GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דני דנון: בשנת 2008 הגיעו 730 ילדים לחדרי מיון בגלל שתיית יתר של אלכוהול.
דני דנון: זה מספר מחריד.
דני דנון: התיאורים של אותם ילדים שמגיעים שוכבים על אלונקות ובאמבולנסים, ילדים שאספו אותם מהרחובות, הם קשים.
דני דנון: כל שנה מגיעים 730 ילדים שפוכים לחדרי מיון כאשר חלקם במצב בריאותי חמור עם השלכות עתידיות.
דני דנון: המספרים מפחידים מאוד.
יצחק קדמן: אם לא יטפלו בהם, הם יגיעו עוד פעם.
זאב בילסקי: אדוני היושב-ראש, אני רוצה לומר לך מלים חמות.
זאב בילסקי: אני לא חושב שהכנסת אי פעם קיימה סדרה כזאת של דיונים, ירדה לשורש הבעיה וזימנה את כל האנשים הנוגעים בדבר.
זאב בילסקי: יישר כוח.
זאב בילסקי: אני נזעקתי לעניין הזה לפני מספר חודשים.
זאב בילסקי: קיבלתי טלפון מידידתי יעל גרמן, ראש עיריית הרצליה, שבאחד הסיורים שהיא ערכה בפארק הרצליה שהוקם לתפארת העיר גילתה ילדים בני 12 זרוקים שם לגמרי, ילדים שהיא מכירה מבית הספר.
זאב בילסקי: היא לא יכלה לעבור על זה לסדר היום.
זאב בילסקי: אני עברתי על רשימת החוקים שהוועדה הזאת דוחפת ויוזמת ואני חושב שהם בהחלט עונים לצרכים.
זאב בילסקי: יש כאן נושא שאני חושב שכולנו יחד צריכים להרים אותו.
זאב בילסקי: הבעיה בנושא הזה היא שאתה לא יכול לכמת אותו ולומר שאם זה יעשה כך, הבעיה תיפתר.
זאב בילסקי: כאן צריכה להיות מערכת שלמה וכוללת גם של אכיפת החוק, גם של המחוקק, גם של ראשי הרשויות.
זאב בילסקי: לדוגמה, יושב כאן ידידי פיני ואנחנו יחד בשדולה של השלטון המקומי ואנחנו הולכים להכניס את ראשי הרשויות לנושא.
זאב בילסקי: קודם כל זאת בעיה של ראש העיר.
זאב בילסקי: אותם ילדים שמתגלגלים שם, זאת בעיה של ראש העיר כי אלה הילדים שהולכים לגנים הציבוריים והם גורמים למהומה.
זאב בילסקי: מעירים את ראש העיר בלילה ושואלים אותו מה זה.
זאב בילסקי: המשטרה צריכה לבוא למקום שבע פעמים בערב במקום לעשות את העבודה שלה.
אורלי לוי אבקסיס: לעירייה אין מספיק כסף כדי לעשות תוכניות אחרות שימנעו מהילדים האלה להגיע למקומות האלה.
זאב בילסקי: אנחנו צריכים לקבוע סדרי עדיפויות.
זאב בילסקי: נער הייתי וגם התבגרתי, ואני כבר למדתי וראיתי ראשי ערים שכאשר הם רוצים, הם יכולים לעשות ולא צריך בשביל זה כסף.
זאב בילסקי: אפשר לעשות הרבה.
זאב בילסקי: יש הרבה מאוד ראשי ערים טובים.
זאב בילסקי: אני מציע בישיבה הבאה לכנס את ראשי הערים ולהכניס אותם לתוך מערכת של תוכניות כדי לבער את הנגע הזה.
זאב בילסקי: לסיום דבריי אני רוצה לומר לכם שאני זוכר את ילדותי.
זאב בילסקי: אני גרתי בירושלים.
דני דנון: למדת בגימנסיה?
זאב בילסקי: למדתי בבית ספר תיכון שאני לא רוצה להזכיר את שמו אבל הדבר היחידי שאני יכול לומר זה שהוא ליד מוסד להשכלה גבוהה מאוד מפורסם בירושלים.
זאב בילסקי: מכיוון שלא סיימתי שם, זה קטע שאני מאוד לא הייתי רוצה להיכנס אליו, מה עוד שכל פעם קראו לאימא שלי ואמרו לה: גברת בילסקי, יש לך ילד מאוד נחמד, הוא מאוד חביב, אבל בחיים לא יצא ממנו שום דבר, תוציאי אותו שיהיה לו מקצוע.
זאב בילסקי: הילדות שלי עברה בצורה מדהימה.
זאב בילסקי: לא היה ילד מאושר ממני בירושלים, ותאמינו לי.
זאב בילסקי: לא שתינו ולא הייתה התופעה הזאת.
זאב בילסקי: כלומר, אפשר בהחלט לקיים חברה טובה וצודקת בלי שהתופעה הזאת שהרגה אותנו לגמרי תתקיים.
זאב בילסקי: אנחנו תמיד חשבנו שזה אצל הגויים ואילו אנחנו עם מיוחד אבל היום אנחנו כבר מתחילים להיות אור לגויים ומלמדים אותם איך לשתות בגיל 12.
זאב בילסקי: לכן אני מברך אותך אדוני היושב-ראש ואני שותף שלך לכל מה שתציע.
דני דנון: אכן נעבוד עם ראשי הערים.
