפים הם טובים לבריאות ויש גם דבר כזה.
יאיר גלר: במינון, אבל מאוד נמוך.
אבי דיכטר: הכל במינון.
אבי דיכטר: אני מניח שהמינון תלוי גם במי מדובר, בגיל, בגודל וכיוצא בזה.
אבי דיכטר: בסופו של דבר אני חושב שכאשר אתה מתחיל לעבוד משני הכיוונים – גם טיפול בסימפטומים, טיפול קשה וקשוח, משטרתי, אכיפת חוק, שזה בסדר גמור, פיצוציות וכיוצא בזה, אבל גם מכיוון הנזק.
אבי דיכטר: אנשים חייבים להבין מה היקף הנזק שנגרם להם.
אבי דיכטר: הפער בין מה שאנחנו מבינים לגבי עישון אל מול מה שאנחנו מבינים לגבי אלכוהול, כנראה הוא אחת הסיבות המרכזיות לעובדה שאנחנו לא הצלחנו עד היום את ההצלחה הנדרשת.
דני דנון: דיברו כאן על תנועות הנוער.
דני דנון: נסים שלם מהנוער הלאומי, בבקשה.
נסים שלם: שלום לכם.
נסים שלם: אני יושב-ראש נוער לאומי אבל אם אני אומר משהו, זה משקף חלק מתנועות הנוער.
נסים שלם: רציתי לומר לדוקטור קדמן שהוא מאוד צודק.
נסים שלם: אנחנו לא נלחמים בבני הנוער.
נסים שלם: בני הנוער מסביבי ולפניי, הטובים ביותר.
נסים שלם: זה אומר שאם אנחנו נלחמים בתופעה, אנחנו נלחמים במילה אלכוהול שלכל אחד יש אותו בבר וההורים נותנים אותו.
נסים שלם: בתנועה שלי אנחנו לוקחים את בני הנוער כחלק שהוא שותף בתהליך.
נסים שלם: אף אחד מאתנו – ואני כמבוגר שנכנס עכשיו לכיתה שלהם ומדבר על הנושא - לא יודע כמה מהם יקשיבו לי, אבל אם אנחנו לוקחים אותם בתוך התהליך, בתוך הקנים שלנו, בתוך הסניפים שלנו, ביחד עם המדריכים שלנו, אנחנו הופכים אותם לחלק מהתהליך על מנת להוריד את התופעה הזאת, להפוך את הנושא הזה מ-IN ל-OUT.
נסים שלם: כל הדברים האלה ביחד עם ההורים.
נסים שלם: תראו סניף של תנועת נוער ומה עושים בו.
נסים שלם: יוצאים החוצה.
נסים שלם: חלק מההורים משתתפים.
נסים שלם: אנחנו מקימים סיירות.
נסים שלם: כל סניף של תנועת נוער, כל מקום, כל קן, כל השכונה סביבו וכך גם בתי הספר.
נסים שלם: אנחנו מורידים את רף האלימות, מורידים את רף השתייה, וחבר'ה, יש תוצאות בשטח.
נסים שלם: תראו מה קורה בבתי ספר אליהם נכנסות תנועות הנוער.
נסים שלם: תנועות הנוער לא יורדות אלא האוכלוסייה גדלה.
נסים שלם: אנחנו נשארנו עם 250 אלף, תנועות הנוער עובדים בקרב בין 15 ל-20 אחוזים בכל עיר.
נסים שלם: אנחנו צריכים מבנים, אנחנו צריכים את תמיכת הרשויות.
נסים שלם: מישהו דיבר על פריפריה.
נסים שלם: בנושא האלכוהול, לא מדובר בפריפריה, לא מדובר בעולים חדשים, אלא מדובר בכולם ביחד.
נסים שלם: לא מדובר בילד של השכן אלא מדובר בילד שלנו, מדובר בבית שלנו.
נסים שלם: כאשר אנחנו פותחים את הבר ביום שישי ושותים את הקוניאק עם השכן, הילד רואה את זה.
נסים שלם: אנחנו צריכים להתחיל בזה ואני אומר שאם מבחינת הרשויות, תמיכה של משרדים ממשלתיים, תמיכה של משרד החינוך – ואני אומר לכם ששר החינוך הנוכחי לוקח את זה בידיים חזקות והוא הולך לעשות עם זה משהו גדול – כולנו ביחד לוקחים את בני הנוער.
נסים שלם: אין דבר כזה שאני בא עכשיו לכיתה ומרצה נגד השימוש באלכוהול, ואני לא רוצה לומר לכם איך זה ייתפס.
נסים שלם: אני מאוד מבקש.
נסים שלם: אנחנו צריכים לקחת אותם ביחד, להסתובב אתם ברחוב, להראות להם מה קורה עם זה וביחד אתם לפעול קחו למשל את תנועות הנוער, 250 אלף בני נוער.
