GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
פנחס: בכיתה ח' זרקו אותי מבית הספר לחצי שנה.
פנחס: בכיתה ט' אני אמרתי לעצמי שאני מתחיל דף חדש, אבל איך אני יכול להתחיל דף חדש?
פנחס: אמרתי לעצמי שאני אלך לבית ספר חדש אבל לא התחיל דף חדש אלא היה שם יותר אלכוהול.
דני דנון: מדובר בשתייה יום יומית או בימי שישי במסיבות?
פנחס: בדרך כלל זה היה בימי שישי.
פנחס: בבית הספר החדש שוב הלכתי מכות והעיפו אותי ממנו.
פנחס: הלכתי לעוד כמה בתי ספר אבל לא הסתדרתי גם בהם.
פנחס: הגיע איזשהו רב מהארץ לחוץ לארץ ואמרתי לעצמי שאני אנסה לבוא לכאן ולראות איך אני יכול להסתדר כאן.
פנחס: כאן הייתי בלי ההורים שלי, ילד בן 14.
פנחס: בבית הספר לא למדתי כלום.
פנחס: הלכתי לבית הספר, ישבתי שם כל השבוע וביום חמישי ירדתי לירושלים – למדתי ברמת הגולן – והייתי שותה מיום חמישי עד מוצאי שבת.
דני דנון: מאיפה הכסף לכך?
פנחס: הכסף היה בא מההורים שלי.
פנחס: הם לא ידעו על זה.
פנחס: הם חשבו שאני בבית ספר ואני צריך קצת כסף לאוכל.
פנחס: סבי וסבתי היו מגיעים לכאן והיו נותנים לי מאה שקלים פה ושם, וזה היה מספיק לי.
פנחס: כמו שאמרת, אם אתה קונה ליטר של פרפקט, זה עולה 42 שקלים ואני זוכר שהיינו קונים את זה כל יום חמישי וזה היה מסדר לנו את יום חמישי ושישי כי זה הרבה אלכוהול וזה לא הרבה כסף.
פנחס: מאוד קל להשיג את זה.
דני דנון: מה קורה אתך היום?
פנחס: היום נגמלתי גם מסמים וגם מאלכוהול.
פנחס: הייתי ברטורנו.
פנחס: עכשיו יש לי הרבה בעיות במשטרה כי נכנסתי גם לסמים כי האלכוהול רק מכניס אותך למשהו אחר והוא רק ההתחלה.
פנחס: באלכוהול התחלתי אבל אז נכנסתי לסמים ואלה היו סמים קשים.
פנחס: התחלתי למכור סמים והייתי במעצר במשטרה, משם הלכתי לרטורנו כדי להיגמל מסמים ומאלכוהול.
פנחס: הייתי ברטורנו שמונה חודשים, שבעה חודשים בגמילה וחודש בהתנדבות כי אני ראיתי את המקום בו הייתי.
פנחס: לפני שנתיים עשיתי עלייה לארץ ומאוד רציתי להתגייס לצבא.
פנחס: עכשיו אני צריך לסיים את המשפט כדי שאוכל להתגייס לצבא.
פנחס: עד היום אני עדיין אומר שאסור לי לשתות כי אם אני אשתה, אני אשתה עוד וזאת לא תהיה פעם אחת אלא אלה יהיו מיליון פעמים.
פנחס: מאוד קל להשיג אלכוהול.
פנחס: אני נכנס לכל חנות היום, אני יכול לשתות.
פנחס: אם אני אשתה, אני אחזור לסמים ואני אחזור לאותו מקום בו הייתי.
פנחס: רטורנו עשה עבודה, חבל על הזמן, ואני עוזר להם כל פעם שאני חוזר לשם כי אני רואה את המקום בו אני הייתי, בו נמצא עוד נוער.
פנחס: מדובר בילדים בני 13-14 שמגיעים לרטורנו בגלל סמים ואלכוהול והכל מתחיל מאלכוהול אין דבר כזה שמישהו הולך ישר לסמים.
דני דנון: יש לך מסר לומר לחבר'ה הצעירים שנמצאים כאן ושצופים בנו?
פנחס: אני יכול לומר לכם שמהילדים האלה, שניים מכל חמישה שותה אלכוהול.
פנחס: אני כמעט יכול להבטיח לכם ששניים מכל חמישה ילדים שותים כל יום שישי וכל יום חמישי.
פנחס: מבטיח.
פנחס: אני נכנס לבית ספר היום, אני רואה ילדים שגם הולכים לבית ספר, גם עושים טוב, אבל בלילה הם הולכים לשתות.
פנחס: זה מאוד קל, זה לא קשה לשתות, כל חנות מוכרת אלכוהול וזה רק מתחיל משם.
פנחס: תודה לאל היום אני שנה ויומיים נקי מסמים וגם מאלכוהול ותודה לאל שהמשטרה עצרה אותי, כי אם היא לא הייתה עוצרת אותי, לא הייתי כאן.
דני דנון: אם יהיו עוד דברים שתרצה להוסיף במהלך הדיון, תרגיש חופשי.
פנחס: מניו-יורק.
פנחס: נולדתי בברוקלין.
דני דנון: המספרים והנתונים שאנחנו רואים, נכון שבקרב העולים האחוזים הם יותר גבוהים, אבל עדיין האחוזים בקרב מי שלא עולה, אלה אחוזים גבוהים מאוד והקונספציה שאומרת שהבעיה היא בעיה בקרב העולים, היא שגויה ולא נכונה אלא הבעיה היא בקרב כל ילדי ישראל.
