GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורלי לוי אבקסיס: מה שהוטמע בנו זה שכל דבר שיש בו תוספת של ויטמינים זה בריא, לא משנה אם כל השאר הוא מזיק וביחד התוצר הסופי הוא ממש לא בריא.
אורלי לוי אבקסיס: אז אולי צריך גם להסביר לנו, ההורים, בפרסום, או לחייב במה שמפרסמים ומה שמאכילים אותנו שיהיה שם איזונים מה באמת בריא ומה לא, ואולי יהיה איזה שהוא קוד אחד ויחיד שאנחנו נבין שגם אם דחפו שם ויטמינים.
אורלי לוי אבקסיס: ..
אורלי לוי אבקסיס: לדעתי לפעמים גם קצת מגזימים עם הוויטמינים, כי אנחנו מלעיטים את הילד הקטן ביותר מדי ויטמינים ויש לך תופעות אחר כך, אם זה כל הבשלות המינית וכאלה שמגיעים אלינו קצת קודם, אפילו מסתבר עכשיו שהטופו לא כל כך בריא לילדים.
אורלי לוי אבקסיס: אז אנחנו קצת מבולבלים בכל השוק הזה, בכל ההיצע הזה, ואולי זה הזמן שלכם, של המועצה לצרכנות, לעשות איזה שהוא יישור קו למה נכון ומה לא נכון ואיפה אנחנו, ההורים, יכולים לשים את הדגש ולהבין מתי הוויטמינים הם לא בריאים לעומת הדברים האחרים ששמים שם על הדרך.
דני דנון: חשוב לי לשמוע את הדוברים הבאים בנושא המחקר ההשוואתי.
דני דנון: יש בעולם מקומות שיש הגבלה על גודל הממתק.
דני דנון: בקבוקי שתייה, פעם זה היה 220 וזה גדל ל-330, גדל לחצי ליטר, והיום קונים 750 מיליליטר שתייה ממותקת.
דני דנון: יש מקומות בעולם שיש הגבלה על גודל הבקבוקים ויש מיסוי על מוצרים לא בריאים ויש אזהרה שמפורסמת על הממתק עצמו.
דני דנון: אני רוצה לשמוע מאנשי השטח המלצות שלכם לנושא.
דני דנון: יש פה נציגי קופות החולים, נתחיל עם מכבי, גב' לימור טל פיני, בבקשה.
לימור טל פיני: אני רוצה להתייחס גם לנושא נוסף, הנושא של הפרסומות, הנושא של סביבה בנויה, שהיום מדוברת מאוד.
לימור טל פיני: כשאנחנו מדברים על כל הנושא של השמנת ילדים, אנחנו מדברים על סביבה שהיא סביבה אובסוגנית, סביבה שמעודדת השמנה, והיום נכנס הנושא של סביבה בנויה, שזה אומר האם המזון הבריא הוא נגיש, הוא זול יותר, ואחר הצהריים, כשהאם צריכה להחליט מה לתת, האם היא בוחרת בחטיף, שהוא זול יותר, או פרי.
לימור טל פיני: ושוב, אנחנו רואים שההשמנה נמצאת בעיקר בשכבות הסוציו-אקונומיות הנמוכות יותר שאולי גם לא יכולות לאפשר לעצמן לקנות צריכה של פירות וירקות, ואז מה שקורה שאנחנו רואים שיש אוכלוסיות מסוימות שנותנות באופן קבוע חטיפים בשעות אחר הצהריים.
עירית לבנה: אני רוצה להמשיך מנקודה אחת שחברת הכנסת אדטו אמרה; יש פעילות ממלכתית ומשרד הבריאות תיכף יפרט.
עירית לבנה: זאת אומרת האיגוד של לשבת ביחד, יושבים ביחד, השאלה מה עושים עם היושבים ביחד ועם המסמכים שאנחנו מפיקים.
עירית לבנה: זה דבר ראשון.
עירית לבנה: דבר נוסף, הרבה מדינות בעולם הורידו את השעה והופכים את זה לדרך חיים.
עירית לבנה: שיעור הוא ילמד משמונה עד תשע, הוא ייבחן, הוא יקבל 100 במבחן העיוני כי הוא יודע שצריך לאכול שתי מנות פרי, אבל אם הבית לא ייתן לו את המנות פרי וההיצע בסביבה שלו לא יאפשר לו לבחור את הבחירה הנכונה, אז בתיאוריה הוא למד נפלא, אבל אם לא נעשה כולנו את השינוי בבית הספר ובסביבה, הוא לא יוכל ליישם את ההתנהגות שאנחנו רוצים.
עירית לבנה: אין שיעור מסומן במערכת.
דני דנון: השאלה אם יש תכנית מובנית שצריך לעבור ילד מכיתה א' עד י"ב.
דני דנון: זהירות בדרכים, אנחנו יודעים שיש שעה, אלכוהול, אמרו לנו שזה נכנס לכישורי חיים, השאלה אם הנושא הזה---
עירית לבנה: עכשיו, יש בעיה תקציבית וזה לא משנה כרגע אם זה משרד החינוך או משרד הבריאות.
עירית לבנה: אנחנו מתכתבים, אבל המדינה לא מקצה לפיקוח.