רן: אני תלמיד כיתה י"ב.
רן: לדעתי החוק המפורסם לפיו אסור לקנות מתחת לגיל 18, צריך להוסיף לו תיקון קטן שאומר שלא רק שאסור לקנות אלא אסור להשתמש.
רן: אני מאוד מסכים עם דבריה של חברת הכנסת לוי.
רן: אני עוד מעט בן 18 ואין לי מה לעשות בערבי חמישי, שישי ושבת.
רן: מה שעושים זה שיוצאים ושותים בעיר, כי אין משהו אחר לעשות.
רן: יש בית קולנוע אחד שפתוח, אבל אין עוד פעילויות שיכולות לגוון לנו את היציאות בערב.
רן: נראה לי שאם היה, זה היה עוזר מאוד.
דני דנון: יאיר, תציג את עצמך למי שלא מכיר.
יאיר גלר: אני מנכ"ל הרשות הלאומית למלחמה בסמים ובאלכוהול.
יאיר גלר: אין חולק על כך שכאשר יהיו הרבה יותר פעילויות לנוער, הן בתוך הקהילה והן מחוץ לקהילה, סביר להניח שהתרבות הזאת של צריכת אלכוהול מופרזת תצטמצם בצורה משמעותית.
יאיר גלר: אנחנו נדרשנו לעניין לאו דווקא בגלל אותו ביטוי שכבר היושב-ראש קרא לו מגיפה.
יאיר גלר: אנחנו לא היינו קוראים לזה מגיפה.
יאיר גלר: אנחנו מדברים על תרבות ואת התרבות הזאת אפשר לשנות וצריך לשנות.
יאיר גלר: התרבות הזאת בהחלט התפתחה בשנים האחרונות והיא לא הייתה נהוגה במקומותינו עד לשנים 2003, 2004 ו-2005.
יאיר גלר: בהחלט בארבע-חמש השנים האחרונות חל שינוי ואפילו שינוי דרמטי לכיוון של צריכת אלכוהול מופרזת ואנחנו סבורים שכאן זה המקום המרכזי שאליו אנחנו שואפים כי ממנו אנחנו רוצים באמת להקטין את רמת הצריכה.
יאיר גלר: לא נצליח לאטום את העניין לחלוטין.
יאיר גלר: אין כאן סגירה הרמטית.
יאיר גלר: חוקי יובש, כפי שכבר נוסו במאה הקודמת במספר מדינות, כמובן שהם לא צלחו ואין גם חולק על כך שגם במדינת ישראל זה לא יקרה.
יאיר גלר: אנחנו גם יודעים להבדיל בין גילאי עד 18 ומעבר ל-18.
יאיר גלר: עד לגיל 18 היינו רוצים להמליץ שלא ישתו לחלוטין.
יאיר גלר: כלומר, צריכת שתייה היא דבר רע, היא דבר מזיק, היא דבר לא בריא, היא מפריעה לגידול, היא מפריעה להרבה מאוד דברים אחרים וגורמת כמובן לנזקים חברתיים רבים שאנחנו כבר מכירים אותם.
יאיר גלר: מעל לגיל 18, המסר בעצם צריך להיות של שתייה אחראית.
יאיר גלר: אנחנו כבר מתייחסים לאדם מעל גיל 18 כאל אדם בוגר, הוא יודע להגן עלינו כשהוא צריך במקרים מסוימים והוא יודע גם להצביע לכנסת, כך שהוא גם צריך לדעת מהי שתייה אחראית ומהי שתייה מושכלת, מה זה פיקוח ומה זאת אחריות, ולא להיזרק ולא לשתות, כל אותן תופעות חמורות שאנחנו רוצים למנוע.
יאיר גלר: אם כן, אנחנו מדברים על איזשהו סוג שינוי של אווירה ציבורית.
יאיר גלר: אווירה ציבורית היא הבעייתית ביותר משום שאווירה ציבורית היא מאוד מתירנית והיא מאוד ליברלית.
יאיר גלר: ניתנו כאן כבר כמה דוגמאות ואמר בכל הפיצוציה שכבר יצא שכסף לא מהווה את הבעיה, הילדים מסתובבים עם כסף ולא משנה אם מחר המיסוי יהיה כזה שהבקבוק יעלה 40 שקלים במקום 20 שקלים.
יאיר גלר: אלכוהול הוא חוקי, הוא נגיש, הוא זמין וכאן אנחנו צריכים באמת להיכנס ולתת את אותו מענה.
יאיר גלר: אנחנו יודעים שאת אותו שינוי תרבות אנחנו רוצים לעשות בכמה ערוצים ובאמצעות כמה גופים כבדים שייכנסו לעניין.
דני דנון: תדגיש את העניין של התיאום.
יאיר גלר: ודאי.
יאיר גלר: למעשה בחודשים האחרונים, מאז כניסתו של חבר הכנסת אהרונוביץ לתפקידו כשר לביטחון פנים וקבלתו את הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול, אנחנו שוקדים על תוכנית.
יאיר גלר: אנחנו בונים היום תוכנית לאומית שמוצגת בימים אלה והיא כבר נמצאת בשלבי עיבוד סופיים.
דני דנון: יש תאריך?
יאיר גלר: היא אמורה להיות מוצגת בממשלה בתוך מספר שבועות.