דני דנון: נכון שיש אחוז יותר גבוה וגם בקרב הבנים יש אחוז יותר גבוה מאשר בקרב הבנות, אבל בסך הכל אנחנו מדברים כאן על מספרים בעייתיים שנוגעים לכולם.
דני דנון: אני מזכיר כאן שהיום הדרישה בחוק היא שבעל עסק או מי שעובד בעסק כאמור שבו נמכרים משקאות משכרים, רשאי לדרוש מאדם המבקש שיספקו לו משקה משכר שיציג לו תעודה בה ניתן לוודא את גילו, והדגש היא על המילה רשאי.
דני דנון: דוד, אתה בעל פיצוציה בירושלים.
דני דנון: אתה יכול לספר לנו קודם כל מה קורה בפועל ומה קורה עם ה-רשאי?
דני דנון: האם אתה מבקש תעודה מזהה או לא מבקש?
דוד חודדה: בגדול, אני נגד לתת לילדים לשתות.
דוד חודדה: ההפך, הייתי רוצה שיעלו את הגיל לגיל 20 ומעלה כי ברגע שיש לנו את הגיל שהוא 18, בדרך כלל יש לילדים האלה חברים שהם מתחת לגיל 18 והם שותים ביחד.
דוד חודדה: זה שבא וקונה את השתייה מציג לי תעודה והכל טוב ויפה, אבל הוא הולך עם החבר'ה שהם צעירים ממנו, ואז הוא נותן להם לשתות.
דוד חודדה: אם הגיל היה גיל 20, כנראה שגם החברים בסביבות הגיל הזה וזה גיל יותר בוגר.
דוד חודדה: אם בא בחור צעיר, קטין, לקנות והוא לא יכול לקנות, הוא מבקש ממישהו אחר שיקנה לו ואותו מישהו בא וקונה לו.
יצחק קדמן: יש הצעת חוק טרומית בעניין הזה.
דני דנון: בעניין הזה התקדמנו.
דוד חודדה: האדם הזה שקונה עבור הקטין, אני חושב שהוא הראשון שצריך לקבל קנס ועוד לפני בעל החנות ולקבל עונש יותר חמור כי הוא שותף לפשע יותר גדול.
דני דנון: אתה יכול לספר לנו מה היקף הבעיה?
דני דנון: זה קורה בימי שישי-שבת או באמצע השבוע?
דוד חודדה: בסוף השבוע הבעיה הכי קשה.
דוד חודדה: אני סוגר בשבת ולא פותח.
דני דנון: איפה ממוקמת החנות שלך?
דוד חודדה: ברחוב יפו, ליד מלון קיסר, שערי העיר.
דני דנון: היכן שהיה הפיגוע עם הטרקטור.
דוד חודדה: הייתי שותף למקרה הזה.
דני דנון: אתה כבעל עסק, האינטרס הכלכלי שלך הוא למכור, אבל אתה יודע שאתה בעצם פוגע בילדים והשאלה היא איפה האיזונים כאן.
דוד חודדה: במקרה אני נגד סמים ואם אני פוגש ורואה דברים, אני ישר פונה למשטרה כי עבורי זה רצח לכל דבר.
דוד חודדה: אין דבר כזה סיגריות ושתייה שאני לא מבקש תעודות.
דוד חודדה: אני לא נותן, זה רווח נמוך מאוד ואני לא רוצה להסתכן.
דני דנון: דיברנו על מחיר בקבוק שהוא 14 שקלים.
דני דנון: כמה אתה מרוויח על בקבוק כזה?
דוד חודדה: 12 שקלים.
דני דנון: זאת העלות שלך.
דוד חודדה: הרווח שלי.
דוד חודדה: 10 שקלים
דני דנון: איך זה יכול להיות?
דני דנון: בקבוק וודקה פרפקט שעולה 22 שקלים, מה הרווח שלך?
דוד חודדה: חצי ליטר עולה 14 שקלים ואני מוכר אותו ב-25 שקלים.
דני דנון: הרווח הוא משמעותי.
דוד חודדה: משמעותי, אבל אני לא מוכר אותו.
זאב בילסקי: מה היקף מכירת הבקבוקים האלה?
זאב בילסקי: אם נניח המחזור שלך הוא 100 אחוזים, מה היקף המכירה הזאת?
זאב בילסקי: אם לא תמכור אותם בכלל, מה האחוז מההיקף – אני לא שואל על הרווחים – אלא על סך הכל.
דוד חודדה: קודם כל, את המחיר של המשקאות האלה צריך להעלות ואז אולי יהיה קצת יותר קשה לקנות אותם.
דוד חודדה: אני רוצה לומר לך שכל ילד קטן בא אלי עם שטר של מאה שקלים או 150 שקלים והוא יכול לקנות את כל הארגז.
דוד חודדה: ההורים נותנים כסף ואין שום בעיה של כסף.
דוד חודדה: זה אמור גם לגבי סיגריות, גם לגבי שתייה וגם לגבי בילוי.
דוד חודדה: הבעיה היא לא הכסף.
דוד חודדה: היום ההורים לארג'ים, נותנים כסף לילד, רק שיעזוב אותם וילך.
