GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קריאה: יש כאן הכרת חובה פוזיטיבית שיוצרת קשיים ובירוקרטיה עצומה על הקופות והקופות לא ערוכות להתמודד עם זה, לא מבחינת כוח אדם ובטח לא מבחינת תקציב אבל נשים את זה לרגע בצד.
קריאה: כי זוהי בירוקרטיה עצומה עבור קופות החולים.
קריאה: כל פעם שהורה מביע את ההתנגדות שלו ורוצה לקבל מידע.
דני דנון: זאת לא התנגדות.
דני דנון: הוא רוצה לקבל מידע.
בתיה ארטמן: שאתם חייבים לתת על פי דין.
בתיה ארטמן: אני לא בטוחה שאתם חייבים על פי דין למסור כל כך הרבה מידע.
קריאה: לפי חוק זכויות החולה שני ההורים צריכים להסכים לטיפול.
קריאה: המידע תמיד חשוף לשני ההורים.
דני דנון: אנחנו אומרים שאם תהיה פנייה של הורה, כמו שיש היום אפוטרופוס, ההורה השני יאמר שהוא רוצה לדעת דברים אלה ואלה, יאמרו לו ללכת לאתר.
קריאה: אם זה כך, אין כאן שינוי של המצב הקיים משום שהיום כל הורה, לא חשוב אם הוא נשוי, פרוד או גרוש, יכול לקבל את כל המידע בקשר לילד שלו, יש לו כרטיס מגנטי של הילד, יש לו גישה לאתר האינטרנט של הילד.
דני דנון: זה מה שכתוב כאן.
דני דנון: אם כך, את סותרת את עצמך.
קריאה: אני התייחסתי להצעה הקודמת.
קריאה: נקודה נוספת.
קריאה: צריך לתת את הדעת על כך שלא תמיד זה משרת את טובת הילד.
קריאה: מסירת המידע לא תמיד משרתת את טובת הילד ואני לא בטוחה שלזה נתת כאן את הדעת.
קריאה: ישנם מקרים מאוד מאוד עדינים שלא התייחסתם אליהם.
קריאה: אני אתן לכם דוגמה מהשטח.
קריאה: טיפול רפואי בקטינה על ידי רופא נשים.
קריאה: במקרה הטוב, הקטינה מגיעה אל רופא הנשים כאשר היא שיתפה את האם.
קריאה: לפעמים גם זה לא קורה.
קריאה: האם בכל מקום כזה אנחנו נצטרך ליידע את האב שהבת שלו פנתה לרופא נשים?
בתיה ארטמן: יש לך חובה למסור מידע כזה על פי דין?
לירון חבוט לוי: שני ההורים זכאים לקבל את מלוא המידע.
לירון חבוט לוי: הוא זכאי לקבל את זה.
לירון חבוט לוי: הוא בא, הוא מבקש תיק רפואי, הוא זכאי לקבל תיק מלא.
קריאה: היום הקופות מנסות איכשהו להתמודד עם העניין הזה.
דני דנון: עם כל הכבוד לקופות, מי שמכם להחליט בנושאים האלו?
דני דנון: הזכירו כאן את החוזר.
קריאה: החוזר מתייחס לפעולות רפואיות חריגות שבין היתר זה נוגע לטיפול פסיכולוגי, לניתוחים ולהרדמות.
קריאה: אלה פעולות מסוימות שדורשות קבלת הסכמה מפורשת של ההורה השני שלא נמצא עם הילד.
דני דנון: מאיזה קופה את?
קריאה: מאוחדת.
דני דנון: למה את חושבת ששיקול הדעת שלכם בנושא הזה הוא יותר טוב משיקול דעת של משרד הבריאות או משרד המשפטים או משרד החינוך?
קריאה: אני לא אומרת שהוא יותר טוב.
קריאה: אני רק אומרת שכאשר הילדה מגיעה אלינו, בדרך כלל אנחנו מכירים אותה יותר טוב מאשר מישהו חיצוני כי לנו יש עובדים סוציאליים, לנו יש רופא שמטפל בה, יש לה הורים.
דני דנון: בסופו של דבר מדובר על הורה שכבר יודע כי אם הוא פונה לקבל מידע, הוא כבר יודע.
קריאה: הוא לא בהכרח יודע שהיא פנתה.