יאיר גלר: התוכנית הזאת היא באמת תוכנית מערכתית ותוכנית כוללת של כמעט כלל משרדי הממשלה כמו משרד החינוך, משרד הבריאות, משרד הרווחה, משרד המשפטים, המשרד לביטחון פנים, משרד התעשייה, המשרד לקליטת העלייה.
יאיר גלר: אין כמעט משרד שלא נוגע בנגיעה מאוד מאוד ממשית.
דני דנון: המשרד לביטחון הפנים יהיה הגורם המקשר והמתאם.
יאיר גלר: המשרד לביטחון פנים אמור להיות.
יאיר גלר: השר מכהן כיושב-ראש ועדת השרים לענייני אלימות ואני מניח שהוא ייקח את העניין על עצמו, בהנחה שהממשלה תסמיך אותו לעניין הזה.
יאיר גלר: כאן יש בהחלט פעילויות רבות של כלל המשרדים.
יאיר גלר: זה גם אמור להיות מגובה בתקציבים.
יאיר גלר: אסור לנו לשכוח, אם אנחנו רוצים להתייחס לעניין הזה ברצינות ולשנות את התרבות הזאת, ואפשר לשנות אותה, יש אפשרות לעשות זאת כאשר זה מגובה בתקציבים.
יאיר גלר: התקציבים המרכזיים הגדולים ביותר הם כמובן הבריאות, הרווחה והחינוך אבל גם המשרדים האחרים יכולים לעשות.
יאיר גלר: יש דברים שאינם מחייבים כרגע את אותם משאבים כבדים ואומר למה אני מתכוון.
יאיר גלר: קודם כל, בראש ובראשונה, אני מניח שבימים הקרובים תצא לדרך מערכת הסברתית מאוד מאוד כבדה.
יאיר גלר: אלה לא רק קמפיינים תקשורתיים בטלוויזיה, ברדיו, בעיתונות ובאינטרנט אלא גם בבתי הספר, בחינוך הבלתי פורמלי, וגם בקהילה.
יאיר גלר: צודק חבר הכנסת בילסקי שלראשי הערים יש כאן אמירות חשובות מאוד לטובת המערכה הזאת.
דני דנון: מה עמדתם לגבי פרסומות אלכוהול?
יאיר גלר: הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול פנתה לכלל המפרסמים ואני לא יכול לומר עד היום שנענינו בעניין.
יאיר גלר: רצינו לפנות בצורה וולנטרית לגופי השידור וגופי הפרסום במדינת ישראל אבל לא זכינו למענה חיובי.
דני דנון: יש הגבלה כלשהי על פרסומות הוודקה?
יאיר גלר: יש הצעת חוק של חברת הכנסת סופה לנדבר שדנה בצורה מאוד מאוד מעמיקה בהרבה מאוד הגבלות על שעות פרסום ומתכונת פרסום.
יאיר גלר: כרגע ההצעה עוד לא עברה ולא ראיתי שהיא קיבלה את ההד שלפי טעמנו צריך לקבל ואת אותו מענה.
יאיר גלר: זאת באמת קריאה לבית הנבחרים לעשות כאן מעשה ולהגביל את הפרסום משום שבאופן וולנטרי הפניות שלנו נענו למעשה בין הרמת כתפיים לבין אינטרסים כלכליים.
דני דנון: לצערנו ראינו כאן שהסדרה עצמית לא כל כך עובדת בקרב הגופים האלה.
יאיר גלר: המערך השני הוא הנושא שבתוך הקהילה וגם במוסדות החינוך הפורמליים והלא פורמליים, במתנ"סים ובמועדונים.
יאיר גלר: בכל מקום אליו אנחנו יכולים להגיע, שם תתבצע הסברה לא רק ממוקדת בחודשיים-שלושה של הקמפיין המרכזי והמסיבי אלא אנחנו נעשה אותה לאורך כל הדרך.
יאיר גלר: הפעולה תתייחס בעיקר במיקוד בצעירים ובבני הנוער משום ששם אנחנו רואים את עיקר הבעיה.
יאיר גלר: צודק ידידי יצחק קדמן שמדבר על כך שאם אתה לוקח את הסטטיסטיקות, אנחנו במקום האחרון באירופה.
יאיר גלר: היום מדובר על צריכה של כ-2.5 ליטר אלכוהול בשנה על פי נתוני ארגון הבריאות העולמי, כאשר אירופה ושאר מדינות המערב הן הרבה מעלינו, אבל בנושא של הצעירים אמרנו שהבעיה שלנו היא השתייה המופרזת של גילאי ה-12-18.
יאיר גלר: שם הבעיה ושם אנחנו חייבים למרכז את הפעילות שלנו.
דני דנון: אתם נכנסים לבתי הספר?
דני דנון: איך, מתי ולמה?
יאיר גלר: דיברה על זה חברתי ממשרד החינוך.
דני דנון: מעבר למה שנאמר, יש פעילות שלכם בבתי הספר?
יאיר גלר: הפעילות שלנו מתואמת לחלוטין עם משרד החינוך.
דני דנון: כמה ילדים, באחוזים, נחשפים לפעילות ההסברתית?
יאיר גלר: כל הילדים ייחשפו.
דני דנון: יש לנו נתונים על כך?
יאיר גלר: היום, פרט למשרד החינוך, כמעט ולא נחשפים משום שהממשלה והמדינה לא עשו עד היום את אותה פעילות רחבת היקף.