נסים שלם: כמה שגרירים יש לנו בשטח?
נסים שלם: מה אנחנו יכולים לעשות עם זה?
נסים שלם: ואנחנו עושים אבל אני אומר לכם שאנחנו לא עושים מספיק.
דני דנון: אנחנו לקראת סיום ולכן אני מבקש להצטמצם.
רויטל אילתי-וייסמן: בשם השירות לטיפול בהתמכרויות, רציתי להדגיש את הזיקה בין אלימות וצריכת משקאות אלכוהוליים.
רויטל אילתי-וייסמן: בסקר שנערך על ידי השירות שלנו נמצא שקרוב ל-60 אחוזים של מכורים לאלכוהול שנפתחו נגדם תיקים במשטרה, הרקע היה אלימות.
רויטל אילתי-וייסמן: ברשותך אדוני היושב-ראש, אותי היה מעניין לשמוע את בני הנוער שיושבים כאן ושותים אלכוהול מה היו החוויות שלהם בנושא הזה, האם היו חוויות כאלה בשטח ואיך המדינה עומדת להתמודד עם תופעת האלימות שנגזרת כתוצאה מהשימוש באלכוהול.
דני דנון: אלימות אחד כלפי השני.
רויטל אילתי-וייסמן: בכלל כלפי החברה.
ירדן טל: אני מסכימה עם כל מילה שנאמרה לגבי החינוך הבלתי פורמלי.
ירדן טל: אני יודעת שכשאני הייתי יותר צעירה בבית הספר ודיברו אתי על כך שזה לא טוב וכולי, זה לא כל כך עשה לי משהו.
ירדן טל: דווקא כאשר מדריך מתנועת הנוער שלי בא ודיבר אתי והראה לי את ההשלכות, ועשה זאת בצורה של דיבור בגובה העיניים, אני הבנתי את זה בצורה הרבה יותר ברורה.
ירדן טל: עוד משהו שממש חשוב לי לומר.
ירדן טל: דיברו כאן על תרבות, על כך שבעצם התרבות היא תרבות שילדים מגיל צעיר שותים.
ירדן טל: אני חושבת שזה נובע בעיקר מהחשיפה שיש לאלכוהול.
ירדן טל: ילד בן 12 הולך ברחוב ורואה על אוטובוס פרסומת של וודקה, הוא צופה כל יום בטלוויזיה בסדרה והוא רואה שהגיבור שהוא כל כך מעריץ שותה כאשר קשה לו.
ירדן טל: יש כל כך הרבה חשיפה מבחינת הטלוויזיה.
דני דנון: איזה סדרה לדוגמה?
ירדן טל: אני אתמול צפיתי בסדרה האלופה שמשודרת בערוץ 3.
ירדן טל: יצא לי לזפזף וראיתי שהגיבור הראשי שם שותה.
דני דנון: באיזה שעה הסדרה הזאת משודרת?
ירדן טל: בשעה 9:30 בערב.
ירדן טל: כמדריכה בצופים שמנחה ילדים, ילדים בכיתה ט' ואפילו בכיתה ו', צופים בסדרה הזאת כל יום.
ירדן טל: הם רואים שהגיבור הראשי שלהם חוזר מאיזושהי שצרה וזה שהוא הולך לשתות, זה פתאום מסדר אותו והוא יותר נרגע.
ירדן טל: אני חושבת שמשהו צריך לבוא מכאן ושתהיה צנזורה על כל מיני דברים כאלה ושערוצי טלוויזיה פחות ירצו לקנות תוכניות שיש בהן חשיפה רבה לאלכוהול.
ירדן טל: אני חושבת שמשהו כאן מאוד תמוה, שהגיבורים הראשיים שלנו הם בעצם אלה ששותים.
קריאה: אלה פרסומות סמויות.
ירדן טל: נכון.
דני דנון: מי השחקן שם?
דני דנון: אני לא עוקב אחרי הסדרה.
ירדן טל: יהודה לוי, עפר שכטר ועוד הרבה מאוד אנשים.
ירדן טל: אני באופן אישי מאמינה שהפרסום של התת-מודע הוא הרבה יותר חמור מאשר פרסום בטלוויזיה.
קריאה: גם החברות המסחריות חושבות כמוך.
ירדן טל: דיברו כאן על הסברה.
ירדן טל: אני חושבת שאם ייכנסו לילד שלומד בכיתה ה' וידברו אתו ויאמרו לו שאלכוהול הוא לא טוב, זה לא יעשה לו כלום.
ירדן טל: צריך לקחת אפילו ילדים בכיתה ה' שילכו לראות בעיניים שלהם מה קורה, שילכו למכון גמילה, שידברו עם הנגמלים.
ירדן טל: אמרתם שמוות מאלכוהול הוא הסיבה השלישית, אבל צריך להראות להם עובדות בשטח.