דני דנון: הוא יפנה כל חודש כדי לדעת מה קורה?
עידו הדרי: לא.
עידו הדרי: הוא יכול להיכנס לאינטרנט ולראות את הכל באינטרנט.
אד פרידמן: לגבי סעיף 1(ד).
אד פרידמן: הייתי מציע במקום המילה "הוגבלה", להחליף אותה ב"נפסלה הזכות לקבל מידע רפואי".
אד פרידמן: בכל פעם שיש הסכם או פסק דין לגבי משמורת, יש איזושהי פגיעה או הגבלה באפוטרופסות.
אד פרידמן: לפי הנוסח כאן אנחנו פותחים דלת לוויכוחים לגבי ההגבלה.
נירה לאמעי-רכלבסקי: ועל מי מוטלת החובה לברר את ההגבלה הזאת.
נירה לאמעי-רכלבסקי: זאת שאלה שאני שואלת כי איך שהסעיף מנוסח, כמובן אנחנו אמורים להוריד את סעיף קטן (ב), אם הורדנו אותו, גם מהנוסח של סעיף (ד).
אד פרידמן: זה לא משפיע על מה שכתוב ב-(ד).
דב חנין: הערה נכונה.
אד פרידמן: זה גם מחייב את בית המשפט ליידע את מי שהוא הולך לפסול לו את הזכויות האלו, שהחוק הזה קיים או שהתיקון קיים.
דני דנון: תודה על התיקון החשוב.
עודדה פרץ: אני רוצה להתייחס לעניין של הבנקים שמופיעים בתוספת.
עודדה פרץ: המצב הוא שלא קיימות הודעות שהורים מקבלים אותן כמעמדם כהורים על פי דין.
עודדה פרץ: לכן מדובר כאן בקבוצה ריקה.
דב חנין: אם היא קצת תתמלא, יש לנו כבר תשובות לחוק.
עודדה פרץ: רק רציתי להפנות את תשומת הלב.
רז משגב: בעניין הגורמים הטיפוליים שבתוספת, לטעמי צריך להוסיף עוד גורם טיפולי אחד ואלה רשויות הרווחה.
רז משגב: הרבה פעמים רשויות הרווחה – פקידות סעד או עובדים סוציאליים – מבצעים פעולות והם לא מיידעים את ההורה השני.
רז משגב: זאת חובה.
בתיה ארטמן: אתה רוצה להגדיר רשויות הרווחה?
בתיה ארטמן: למה אתה מתכוון?
רז משגב: פקידי סעד, פקידי סעד לחוק הנוער ועובדים סוציאליים המטפלים במשפחה.
בתיה ארטמן: כל הנושא הזה שייך להליך בתוך בית המשפט ולכן הוא לא נכנס.
בתיה ארטמן: אם זה שירות רווחה, זה שירות רווחה שניתן על ידי הרשות המקומית כי רשויות הרווחה ניתנות באמצעות הרשויות המקומיות ולכן תצטרך להיות פנייה אל הרשות המקומית כדי לקבל את המידע הזה.
בתיה ארטמן: אם יצטרכו ללכת לבית המשפט לקבל החלטה או לשנות החלטה, הם ילכו.
בתיה ארטמן: אין דבר כזה רשויות רווחה.
רז משגב: אז נגדיר.
נירה לאמעי-רכלבסקי: זה נכנס ברשויות המקומיות.
בתיה ארטמן: אתה מדבר על הליך בתוך בית משפט.
בתיה ארטמן: בהליך בתוך בית המשפט שני ההורים הם שותפים והכל גלוי בפני שני ההורים.
רז משגב: בכלל לא.
רז משגב: במקרים רבים זה לא נכון.
דני דנון: בסעיף אני נותן מרחב תמרון לתוספות ושינויים.
דני דנון: נאמר שהשר באישור ועדת החוקה יכול להוסיף גופים נוספים או לגרוע, ואז גם אפשר את הבנקים בעוד כמה שנים ולהוסיף גופים אחרים.
דני דנון: זה נותן דינמיות לחוק ואני חושב שזה ייתן גם מענה להערה שלך.
פרץ סגל: הערה לגבי הצעת לשכת עורכי הדין.