יאיר גלר: אנחנו מדברים על משהו שאנחנו מתחילים אותו פחות או יותר מעכשיו.
יאיר גלר: נעשו פעולות ספורדיות בתוך הקהילה, בתוך בתי הספר, היה מנהל שלקח אחריות או מנהל מחוז כזה או אחר במשרד החינוך אבל זה לא נעשה בצורה גדולה מערכתית ורחבת היקף כמו שזה אמור להתבצע מהימים הקרובים אנחנו יודעים שאין די בשבועיים-שלושה-ארבעה.
יאיר גלר: הכנסת את זה למודעות במכה ראשונה, זה חשוב מאוד, אבל הנוער חייב להמשיך ולקבל ברצף הסברתי וזה ייעשה בעיקר דרך האינטרנט משום שצריכת האינטרנט על ידי בני הנוער – ואני לא רוצה לציין כאן את כל האתרים וכולנו מכירים את וואלה, את פייסבוק ואת כל האחרים – היא רבה.
יאיר גלר: גם שם תיעשה הסברה מאוד מאוד ממוקדת כאשר אנחנו יודעים שיש כאן שני פרמטרים משפיעים מרכזיים במניעה: הראשון – ויאמרו לך בני הנוער – אם תצליח להוכיח שאלכוהול גורם לנזקים בריאותיים, אנחנו בהחלט - אני לא רוצה לומר סגירה הרמטית – נוריד את הצריכה בצורה משמעותית.
יאיר גלר: אני רוצה לומר את זה וזה על פי נתוני ארגון הבריאות העולמי.
יאיר גלר: בין 5 ל-10 אחוזים מהתחלואה ומהתמונה בעולם המערבי, מקורם ישיר באלכוהול.
יאיר גלר: אלכוהול הוא גורם מוות מספר שלוש בעולם, אחרי יתר לחץ דם ועישון סיגריות, ואת זה צריך להבין אבל את זה לא יודעים.
יאיר גלר: יש כאן בורות מוחלטת בציבור משום שההורים שגם הם פרמטר מאוד מרכזי שתכף אני אתייחס אליו, אין להם מושג בנתונים האלה והם לא התפרסמו עד היום מאלף ואחת סיבות.
יאיר גלר: אנחנו אומרים שהדברים האלה פלוס החקיקה – ואנחנו מדברים כרגע על חקיקה ממוקדת כי הרי לא נעשה תפסת מרובה לא תפסת בעשרות חוקים – מדברים על כך שיהיו כאן הגבלות מכירה בשעות הלילה כאשר אנחנו חושבים שזאת הבעיה המרכזית.
יאיר גלר: מ-10 בלילה – לפחות בהצעות שמתגבשות כרגע – עד שעות הבוקר לא תהיה מכירת אלכוהול פרט כמובן לפאבים או אירועי שמחה כאלה ואחרים או אירועי דת כאלה ואחרים.
דני דנון: בכל ימות השבוע?
יאיר גלר: בכל ימות השבוע.
יאיר גלר: לא תהיה מכירת אלכוהול.
יאיר גלר: הדבר השני הוא אותה תופעה חולנית של השתייה במקומות ציבוריים, אותו תדלוק שדיברו עליו.
יאיר גלר: אנחנו רוצים – והמלצנו – על איסור שתייה במקומות ציבוריים.
יאיר גלר: זאת אחת מהרעות החולות ביותר.
יאיר גלר: לגבי ההורים.
יאיר גלר: להורים יש משקל מכריע בכל הנושא הזה של תהליך המניעה.
יאיר גלר: ההורים, לא רק שהם לא מודעים, הם היום אפילו משתפי פעולה וזאת מתוך חוסר ידיעה את הסכנות והנזקים.
יאיר גלר: חלק גדול מהקמפיין ההסברתי ימוקד בהורים להם יש משקל עצום.
יאיר גלר: ילדים מקשיבים להורים.
יאיר גלר: זה לא נכון שהורה הוא כספומט/נהג.
יאיר גלר: הרבה הורים אוהבים לתאר את עצמם כך, אבל זה לא נכון.
יאיר גלר: זאת טעות ושגיאה משמעותית.
יאיר גלר: ההורה, עם תשומת הלב, עם ההקשבה ועם היכולת הזאת להסביר לנער ולנערה את הסכנות והנזקים, יוריד משמעותית את צריכת האלכוהול.
דני דנון: אני רוצה לשמוע מישהו מהצעירים.
אור: אני לומדת בכיתה ט'.
אור: אני חושבת שאני בהחלט מסכימה אתך בנוגע לעניין של ההורים.
אור: ההורים הם גורם מאוד משמעותי בעניין הזה.
אור: ההורים לא נמצאים בבית, אלא הם נמצאים בעבודה והם מזועזעים כאשר הם רואים מקרים של אלימות ואונס עקב שתייה של אלכוהול.
אור: הם לא רואים מה שקורה אצלם מתחת לאף כשהילדים שלהם בתהליך של הדבר הזה.
אור: אני חושבת לכן שצריך לתת הסברה לא רק לנוער, שגם הוא מוקד חשוב, אלא גם להורים של אותו נוער כדי שהם ידעו מה קורה.
אור: בבתי הספר יכולות להיות אסיפות הורים יותר ממוקדות בנושא הזה או אפילו פרסומות שיפרסמו את הנושא.