ירדן טל: צריך להפחיד אותם, כמו שבזמנו היה בנושא תאונות הדרכים ואכן ראו שחלה ממש ירידה בתאונות הדרכים כאשר הראו את הפרסומות המזעזעות של אנשים שנזרקים במכונית.
דני דנון: העשרת אותנו רבות.
רועי: אני תלמיד כיתה ט'.
רועי: מה שאמרה ירדן הוא מאוד נכון ואני מסכים אתה.
רועי: אני חושב שבני הנוער בגילנו חושבים שהשתייה היא דבר טוב, זה כאילו הריגוש שלהם ולזה הם מצפים.
רועי: אנחנו צריכים לגרום להם לפחד, שירעדו מפחד משתיית וודקה.
רועי: אני חושב שצריך להוביל את בני הנוער לכיוון הספורט, לכיוון דברים טובים.
רועי: במקום לשבת ולשתות, שילכו לשחק כדורסל או כדורגל.
אתי בנימין: אני יושבת-ראש הנהגת ההורים הארצית.
אתי בנימין: אני מסכימה עם כל מה שנאמר כאן לגבי ההורים.
אתי בנימין: ההורים הם הבסיס לכל מה שקורה בנושא האלכוהול.
אתי בנימין: ההורים אדישים ולא מודעים למה שקורה עם הילדים שלהם.
אתי בנימין: ההורים לא יודעים באיזה מצבים הילדים שלהם חוזרים מבילוי.
אתי בנימין: כאשר הילד חוזר מבילוי, ההורים ישנים והם לא יודעים, הם לא מודעים למצב בו הילד נכנס, אם הוא שיכור או לא שיכור, אם החברים שלו הביאו אותו והכניסו אותו למיטה או שהוא הגיע לבד, אם הוא נהג שיכור או לא נהג שיכור.
אתי בנימין: ההורים לא מודעים.
אתי בנימין: אני חייבת לומר מספר דברים נוספים.
אתי בנימין: אנחנו כאן התמקדנו בפיצוציות ואמרנו שאסור לקנות אחרי שעה 10:00 בלילה.
אתי בנימין: חברים, תתעוררו, הילדים לא מחכים לשעה 10:00 כדי לקנות את האלכוהול אלא הם קונים אותו יום קודם, הם קונים אותו בבוקר, הם נושאים אותו אתם בתא המטען של הרכב, הם שותים בבית לפני שהם יוצאים למסיבה, הם ממלאים את הבקבוקים האלה השקופים ולוקחים אותם אתם לטיולים.
אתי בנימין: רק לפני שבוע שמענו על מקרה באחד מבתי הספר בירושלים שבטיול השנתי הילדים שתו כל הלילה ואחת התלמידות נאנסה שם על ידי שבעה חברים שלה מהכיתה.
אתי בנימין: המשקאות נמכרים בתחנות הדלק, נמכרים בסופרמרקטים באופן הכי חופשי, כך שהילדים לא צריכים להגיע לפיצוציות.
אתי בנימין: הם מגיעים לסופרמרקט וקונים את המשקה שם, ויש סופרמרקטים שפתוחים 24 שעות.
אתי בנימין: מי מקפיד?
אתי בנימין: מי עוקב?
דני דנון: עורכת-הדין אביטל מולד מהסנגוריה הציבורית.
אביטל מולד: אני ממונה על ייצוג הנוער בסנגוריה הציבורית.
אביטל מולד: אנחנו מייצגים את הרוב המוחלט של קטינים שמואשמים בפלילים.
אביטל מולד: אני רוצה להאיר שתי נקודות בקצרה.
אביטל מולד: מאוד מטריד אותי שפנחס זכה לטיפול ברטורנו רק בגלל שהוא נעצר.
אביטל מולד: עלה כאן עניין החינוך וההסברה.
אביטל מולד: גם הסנגוריה שותפה להסברה בבתי הספר אבל העובדה שלא מאתרים בעוד מועד ולא מטפלים מבעוד מועד בתחילת הדרך אלא מחכים למעצר, להתמכרות ולמצוא אותם שפוכים ברחובות העיר, מטרידה מאוד.
אביטל מולד: לא שמענו כאן עדיין את הקול של משרד הרווחה אבל בהחלט יש מחסור בפקידי סעד ויש מחסור בקציני מבחן, ואם אנחנו לא ניתן מענה לבור בנשמה עליו דיבר דוקטור קדמן, הבעיה לא תיפתר.
אביטל מולד: דבר שני שמטריד אותי, חלק מהצעות החוק שעולות כאן שבעצם מייצרות עוד עבריינים ומייצרות עוד תיוג, כי אלכוהול הוא לא הבעיה היחידה.
אביטל מולד: אנחנו מייצגים את הקטינים שהגיעו לפריצות או שהגיעו לסמים או ששואפים גז מזגנים או שמסניפים דבק מגע.