דוד חודדה: זאת לא הבעיה.
דני דנון: לגבי המחזור.
דוד חודדה: אין כמות גדולה.
דוד חודדה: אצלי אין כמות גדולה.
דני דנון: אם יהיה אסור לך למכור אלכוהול בעסק שלך, מה תהיה ההשלכה על הפרנסה.
דוד חודדה: זה יפגע.
זאב בילסקי: קצת או הרבה?
דוד חודדה: הרבה.
דוד חודדה: יש כאלה עליהם אני מרוויח רק 25 אחוזים ויש כאלה שאני מרוויח עליהם 50 אחוזים ו-75 אחוזים.
זאב בילסקי: אם נניח לא תמכור שום דבר, זה לא ימוטט לך את העסק.
דוד חודדה: זה יפריע.
זאב בילסקי: אבל לא ימוטט.
דוד חודדה: לא ימוטט.
דני דנון: אני רוצה לציין שיש בעולם מדינות שפשוט הגבילו את המקומות שרשאים למכור אלכוהול.
דני דנון: זאת אומרת, יש מקומות בהם יש חנויות שמיועדות למכירת אלכוהול ושם מוכרים אותו.
דני דנון: יש גם הגבלה של שעות.
דוד חודדה: אחרי 10 בלילה לא מוכרים אלכוהול.
דוד חודדה: גם למבוגרים אי אפשר למכור אלכוהול אחרי 10 בלילה.
דוד חודדה: אני רוצה לומר לך שמדובר כאן בחינוך.
דוד חודדה: צריך לחנך את החבר'ה האלה.
דני דנון: במדינות מסוימות בארצות-הברית אי אפשר לרכוש אלכוהול בימי ראשון עד השעה 6:00 בערב.
דני דנון: כשאני שאלתי מה ההגיון, מהיכן הגיע החוק הזה, הסבירו לי שבעבר, לפני שהיו הולכים לכנסיה, אנשים היו שותים ומגיעים שיכורים לכנסיה.
דני דנון: לכן חוקקו את החוקים והחוק הזה נשאר זאת אומרת, היום אתה לא יכול להיכנס לחנוך או לסופרמרקט ולקנות אלכוהול, במדינות מסוימות, עד שעה מסוימת.
דני דנון: יכול להיות שצריך לשקול - אם אנחנו יודעים שהתופעה היא בימי חמישי בערב או בימי שישי בערב - התערבות בנושא הזה.
דני דנון: אני רוצה לשמוע את הגופים השונים.
דני דנון: משרד החינוך, אני רוצה לשמוע מה עושה המשרד מבחינת ההסברה, באיזה גילאים אתם נכנסים לבתי הספר עם הנושא הזה ומה הפעילות שלכם בנושא.
גליה שחם: אני שמחה על הדיון הזה ובכלל על זה שהנושא עולה לכותרות, כי החלק של המודעות של המבוגרים מאוד מאוד חשוב כדי לחתור לאיזשהו סוג של שינוי.
גליה שחם: אני חושבת שכאן צוינו כמה נקודות בנושא.
גליה שחם: הנתונים שהרעישו לגבי שתייה מדי שבוע של ילדים בגיל 11 התפרסמו בשנת 2006.
גליה שחם: בשנת 2006 אנחנו ראינו את הנתון הזה במחקר של דוקטור יוסי הראל-פיש וראינו גם את ההבדל בין גילאי 11 לגילאים היותר מבוגרים.
גליה שחם: חשוב לי להדגיש – כדי להכניס קצת אופטימיות לדיון כאן – שמצב השתייה הבעייתית במדינת ישראל בקרב בני נוער עדיין לא הגיע לממדים של התופעה בעולם.
גליה שחם: שמענו כאן את פנחס שסיפר על איזושהי מציאות אחרת.
גליה שחם: אנחנו מכירים הרבה מדינות שמתמודדות כבר שנים עם הבעיה של שתיית אלכוהול גם בקרב בני נוער וגם בקרב מבוגרים.
גליה שחם: כאשר אנחנו ראינו ב-2006 את הנתון הזה, הוא עורר בנו אי שקט רב והחלטנו להכניס את הנושא של אלכוהול באופן מאוד מורחב לכיתות ה'.
דני דנון: היום בכיתות ה' מדברים על כך?
גליה שחם: בכיתות ה', במסגרת תוכנית כישורי חיים, יש יחידה שנקראת כישורי חיים במסיבה.
גליה שחם: מתוך הכרה של מה שקורה בשטח, הילדים שותים לא לבד אלא הם שותים עם חברים והם שותים במפגשים חברתיים כאלה ואחרים.
גליה שחם: דרך אגב, השתייה מתחילה בבית ולא במועדונים אלא למועדונים זה מגיע יותר מאוחר.
גליה שחם: החלטנו להתמודד באופן מאוד מקיף עם כל הנושא הזה כאשר אנחנו מבינים גם את הצרכים של הילדים להיות מקובלים או להשתמש בכל מיני התנהגויות שלכאורה מפלסות להם דרך בחברה, אבל בצד זה קראנו לזה נורות אדומות במסיבה ושם הרחבנו מאוד את הנושא של האלכוהול.
גליה שחם: הנושא של האלכוהול, כאשר אנחנו מתמודדים אתו, אנחנו לא מתמודדים עם שתייה של אלכוהול בכלל אלא עם הקשר שבין שתייה בעייתית של אלכוהול לבין התנהגויות סיכון אחרות.