מנחם בן-דוד: אני סגן יושב-ראש מועצת תלמידים ונוער.
מנחם בן-דוד: בן 18.
דני דנון: מאיפה בארץ?
מנחם בן-דוד: מהוד השרון.
מנחם בן-דוד: כמו שנאמר, לחסום ולגרום לילדים לא לקנות אלכוהול, זה לא הפתרון.
מנחם בן-דוד: זה אולי אחד הפתרונות, אבל זה לא הפתרון כי הם ימצאו משהו אחר.
מנחם בן-דוד: צריך לרדת לגורמים ולשורשים של הבעיה ויש הרבה גורמים.
מנחם בן-דוד: אם זה הרצון שלהם להרגיש בוגרים, ולפי דעתי זה אחד הגורמים העיקריים בגילאים הצעירים, אם זה המחסור הקיים בפעילות, ואם אלה בעיות אישיות של הנער.
מנחם בן-דוד: הפתרון לא יהיה פתרון אחד.
מנחם בן-דוד: אנחנו מאמינים שאחד הדברים העיקריים שימנעו את זה, זה כאשר נער מעורב בחברה, הוא נער ששותה פחות.
מנחם בן-דוד: אם אתה מעורב בחברה ואם יש לך אחריות על משהו, אתה גם תהיה עסוק בזה יותר מאשר בשתייה עצמה.
מנחם בן-דוד: לצערנו בשנים האחרונות אנחנו יכולים לראות שתנועות הנוער פחות פעילות מאשר היו בעבר.
מנחם בן-דוד: אפשר לראות שבעבר ההורים היו מעורבים הרבה יותר והתנועות היו הרבה יותר מפותחות.
מנחם בן-דוד: אלכוהול, כמו שאמרו כאן, הוא מאוד זול.
מנחם בן-דוד: מאוד קל, בעיקר בחופש הגדול, אז רוצים ויכולים לצאת הרבה מאוד פעמים, להתאסף כמה חבר'ה וכל אחד ישים 10 שקלים ולקנות בקבוק שיספיק להם ליומיים.
מנחם בן-דוד: הפתרון צריך להיות פתרון שבא מהשורש וצריך להתחיל בחינוך הבלתי פורמלי שהוא בעצם החינוך שהיום מחנך.
מנחם בן-דוד: בבית הספר בעיקר מדובר בלימודים.
מנחם בן-דוד: נכון שיש פעולות ערכיות, אבל הפוקוס הוא הרבה פחות עליהן והוא הרבה יותר על הלימודים ועל ההישגים.
מנחם בן-דוד: החינוך הבלתי פורמלי, לצערנו הוא לא מספיק בפוקוס.
מנחם בן-דוד: אלה לדעתנו הדברים שכדאי להתמקד בהם.
דני דנון: חבר הכנסת אורי אורבך, בבקשה.
אורי אורבך: כנראה שהפטנט הכי טוב נגד אלכוהול הוא פטנט שנוסה בכמה מקומות והוא נקרא הורים אבל לא משתמשים בו מספיק.
אורי אורבך: אני חושב שאחת הסיסמאות המטופשות בתולדות המלחמה בנהיגה בשכרות היא שאם שותים, לא נוהגים.
אורי אורבך: זאת אומרת, כאילו מהקרב נגד שתייה התייאשנו ורק לא לנהוג כי השתייה היא בסדר.
אורי אורבך: אמנם זה מיועד לנערים יותר בוגרים, שיש להם רשיון נהיגה אני מקווה, אבל זאת טעות.
אורי אורבך: כלומר, כמו שהשתנתה התרבות שהיום יותר בני נוער וילדים שותים, אפשר לשנות.
אורי אורבך: אלה דברים שהם תלויי תרבות ואם זה כך, הבה נשנה את התרבות, כמובן לצד מלחמה בזמינות ומלחמה בפרסום, אבל הם כבר אחרי שהכרנו בחומרת התופעה.
אורי אורבך: אפשר להיאבק בעניין עצמו.
אורי אורבך: אם זה תלוי תרבות, הבה נשנה את התרבות.
אורי אורבך: בבת-מצוות ובבר-מצוות לא חייב להיות בר משקאות.
אורי אורבך: אנחנו המבוגרים, ההורים, במקום כל הזמן להטיף, אנחנו צריכים לשמש דוגמא.
דני דנון: כשאני מסתובב באירועים, אני רואה את הילדים ורואה שהבר האקטיבי הזה משמש אותם יותר מאשר את המבוגרים, וזה דבר מחריד.
אורי אורבך: כל דבר שתוסיף לו את המילה אקטיבי, זה נשמע משהו אטרקטיבי.
אורי אורבך: לפעמים אני אומר שאולי היה אפשר לחוקק חוק – אולי דוקטור קדמן יאשר לי – על איסור הסתובבות ילדים מתחת לגיל 12 אחרי שעה 12:00 בלילה.
אורי אורבך: לפני שבוע, ביום חמישי בערב, הלכתי במדרחוב בירושלים וראיתי ילדים שמתגוללים שם והם בגיל שאין להם אחריות פלילית.
אורי אורבך: כלומר, אלה ילדים שלא צריכים להיות בחוץ.
אורי אורבך: יש לי כמה ילדים ברוך השם ואני יודע איפה הם בשעות מסוימות.
