GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוכי בן מלך: איפה זה בא לידי ביטוי, ההתמקצעות?
דני דנון: אני מסכים אתך.
דני דנון: לגבי הפנסיה, במצב הנוכחי זו האחריות של המטפלת להפריש לפנסיה.
דני דנון: אבל יש תשובה לגבי ותק?
שלומי דוד: אין ותק, זה מחיר קבוע.
שלומי דוד: כמה שנים מטפלת יכולה לעשות את העבודה הזאת?
שלומי דוד: מה, עד גיל 50?
שלומי דוד: עד גיל 55?
שלומי דוד: עד גיל 60?
שלומי דוד: לפי החוק זה עד גיל 65, תראה לי מטפלת שעובדת עד גיל 65 בעבודה הקשה הזאת.
טובה אמיר: סליחה, אני עובדת 20 שנה כבר.
שלומי אמיר: אני אומר שזה מאוד קשה, זו עבודה פיזית קשה.
שלומי אמיר: ולפי החוק עכשיו עד גיל 65 תמשיכי לעשות את העבודה הקשה הזאת ותמשיכי לקבל את אותו שכר.
שלומי אמיר: אין הבדל בינך לבין אחת שעכשיו התחילה לעבוד, כי אתן מקבלות אותו שכר.
שלומי אמיר: על זה אני מדבר.
נרדה שלום: הפתרון לזה הוא להפוך אותן מעצמאיות לשכירות.
דני דנון: בנושא של המעבר מעצמאות לשכירות נשמעת חצי מסויג.
דני דנון: בבית הזה, כשאתה חצי מסויג אז זה לא קורה; אם אתה נחרץ אז יש סיכוי שאולי זה יקרה.
דני דנון: אני חושב שאתם צריכים לבוא בצורה הרבה יותר נחרצת.
דני דנון: אמרתי בתחילת דבריי שתבוא חקיקה מצד כזה או אחר.
דני דנון: אתם צריכים לבוא עם הדברים החשובים לכם ולהילחם עליכם.
דני דנון: הנושא של המעבר שלהן למעמד של שכירות, עם תנאים, פנסיה וותק – אני חושב שמי שעובד יותר שנים צריך להרוויח יותר כסף.
שלי יחימוביץ': איזה פנסיה?
שלי יחימוביץ': איזו ותק?
שלי יחימוביץ': אתה יכול לראות את המכסימום שמרוויחה מטפלת במעון של נעמ"ת.
שלי יחימוביץ': תאמין לי, מגיע להן להרוויח משכורת נורמלית, הן לא צריכות לשאוף להגיע לשכר המינימום במשק.
שלי יחימוביץ': כבר דיברנו על היקף העבודה העצום שלהן, אם הן יהיו שכירות אני לא יודעת מה יהיה.
שלי יחימוביץ': העניין הוא שוותק, שזה דבר בסיסי ששכיר מקבל, הן לא מקבלות.
שלי יחימוביץ': צריך למצוא להן פתרון בתוך המסגרת הייחודית שהן מקיימות.
שלי יחימוביץ': אני לא בטוחה שהרעיון שהן יהיו שכירות של העירייה או של התמ"ת הוא לטובתן.
איתי סבירסקי: אני יודע שמשרד התמ"ת ומשרד האוצר מתנגדים לזה באופן נחרץ.
איתי סבירסקי: אם רק תזכירו את הדבר הזה לא תקבלו שום דבר.
דני דנון: מה אתם מציעים בנושא הוותק?
איתי סבירסקי: הוותק הוא קריטריון שצריך לקחת אותו בחשבון לצורך בניית התעריף.
איתי סבירסקי: ברשותך, אני רוצה לדבר על היבט נוסף של ההפרטה, שהזכרתי קודם.
איתי סבירסקי: בהצעות החוק שראינו בעבר הוזכרו מבדקות שכר, הפרטה של הפיקוח.
איתי סבירסקי: הייתה כוונה כזאת בחוק וכרגע החוק מוקפא או לא מקודם אז זה לא קורה בשטח.
איתי סבירסקי: בפועל, כמו שאמר מר דוד, זה קורה בשטח.