גליה שחם: אני זוכרת שבזמנו היה בוועדת הסמים בכנסת דיון על סם האונס ואז אמר מישהו בדיון שסם האונס הכי מצוי והכי זמין, וזה האלכוהול.
גליה שחם: האירועים האחרונים שהיו מאוד מאוד מחרידים הם המחשה חיה של האמירה הזאת.
דני דנון: שמעתי שלאחרונה הכנתם תוכנית מקיפה בנושא אבל מימושה נתקל בבעיות תקציביות.
גליה שחם: יושבת אתי גילי דנה ממינהל חברה ונוער – אני מהשירות הפסיכולוגי ייעוצי של משרד החינוך – ואכן בעקבות היערכות לאומית שמובילה הרשות למלחמה בסמים אנחנו יושבים עם כל נציגי המשרדים ולמעשה, כפי שאמרתי, ההתחלה שלנו בשימת מיקוד בנושא האלכוהול התחילה כבר לפני שלוש שנים.
גליה שחם: השנה אנחנו מרחיבים את הפעילות מעבר למסגרת של החינוך הפורמלי ביחד עם מינהל חברה ונוער, יחד עם גופים אחרים, וגם עם החינוך הלא פורמלי.
גליה שחם: אנחנו עומדים להרחיב יותר הבאה למודעות של המבוגרים שעובדים עם ילדים וזה מעבר לילדים.
גליה שחם: העניין של לתקוף את הילדים, זאת לא האסטרטגיה הנכונה.
גליה שחם: יש כאן אחריות מאוד גדולה של מבוגרים ואנחנו כרגע מדברים על מבוגרים במערכת החינוך הפורמלית והבלתי פורמלית, תנועות הנוער, מדריכים צעירים, מתנדבים בתוך מערכת החינוך ברשויות המקומיות כאשר השנה באופן מאוד מורחב נקיים ימי עיון להבאת כל הנושא הזה למודעות שלהם ולהדרכה איך לשוחח עם ילדים על הנושאים האלה.
גליה שחם: מעבר לזה, אנחנו עוד מרחיבים את כל הנושא של מעורבות נוער.
גליה שחם: אני שמחה שהתלמידים יושבים כאן כי בדיוק דוגמה לתלמידים שמעורבים בפרלמנט הבריאות של הגימנסיה העברית בירושלים.
גליה שחם: הם למעשה נציגים של פרלמנט בריאות בתוך בית הספר והם מהווים דוגמה למעורבות תלמידים.
גליה שחם: אנחנו מאמינים שתלמידים יכולים להנהיג ולשמש דוגמה לחברים שלהם.
גליה שחם: אנחנו השנה מרחיבים את הפעילות למנהיגות צעירה בתוך בית הספר ולמנהיגות צעירה מחוץ לבית הספר ועושים זאת בעזרת עבודה משותפת עם מינהל חברה ונוער.
דני דנון: אני רוצה לפנות לחבר'ה הצעירים.
דני דנון: אני יודע שזה כנסת והמורה שלכם כאן, אבל אני שואל אם נחשפתם לאלכוהול.
רחל: אני לומדת בכיתה י"ב בגימנסיה.
רחל: אני לא אשקר ולא אומר שלא שתינו ושלא נחשפנו לאלכוהול ושאנחנו גם לא שותים היום.
רחל: אני עוד מעט בת 18, אבל עצם זה שאנחנו כאן, זה בגלל שאותנו מדאיגה התופעה.
רחל: אחי הקטן בן 11 ואתה אומר לי שסביר להניח שבשנה הבאה הוא יתחיל לשתות, דבר שנראה לי לא הגיוני.
רחל: אנחנו התחלנו לשתות, וזה לא בסדר.
דני דנון: באיזה גיל?
רחל: בגיל 15-16, משהו כזה.
דני דנון: איך זה קורה?
דני דנון: במסיבה?
דני דנון: ביום שישי?
רחל: גם וגם.
רחל: אני יכולה לומר שמה שקיבלנו מבית הספר שלנו זה איך לשתות.
רחל: כן שתינו, אבל אני אישית לא הייתי זרוקה באיזה רחוב.
רחל: יש תופעה מאוד מזעזעת לפי דעתי כאשר אנחנו מסתובבים בגנים במרכז העיר ורואים אפילו ילדים מבית הספר שלנו וילדים מוכרים מהשכונה.
אורלי לוי אבקסיס: בשעות אחר הצהרים?
רחל: לא.
רחל: בערב.
רחל: אנחנו רואים ילדים שיכורים וזרוקים אחרי שהם שתו בקבוק שלם.
רחל: אנחנו, שאנחנו עוד מעט בני 18, נוכל לשתות עוד מעט באופן חוקי, אבל נראה לי שילדים בני 12 לא צריכים בכלל לדעת מה זה אלכוהול.
רחל: זה משהו שהוא רחוק מהם.
רחל: כמו שאמרת, זה ילד והוא לא אמור לשתות והמשקה לא צריך להיות קרוב אליו.
דני דנון: מישהו מהבנים רוצה לומר משהו?
יובל: אני תלמיד כיתה ט'.
יובל: אני עוד מעט בן 15.
יובל: אני יכול לומר לך שאני בעיקרון לא שותה, אבל לפעמים, אם אני הולך עם המשפחה, פה ושם לגימה או משהו.