אורי אורבך: אני מרגיש כאילו הורים נותנים מאה שקלים, כאילו מאה השקלים שהם נותנים לילד שלהם פותרים אותם מאחריות הורית.
אורי אורבך: לא מהסמכות ההורית אלא מהאחריות ההורית.
אורי אורבך: קח מאה שקלים, תבלה, תצא.
אורי אורבך: זה לא סביר.
אורי אורבך: אלה שהולכים לתנועת נוער, לא איכפת לי שהם יהיו בחוץ.
אורי אורבך: אולי זה צריך להיות אמור לגבי אזורים מסוימים, אולי באזור בילוי במרכז העיר.
יצחק קדמן: שום חוק לא יחליף את ההורות האחראית והנכונה.
יצחק קדמן: אי אפשר להטיל עוצר
אורי אורבך: נכון.
אורלי לוי אבקסיס: מה נעשה עם מי שיפר את העוצר?
אורי אורבך: התפקיד של החוק הוא לא רק להסדיר את היחסים בין בני אדם אלא הוא גם אמירה ערכית.
אורי אורבך: אם אנחנו אומרים שאם שותים לא נוהגים, אז יש לזה גם אמירה ערכית ולא רק משהו פרקטי.
אורי אורבך: לכן אנחנו צריכים לפנות קודם כל אל ההורים, עוד לפני הילדים, ולומר להם שישמרו על הילדים שלהם.
אורי אורבך: יש שעות שהם לא מסתובבים, יש מקומות שהם לא מסתובבים בהם.
אורי אורבך: כאשר אני רואה ילד עובד בשוק, אין הרבה יהודים שעובדים בשוק אלא ילדים ערבים, אפשר להשתגע.
אורי אורבך: ילד בן עשר סוחב משאות.
אורי אורבך: זה מובן כשאנחנו מסבירים את זה, אבל למה ילד שמתגולל בקיאו או מסתובב במקומות עם אנשים שהוא לא צריך להסתובב אתם, עם שתייה שהוא לא צריך לשתות אותה והוא בהקשרים שהוא לא צריך להסתובב בהם, זה עובר?
אורי אורבך: כי זה חלק מהקדמה ומהחופש ואי אפשר להגביל.
אורי אורבך: צריך להפחיד את ההורים, לחנך אותם ולהסביר להם מהי אחריות.
אורי אורבך: יש גם דברים וולנטריים שיש בכמה ערים כמו סיירות הורים בערים יותר מתוקנות, כאשר ההורים מסתובבים ומכירים חלק מהילדים מבית הספר או מהרשות המקומית.
אורי אורבך: צריכה להיות הסברה להורים באסיפות הורים.
אורי אורבך: יש כל כך הרבה מה לעשות וכל שנה או כל תקופה מסוימת כולם באים ושואלים איך המצב הידרדר.
אורי אורבך: מה זה איך המצב הידרדר?
אורי אורבך: היה ראש-ממשלה אחד שאמר לשרים שלו: אל תדאגו, יכול להיות יותר גרוע.
אורי אורבך: אז הם לא דאגו ובאמת נהיה יותר גרוע.
אורי אורבך: אנחנו באמת לא דואגים ונהיה יותר גרוע אבל צריך להתחיל לדאוג.
דני דנון: אני רוצה לשמוע את נציגי המשטרה.
דני דנון: ניצב-משנה אלון גרוסמן, ראש מדור חקירות נוער, מה אתם צריכים מאתנו מבחינת חקיקה?
דני דנון: אם אתם צריכים.
אלון גרוסמן: אני אציין כמה דברים ואעשה זאת בקצרה.
אלון גרוסמן: קודם כל אני אומר מה הפעילות ויש כאן כמה מושגים לא כל כך מובנים כי בני הנוער, חלקם אומרים אסור לקנות.
אלון גרוסמן: מבחינה חוקית זה לא שאסור לקנות אלא אסור למכור ואלה שני דברים שונים.
אלון גרוסמן: הופתעתי לשמוע את התגובה של רן שמדבר על הצד הקיצוני ביותר אולי, על הנושא של שימוש, שתהיה עבירה בגין שימוש בקרב בני הנוער.
אלון גרוסמן: אני מסכים עם מה שנאמר קודם.
אלון גרוסמן: לא צריך חוקים כדי למנוע את הנושא הזה ואנחנו לא רוצים להילחם בבני הנוער אלא אנחנו רוצים לעזור.
אלון גרוסמן: הפעילות שלנו שאנחנו עושים היא פעילות כנגד אותם מוקדים שמוכרים אלכוהול לקטינים אחד המוקדים הוא הפיצוציות, אבל אותו הדבר זה במועדונים, בפאבים, בתחנות דלק, בכל המקומות האלה.
אלון גרוסמן: אנחנו שותפים לתוכנית הלאומית, כפי שציין מנכ"ל הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול.
אלון גרוסמן: אנחנו שותפים פעילים והצגנו תוכנית שלנו שמראה בדיוק איך אנחנו מתכוונים לטפל בנושא האכיפה.
אלון גרוסמן: אנחנו גם עוסקים במניעה באמצעות הרצאות בבתי הספר כאשר אנחנו מגיעים גם לבתי ספר ומרצים.
אלון גרוסמן: אני רוצה לציין דבר שלא עלה כאן.