עירית לבנה: ואני מדברת פה בשמי ובשם משרד הבריאות, זה לא משנה, אם המדינה לא מקצה לנושא הזה את האמצעים הדרושים, איך אפשר?
עירית לבנה: אנחנו יושבים עם משרד הבריאות על הנושא הזה, הם מדברים על איזה 50 תקנים, אין היום.
עירית לבנה: רבותיי, או לתת אוכל לילדים, או לתת למפקח.
עירית לבנה: אז צריך להחליט את ההחלטות.
עירית לבנה: אם דיברתם על חקיקה, בצרפת המכונות הוצאו בחקיקה לפני שמונה שנים.
עירית לבנה: אין מכונות אוטומטיות בבתי ספר, בחקיקה.
עירית לבנה: עכשיו צריך לחשוב על מה כן יש, איך גורמים לבחירה הנכונה ויש מהלכים בארץ, איך גורמים לילד, או לתלמיד, והוא יכול להיות בגן, כמו שנאמר, עד סוף כיתה י"ב, איך הוא בוחר מהמבחר שהוא מומלץ יותר.
עירית לבנה: אנחנו לא מדברים על בריא או לא בריא, אנחנו מדברים על מומלץ, יש פה גם טעם אישי, גם יכולת כלכלית.
עירית לבנה: רבותיי, ילדים מוציאים הון עתק בקיוסקים, אחר הצהריים, איפה איגודי ההורים למיניהם, כשכל ילד מצייד את הילד והוא קונה צ'יפס בפיתה ב-15 שקל.
עירית לבנה: שוב, אני חוזרת לדבריה של חברת הכנסת אדטו, אנחנו צריכים לשבת ביחד ולמצוא את הפתרונות האמיתיים, לא בשוט.
עירית לבנה: אולי חקיקה תעזור, אבל מתוך שיתוף פעולה של כל הגורמים שעוסקים בזה, אי אפשר להצליף על מערכת החינוך כל הזמן.
דני דנון: אני רוצה לשמוע את נציג משרד הבריאות, בבקשה, מר רוזנברג.
אלי רוזנברג: אנחנו קובעים יעדים.
אלי רוזנברג: למשל ירידה ב-20% בצפייה בטלוויזיה, מתחת לשעתיים, לגבי הנוער.
אלי רוזנברג: הפחתה עד שנת 2020 בנושא של משקל היתר בקרב ילדים, הפחתה שמחולקת בין העדות השונות, בין ערבים ליהודים וגברים לנשים, או בנים לבנות.
אלי רוזנברג: בנושא של פעילות גופנית, אנחנו יודעים שיש בעיות כבדות באוכלוסייה הערבית למשל, גם בנושא ההשמנה וגם בנושא של היעדר פעילות גופנית, וחילקנו 40% עלייה בפעילות גופנית בקרב הגברים היהודים, או הבנים היהודים, ו-50% בקרב הבנות היהודיות ובקרב הערביות.
אלי רוזנברג: אנחנו קבענו יעדים קודם כל על סמך האפשר ועל סמך התכניות שקיימות.
אלי רוזנברג: אני מדבר על הילדים, הואיל ועליית משקל בקרב נשים בהריון מוכח בגיל 21 שיש עלייה במשקל פי שלוש אצל הילדים.
אלי רוזנברג: בכל חלקיק של קילוגרם, או 100 גרם באישה בהריון שעולה, 300 גרם אצל הבן שלה בגיל 21.
אלי רוזנברג: אנחנו לא צריכים להתחיל רק בגיל המעונות.
אלי רונזברג: דבר שני, בקרב הגיל הרך, נושא של הנקה.
אלי רונזברג: ילדים שמונקים במשך שישה חודשים ויותר, הוכח שזה מקטין את העלייה במשקל בגיל מבוגר יותר.
אלי רונזברג: אחר כך אנחנו מדברים על גיל בית הספר.
אלי רונזברג: בגיל בית הספר זה הסביבה, יש אפשרות לעשות פעילות גופנית, גם יכולת להטמיע את זה בצורה חכמה.
אלי רוזנברג: אם הזכרנו את הנושאים האלה, אנחנו עובדים בצמוד עם קופות החולים.
אלי רוזנברג: יש עכשיו תכנית, לנסות לתמרץ את עשיית קידום הבריאות אצלם במשך כמה שנים, שיעשו מדדים ושלא רק יסתפקו ברפואה הקוראטיבית שזה בעצם תופס את רוב הקשב של הרופאים, מטבע הדברים, אלא יוכלו גם להתעסק יותר בנושא של מדידה, ייעוץ וכח אדם, תשתיות.
אלי רוזנברג: אי אפשר להפיל על אותם הרופאים, רופאי משפחה ורופאים כלליים, את כל הביצוע.
אלי רוזנברג: הדיאטנים כמובן והפיזיות
אלי רוזנברג: רפיסטיות הם אלה שצריכים לקחת את הכדור ולהוביל אותו.
אלי רוזנברג: נושא של חקיקה, או הסכמה.
אלי רוזנברג: זה כבר הוזכר כאן על ידי אנשים שלכם, בשאיפה בהסכמה, אבל כמובן בחקיקה.
אלי רוזנברג: אם זה נושא של אחוז השומן שנמצא בתפריט, או המיסוי על שומן, בנושא של אפשרות להגביל את שעות הפרסום, בכל הדברים האלה אנחנו צריכים לעבוד, אם אין בררה, על ידי חקיקה, כי כך מדינות מצליחות לעשות את זה.