איתי סבירסקי: הפיקוח כבר הולך ומופרט באופן מואץ.
איתי סבירסקי: יש שלושה זכיינים, בחלוקה לפי המגזרים.
איתי סבירסקי: אנחנו עוקבים אחר העניין הזה בדאגה רבה.
איתי סבירסקי: מעבירים כאן פיקוח מגורם של המדינה, גורם ציבורי, שאפשר לקוות שטובת הילד, טובת המטפלת וטובת ההורים יהיו לנגד עיניו לגורם פרטי, שהאינטרסים הכלכליים יהיה לנגד עיניו בראש ובראשונה.
איתי סבירסקי: אנחנו חוששים מזה, ואנחנו כבר רואים דוגמאות להתנהלות בעתיד, שהיא שונה מההתנהלות ברשויות.
איתי סבירסקי: למשל, הנושא של עצם ההתארגנות.
איתי סבירסקי: בעוד שברשויות – וצריך לשבח את העניין הזה – לא הפריעו למהלך ההתארגנות, לא היו התנכלויות, בגופים הפרטיים הללו – למשל חברת "נאות מרגלית", שהיא הזכיין במגזר החרדי – היו איומים בשל ההתארגנות.
איתי סבירסקי: אומרים למישהי שמקדמת את הדברים מטעם "כוח לעובדים": אנחנו נטפל בך באופן אישי.
איתי סבירסקי: יש אמירות מהסוג הזה וצעדים שמתחילים לנקוט בהם, ואנחנו חוששים שזה בדיוק מה שהולך לאפיין את הגופים הפרטיים האלה.
שלומי דוד: אלה לא גופים פרטיים, אלה גופים ציבוריים.
שלומי דוד: לפחות החברה למתנ"סים מאוד עודדה את העניין הזה.
איתי סבירסקי: אני לא מתייחס לחברה למתנ"סים.
שלומי דוד: עובדה שאני מגיע לדיון כזה חשוב, כי אני חושב שהמדינה צריכה ללכת עוד צעד קדימה, מעבר למה שאתה רוצה.
איתי סבירסקי: התייחסתי לגופים "נאות מרגלית" ומכללת סחנין במגזר הערבי.
איתי סבירסקי: אלה שני הגופים שאנחנו מכירים.
איתי סבירסקי: דוגמה נוספת היא ביטוח צד ג', ביטוח שהמטפלת אמורה לדאוג לו בעצמה ולנסות להגיע לביטוח בסטנדרטים שהתמ"ת מכתיב, הוא כמה שיותר זול.
איתי סבירסקי: אנחנו, במסגרת ארגון "כוח לעובדים", מנסים לנצל את יתרון הגודל ולהגיע לביטוח שעומד בסטנדרטים אבל הוא כמה שיותר זול עבור כל מטפלת.
איתי סבירסקי: בחברת "נאות מרגלית" ביישוב אלעד לא מאפשרים את הדבר הזה.
איתי סבירסקי: אומרת החברה: אני זו שאארגן עבורכן את הביטוח ובתעריפים שאני אקבע.
איתי סבירסקי: ובכלל לא מראים להן את הפוליסה, לא משתפים אותן בכל העניין הזה.
איתי סבירסקי: קובעים להן את התעריף מגבוה, וזה תעריף שהוא גבוה משמעותית ממה שיכולות היו להשיג אחרת.
רחל אברהם: וכאן הן חותמות על החוזה, שהן מסכימות שהמפריט יעשה להן ביטוח צד ג'.
רחל אברהם: למרות שהן בתוך האיגוד, והשגנו מחיר זול, המפריט לא מרשה.
רחל אברהם: הוא החתים אותן בשנה שעברה על הטופס הזה, שהיא מחויבת לחברת "שלהבת", שזו חברה של המפריט.
רחל אברהם: היא רק נותנת את הכסף, היא אפילו לא יודעת מה הפוליסה.
רחל אברהם: התקשרנו כדי לדעת מה הפוליסה – הם לא אומרים.
רחל אברהם: רק "נאות מרגלית" יודעת מה הפוליסה שהמטפלת משלמת.