אלון גרוסמן: מעבר לשתיית האלכוהול, אנחנו תופסים בפעילות אינטנסיבית שאנחנו עושים כל השנה, כל הזמן, וזה רק הולך וגובר.
אלון גרוסמן: יש כאן עלייה של מאות אחוזים בפעילות שאנחנו מבצעים כנגד פיצוציות.
אלון גרוסמן: אני מדבר על עשרות עד מאות פעילויות כאלה.
דני דנון: מה העונשים?
דני דנון: אם אני בעל פיצוציה שמוכר שתייה חריפה ונתפס, מה גוזרים עלי בתי הדין?
אלון גרוסמן: החוק מדבר על עד חצי שנה מאסר.
דני דנון: מה קורה בפועל?
אלון גרוסמן: אני לא זוכר עונש כזה.
אורלי לוי אבקסיס: סוגרים את העסק לכמה ימים.
אלון גרוסמן: יש אפשרות לסגור את העסק.
אלון גרוסמן: קצין משטרה יכול לסגור את העסק לשלושים ימים, אבל בתנאי שהוא מוכיח שהופר הסדר.
אלון גרוסמן: זאת אומרת, שמלווה לזה עבירת אלימות או משהו כזה.
אלון גרוסמן: אנחנו תופסים מאות בקבוקים מזויפים.
אלון גרוסמן: בקבוקי אלכוהול מזויפים והילדים ובני הנוער שותים אותם, דבר שמבחינה בריאותית הוא מסוכן, מעבר לשתיית אלכוהול רגיל.
אלון גרוסמן: כאשר אנחנו מגיעים לאותם מוקדים, אנחנו מטפלים בכל, גם בתחליפי סם שנמכרים בפיצוציות, גם בנושא של כלי עישון לסמים, בכל.
יצחק קדמן: אתם מוסמכים להטיל ברירת קנס?
אלון גרוסמן: לא.
יצחק קדמן: זה יכול להיות אפקטיבי.
יצחק קדמן: המניע הוא רווח כספי ומה שיעצור את זה, זה קנס גבוה.
יצחק קדמן: 5,000 שקלים קנס, אף אחד לא ימכור יותר.
אלון גרוסמן: כל הצעות החוק עליהן דיברו קודם לכן, אנחנו מעורבים בהן והייעוץ המשפטי של המשרד לביטחון פנים יושב עם הייעוץ המשפטי של מחלקת הנוער.
אלון גרוסמן: אנחנו מעורבים ושותפים באותן החלטות.
אלון גרוסמן: לאחרונה הגשנו כמה הצעות מינהליות בהן אנחנו מבקשים כל מיני סמכויות כדי שנוכל לדוגמה אם מגיעים אל אותם נערים – ואני יודע, אני הסתובבתי בשעה 2:00 בלילה או 4:00 לפנות בוקר באותם מקומות בילוי וראיתי את אותם ילדים, ואני מכיר את זה – איכשהו להפסיק את זה.
אלון גרוסמן: הרי מה שקורה כרגע זה שמאחר וזאת לא עבירה – ואני לא אומר שזאת צריכה להיות עבירה אלא אולי סמכות מינהלית – אין אפשרות להפסיק את השתייה, לקחת, להחרים.
אלון גרוסמן: צריכות להינתן לנו סמכויות כאלה.
אלון גרוסמן: אם יש ריח של אלכוהול או נייר לקמוס שאנחנו בודקים או יש אלכוהול אצל אותו ילד בן 12, אנחנו יכולים למנוע ולהפסיק את השתייה הזאת.
אלון גרוסמן: לגבי הדברים שנאמרו על ידי חברי הכנסת בנושא הזה של הסמכות ההורית.
אלון גרוסמן: אני אומר שכמשטרה אני יודע מה היה לפני 20-25 שנים, אני עבדתי ואני יודע.
אלון גרוסמן: אני יכול לומר לכם מה היה לפני 20 שנים כאשר אני הזמנתי הורים לתחנת המשטרה.
אלון גרוסמן: הרי כל מה שאני כמשטרה יכול לעשות היום זה לקחת את הילד לתחנת המשטרה, לעכב אותו ולהזמין את ההורים.
אלון גרוסמן: זאת הסמכות שלי כיום.
דני דנון: אתם עושים את זה?
אלון גרוסמן: בוודאי.
דני דנון: באיזה היקפים?
אלון גרוסמן: בסופי שבוע לפעמים עשרות ולפעמים אפילו מעבר לזה.
אלון גרוסמן: ילדים שמקיאים את נשמתם ומסכנים את האחרים ואת עצמם, אנחנו לוקחים, מעכבים ומזמינים את ההורים.
אלון גרוסמן: לפני עשרים שנים, כאשר הייתי מזמין הורים בשעה 4:00 לפנות בוקר, ההורה היה מגיע והייתי צריך להחזיק אותו שלא יתקוף את הבן שלו ושלא ייתן לו סטירה אבל היום אני צריך להחזיק אותו כדי שלא יתקוף את מי שהעיר אותו, את השוטר שהעיר אותו.
אלון גרוסמן: אנחנו מדברים כאן על סמכות הורית ועל מעורבות של ההורים.
אלון גרוסמן: אני אומר שזה מתחיל משם.
אלון גרוסמן: אנחנו גם חלק אבל זאת שרשרת של גורמי טיפול.
אלון גרוסמן: אנחנו חלק גם בנושא האכיפה וגם בנושא המניעה.