אלי רוזנברג: אין בררה.
אלי רוזנברג: נכון, זה המימוש של התכנית הזאת.
דני דנון: אתה יכול לתת לנו תאריך שנקבל אותה לידינו?
דני דנון: חבר הכנסת אורבך ולאחר מכן איגוד הרופאים, בבקשה.
עירית לבנה: הוא טעים.
אורי אורבך: אני חושב שצריכה להיות פעולה, ונדמה לי שדיברתי עם האגודה לבריאות הציבור על רעיון שהוא מעבר לעניין של ההשמנה, שיכול להועיל לתודעת בריאות באופן כללי.
אורי אורבך: הרי אנחנו יודעים שנושא אחיות בית הספר לא אגיד נמוג ונעלם, אבל הוא בנסיגה קשה, ויכול להיות שצריך למצוא פתרונות אחרים.
אורי אורבך: בכל בית ספר אני מניח שיש משוגע לבריאות---
צחי גרוסמן: אין ספק שמה שאמרה חברת הכנסת אדטו, לו אפשר היה להקים רשות לאומית למניעה וטיפול בהשמנת יתר, זה היה הצעד הנכון ביותר, אבל כולנו יודעים שזה תקציבים וזה תקנים ואם אין כסף, כמו שאמרה גב' עירית לבנה, לאוכל, אז ודאי שלא יהיה כסף לתקנים של אנשים שכל תפקידם יהיה לאכוף את הדברים שאנחנו מדברים כאן ולגרום לכך שהם יתרחשו.
צחי גרוסמן: תמונת המצב היא עגומה ותסלחו לי אם אני אומר שעד שהתכניות של משרד הבריאות תגענה ליישום בשטח, אני יותר סומך על המחוקקים---
צחי גרוסמן: ישנם מודלים, המודל הבריטי, שהוא מודל שהסתיים רק לפני שנה, הוא מאוד חכם, הוא מדבר על כך שפרסומות לא תהיינה בסביבת שעות של תכניות של ילדים, הוא מדבר על כך שסלבריטיז לא יהיו בפרסומות למזון.
צחי גרוסמן: אנשים ישבו וחשבו מה לעשות ויש מה לעשות.
איילת מצגר: ראשית אני רוצה להגיד שהנושא כאן הוא חשוב והטיפול בו הוא באמת מבורך.
איילת מצגר: יש פה אינטרס ציבורי מאוד חשוב לקדם אותו ולהסדיר אותו.
איילת מצגר: ברשותך, אני אתייחס לנושאים שאנחנו מומחים בהם וזה באמת הנושא של הפרסום בטלוויזיה וברדיו.
איילת מצגר: אני חושבת שכשניגשים להסדרה של הנושא הזה, קודם כל יש כמה סוגיות מרכזיות שצריך לתת עליהן את הדעת, וכאן אני מתחברת לדברים של קודמיי, שנדרשת פה עבודה רוחבית של כמה גורמים מקצועיים.
איילת מצגר: קודם כל צריך לגשת להגדרה של מה הם סוגי המזון שאנחנו רוצים להסדיר את הפרסום לגביהם, אם בכלל, מה הם בעצם המזונות המזיקים.
איילת מצגר: העניין הזה הוא, לטעמי, עניין של משרד הבריאות יותר מאשר גורם אחר, שצריך להוביל את המהלך בעניין הזה, של הגדרת הסוגים השונים של המזון, האם יש סוגים שצריך להסדיר אותם יותר, פחות.
איילת מצגר: יש פה שלל של דברים שבוודאי לא כולנו מומחים בהם.
איילת מצגר: כהורים אנחנו רואים פרסומת לקינדר, אני לא יודעת אם הקינדר מזיק, אבל בטח ההסדרה של קינדר צריכה להיות שונה מאשר ביג מק של מקדונלדס.
איילת מצגר: זאת אומרת יש פה מגוון רחב של מוצרים שצריך להתייחס אליהם ברמה המקצועית.
איילת מצגר: לזה רציתי להגיע.
איילת מצגר: בדרך כלל ברגולציה הזו העניין של השעות הוא משמעותי והוא כלי חשוב לתת את המידע לציבור.
איילת מצגר: מה שמשודר אחרי שעה מסוימת הוא דבר שאנחנו חושבים שמתאים לקהל יותר מבוגר, וכאן אני בעצם מגיעה לעניין של איזה סוג של הסדרה נדרשת.
איילת מצגר: דובר כאן על חקיקה, דובר כאן על הסדרה עצמית.
איילת מצגר: אנחנו סבורים שגם הסדרה עצמית, אבל במיוחד חקיקת משנה, היא זו שיכולה להיות הכי מועילה.
איילת מצגר: יש כללים שאנחנו משתמשים בהם כבר למעלה מ-15 שנים, להסדיר את הטלוויזיה המסחרית, כללי שיבוץ פרסומות בטלוויזיה וברדיו, כללי אתיקה, ויש בהם כמה הסדרות שנוגעות לנושא של קטינים, אמנם לא לנושא של מזון---
דני דנון: מי אמור להוביל את זה?