אביטל מולד: הבעיה היא לא באיסור של כן או לא למכור.
אביטל מולד: אם ילד בן 18 ויום יושב עם ילד בן 18 פחות יום, אי אפשר לתייג אותו ולהפוך אותו לעבריין במקום להתמודד עם הבעיה עצמה.
אביטל מולד: אנחנו רוצים לאסור שתייה במקום ציבורי.
אביטל מולד: מספרים כאן על הניצול של הבנות בבתים הפרטיים אבל אני מעדיפה שנראה אותם ברחובות.
אביטל מולד: אנחנו רואים את התיקים החמורים האלה של הניצול.
דני דנון: אני לחלוטין חולק על דבריך האחרונים.
דני דנון: צריך לטפל בזה גם ברחובות, גם בבתים, גם בכל מקום אפשרי.
אביטל מולד: אני אסביר את עצמי.
אביטל מולד: אני חושבת שהאיסורים והחשיבה בדרך של הטלת עוד ועוד איסורים, שכך אנחנו נפתור את הבעיה, הדרך הזאת כבר הוכיחה שהיא נכשלה.
אביטל מולד: אם אנחנו לא נעבוד בדרך של הטיפול והחינוך, שהיא באמת הדרך היותר ארוכה ויותר קשה, לא נצליח להתמודד.
דני דנון: אני באופן אישי חושב שהשילוב בין ההגבלות, החסמים, החינוך וההסברה, יביא לנו תוצאה.
דני דנון: אני רוצה לשמוע עוד את לובה ממועצת התלמידים.
דני דנון: אתה נמצא כאן במדים.
דני דנון: אתה בצבא.
לובה שקרוב: המדים בגלל בית הספר הטכני של חיל האוויר לצורך לימודים.
לובה שקרוב: אני מחדרה ולומד בכיתה י'.
לובה שקרוב: אני רוצה לגעת בשתי נקודות כאשר מדובר ברשויות המקומיות ובחינוך הבלתי פורמלי.
לובה שקרוב: חינוך בלתי פורמלי.
לובה שקרוב: אני כבר שלוש שנים במועצות, אני חבר בקבוצות רבות, אני בצופים, הייתי בנוער העובד והלומד, הייתי גם במכבי צעיר ואני מכיר משם אנשים.
לובה שקרוב: יצא לנו לשוחח עם הנציגים של משרד החינוך.
לובה שקרוב: מה שבעצם קרה זה ששמתי לב – וגם משרד החינוך שם לב – שיש הרצאות רק בתחום בית הספר.
לובה שקרוב: זכיתי בתחום בית הספר לקבל משהו כמו שתיים-שלוש הרצאות על סמים ואלכוהול אבל במועצות השונות אף פעם לא קיבלתי הדרכה או הרצאה.
לובה שקרוב: כשאני מדריך בצופים, אני צריך להדריך את החניכים שלי אבל אני אף פעם לא קיבלתי הדרכה.
לובה שקרוב: אני לא חושב שזה כלול בתוכנית משרד החינוך ואני חושב שזה כן צריך להיכנס לפרוטוקול ולהעביר את זה למשרד החינוך על מנת שזה ייכנס לתקנות שלו.
דני דנון: אנחנו חייבים לנעול את הדיון.
דני דנון: אנחנו נזמן לכאן את השר אהרונוביץ בהקדם כדי שיציג בפנינו את התוכנית ונמשיך את הדיון.
דני דנון: אני יודע שעמותת על"ם רצתה להתייחס לנושא ויש לה מה לומר, אבל אנחנו נמשיך את הדיון הזה בעתיד.
דני דנון: יש עוד רשימה של דוברים שביקשה להתייחס, אבל הם יעשו זאת בישיבה שנכנס ביחד עם השר לביטחון פנים שיוזמן לדיון.
דני דנון: אני רוצה להקריא הצעת החלטה לסיכום הישיבה.
דני דנון: הוועדה לזכויות הילד רואה בחומרה את הנתונים המדאיגים לגבי צריכת אלכוהול בקרב ילדים ובני נוער.
דני דנון: העובדה שכל שנה 730 ילדים מגיעים לחדרי מיון עקב שתייה מוגזמת מוכיחה שמדובר בנגע חמור.
דני דנון: הוועדה קוראת לפעילות מתואמת של כלל הגופים לפעול במשותף וקוראת לממשלת ישראל להפעיל בדחיפות את התוכנית המתגבשת.
דני דנון: הוועדה תקדם חקיקה לצמצום הנגישות של אלכוהול לבני נוער על ידי שינוי החוק הקיים ולוודא שתהיה חובה להציג תעודה מזהה טרם רכישת אלכוהול.
דני דנון: הוועדה תבחן את נושא הפרסום לאלכוהול והגברת המודעות לסכנות הבריאותיות הכרוכות בצריכת אלכוהול.