אלון גרוסמן: אני מכיר את הקוד שאם שותים לא נוהגים.
אלון גרוסמן: יש לי בת שהיום היא בוגרת וגם היא אומרת לי שאו שאני נותן לה את הרכב או שהיא שותה.
אלון גרוסמן: לפחות חצי הכוס המלאה היא שהיא מודעת לזה שהיא לא נוהגת.
גבריאלה בר-זכאי: אני רוצה להתייחס בשם ראשי הרשויות.
גבריאלה בר-זכאי: אני חושבת שבאמת ראשי הרשויות הם שמתמודדים עם התופעה הזאת, כמו שאמר חבר הכנסת בילסקי.
גבריאלה בר-זכאי: מעלה אדומים היא אחת הערים שנכנסה לפרוייקט של עיר ללא אלימות אותו יזם השר לשעבר דיכטר.
גבריאלה בר-זכאי: אני חושבת שצריך להתייחס לתופעת האלכוהול באותה מידה של הקטע של מניעת אלימות ולחבר את שני הדברים האלה גם יחד.
גבריאלה בר-זכאי: הצעת חוק שאני כן חושבת שצריך לומר אותה, זה המקום של חברי הכנסת.
גבריאלה בר-זכאי: באמת אני מאוד מודה לך חבר הכנסת דנון על שהעלית את הנושא הזה ואתה מביא אותו לדיון ציבורי.
גבריאלה בר-זכאי: אני חושבת שאתה עושה עבודת קודש בדבר הזה, אבל אם אנחנו לא נאכוף איסור שתייה במקומות ציבוריים, אנחנו לא נצליח להקטין את התופעה.
גבריאלה בר-זכאי: יאמרו לך כאן החבר'ה הצעירים שהם שותים כבר מגיל תשע.
גבריאלה בר-זכאי: אני, כסגנית וממלאת מקום ראש עיר, מסתובבת לילה לילה בימי חמישי ושישי ואנחנו רואים את הילדים הצעירים מאוד ששותים במקומות ציבוריים.
גבריאלה בר-זכאי: צריך לאכוף ולהחיל חוק של איסור השתייה במקומות ציבוריים.
גבריאלה בר-זכאי: אם הם שותים בבית, לא קורה להם כלום.
יצחק קדמן: גם לגבי בני עשרים.
גבריאלה בר-זכאי: נכון.
גבריאלה בר-זכאי: גם לגבי בני עשרים.
גבריאלה בר-זכאי: אם הם שותים ברחוב, אני ראיתי לא פעם ילדים שזרקו את עצמם לכביש וכמעט נדרסו בגלל שהם באמת לא שלטו על עצמם בעת השתייה.
דני דנון: יש לכם במעלה אדומים סיירת הורים?
גבריאלה בר-זכאי: יש לנו סיירת הורים ואנחנו עושים את כל הפעילות הזאת, והפעילות באמת צריכה להיות רב מערכתית ולא של גורם אחד, עם התוכניות של משרד החינוך שהן מצוינות וטובות.
גבריאלה בר-זכאי: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה הדוק עם הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול שמלווה אותנו באופן צמוד בפעילות.
גבריאלה בר-זכאי: בשנים האחרונות הקטנו את נושא הוונדליזם ואני רוצה לומר לכם שעקב תופעת השתייה בשנה האחרונה שהולכת וצומחת, כל התוצאות הטובות של הפרוייקט של עיר ללא אלימות מתחילות לצמוח חזרה בקרב ילדים ובני נוער.
דני דנון: חבר הכנסת אבי דיכטר.
אבי דיכטר: בתופעות בסדר גודל כזה – ואני לא זוכר מי אמר, יאיר גלר או יצחק קדמן – שהתמותה היא הסיבה השלישית אחרי לחץ דם ועישון, זה מספיק חזק ומספיק משכנע כדי להבין שזאת בעיה בסדר גודל אחר או מסדר גודל אחר לגמרי.
אבי דיכטר: בבעיות מסדר גודל כזה, אין ברירה, אתה מוכרח לעבוד משני הכיוונים.
אבי דיכטר: פעם אחת באמת בתשתית, בסביבות השורש, ופעם שנייה בסימפטומים.
אבי דיכטר: אני לא מקל ראש בקמפיין האומר שאם שותים לא נוהגים.
אבי דיכטר: כולנו מכירים את הנהגים, כי אני מתנדב במשמר האזרחי ולפעמים אני רואה אותם מגיעים עם הרכב לפנות בוקר ורואה שהנהג בקושי יודע אם הוא נוסע קדימה או אחורה.
יצחק קדמן: בתחנות הדלק ממשיכים למכור אלכוהול.
אבי דיכטר: התאונה היא לא רק תאונה שלו.
אבי דיכטר: כמובן שאי אפשר להסתפק בזה.
אבי דיכטר: הנושא של עיר ללא אלימות, אני לא הייתי המחולל שלו אלא הפרוייקט הזה התחיל עוד לפניי, אבל אני החלטתי להעלות אותו מישוב ניסיון שזאת הייתה אילת ל-12 ישובים נוספים, ובשלבי התקופה שלי – בעת חגיגות ה-60 למדינת ישראל – קבעתי שבשנת 2009 הפרוייקט הזה יעבור לשישים רשויות כאשר מדובר בעלות מגוחכת.