איילת מצגר: דבר אחרון שאני כן רוצה לציין בעניין הזה; אני מאוד מתחברת למה שאמרה חברתי מהימין לגבי קמפיין חיובי.
איילת מצגר: ככל שאתם רואים את ההשלכות של קמפיין בצד השלילי של פרסום, יש גם השלכות מאוד חיוביות לקמפיינים לציבור גם בנושא של בטיחות בדרכים---
איילת מצגר: יש זמנים, הזכיינים יכולים לשדר מה שאנחנו קוראים תשדירי שירות לציבור, ללא תמורה.
איילת מצגר: האגודה למלחמה בסרטן מפרסמת שם על ימי התרמה שלה, תשדירים למען הקהילה, אנחנו קוראים לזה, להתרמות לקהילה, בטיחות בדרכים.
אירית פורז: אני רוצה להתחבר למה שנאמר קודם, מתי להתחיל את החינוך, מתי להתחיל את ההתנעה של התזונה הנבונה.
אירית פורז: אז באמת יש לנו היום הרבה מאוד מחקרים על מה שנקרא פרוגרמינג, או הטבעה, על זה שלתזונה בזמן ההיריון יש השלכות ארוכות טווח על הילד שייוולד, גם אם האם היא בתת תזונה, כפי שהוזכר פה שיש בארץ, וגם אם היא בהשמנה, עיקר ההשפעה היא בטרימסטר הראשון וההטבעה הזאת הוא לייף טיים.
אירית פורז: אז כדאי לנו מאוד, כמדינה, לתת יותר דגש כבר בטיפות החלב, כבר לאם ההרה, ואם אפשר היה עוד קודם.
אירית פורז: אנחנו בביצה ותרנגולת, מה קודם למה.
אירית פורז: מתי להתחיל להשקיע.
אירית פורז: זה הדבר השני ואני אחזור לזה עוד דקה, איך אנחנו משקיעים יותר בטיפות החלב.
אירית פורז: לגבי מה אנחנו מצפים מכם, המחוקקים, לעשות.
אירית פורז: אתם יודעים מי המדינה היחידה בעולם שהצליחה להתמודד עם ההשמנה ומצליחה גם היום?
אירית פורז: יפן.
אירית פורז: הם עשו המון דברים ואני מניחה שלא תהיה לכם סבלנות לשמוע אותי יותר מדי, אבל אחד הדברים שהם עשו בצורה מאוד מרשימה---
אירית פורז: עוד כמה דברים רציתי, ברשותכם, להגיד.
אירית פורז: העניין של טיפות החלב ולהעמיק שם מאוד מאוד את הידע ואת החינוך התזונתיים.
אירית פורז: הקורלציה הכי טובה לבריאות היא ידע והשכלה, חינוך, כך שכדאי לנו מאוד להשקיע בלהביא את המסרים לאנשים.
אירית פורז: ברשותך, אני רוצה רק לצטט.
אירית פורז: השתתפתי פה ב-2004 בדיון במסגרת אותה ועדה שאתה עכשיו יושב בראשה, כשבראשה ישב חבר הכנסת מלכיאור, ויש פה שורה שלמה של סיכומים והמלצות, אני לא אלאה אתכם, אני רשמתי עשר עיקריות, ואני יכולה גם להשאיר את הסיכום כמובן, אבל את חלקן באמת הגיע הזמן שנקדם.
אירית פורז: למשל, כבר ב-2004 מדובר על זה שיש חשיבות רבה להמשיך ולקיים את מערך טיפות החלב ומערך האחיות.
אירית פורז: .. ולשלב גם דיאטנים בבתי הספר ובטיפות חלב.
אירית פורז: הנה אנחנו חמש שנים אחרי ואנחנו עוד פעם מפנים את הקריאה הנרגשת.
עוד, ב-2004: המלצה לקיים תכניות המתייחסות לאוכלוסיות בסיכון, במצוקה כלכלית ובמגזרים בסיכון.
עוד, ב-2004: לא עשינו כלום.
אבי גור: את זה תשאלי את משרד הבריאות, מה את רוצה ממנה?
מרינה מאיר: הדיון הוא לא על שירותי בריאות כללית.
צביקה גולדשטיין: כבוד היושב ראש, אני מנהל את איגוד המזון בהתאחדות התעשיינים.
צביקה גולדשטיין: גם אני ישבתי פה בכמה דיונים ואנחנו מכירים את כולם, זאת אומרת שהידברות יש ובאמת חשוב שנעשה את זה כמו שחברת הכנסת אדטו, משהו מלמעלה שיוביל את כל המהלך בצורה משותפת.
צביקה גולדשטיין: אם שאלת אותי לדעתנו, לכל נושא, בטח לגבי פרסום, אני חושב שאנחנו גם משתפים פעולה עם הרשות השנייה, ואם יהיה מהלך כזה או אחר, אנחנו נבוא בגישה חיובית מפני שכולנו צריכים להילחם בהשמנת הילדים וכמובן לעשות כל מאמץ כדי שהעסק הזה יצליח ויראו ירידה או לפחות עצירה של המגמה.
דני דנון: תודה רבה, מר צביקה גולדשטיין.
דני דנון: עמותת עתיד, בבקשה.
טלי סיני: אני מכהנת כיושבת הראש של עמותת 'עתיד', עמותת הדיאטנים בישראל.