פרץ סגל: החוק כרגע קובע שהורה משמורן והורה שאיננו משמורן, מעמדם מבחינה דיני האפוטרופסות הוא אותו הדבר.
פרץ סגל: אין הבחנה בין האפוטרופסיות של ההורה הזה או ההורה האחר.
פרץ סגל: אין מושג של פסילת אפוטרופסות.
פרץ סגל: מה שכן אפשר, אפשר לומר שלעניין מסוים האפוטרופסות ניתנה רק להורה אחד וזה מה שנאמר בחוק.
פרץ סגל: הוגבלה או נשללה לחלוטין.
פרץ סגל: יש שתי אפשרויות: או שמגבילים ובמקרים מסוימים מוסרים את האפוטרופסות להורה אחד ולא לשני, או ששוללים לחלוטין.
פרץ סגל: המושג של נפסלה אפוטרופסות, אני לא מכיר.
אד פרידמן: לא נפסלה אפוטרופסות.
אד פרידמן: במקום המילה הוגבלה.
אד פרידמן: נפסלה הזכות לקבל מידע לפי כל זה.
אד פרידמן: המילה הוגבלה היא מילה מאוד עמומה וכל פסק משמורת, יש בזה מגבלה מסוימת.
פרץ סגל: פסק משמורת הוא לא הגבלה על אפוטרופסות.
אד פרידמן: לא תמיד זה נכון.
אד פרידמן: יש מקרים שזה כן כך.
בתיה ארטמן: הוגבלה לעניין מסירת המידע.
אד פרידמן: למה לא לעשות את זה באופן ספציפי?
נירה לאמעי-רכלבסקי: בית המשפט לא קובע הגבלת אפוטרופסות לעניין מסירת מידע.
פרץ סגל: אין עניין של מסירת מידע.
פרץ סגל: מסירת מידע לא קשורה לאפוטרופסות.
פרץ סגל: האפוטרופסות היא לנושא א' או לנושא ב'.
פרץ סגל: בנושא חינוך יכולים להגביל, יכולים להגביל בנושא בריאות, יכולים להגביל לנושא אחר.
פרץ סגל: אם ההורה לא זכאי לאפוטרופסות בנושא כלשהו, ברור שאי אפשר לשלוח לו מידע על אותו נושא משום שהיא נשללה ממנו.
דב חנין: נקודת המוצא של החוק הזה היא ששני ההורים יש זכות לקבל מידע.
דב חנין: אם בית המשפט רוצה להגביל את הזכות הזאת מאיזשהו טעם, הוא צריך להגביל אותה.
דב חנין: לכן ההערה של לשכת עורכי הדין היא מאוד מאוד לעניין.
דב חנין: אנחנו צריכים כאן להגדיר את הדברים בצורה מאוד מאוד ברורה.
דב חנין: אם בית המשפט ירצה להגביל את הזכות לקבל מידע, יגביל אותה בהחלטה ואז יהיה ברור שלא צריך למסור מידע כי יש החלטה.
פרץ סגל: ניסיתי להסביר שבית המשפט לא נכנס לשאלת הגבלה על מסירת מידע או אי מסירת מידע.
פרץ סגל: מה שבית המשפט עושה, הוא קובע את האפוטרופסות והוא לא קובע את הזכות למידע.
דב חנין: הוא יכול לעשות מה שהוא רוצה.
דב חנין: קודם לא היה לו את החוק הזה.
פרץ סגל: זה נכון, אבל בדרך כלל מה שבית המשפט קובע, הוא קובע אם יש לו אפוטרופסות או אין לו אפוטרופסות לנושא הזה.
פרץ סגל: הוא לא אומר האם הוא יקבל מידע בנושא הזה או לא יקבל מידע בנושא הזה.
פרץ סגל: פירושו של דבר למעשה שעכשיו בפסקי משמורת יצטרך להתווסף סעיף האם הורה רשאי בנושא מסוים לקבל מידע או לא לקבל מידע, גם אם נשללה ממנו האפוטרופסות.
דב חנין: יכול להיות שהוא לא אפוטרופוס, ובכל זאת זכותו לקבל מידע.
פרץ סגל: אני לא אומר שלא, אבל צריך להבחין בין שני נושאים.
דני דנון: כוונת המחוקקים כאן כאשר נשללה אפוטרופסות למסירת מידע.