דני דנון: הנושא היום הוא השמנת יתר בקרב ילדים.
דני דנון: נושא השמנת היתר באוכלוסייה בכלל הוא נושא חשוב מאוד, כל אדם שלישי במדינת ישראל מוגדר כסובל מהשמנת יתר ובעיות משקל.
דני דנון: אנחנו ניגע גם בהגדרות.
דני דנון: ילדי ישראל היום שנכללים בבעיות משקל יגדלו להיות מבוגרים עם בעיות משקל, ההשלכות התקציביות על החברה הישראלית יהיו כבדות מאוד.
דני דנון: אנחנו גם מכירים את זה כהורים לילדים, שעות המסך של הילדים גדלות, איכות המזון יורדת, מסע הפרסום המסיבי מראה את תוצאותיו.
דני דנון: אני יזמתי חקיקה בנושא, שקשורה לפיקוח על מזון בבתי ספר.
דני דנון: הצעת החוק הוגשה והיא תובא להצבעה במליאה בשבועות הקרובים.
דני דנון: הצעת החוק נוגעת בכל הנושא של פיקוח על כל מערך הקייטרינג וההסעדה בתוך בתי הספר, אוכל מעובד, לא מעובד, מי יפקח על כך, מי יהיה אחראי על כך, דבר שלא מנוהל מספיק טוב היום.
דני דנון: גם הנושא של שתייה ממותקת בבתי ספר, למרות מה שמדברים, יש היום מכונות שתייה בהרבה מאוד בתי ספר, עם שתייה ממותקת, שמזיקה לבריאות.
דני דנון: אני חושב שברור לנו שהנושא הוא מכלול והאחריות היא של ההורים, של מערכת החינוך, של משרד הבריאות, האחריות של החברה כולה, אבל גם אחריות שלנו, ככנסת, כמחוקקים, לראות איך אנחנו מקלים ולא מקשים, ומול האינטרס המסחרי של למכור יותר ולשווק יותר, אנחנו צריכים לראות איך אנחנו מגנים על ילדי ישראל, גם אם זה באמצעות התערבות בנושא הפרסום.
דני דנון: לפני שבוע היה דיון פה, בחדר הזה, בנושא אלכוהול.
דני דנון: אז אפשר להגיד ולדון אם אלכוהול נמצא באותה קטגוריה כמו של מזון לא בריא, אבל בהחלט מבחינת הכלים שאני וחברי הוועדה רואים שאנחנו צריכים להשתמש בהם -ואתם תראו בשבועות הקרובים חקיקה גם של הכנסת וגם של הממשלה בנושא האלכוהול, חקיקה נמרצת שבעבר חששו לדבר עליה, כולל הגבלה על שעות, כולל הגבלה על פרסומות, על ציון שהמוצר מזיק לבריאות, דברים כאלה ואחרים שבאלכוהול לא חלמנו שהם ייקרו- אני חושב שגם בנושא מזון לא בריא, אנחנו צריכים ללכת שלב אחד נוסף.
דני דנון: נמצאים איתנו פה נציגים של גופים שונים, של קופות חולים, נציגי רופאים, דיאטניות, ואנחנו נשמע את כולם.
דני דנון: לפני שנפתח את הדיון, אני רוצה לבקש ממרכז המידע של הכנסת, מאתי וייסלבאי ושרון סופר, לקבל סקירה.
דני דנון: ביקשתי בדוח שהכנתם להתמקד בנושא של הפרסום, כי את זה אני רואה כצעד חקיקתי הבא שאנחנו צריכים לקבל, מגבלות על הפרסום.
דני דנון: לא הזמנו היום את כל נציגי התקשורת, יכול להיות שנעשה דיון נוסף אחרי שנגבש חוק ואז נזמין את כל נציגי התקשורת, אבל חשוב לי שלפני שנפתח את הבמה לחברים פה, לשמוע את מה שמצאתם.
אתי וייסבלאי: המדינות שנבדקו פרסמו באחרונה תכניות לאומיות למאבק בהשמנת יתר, בדרך כלל כחלק מאיזה שהיא תכנית כוללת לשיפור התזונה, לבריאות הציבור, דברים מהסוג הזה.
אתי וייסבלאי: התכניות האלה קובעות יעדים, למשל הפסקת העלייה בשיעור הילדים שסובלים מהשמנת יתר, או עידוד פעילות גופנית.
אתי וייסבלאי: הן מסדירות את שיתוף הפעולה בין המשרדים והגורמים השונים ואומרות מה כל אחד צריך לעשות.
אתי וייסבלאי: בישראל אין תכנית לאומית מהסוג הזה, למרות שהיא בשלבי הכנה כבר די הרבה זמן.
אתי וייסבלאי: ממחקרים בין לאומיים שנערכו יש עשרות מדינות בעולם שמטילות מגבלות על פרסום מזון לילדים באמצעות חקיקה או באמצעות הסדרה עצמית.