טלי סיני: אני בהחלט מסכימה עם כל הדברים או מרבית הדברים שנאמרו כאן מבחינת החזון של שיתוף הפעולה.
טלי סיני: אני חושבת שזאת הדרך כדי להביא דברים שייעשו ברמה לאומית ולא כל גוף בפני עצמו.
טלי סיני: אני חושבת שמאוד חשוב שנתגייס ברמה הלאומית לתכניות חינוך, החל מגיל הגן ובהמשכן, לאורך כל השנים, וגם לתת מקום, כמו שגב' אירית פורז, לנושא הפרוגרמינג.
דני דנון: ממש בדקה, גב' שלומית ניר טוב.
דני דנון: כולנו נעשה ספורט, זה הכי חשוב, אבל אני רוצה לדעת, משרד התרבות והספורט.
הצעת ההחלטה: הוועדה תומכת בהקמת רשות לאומית למניעה וטיפול בהשמנת ילדים, שתרכז את כל העוסקים בנושא חשוב זה.
הצעת ההחלטה: הוועדה רשמה לפניה שהתכנית הלאומית להתמודדות עם בעיית ההשמנה תוצג לממשלה ולוועדה לא יאוחר מתחילת 2010.
הצעת ההחלטה: הוועדה מודה לכל הפועלים בנושא חשוב זה.
דני דנון: אני מתכבד לפתוח פעם ראשונה מבחינתי כיושב ראש הוועדה את ישיבת הוועדה בכנס שדרות.
דני דנון: אני לא יודע אם אנחנו יושבים במקלט בגלל נושא הדיון.
דני דנון: הנושא בו אנחנו דנים הוא ילדים, פחדים ומדיה, נושא שרלוונטי וקשור מאוד לפעילות.
דני דנון: בדרך כלל אנחנו נפגשים בכנסת בדיוני הוועדה לזכויות הילד ואכן זכויות הילד הן קודם כל לראות, לדעת ולשמוע.
דני דנון: את זה אנחנו מעודדים בכל מקום אפשרי, נותנים לילדים את הזכות ומעודדים אותם לקבל יותר ויותר אינפורמציה.
דני דנון: בהליך של המידע החופשי יש גם בעייתיות, יש סכנות, יש בעיות ועל זה אנחנו נדון היום בישיבת הוועדה.
דני דנון: נמצאים אתנו האנשים שעוסקים ביום יום בצד השני, גם מחוקקים אבל גם בפועל אחראים על השידורים.
דני דנון: בעידן האינטרנט הכוח של עורך או של מגיש הוא הרבה יותר חזק מאשר של הרבה אנשים שיושבים ומדברים בצד האקדמי.
דני דנון: לפני שניגע בנושא הדיון ונפתח אותו, אני מבקש מעוזי דיין, נשיא הכנס, לשאת דברי ברכה לחברים.
30709: ברוכים הבאים.
30709: נמצא אתנו גם זאב צחור, נשיא מכללת ספיר.
30709: כשהקמנו ביחד את הכנס הזה לפני שש שנים היו לנו שתי מטרות ששתיהן קשורות מאוד להגעה שלכם כאשר האחת היא שהגיע הזמן שמדינת ישראל לא תעסוק כל הזמן רק בנושאי ביטחון ובנושאים לאומיים, חשובים ככל שיהיו, וכי צריך לעסוק גם בנושאים חברתיים כלכליים.
30709: אני אומר את זה אפילו על רקע שבוע כזה.
30709: בסופו של דבר קראנו לזה להניף את שני הדגלים, את הדגל החברתי, לגובה – לא יותר אבל לא פחות – מהדגל של הביטחון הלאומי.
30709: המטרה השנייה הייתה לקחת ולהוציא את הדיון הציבורי ממשולש הברזל שנקרא לו לצורך ענייננו קיסריה, הרצליה, תל אביב.
30709: המקומות המהודרים אליהם באים אנשים רציניים, והם באמת רציניים, מסוננים היטב, מדברים ברצינות, לרוב אלה גם אותם אנשים ואותם מקומות, כאשר הציבור הישראלי לא מגיע למקומות כאלה.
30709: מסיבות שונות הוא לא מגיע וגם לא כל כך נותנים לו.
30709: אני אתן דוגמה מהשבוע כי זה מאוד בולט.
30709: התכנס פורום מכובד לכשעצמו, פורום סבן בירושלים.
30709: מי יכול היה לבוא לכינוס הזה?
30709: אפילו היו אנשים מהתקשורת שבאו ואמרו שלא נתנו להם להיכנס.
30709: הכנס הזה מצליח לייצר דיבורים למשך כל השבוע של אנשים שאם תשאלו אותי הם מסבירים את כישלונותיהם מפעם, וגם נותנים לנו עצות לגבי מה אנחנו צריכים לעשות ומה אנחנו לא צריכים לעשות.
30709: אני אומר לכם שלא יצא מכל הדיבורים האלה כלום וזה לא שהנושא הוא לא חשוב, אלא הנושא הוא כן חשוב, אבל כלום לא יצא.
30709: לרוב הישראלים הדברים שנדונים בוועדה כאן חשובים פי עשר יותר מכל הנושאים הרמים האלה שתמיד מדברים בהם והם תופסים את הכותרות אבל בסוף האדם שואל מה זה עושה למשפחה שלו והתשובה היא: כלום, שום דבר.