פרץ סגל: עוד הערה לעניין הרפואי.
בתיה ארטמן: אלא אם רואים שיש כאן
בתיה ארטמן: חזקה שמי שהוגבלה – ובזה צריך לדון - או נשללה האפוטרופסות שלהם, גם הנושא של מסירת מידע בעצם מוגבל.
בתיה ארטמן: זאת אומרת, יש כאן שני מצבים.
בתיה ארטמן: יכול להיות שכמו שאומר פרץ, הגבילו רק את האפוטרופסות אבל לא איכפת לאף אחד שהוא יקבל מידע.
בתיה ארטמן: גם מצב כזה יכול להיות.
בתיה ארטמן: מצד שני יכול להיות מצב שאנחנו אומרים שברגע שאנחנו הגבלנו או שללנו ממך את האפוטרופסות, שללנו ממך גם את הזכות לקבל מידע.
בתיה ארטמן: זאת אומרת, אלה שני דברים שצריך לתת את הדעת עליהם.
בתיה ארטמן: צריך להחליט כאן מה הכיוון.
בתיה ארטמן: מה שאומר פרץ, אנחנו יוצאים כנראה מתוך הנחה שאם שללנו למישהו את האפוטרופסות, גם שללנו את הזכות שלו לקבל מידע.
בתיה ארטמן: למעשה אין לו שום SAY בעניין הזה.
בתיה ארטמן: אם אין לו שום SAY, בשביל מה הוא צריך לקבל מידע?
בתיה ארטמן: בשביל להתחיל לריב?
יריב לוין: זה צריך להיות כך אלא אם נקבע אחרת.
פרץ סגל: זאת המשמעות של הנוסח הקיים.
בתיה ארטמן: אם אתה רוצה בהסכם משמורת או בפסק דין לומר ששללתם, תגיד את זה גם אז.
בתיה ארטמן: לכן הנוסח הזה נראה בסדר.
דב חנין: יש כאן שני מצבים.
דב חנין: אומר חבר הכנסת לוין שיש הגיון שאם שללנו לחלוטין את האפוטרופסות, נפגעה ממילא גם הזכות לקבל מידע.
בתיה ארטמן: או הגבלנו.
בתיה ארטמן: אמרנו למוסד חינוך שרק האב יקבל.
דב חנין: המילה הגבלה כאן, דווקא לגבי המילה הגבלה אני יותר מסויג.
דב חנין: אני חושב שאם נשללת האפוטרופסות, כנראה נשללת יחד עם האפוטרופסות עוד מערכת שלמה של זכויות.
דב חנין: יכול להיות.
דב חנין: אבל אם מוגבלת האפוטרופסות, אני לא יודע מה זה בדיוק אומר.
דב חנין: אם נשללה האפוטרופסות, סעיף קטן (ד) פחות או יותר יכול להישמר לפי הגישה שמציע חבר הכנסת לוין.
דב חנין: לעומת זאת, האלטרנטיבה צריכה להיות אלטרנטיבה נוספת שבית המשפט יכול לקבל החלטה שהוא שולל את הזכות לקבל מידע בעניין מסוים או בכלל.
בתיה ארטמן: כמו שנאמר כאן.
בתיה ארטמן: במקום להוסיף עוד נושא לוויכוחים.
דב חנין: הסיפא עונה לזה.
בתיה ארטמן: אני שמחה שיש הגבלה ולא רק שלילה כי לפעמים מגבילים.
בתיה ארטמן: מה זה מגבילים?
בתיה ארטמן: שלא שוללים.
דב חנין: מגבילים את הזכות לקבל מידע.
בתיה ארטמן: אם אנחנו הולכים באותו קו שאנחנו אומרים שאם בית המשפט קבע שאתה לא אפוטרופוס או שבעניין מסוים אתה לא אפוטרופוס, מה שנוגע מכך זה שגם מידע אתה לא תקבל כי אין שום ערך לזה שתקבל מידע רק להמשיך לריב.
בתיה ארטמן: אני אומרת שאני דווקא שמחה שיש הגבלה כי זה ימנע מצבים שיפסלו לגמרי את האפוטרופסות, גם במצבים שאפשר רק להגביל לעניין מסוים.