אתי וייסבלאי: אנחנו התמקדנו בשבע מדינות ואני מביאה רק כמה דוגמאות מתוכן.
אתי וייסבלאי: בשבדיה למשל, וגם בכמה מדינות נוספות, אסור פרסום בטלוויזיה לילדים מתחת לגיל 12, בלי קשר אם זה פרסום למזון או לא, פשוט אסור.
אתי וייסבלאי: בבריטניה לאחרונה נקבע שפרסום בטלוויזיה של מוצרי מזון ומשקה, בעלי שיעור גבוה של שומן, מלח וסוכר, הוא אסור בתכניות ובערוצים שמיועדים לילדים מתחת לגיל 16.
אתי וייסבלאי: בצרפת, פרסומות למוצרי מזון מעובדים חייבות לכלול איזה שהוא מסר בריאותי או שהמפרסמים חייבים להעביר שיעור קבוע מהתקציב של הפרסום למימון פעולות הסברה בנושא הזה.
אתי וייסבלאי: מהבדיקה שערכנו בישראל אין כיום בחוקים ובכללים שנוגעים לפרסום איזה שהיא התייחסות לנושא של פרסום מזון לילדים.
אתי וייסבלאי: בישראל נושא התזונה בבתי ספר מוסדר באמצעות חוק ארוחה יומית שמבטיח ארוחה מאוזנת לכל תלמיד ביום חינוך ארוך, ובהוראות חוזר מנהל כללי משרד החינוך משנת 2006 שאוסרות על מכירת מזון בעל ערך תזונתי נמוך בשטח בית הספר.
אתי וייסבלאי: אבל מה שראינו זה שהחוק חל באמת על חלק מאוד קטן מהתלמידים וגם עליהם הוא לא מיושם בצורה מלאה והוראות חוזר מנהל כללי לא מיושמות כי אין עליהן שום פיקוח.
דני דנון: מרינה מאיר מהאגודה לבריאות הציבור, בבקשה.
מרינה מאיר: האגודה לבריאות הציבור זו עמותה שקיבלה את המנדט ממשרד הבריאות לתת את שירותי הבריאות בבתי הספר.
מרינה מאיר: החל מאפריל 2007 האגודה היא זו שנותנת את השירות כאשר את ההנחיות והנוהל של מתן השירות משרד הבריאות הוא זה שמנחה.
מרינה מאיר: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה גם עם משרד החינוך וגם עם משרד הבריאות, אחרת לא ניתן להיכנס לבית הספר או להעניק את השירות.
מרינה מאיר: האחיות של האגודה לבריאות הציבור הן אחיות שהועסקו על ידי משרד הבריאות קודם לכן.
מרינה מאיר: לאחר מכן נעשה הניתוח של הנתון והתלמידים מקבלים את התוצאה של הבדיקה.
מרינה מאיר: אם הבדיקה תקינה, או אם הבדיקה לקויה, הם מופנים אל הרופא המטפל.
מרינה מאיר: אנחנו גם עושים מעקבים אחרי תלמידים שהופנו לרופא מטפל, על מנת לראות האם הם הגיעו אליו והאם הם טופלו ובזה בעצם הפעולה ההתערבותית שלנו מסתיימת, כשהאחיות עוברות הכשרות המשך בנושא של תזונה בריאה ופעילות גופנית על מנת שתוכלנה לתת העשרה בנושא הזה גם בשכבות גיל אחרות וגם בשכבות גיל שבהן ניתנה הבדיקה הזאת של הערכת גדילה.
דני דנון: אינדיבידואלי זה בעייתי.
דני דנון: יש פה שתי מלים, אינדיבידואלי והסדרה עצמית, שלמדנו שבפועל זה לא עובד.
מרינה מאיר: אני יכולה לציין באמת בסיפוק רב את העובדה שמעל 95% מהתלמידים בשכבות הגיל האלה עברו את הערכת הגדילה, זאת אומרת הם נבדקו---
דני דנון: יש לך נתונים לתת לנו?
דני דנון: אם זה 95%, אנחנו מברכים על זה, זה יפה מאוד.
מרינה מאיר: על סמך מה הטענה נאמרה?
מרינה מאיר: יש לנו נתונים על כל הנבדקים, יש לנו נתונים על כל המופנים, ואם מספר הפונים אולי לא עלה, אבל מספר המופנים הוא על פי הנוהל בדיוק, ולהיפך.
מרינה מאיר: מה שמצאנו בעצם זה שיש קודם כל תופעה שקשה לנו להשוות אותה, כי נתונים בהיקף כזה לא נאספו באופן רציף---
דני דנון: למה לא פעם בשנה?
מרינה מאיר: יש לנו נתונים לפי ערים.
מרינה מאיר: אנחנו יודעים בכל בית ספר ובכל עיר מה נמצא ואנחנו יכולים להצביע על תופעה של השמנה באופן כללי וגם באופן מקומי, בכל מועצה.