30709: הכותרת היום, תהיה כותרת מחר.
30709: כיוון שאנחנו רוצים להיות מעשיים ולא רק לדון בדברים ולא רק לדבר, אנחנו רוצים להיות תוצאתיים ואפקטיביים, אחת הדרכים והיא מבשילה השנה כאשר חמש ועדות של הכנסת יורדות לכאן ודנות בנושא שהוועדה קובעת.
30709: חברי הכנסת הם לא ת"פ כנס שדרות אלא הדברים מוכרעים בכנסת, גם אם ועדת הכנסת באה לכאן כי עדיין היא ועדה של הכנסת ולא ועדה של כנס שדרות אבל זה יוצר גם את החיבור עם המקום ועם האנשים.
30709: בסופו של דבר זה גם משפיע על הנושאים וזה בעיקר מאפשר המשכיות כך שהנושאים שעולים כדין ועדה או כדין נושאים כאלה, עושים אחריהם מעקב והם מגיעים לפרקם ומבשילים.
30709: הבוקר התחלנו עם 1,400 אנשים ויש לנו בעיה להכיל את כל האנשים שמגיעים.
30709: הוועדות יושבות כאן משום שאתם עבדים של קציני הביטחון למיניהם והם אמרו שאי אפשר לשבת במקום אחר אלא צריך לשבת במקום מוגן.
30709: אמנם אין מיזוג אוויר, אבל ההגעה שלכם לכאן היא משב רוח מרענן.
30709: אנחנו נמשיך במסורת הזאת, נמשיך להזמין ולהיות בית פתוח וגם נמשיך ונדון אחר כך כדי לראות שהדברים שאנחנו רוצים בהם אכן יתממשו.
30709: יש לי בקשה אחת ואני לא יודע אם היא פוליטית או לא.
30709: אנחנו מציינים היום בערב 60 שנים לעיירות הפיתוח.
30709: אני אומר לכם את הדברים מי שלא גדל בעיירת פיתוח – גדלתי במושב קטין בשם היוגב בעמק יזרעאל, אבל אני מכיר את ההוויה הזאת כי מהצד השני של היוגב הייתה מעברה בשם מנסי ואני זוכר עד היום את כל האנשים שם.
30709: אני אומר לכם שיש כאן עוול היסטורי.
30709: יש כאן כביש שעובר בין ספיר ושער הנגב והמפעלים לבין שדרות אנשים אומרים שמצד אחד של הכביש זאת ארץ ישראל החלוצית, מלח הארץ, אלה שהקימו את המדינה, ומצד שני ארץ ישראל השנייה.
30709: עד היום כך קוראים לזה.
30709: למה?
30709: לא מעניין אותי העוול ההיסטורי, חשוב ככל שיהיה, אלא בעניין הזה אני רוצה להיות מעשי.
30709: אנחנו מציינים את זה היום ובאים עם דרישה ואני מבקש את תמיכתם בה והיא שביום העצמאות השנה זה יהיה הנושא ואת המשואות בהר הרצל ידליקו אנשי עיירות הפיתוח.
30709: זה דבר שמגיע להם לא פחות מאשר מגיע לאנשי תל אביב.
30709: זה יותר אקט פורמלי ותודעתי, אבל הוא מוביל אחר כך לדברים.
30709: אני מבקש מכל מי שנמצא כאן, בעיקר מכם, את תמיכתכם.
30709: זה עבר לוועדת טקסים וסמלים בראשות שר התיירות והיא תדון בזה בקרוב.
30709: אנחנו העברנו דרישה והערב בטקס הפתיחה, בערב הפתיחה, זה יהיה הנושא המרכזי.
30709: ברוכים תהיו.
30709: הנושא הוא חשוב, הפעולה שלכם חשובה, הוועדה חשובה, הילדים הם אחד משני הציבורים הכי מדוכאים ומופלים לרעה בישראל.
30709: דיברתי קודם עם צעירים ואתם יודעים מה חציון הגילאים בישראל?
30709: מה הגיל מתחתיו יש 50 אחוזים מהאוכלוסייה ומעליו 50 אחוזים מהאוכלוסייה?
קריאה: 26.
30709: פעם ראשונה מישהו מתקרב למספר הנכון.
30709: הם אמרו 45-50, אבל החציון הגילי בישראל הוא 27 וחצי.
30709: זה אומר שגיל 50 אחוזים מהאוכלוסייה שלנו היא פחות מ-27 שנים.
30709: מי סופר אותם?
30709: אפילו הם לא סופרים את עצמם ברצינות.
30709: לכן תודה על עצם ההגעה וברוכים תהיו.
דני דנון: גם בכנסת הדיונים פתוחים ומי שרוצה לדבר, יוכל לעשות זאת.
דני דנון: אני אפתח ואספר מה קרה לי הבוקר.
דני דנון: הייתי צריך לצאת מהבית מוקדם בבוקרא, הייתי בסיור בניצן עם חבר הכנסת אורי אורבך, אבל לפני צאתי לבן שלי שהוא בן 8 היו עשר דקות פנויות והוא רצה לפתוח את הטלוויזיה.