בתיה ארטמן: לכן אני אומרת למה לי לשלול את האפשרות שחלק מהאפוטרופסות תישאר ולעניין מסוים אתה לא תקבל.
אד פרידמן: זה רק לגבי החוק הספציפי.
אד פרידמן: בית המשפט כל הזמן מגביל אפוטרופסות.
פרץ סגל: לא כל הזמן.
פרץ סגל: מעט מאוד הוא מגביל אפוטרופסות.
אד פרידמן: כמי שמופיע כמעט יום יום בבית המשפט לענייני משפחה, אני יכול לומר לך שעושים את זה כל הזמן.
אד פרידמן: מגדירים למי יש זכות לקחת את הילד לחוץ לארץ, למי יש זכות לעשות את זה על דעת עצמו או בהסכמת ההורה השני וכולי.
אד פרידמן: עושים את זה כל הזמן.
פרץ סגל: זאת לא הגבלה על אפוטרופסות.
אד פרידמן: כדי להקטין את הפוטנציאל כאן, אני סבור שהמילה הגבלה היא מילה עמומה, כפי שאמר חבר הכנסת.
אד פרידמן: גם אני לא יודע מה המשמעות כי זה לא מובן כאן.
אד פרידמן: אם אנחנו רוצים להתייחס לשלילת הזכות על פי חוק זה או באופן מלא או באופן חלקי, צריכים לכתוב את זה.
דני דנון: אנחנו בכיוון הכללי שאמר אותו חבר הכנסת דב חנין, שאם נשללה האפוטרופסות, זה ברור, או הוגבלה לעניין מסירת מידע ובית המשפט מספיק חכם ויבין.
בתיה ארטמן: אם אנחנו אומרים שיש חזקה, זאת ההנחה, שמי ששללו לו את האפוטרופסות שלו, הוא גם לא יקבל מידע.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אנחנו יכולים לכתוב את זה כנקודת המוצא.
בתיה ארטמן: לא רק למסירת מידע.
בתיה ארטמן: באותה מידה אני אומרת שאם הגבלתי אותו לעניין מסוים, באותו עניין תחול אותה חזקה שהוא לא מקבל את המידע, כי אחרת אין לזה שום משמעות.
נירה לאמעי-רכלבסקי: למה לא לצאת מנקודת המוצא שאם נשללה האפוטרופסות לא יחולו הוראות סעיף (ג)?
נירה לאמעי-רכלבסקי: זאת הסכמה?
נירה לאמעי-רכלבסקי: לא נשללה או קבע בית משפט אחרת, הוגבלה האפוטרופסות, לא נשללה לגמרי, יקבע בית המשפט את זכאותו של אותו הורה לקבלת מידע לפי סעיף (ב).
בתיה ארטמן: לא צריך לכתוב את זה כי יוצא שגם כאשר אין את הבעיה, כל הזמן בתי המשפט ידונו בזה.
דני דנון: אנחנו מסכימים.
דני דנון: נירה תנסח.
יריב לוין: אני הייתי נשאר בניסוח של סעיף קטן (ד) מכיוון שאני לא רוצה לומר שלא יחולו הוראות סעיף (ג) מסיבה אחת, כי יכול להיות שיבוא בית המשפט ויכתוב באופן פוזיטיבי שהוא שולל את האפוטרופסות אבל הוא מאשר לו לקבל מידע על הלימודים והציונים.
יריב לוין: אז חל סעיף (ג).
יריב לוין: יכול להיות שצריך בסיפא של (ד), לגבי עניינים שנותרו בסמכותו של אותו הורה או כפי שיקבע בית המשפט.
רינה נשר: אלא אם כן קבע בית המשפט אחרת, ואז יש לך חזקה, אם בית המשפט שותק בעניין הזה, איך לנהוג, ואת נותנת להם אפשרות לקבוע אחרת.
רינה נשר: כדי לא ליצור מצב שכאשר בית המשפט לא קובע, יש ואקום.
יריב לוין: את נותן אז להורה אפשרות ללכת ולבקש החלטה.
עודדה פרץ: לא נראה לי שראוי שיהיה בחוק קבוצה ריקה.
עודדה פרץ: אם אתה אומר שאם היא תתמלא בעתיד, אפשר יהיה להוסיף את הבנקים לתוספת, אבל הבנקים בהגדרתם הם לא גוף ציבורי.