יובל: אני מודע לתופעה שהרבה ילדים בגיל שלי שותים, אם זה בסופי שבוע, אם זה לפני מסיבות פתוחות כאשר הם רוצים לדעת מה הם עושים במסיבות האלה.
יובל: הבנות שותות לפני המסיבות והבנים במסיבות מנצלים את העניין הזה שהן שתו ועושים דברים לא נעימים.
יובל: אם המוכרים בפיצוציות לא מוכרים לילדים, הם פונים למישהו מבוגר ברחוב ומבקשים ממנו לקנות עבורם והוא מסכים.
יובל: אנחנו הצענו חוק שכל בעל פיצוציה יהיה חייב להדביק איזושהי מדבקה על הבקבוקים שהוא מקבל מהיבואן, בה יהיה צריך לכתוב את שם המקום ואת שם בעל הפיצוציה, כך שאם יתפסו ילד ששותה את הבקבוק, ייקחו את הבקבוק ויראו היכן הוא קנה אותו.
יובל: אם המבוגר קנה את המשקה עבורו, תהיה חובה על המבוגר לחתום על איזושהי קבלה שהבקבוק הולך אליו ולא למישהו אחר.
יובל: המדבקה תהיה על הבקבוק וגם אצל המוכר.
דני דנון: רעיון מעניין.
דני דנון: יש חוק שמתגלגל בנושא הזה ותכף נשמע גם את נציגי המשטרה לגבי האכיפה של פיקוח עירוני.
אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת לומר שכאשר אני מסתכלת על הנתונים, אני באמת מזועזעת.
אורלי לוי אבקסיס: אני אימא לילדים קטנים, והבת שלי היא בת 9, כך שבעוד שנתיים היא תיכנס לסטטיסטיקה, אבל רק לסטטיסטיקה.
אורלי לוי אבקסיס: חשוב לי לומר את התחושות שלי.
אורלי לוי אבקסיס: יש לי הרגשה שאנחנו נוגעים כאן בסימפטומים.
אורלי לוי אבקסיס: כלומר, אנחנו באים לטפל, אבל אנחנו לא מטפלים בשורש הבעיה ומהיכן שזה נובע.
אורלי לוי אבקסיס: שמענו גם את משרד החינוך והתוכנית שלי.
אורלי לוי אבקסיס: לי חורה כי אנחנו מדברים על תנועות נוער.
אורלי לוי אבקסיס: הכתבה האחרונה בסוף השבוע בעיתון "הארץ" הראתה שתנועות הנוער כמעט ולא קיימות בפריפריה.
אורלי לוי אבקסיס: כבר לא נדבר על המצוקה הכלכלית שמובילה גם בני נוער וגם הרבה פעמים ילדים, כמו אצל מבוגרים, להתפתות לטיפה המרה שאולי באיזשהו אופן תרכך או תשים איזשהו ערפל על המציאות הלא כל כך נעימה שלהם, שזאת גם אחת הבעיות בגינן אנשים נכנסים לתוך עולם האלכוהול.
אורלי לוי אבקסיס: זה מסמא את החושים.
אורלי לוי אבקסיס: מצד אחד הוא גם גיבור, הוא חזק, הוא ייכנס לעימותים שאם הוא היה צלול הוא לא היה נכנס אליהם, אבל מצד שני זה גם משנה לו את המציאות והמציאות היא הרבה יותר טובה ממה שהיא באמת כאשר אתה תחת השפעת אלכוהול.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שבסופו של דבר בשורה התחתונה אנחנו מוציאים כסף כדי לתקן עיוותים שהם משתרשים בגלל איזושהי התנהגות שלנו כממסד ובכלל של כל החברה.
אורלי לוי אבקסיס: לילדים אין מספיק תעסוקה.
אורלי לוי אבקסיס: הילדים האלה הם לא כוח קנייה.
אורלי לוי אבקסיס: לא יבוא לך גוף פרטי שיאמר שעכשיו הוא יפתח איזשהו מועדון שימלא את תרבות הפנאי של אותם נערים ושהוא ייתן להם כל מיני פיתויים כאלו ואחרים כדי שיבואו למועדונים.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא קורה כי כסף הם לא יראו מהדבר הזה.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יכולים לחכות ולצפות שכוח השוק יעשה את זה.
אורלי לוי אבקסיס: חברים, הנוער הוא מאוד יצירתי.
אורלי לוי אבקסיס: אתה תחוקק כאן חוק שלא ייתן להם לקנות או למישהו מטעמם, הם ימצאו דרך עוקפת.
אורלי לוי אבקסיס: בואו נזכור גם שהיום ההורים עובדים מחוץ לבית כל כך הרבה שעות, לא בגלל איזשהו רצון בקריירה אלא בגלל מצוקה כלכלית.
אורלי לוי אבקסיס: הם צריכים לשלם משכנתא, צריכים לשלם עבור חוגים ולרוב האנשים גם אין מספיק כסף לחוגים.
אורלי לוי אבקסיס: פעם החוגים היו מסובסדים אבל המתנ"סים היום עומדים שוממים ואם הם פעילים, הפעילות מיועדת רק לבעלי יכולת כלכלית מאוד גבוהה.
אורלי לוי אבקסיס: במקומות האלה באמת רוכשים כישורי חיים, כי לצערי הרב לא בכל בתי הספר מלמדים כישורי חיים ותמיד הפריפריה נפגעת.