דני דנון: אני יודע שבשעה 7:30 בבוקר משודר מבזק החדשות ואני לא יודע מה הוא עומד לראות באותו מבזק.
דני דנון: לכן שאלתי אותו אם הוא בטוח שהוא רוצה לראות עכשיו חדשות ואולי כדאי שנעשה משהו אחר, ואכן ניצלנו את חמש הדקות למשהו אחר.
דני דנון: קיימת ההתלבטות היום יומית כאשר הכל פתוח, האינטרנט והטלוויזיה, אבל רוב השידורים בטלוויזיה ובאינטרנט מיועדים למבוגרים.
דני דנון: אני ארצה לשמוע מהאנשים שמצויים בתחום סקירה האומרת מה מיועד היום לילדים, ואני יודע שיש שידורים שמיועדים לילדים, אבל השאלה אם מבחינה מערכתית יש התייחסות לתוכניות לילדים ולממשקים שנוגעים בילדים.
דני דנון: הדבר השני שהוא גם קשור לפחדים זה שיש הרבה מאוד תוכניות שלא מיועדות לילדים אבל הילדים צופים בהן אם נרצה או לא נרצה.
דני דנון: אני רוצה לגעת בהתמודדות שלנו כחברה בתכנים שילדינו רואים גם כאשר הם לא מיועדים להם.
דני דנון: בוועדה הזו כבר דנו פעמים רבות בכל נושא הפרומואים, ודרך אגב, יש גם פרומואים לחדשות והם משודרים בשעות מוקדמות וכאשר ילד רואה מבזק בשעה 5 או 6, והוא רואה דברים שהוא לא צריך לראות, אנחנו צריכים להתמודד עם זה.
דני דנון: אני רוצה לבקש קודם כל מיובל גוז'נסקי – שלאמך יש מניות יסוד בוועדה לזכויות הילד, אבל לא בגלל זה אתה נמצא כאן היום – להתייחס לנושא.
דני דנון: תציג את עצמך ותן לנו בבקשה תמונה קצרה על המצב הנוהג היום.
יובל גוז'נסקי: שלום לכולם.
יובל גוז'נסקי: שמי יובל גוז'נסקי ואני ראש מסלול עיתונות וטלוויזיה במכללת ספיר.
יובל גוז'נסקי: אני חושב שאנחנו צריכים לזכור קודם כל שילדים זכאים לקבל מידע בדיוק כמו כל אזרח במדינת ישראל.
יובל גוז'נסקי: דיבר קודם עוזי דיין על החציון.
יובל גוז'נסקי: כמו כל אזרח במדינת ישראל מגיע לילדים לקבל את המידע ובעיניי זאת נקודת המוצא החשובה שצריך לצאת ממנה.
יובל גוז'נסקי: השיח שמדבר על פחד וחשש מחשיפה הוא שיח מסוג שבעיניי הוא לוקה בחסר.
יובל גוז'נסקי: הוא לוקה בחסר מאחר שהשיח הנכון הוא להקנות כלים לילדים כדי שידעו להתמודד עם חדשות כי אין מה לעשות, אם יש אירועים, הילדים ישמעו עליהם.
יובל גוז'נסקי: השאלה אם אנחנו מאפשרים להם מהדורת חדשות משל עצמם שיכולה לספר את זה בגובה העיניים, בכלים שמתאימים לילדים, או שאנחנו משאירים את זה לרמה שהיא רמה של צפייה שהיא לא תמיד מתאימה להם.
יובל גוז'נסקי: בעידן הרב ערוצי, ילדים נחשפים למדיות ואין כמעט יכולת להגביל את החשיפה שלהם למדיה.
יובל גוז'נסקי: מה שהם החמיצו אתמול בטלוויזיה, הם קולטים היום באינטרנט, ואם לא, אז ב-VOD, ואם לא, אז בסלולר.
יובל גוז'נסקי: היכולת להגביל את זה היא מאוד מאוד קטנה.
יובל גוז'נסקי: אני חושב שהמהלך החשוב והמרכזי שאנחנו צריכים לעודד כחברה הוא לעודד אותם לדעת לצרוך את החדשות, לדעת להכיל אותם, ללמוד איך קוראים חדשות, איך רואים חדשות, וכאן בעיניי נכנסים שני המסרים החשובים כאשר האחד הוא משרד החינוך.
יובל גוז'נסקי: מסתבר שמשרד החינוך מלמד תקשורת רק מגיל תיכון, מכיתה י' והלאה.
יובל גוז'נסקי: זאת אומרת, כל החינוך שהיה בבית הספר היסודי בנושא של חינוך לצפייה ולייצור של חדשות, כל הדבר הזה לא קיים יותר במערכת החינוך.
יובל גוז'נסקי: אנחנו מדברים על גופים שמפיקים חדשות - ויש את זה גם בטלוויזיה, בערוץ הראשון ובערוץ הילדים, שם משודרות חדשות 5:30 כאשר הערוץ הראשון משדר כל יום בשעה 4:00 מהדורה לילדים, ובאינטרנט אפשר למצוא אתר סנונית של האוניברסיטה העברית והוא אתר של חדשות לילדים.
קריאה: גם אנחנו משדרים באתר הזה.
יובל גוז'נסקי: אבל השידור העיקרי שלכם הוא השידור החי בטלוויזיה.