עודדה פרץ: אפשר לכתוב הכל בחוק אבל הם לא גוף ציבורי אלא הם גוף פרטי.
עודדה פרץ: בכל מקרה, אם מוסיפים את הבנקים, הם לא שונים מכל גוף פיננסי אחר.
דב חנין: את רוצה להוסיף עוד גורמים.
עודדה פרץ: לא.
עודדה פרץ: אני חושבת שצריך להוריד את הבנקים.
בתיה ארטמן: היה לי כבר את הוויכוח הזה בוועדת שרים.
בתיה ארטמן: למה להוריד את הבנקים?
בתיה ארטמן: שני הורים כאשר הם היו נשואים פתחו חשבון עבור אותו קטין ואחר כך הם התגרשו.
בתיה ארטמן: יש הורה אחד שהוא משמורן ולשני ההורים בעצם יש גישה לבנק.
בתיה ארטמן: ההורה השני בא ומבקש לקבל מידע על מצב החשבון.
עודדה פרץ: בכל רגע הוא יכול לקבל מידע.
בתיה ארטמן: אז למה אתם מתנגדים?
עודדה פרץ: כי זה המצב כיום.
עודדה פרץ: אין צורך לכתוב בחוק שהבנק ישלח מידע.
קריאה: זה כמו בקופת חולים.
עודדה פרץ: זה דומה אבל זה שונה בזה שבקופת חולים יש איזה אירוע דרמטי שקורה וצריך לטפל בילד.
עודדה פרץ: החוק מדבר רק על מסירת מידע.
עודדה פרץ: מסירת מידע, הוא יכול בכל רגע לשלוף אותו מהקיר והוא יכול לדעת מהאינטרנט.
עודדה פרץ: אין שום בעיה ולא צריך חוק בשביל זה.
עודדה פרץ: לגבי פעולות, אם הורה אחד הודיע לבנק שההורים בסכסוך, הבנק היום – החוק לא מטפל בזה – לא יאפשר שום פעולה בחשבון.
עודדה פרץ: היום לא צריך שום חוק.
עודדה פרץ: ברגע שהורה מודיע ונסתרת החזקה, לא תיעשה שום פעולה בחשבון.
בתיה ארטמן: אז מה זה מפריע לך?
קריאה: צריך להוסיף כל מוסד פיננסי.
קריאה: אחרי ועדת בכר, כל קופות הגמל נמצאות במוסד פיננסי ולא בבנקים.
דני דנון: יש את סעיף (ה) וכמו שנאמר כאן אפשר להרחיב.
פרץ סגל: אין לי התנגדות שסעיף (ב) יימחק מכיוון שהוא לא היה במהותו של החוק אבל אני רוצה לתת דוגמאות למה הסעיף הזה יכול להקל.
פרץ סגל: ניקח דוגמה.
פרץ סגל: היום יקבלו שני ההורים הודעה בעניין אפשרות לחסן את הילד מפני שפעת החזירים.
פרץ סגל: הורה אחד רוצה והורה אחד לא רוצה.
פרץ סגל: היום המצב הוא שאותו הורה צריך ללכת לקופת חולים ולהודיע שלא יאשרו להורה השני, אפילו אם יבוא עם הילד, לקבל את החיסון כי הוא מתנגד לעניין הזה.
פרץ סגל: פירושו של דבר הוא שההורה על כל פעולה ופעולה הוא צריך ללכת ולפעול.
פרץ סגל: הסעיף בא ואומר מצב הפוך.
פרץ סגל: הוא אומר שאתם קופות החולים, כאשר יש הודעה כללית, אתם צריכים במקרה כזה לבוא להורה שבא לפניכם עם הילד ולומר לו שיש הודעה של ההורה האחר, חובתך ללכת ולקבל את ההסכמה שלו.
בתיה ארטמן: זה רע מאוד לילדים.
דני דנון: אתה צודק, אבל אנחנו פותחים תיבת פנדורה וזה לא החוק הזה.
פרץ סגל: אמרתי שאין לי התנגדות לעניין הזה.
דני דנון: אני מבקש מהיועצת המשפטית להקריא את החוק.
נירה לאמעי-רכלבסקי: אני רק מזכירה שאין לנו סעיף תחילה לגבי התיקון הזה.