אורלי לוי אבקסיס: לאותם ילדים יש יותר מדיי זמן פנוי ובזמן הזה הם יכולים לשוטט באינטרנט באתרים שאנחנו לא רוצים שהם ישוטטו בהם.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו כמדינה לא יכולים לשים צנזורה על הכל ולומר שנמנע את האלכוהול, נמנע את השיטוט באתרי האינטרנט וכולי.
אורלי לוי אבקסיס: בואו ניתן לילדים האלו כלים שימלאו להם את הזמן, שהם יהיו מעורבים בעצמם, שיהיו להם דברים אחרים לעשות שיעסיקו את הראש שלהם ולא יחפשו מה לעשות.
אורלי לוי אבקסיס: גם התופעה שאנחנו עדים לה, של מקומות חניה כאשר באים עם הרכבים, הרי זה לא משהו חדש.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו זוכרים עוד מהתוכניות של שנות ה-70 שכאשר אין מועדון, הם יעשו לעצמם מועדון.
אורלי לוי אבקסיס: הם יבואו עם הרכבים, יחנו אותם, ישימו מוזיקה, על הדרך יביאו אלכוהול – אם זה מהבית או אם זה ממקום אחר – וישתו שם, ולך תדע מה יצא מזה.
אורלי לוי אבקסיס: הרבה פעמים זה מתוך מקום אפילו של תמימות.
אורלי לוי אבקסיס: יש גם קטע הורמונלי.
אורלי לוי אבקסיס: רוצים להכיר בנים, רוצים להכיר בנות, ואיפה יותר טוב מאשר להתחבר אליהם בסיטואציות כאלה ואחרות?
אורלי לוי אבקסיס: זה קורה כאשר אין תרבות בילוי לבני נוער וילדים.
אורלי לוי אבקסיס: הם לא כוח כלכלי.
אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו כמדינה לא ניתן להם איזושהי חלופה לאלכוהול, אנחנו פשוט נשים יותר כוח אדם בשיטור, יותר עובדי סעד, יותר קציני מבחן.
אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מטפלים בתוצאה ולא בבעיה.
אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שכאן צריך להיות איזשהו שינוי במחשבה כאשר לטווח הארוך זה יחסוך מאתנו וגם אולי נמנע מאותם בני נוער שמשעמם להם להתחבר לחבר'ה המגניבים האלה שיושבים להם ושומעים מוזיקה ושותים אלכוהול.
אורלי לוי אבקסיס: אולי זה נושא שגם אליו ראוי להפנות את תשומת הלב.
דני דנון: אמרת בתחילת דבריך שאצלך זה לא יקרה, אבל אם נסתכל על המספרים, זה יהיה או אצלך או אצל הבן שלי שהוא בן שמונה.
אורלי לוי אבקסיס: זה לא משנה.
אורלי לוי אבקסיס: הילדים הם של כולנו.
דני דנון: כולנו חושבים שאצלי זה לא יקרה, אבל המספרים מוכיחים שזה קורה אצל כולנו ואי אפשר להתעלם מכך.
יצחק קדמן: תודה אדוני היושב-ראש, אני מודה לך שהקדשת ישיבה לנושא המאוד חשוב הזה.
יצחק קדמן: אני רוצה לומר כמה דברים לגבי הבעיה וכמה משפטים לגבי פתרונות.
יצחק קדמן: קודם כל, מאחר שחברי הכנסת כאן הביעו דאגה פרטית לגורל ילדיהם, אני רוצה קצת לתקן את הרושם מפני שבימים האחרונים הפיצו מספרים שהם מספרים חלקיים שיוצרים מצב של כמעט ייאוש אבל הדבר איננו נכון.
יצחק קדמן: אני יכול להרגיע את שניכם.
יצחק קדמן: תדאגו שהילדים שלכם יגיעו בלי אלכוהול לגיל 15, מפני שבאותו מקור של נתונים שצוטט, הוזכר גם שילדים בני 15 שציינו שלפחות פעם אחת בשנה האחרונה הם השתכרו – כלומר, שתו שתייה מופרזת – ישראל במקום האחרון בעולם המערבי.
יצחק קדמן: כל הנתונים נמצאים כאן אצלי.
יצחק קדמן: אנחנו בחברה הישראלית, יש לנו נטייה של מטוטלת – או שאנחנו בקיצוניות אחת או שאנחנו בקיצוניות השנייה ואף פעם אין אמצע.
יצחק קדמן: אסור לטייח ולטאטא את הבעיה מתחת לשטיח, אבל אסור להיתפס לפאניקה כי בפאניקה יוצאים פתרונות רעים ונוצרת התלהמות שמובילה למקומות לא נכונים.
יצחק קדמן: אני בכלל מציע לזכור שאם להילחם, זה להילחם באלכוהול ולא בבני הנוער.
יצחק קדמן: חלק מההצעות שאני שומע הן כאלה שבמקום להילחם באלכוהול, נלחמות בבני הנוער, ואני אחר כך אסביר למה אני מתכוון.
יצחק קדמן: אני רוצה גם לומר משהו לעולם המבוגרים.
יצחק קדמן: שום תוכנית לא תעזור אם עולם המבוגרים ישדר לילדים מסרים כפולים.