יובל גוז'נסקי: אני מדבר על אתר של עמותת סנונית והוא נקרא גלים.
יובל גוז'נסקי: מי שמפעיל אותו, זאת עמותת סנונית של האוניברסיטה העברית.
יובל גוז'נסקי: בעיניי חשובה זכות נוספת של ילדים שקשורה לאמנה לזכויות הילד וזאת הזכות של הילדים להשתתפות.
יובל גוז'נסקי: הזכות להשתתפות אומרת שהם גם צריכים להיות לא רק שותפים פסיביים כמו המבוגרים שצופים בחדשות אלא הם גם יהיו שותפים בעשייה של החדשות.
יובל גוז'נסקי: כאן נכנסת השאלה שכאשר מדברים עם אנשים שמייצרים חדשות לילדים, אומרים שהילדים לא יודעים.
יובל גוז'נסקי: כדי למצוא ילד אחד או שניים בתוך מדינת ישראל, אני צריך להכשיר אותם וללמד אותם.
יובל גוז'נסקי: כאן לטעמי נכנס משרד החינוך.
יובל גוז'נסקי: משרד החינוך היה יכול בתוך מערכת החינוך, בכיתות ה', ו' ו-ז', כאשר הילדים כבר יודעים לכתוב, ללמד שיעורים על עיתונות, על איך קוראים עיתונות, להתחיל את הבוקר בקריאת עיתון, ואז אתה נותן לילד כלים להתמודד.
יובל גוז'נסקי: הילדים שלי פותחים את הבוקר בקריאת עיתון הבוקר שמגיע הביתה.
יובל גוז'נסקי: הם יושבים על הרצפה ומדפדפים בו ואני לא יכול למנוע את זה מהם.
יובל גוז'נסקי: אני יכול לתת להם אולי כלים איך להתמודד, להרגיע חששות, כן להימנע מפחדים.
יובל גוז'נסקי: אם כן, בעיניי אלה הן שתי הנקודות: האחת, משרד החינוך, להחזיר את ההוראה של התקשורת והעיתונות למערכת החינוך בגיל בית הספר היסודי, והשנייה, לנסות לעודד יצירה של מהדורות חדשות מיוחדות לילדים.
דני דנון: לערוך 10 אין תוכנית כזאת?
יובל גוז'נסקי: המהדורה שמשודרת בערוץ הילדים ביום חמישי בשעה 5:30 והיא נקראת חדשות 5:30, מגיש אותה גיא זוהר אבל ערוץ 10 הוא בעצם הגוף המפיק וערוץ הילדים הוא הערוץ המשדר.
יובל גוז'נסקי: הם משדרים את זה בשידור חוזר ביום שבת בשעה 10 בבוקר, אז כמובן זה פחות רלוונטי לשומרי שבת למשל.
קריאה: זאת מהדורה שבועית?
יובל גוז'נסקי: מהדורה שבועית.
דני דנון: לערוץ הילדים אין חדשות יומיות אלא פעם בשבוע.
יובל גוז'נסקי: נכון.
דני דנון: מה קורה בערוץ הראשון?
דניאלה גרדוש: יומית.
דניאלה גרדוש: ביום חמישי משודר סיכום.
דני דנון: ארבע מהדורות ומהדורת סיכום השבוע.
יובל גוז'נסקי: שאר ערוצי הילדים לא משדרים.
דני דנון: מה לגבי אתר האינטרנט?
יובל גוז'נסקי: באתר האינטרנט, אני יודע רק על האתר הזה של גלים.
דני דנון: בכל אתרי החדשות, אין אתר לילדים?
יובל גוז'נסקי: אין.
יובל גוז'נסקי: כאן אם נותנים את אותו סיפור, בכלים, בצורה של הגשה מיוחדת לילדים, כמובן שאנחנו מחנכים את האזרח לכך שהוא יודע לקרוא חדשות.
יובל גוז'נסקי: אזרח שמעורב, כאשר הוא יגיע לגיל 18 ויצטרך להצביע, גם יהיה מעורב בחדשות וידע מה קורה במדינת ישראל, כך שכמובן הוא יהיה אזרח שידע לקרוא חדשות כי הוא קיבל את הכלים שאומרים לו איך קוראים חדשות ואיך מתייחסים אליהן.
מנשה סמירה: תגדיר ילדים.
יובל גוז'נסקי: אני מדבר על ילדי בית הספר היסודי.
מנשה סמירה: מה קורה בעולם בנושא הזה?
יובל גוז'נסקי: ל-BBC יש מהדורה נפלאה כבר מזה שנים.
מנשה סמירה: יומית?
יובל גוז'נסקי: יומית.
דניאלה גרדוש: יש עשרים מדינות.
דניאלה גרדוש: לפני שנה עשיתי כנס בינלאומי ולכן אני יודעת שיש עשרים מדינות שמחוברות לאיגוד השידור האירופאי, שאלה ערוצים ציבוריים.
דניאלה גרדוש: המדינות הן מירדן, דרך תורכיה, דרך הולנד, שוודיה, גרמניה, שיש להן תוכניות חדשות לילדים.
דניאלה גרדוש: בחלק מהמקומות התוכניות משודרות פעם בשבוע ובחלק מהמקומות התוכניות הן יומיות.
דניאלה גרדוש: אנחנו עושים אתם חילופים.