מרינה מאיר: אני לא הבאתי את הנתונים הנה אבל אני אשמח להביא אותם לפעם הבאה.
מרינה מאיר: עוד נושא שאני רוצה להדגיש אותו.
מרינה מאיר: אתה הזכרת אותו, את הצעת החוק, שהאגודה מאוד תומכת בה ומנסה לקדם וזה נושא של הסעדה בבתי הספר, של חבר הכנסת אורלב.
מרינה מאיר: הנושא הוא שיש הסעדה בבית הספר וילדים עדיין נמצאו בתת תזונה.
מרינה מאיר: זאת אומרת, זאת תופעה שבהתערבות הכנסת אפשר לשים לה קץ.
מרינה מאיר: בעצם המדינה משקיעה, אבל האוכל שניתן הוא לחלוטין לא ברמה הטכנולוגית, לא מבחינת הרכבי המזון, הוא לא עונה על שום צורך, ילדים לא אוכלים אותו והוא---
רחל אדטו: אני רוצה לומר כמה דברים על זה.
רחל אדטו: דבר ראשון, כל הגופים שיושבים כאן
רחל אדטו: בחדר הם בעלי מודעות גדולה לעניין הזה, לכל אחד יש את האספקט שלו, והנקודה היא באמת לחבר את כולם ביחד והשאלה איך מחברים את כל הגופים.
רחל אדטו: אני יודעת שמשרד החינוך עושה ואני יודעת שלמשרד הבריאות יש תכנית, והתכנית של משרד הבריאות היא תכנית שיצאה כבר לדרך בנושא השמנת יתר, בעיקר במבוגרים, וגב' עירית לבנה מתעסקת הרבה זמן בילדים במשרד החינוך והאגודה לקידום הבריאות והקופות.
רחל אדטו: כלומר באיזה שהוא מקום כולם צריכים לשבת תחת קורת גג אחת, שלא כל אחד יפזר כוחות ומשאבים, כי גם הרבה משאבים צריך לדבר הזה, ולכן אם מכאן תצא איזה שהיא יצירה שתחבר את כל הגופים האלה ביחד, תחת הראש הזה או תחת יושב ראש כזה או אחר.
רחל אדטו: .. ובלי ענייני כבוד, כי אנחנו באמת מדברים פה, אני לא יודעת אם בדיני נפשות או משהו, אבל זו בהחלט משימה אמיתית ולאומית, ולכן דבר ראשון שהייתי רוצה לראות זה גוף אחד שיחבר את כולם ביחד.
רחל אדטו: זה נראה לי מאוד חשוב.
רחל אדטו: אי אפשר לדבר על כל מה שאנחנו מדברים על השמנת יתר ושינוי הרגלי חיים כמובן בלי לדבר על נושא פעילות גופנית, וכולנו, כהורים לילדים, יודעים בדיוק מה המשמעות של שיעור פעילות גופנית בבית ספר.
רחל אדטו: פעילות גופנית בבית ספר זה שיעור שהבנות במקום אחד עושות משהו קל והבנים קצת רצים מסביב או משחקים כדורגל, וזה חסר משמעות במסגרת שזה נעשה, ולכן אני בהחלט הייתי מרחיבה ומגבירה וחלק מההמלצות זה להרחיב את כל נושא הפעילות הגופנית.
רחל אדטו: עוד דבר, זה נושא האכיפה.
רחל אדטו: הייתי פה בישיבה של ועדת החינוך כשדיברו על הנושא של ההסעדה בבתי ספר ומה שקורה בנושא הזה זה שבאמת יש הסעדה, יש תפריט והתפריט מפוקח על ידי משרד הבריאות, אבל למה זה לא עובד?
רחל אדטו: זה לא עובד כי אין אכיפה.
רחל אדטו: ולמה אין אכיפה?
רחל אדטו: כי משרד החינוך אומר שהמפקחים הם ממשרד הבריאות ומשרד הבריאות צריך 22 תקנים לתקציבים של המפקחים ובזה זה נופל, ולכן היום כל הנושא של האכיפה של התפריט, שאולי הוא מובנה נכון, לא מפוקח.
רחל אדטו: מכאן מה שנאמר שגם אם יש הסעדה בבתי ספר, ילדים בתת תזונה, כי במרבית המקומות לא מפקחים.
רחל אדטו: מכאן, מכל הדברים האלה, שהם ככה על קצה המזלג, בגלל שאני בהחלט ערה לנושא ואני חושבת שהוא חשוב ואני חושבת שזו משימה לאומית ואני חושבת שצריך להתגייס לזה, אבל כמו שאמרתי, אני חושבת שצריך לאחד פה כוחות ולא ללכת במספר מישורים לכל מיני דברים.