יצחק קדמן: זה לא יכול להיות שאלכוהול רע, אבל יש על בניינים בתל-אביב שלטי פרסומת של בקבוק וודקה בגודל של בניין.
יצחק קדמן: תחליטו.
יצחק קדמן: אני מציע לאסור פרסום חוצות לאלכוהול.
יצחק קדמן: נראה אתכם מרימים את הכפפה.
יצחק קדמן: זה קיים בכל מיני דברים אחרים.
דני דנון: יש פה כבר כמה לוביסטים שקפצו.
יצחק קדמן: אני יודע, מפני שכאשר אנחנו צריכים להתעסק עם האינטרסים הכלכליים, אנחנו פתאום קטנים.
קריאה: איפה יש שלטים כאלה?
יצחק קדמן: אני אמציא לך רשימה של מקומות.
יצחק קדמן: אני גם אמציא לך את התקדימים שיש למשל לגבי פרסומת לסיגריות.
יצחק קדמן: מה שעשינו בסיגריות, צריך לעשות גם באלכוהול.
יצחק קדמן: אגב, בנושא הסיגריות, אני מציע ללמוד, מדינת ישראל השקיעה הרבה מאוד כסף בקמפיינים שמיועדים ישירות לבני נוער והם נבנו נכון מאוד.
יצחק קדמן: אני רוצה לספר לך שבאותו מחקר של ארגון הבריאות העולמי יש השוואה בינלאומית של עישון סיגריות על ידי קטינים בני 15.
יצחק קדמן: ישראל נמצאת במקום הרביעי מהסוף.
יצחק קדמן: יש שינוי דרמטי בצריכת סיגריות על ידי בני נוער.
יצחק קדמן: זה אומר שאפשר לעשות דברים אבל אי אפשר להעביר לקטינים מסר כפול.
יצחק קדמן: הזכרתי את פרסום החוצות.
יצחק קדמן: אני גם מוכרח לומר את זה, ואני אומר את זה בכאב, שלא יכול להיות שדמות רוחנית מהמעלה הראשונה במדינת ישראל, מישהו מתמרן אותה להצטלם עם בקבוק בירה.
יצחק קדמן: איך אני אגיד אחר כך לבני הנוער שזה מסוכן, זה לא נכון וזה פסול?
יצחק קדמן: לא יכול להיות שבאתרי אינטרנט שמיועדים לבני נוער – ואני הבאתי דוגמה אחת אבל יש רבות כאלה – זה אתר לגיטימי לגמרי, לא מחתרתי, שמיועד לבני נוער והכותרת שלו היא: הגעתם לגיל שמונה, מזל טוב, אתם יכולים לשתות אלכוהול בבטחה, עשרה צעדים להשתכרות נכונה.
יצחק קדמן: מי שרוצה, יכול לקבל את כל הדברים האלה שהם כאן.
יצחק קדמן: אנחנו לא יכולים שתהיה מסיבה כזאת שמיועדת לקטינים ומודיעים שם שקטינים מוזמנים לקבל במחירי הנחה, מחירים מאוד מאוד זולים, לצ'ייסר ולכל הדברים שאתה הקראת מהמודעה.
יצחק קדמן: פנינו למשטרה במקרה הזה ובאמת המסיבה נמנעה בטרם קיומה אבל לא הועמדו לדין אלה שפרסמו את המודעה ואני חושב שלמשטרה אסור להתפשר בדברים האלה מפני שעצם המודעה, יש בה כבר עבירה על החוק.
יצחק קדמן: לא רבים יודעים, אבל אסור לעודד קטינים לשתות אלכוהול וזאת היום עבירה בחוק.
יצחק קדמן: מי שמעודד שתיית אלכוהול, צריך להעמיד אותו לדין ולא לומר שבסוף המסיבה לא הייתה כף שהכל נגמר בסדר.
יצחק קדמן: אני רוצה לומר עוד משהו בכיוון שאמרה חברת הכנסת לוי כי היא מאוד צודקת.
יצחק קדמן: אנחנו מרבים לעסוק בסימפטומים ולא בשורשי הבעיה.
יצחק קדמן: רוב הילדים ששותים אלכוהול, יש להם בור בנשמה.
יצחק קדמן: הבור בנשמה יכול להיות כתוצאה ממצוקות שונות, ושמענו כאן את הנער.
יצחק קדמן: אגב, בסוגריים אני רוצה לומר לך אדוני היושב-ראש שהגיע הזמן לדון בתופעה שהורים בחוץ לארץ שולחים ילדים קטנים לארץ ולכו תסתדרו כאן.
יצחק קדמן: אני לא יודע למה ילדים בני 13 ו-14 בלי הורים צריכים לבוא לכאן לישראל.
יצחק קדמן: זאת לא עלייה, עם כל הכבוד.
יצחק קדמן: אם מדובר בעלייה, שתעלה המשפחה, בבקשה, אבל שלא ישלחו לכאן את הילד הבעייתי ואחר כך הם כולם בכיכר החתולות.
יצחק קדמן: הם כולם שם שפוכים.
יצחק קדמן: אי אפשר לעסוק רק בסימפטומים אלא צריך למלא את הבור בנשמה.
יצחק קדמן: אלה לא אנשים שבאים מהסוכנות, חבר הכנסת בילסקי.
דני דנון: זה לא הנושא לדיון כרגע.
יצחק קדמן: אם לא נדאג למלא את הבור בנשמה, גם אם נאסור ונפסיק את שתיית האלכוהול, ימלאו את הבור בנשמה בדברים אחרים, בגז מזגנים ובדבק מגע כך שבכל שבוע אנחנו יכולים לעשות דיון בנושא אחר.
יצחק קדמן: הנערה שנרצחה באשקלון, תקשיבו טוב, היא נרצחה אחרי מסיבת מגרש חניה כזה בו שתו אלכוהול.
יצחק קדמן: עד כמה שבועות לפני האירוע, היא הייתה מעורבת בפעילות חברתית של מועדון שמשרד הקליטה מימן באשקלון.
יצחק קדמן: המימון נפסק, המועדון נסגר וכאשר המועדון נסגר, הולכים לחפש אלטרנטיבות גרועות.
יצחק קדמן: דבר אחרון שאני רוצה לומר, אלה הם פתרונות מעשיים.
יצחק קדמן: ראשית, הבעיה של שתיית אלכוהול בקרב קטינים היא בעיה לאומית ולכן אי אפשר לפתור אותה במקטעים, עם כל הכבוד למשרד החינוך ועם כל הכבוד למשטרת ישראל.
יצחק קדמן: רק תוכנית לאומית משותפת לכל המשרדים תעזור.
יצחק קדמן: אני יודע שברשות למלחמה בסמים ובאלכוהול עובדים על העניין הזה.
יצחק קדמן: אי אפשר שכל משרד יפעל לחוד.
יצחק קדמן: עם כל הכבוד למשרד החינוך והדברים עליהם שמענו כאן, ואני מברך אותם, זה לא שיעור חובה אלא זה מגיע רק לחלק קטן מהתלמידים.
יצחק קדמן: אל תשגו באשליות.
יצחק קדמן: זה לא שיעור חובה.
דני דנון: אני רוצה להבהיר את הנקודה הזאת.
דני דנון: לא כל ילד בכיתה ה' מקבל את מה שדיברת עליו?
גליה שחם: השיעור הוא שיעור חובה.
גליה שחם: תוכנית כישורי חיים היא תוכנית חובה ויש הנחיה ברורה לבתי הספר להקצות שעה.
גליה שחם: החלק של עד כמה בתי הספר בצורה מלאה ממלאים את זה, זאת כבר שאלה נוספת.
יצחק קדמן: משרד הבריאות צריך להיות שותף לעניין הזה.
יצחק קדמן: משרד הרווחה צריך להיות שותף לזה.
יצחק קדמן: משרד המשפטים צריך להיות שותף לזה מפני שרק בראייה כללית אפשר לפתור את העניין.
יצחק קדמן: כמה הצעות ממש במבזקים.
יצחק קדמן: ראשית, בנושא חקיקה יש לחברי הכנסת תפקיד חשוב ואני רוצה להציע לכם לפחות חמש הצעות חוק על המקום: א.
יצחק קדמן: הגבלה על מקומות מכירה של אלכוהול.
יצחק קדמן: ציינת את זה אדוני היושב-ראש וזה קיים במדינות אחרות בעולם.
יצחק קדמן: צריך לעשות את זה וזה יגרום להקטנת הזמינות.
יצחק קדמן: הגבלה על פרסום חוצות לאלכוהול.
יצחק קדמן: תיקון חוק הנוער, טיפול והשגחה.
יצחק קדמן: חלק מהילדים המשתכרים זקוקים נואשות לטיפול וצריך לקבוע עילת נזקקות בחוק הנוער, דבר שלא קיים, ושכרות.
יצחק קדמן: בעניין הזה יש סקר שנעשה בבית החולים אסף הרופא.
יצחק קדמן: היום מגיע ילד שפוך לגמרי לחדר מיון, אין שום חובת דיווח והילד נשלח חזרה לקהילה אחרי שהוא עבר את הטיפול הרפואי.
יצחק קדמן: אף אחד בקהילה, שום גורם טיפולי, לא יודע על כך.
יצחק קדמן: יש נתק מוחלט בין בית החולים לגורמי טיפול בקהילה.
יצחק קדמן: ד.
יצחק קדמן: איסור רכישת אלכוהול עבור קטינים.
יצחק קדמן: זאת הצעת חוק שנמצאת בקריאה טרומית וצריך לקדם אותה.
יצחק קדמן: ה.
יצחק קדמן: לקבוע לפחות על חלק מסוגי האלכוהול הכבדים עם אחוזי אלכוהול גבוהים מיסוי והיטל מיוחד אבל שהכסף לא ילך למשרד האוצר כעוד הכנסה של המדינה אלא המיסוי הזה צריך ללכת אך ורק למימון תוכניות הסברה כאשר צריך לשתף בהן בני נוער כי הם יודעים מה מדבר אל ליבם.
יצחק קדמן: צריך להפוך את זה מדבר שהוא אין לדבר שהוא לא אין, לדבר שירחיק אותך מכל מה שאתה רוצה להשיג בחיים.
יצחק קדמן: היום אין תוכנית הסברה כזאת והגיע הזמן לעשות אותה ולא במשך שבוע אחד כשבוע אלכוהול אלא לעשות אותה באופן אינטנסיבי כל השנה.
דני דנון: תודה רבה דוקטור קדמן.
דני דנון: אני רוצה להוסיף ולומר שהזמנו גם רופא בכיר אבל הוא לא יכול היה להגיע לכאן.