רחל אדטו: וכמו שאמר היושב ראש, שהוא התגייס לעניין, גם אני מגויסת לעניין ואני רואה בזה בהחלט דבר שחשוב מאוד לעשות אותו ביחד, וכמובן אין פה פוליטיקה, זה חוצה מפלגות, זו הבנה מקיר לקיר שאכן זה הדבר הנכון שצריך יהיה לעשות.
אהוד פלג: המאבק בהשמנה הוא נושא בין לאומי, הוא נושא שאומץ כבר שנה שנייה על ידי ארגון הצרכנים הבין לאומי להובלה בכל העולם, משום שכפי שנאמר, ההשמנה אחראית להרבה מאוד מהתחלואה בעולם המערבי היום.
אהוד פלג: מתחילים בגיל צעיר והילדים, שהם הציבור אולי חסר ההגנה ביותר והכי נח לפיתויים, הוא היעד למאמצים הראשונים של ההגנה.
אהוד פלג: כשאין אכיפה, לא יעזור מה קובעים.
אהוד פלג: מדוע אין אכיפה?
אהוד פלג: התחילה לגעת בזה חברת הכנסת אדטו, כי שנינו היינו באותו הדיון ואנחנו בהחלט הצבענו על הבעייתיות שם, משרד אחד זורק את זה על משרד אחר.
אהוד פלג: אבל אני חייב לציין שלאחר אותה ישיבה של ועדת חינוך -שאגב באה בעקבות ישיבה קודמת של ועדת חינוך ששם חברי הכנסת מלכיאור, שהיה אז יושב ראש הוועדה, ואורלב, שהיום הוא יושב ראש ועדת החינוך, הודיעו שאם לא תהיה הסדרה של העניין הזה, הם ייזמו חקיקה- היתה לי פגישה מוצלחת עם המנהל הכללי של משרד החינוך, כדי לנסות ולהתמודד עם הנפילה הזאת בין הכיסאות והגעתי איתו להסכמה שתצא הנחיה של משרד החינוך, שהמפקחת על הבריאות במשרד, גב' עירית לבנה, גם הודיעה עליה באיזה שהוא ריאיון בעיתון שהיה בתחילת שנת הלימודים, הוראה לרענון ההוראות למנהלי בתי הספר בכוונה שהם ייכנסו ויפקחו על התפריט של המזנונים בבתי הספר, ואם הם מוצאים שיש חריגה מהוראות חוזר המנהל הכללי, הם צריכים לדווח לבעלות.
אהוד פלג: הבעלות היא הרשות המקומית ולהם יש ההתקשרויות עם בעלי המזנונים והם יכולים גם להביא את ההתקשרויות האלה לידי גמר או לסנקציות במידה ועוברים על הוראות חוזר מנהל כללי שהן הוראות מחייבות לכל דבר.
אהוד פלג: אבל הצעת החוק שלך, כבוד היושב ראש, ושל חברי כנסת נוספים, בתמיכת האגודה לבריאות הציבור, אני חושב שנועדה להגן על חלק מההוראות האלה של חוזר המנהל הכללי בחקיקה, כדי לתת להן תוקף שיהיה בר אכיפה גם על ידי גורמים נוספים, ואולי תיתכן שם גם אכיפה אזרחית ואנחנו בהחלט תומכים בזה.
אהוד פלג: זאת נקודה אחת.
אהוד פלג: אנחנו גם ביצענו סקר באמצעות מכון גיאו-קרטוגרפיה.
אהוד פלג: זה סקר יחיד, לפחות בתקופה האחרונה בישראל, על השפעת הפרסומות בטלוויזיה לממתקים, דברי מתיקה ומוצרים עתירי שומן על צריכת המוצרים האלה על ידי התלמידים, והקשר הוא מובהק באחוזים גבוהים מאוד, יחס ישר בין היקף הצפייה בפרסומות האלה לבין מידת הצריכה והנדנוד להורים והקנייה העצמית של אותם הממתקים.
אהוד פלג: על כן הצעת החוק הזאת היא חשובה מאוד וצריך לקדם אותה.
אורלי לוי אבקסיס: גרוע מזה, אני חושבת שבחלק מהזמן הילדים נמצאים בבית, נמצאים תחת הפיקוח שלנו, ההורים, והרבה פעמים אנחנו ההורים מוטעים.
אורלי לוי אבקסיס: כשאני מגיעה לסופר, אני חייבת להגיד לכם שיש פרסומות בצורה כזו או אחרת שגורמים לנו ומפתים אותנו, ההורים, לקנות, מתוך מחשבה שזה בריא.
אורלי לוי אבקסיס: יש את כל הבמבות למיניהן, המועשרות בוויטמינים, יש את הקורנפלקס והדגנים הממותקים, ואומרים לך 'זה חטיף בריאות', הילדה שלי קוראת לזה חטיף בריאות, למרות שיש שם המון שוקולד בפנים.