רחל אברהם: הפקרות.
רחל אברהם: דבר נוסף, דמי הרישום.
רחל אברהם: ההורים משלמים ביטוח תאונות אישיות בנוסף.
רחל אברהם: בכל הארץ שום הורה לא משלם ביטוח תאונות אישיות, זה נגבה מדמי הרישום.
רחל אברהם: מפריט גובה תשלום נוסף של 32 שקלים.
רחל אברהם: זה נשמע מעט, אבל אם יש לו 500 משפחתונים ובכל משפחתון חמישה ילדים, תעשו חשבון כמה כסף מקבל מפריט.
רחל אברהם: זה המון כסף.
רחל אברהם: ההורה משלם, הוא לא יודע שצריך להוריד את זה מדמי הרישום.
דני דנון: יש מנגנון הידברות קבוע בין נציגים של המטפלות לבין התמ"ת?
דני דנון: איך הדיאלוג מתבצע?
איתי סבירסקי: לא מספיק מסודר.
טובה אמיר: יש נציגות קבועה של "כוח לעובדים", שהן נציגות של המטפלות.
דני דנון: אבל איך הדיאלוג מתבצע?
דני דנון: אחת לחודש או שבכל פעם שיש בעיה מכבים שריפה?
איתי סבירסקי: הייתה תקופה ארוכה שהייתה החרמה, לא הייתה בכלל הידברות.
איתי סבירסקי: לאחרונה, בעקבות התערבות של השר יש מוכנות להידברות.
איתי סבירסקי: זה עדיין קשה מול האגף, אבל אני מקווה שזה יהיה יעיל בחודשים הקרובים.
דני דנון: התחלנו בחקיקה ואנחנו מסיימים בחקיקה.
דני דנון: החקיקה מתקדמת, הנושא של הרציפות לא אושר אבל זה היה זמני.
דני דנון: יש הצעת חוק של התמ"ת, שנבקש תסקיר שלה, נלמד אותה ונעביר אותה לידי המטפלות והארגונים השונים כדי שתדעו להתכונן למה שבא אליכם ותוכלו לשפר עמדות בהליך החקיקה.
דני דנון: הדברים שהועלו פה, צריך לנסות להעביר אותם הלאה.
דני דנון: אקריא את הצעת ההחלטה.
דני דנון: הוועדה לזכויות הילד מודה למטפלות המשפחתונים על הטיפול המסור בילדי ישראל.
דני דנון: הוועדה קוראת לשר התמ"ת לפעול לעדכון התעריפים והגדלת שכר המטפלות שבאחריות משרד התמ"ת.
דני דנון: הוועדה מבקשת לקבל פירוט ממשרד התמ"ת על השימוש שנעשה בדמי הרישום ופרטים נוספים, שיועברו בנייר מסודר לידי הוועדה.
דני דנון: הוועדה פונה לשר התמ"ת להעביר לחברי הוועדה בהקדם את תסקיר הצעת החוק הממשלתית, לעיון חברי הוועדה.
דני דנון: ברגע שנקבל את הצעת החוק הממשלתית נעביר אותה גם אליכם, ואני מניח שנתכנס פה שוב על מנת לדון בנושא של הפיקוח.
דני דנון: לאנשי התמ"ת אני ממליץ למסד את הפורום של דיאלוג קבוע אחת לחודש, של שולחן עגול.
דני דנון: אם תרצו, אנחנו ניתן לכם את השולחן כדי שתשבו.
דני דנון: חשוב שיהיה פורום כזה, שתפגשו פעם בחודש ללבן את הנושאים.
דני דנון: זה יכול, לקראת החקיקה, להביא אתכם יותר חזקים מול כל הצדדים האחרים.
איתי סבירסקי: אפשר להחלטה את הנושא של המגזר הערבי?
איתי סבירסקי: זה משהו שהוא אקוטי ועלה כאן.
איתי סבירסקי: זה באמת מזעזע, המצב הזה.
דני דנון: כן, אין שום בעיה.
דני דנון: אנחנו רואים בחומרה את העובדה שברוב המגזר הערבי לא נעשית גבייה של תשלומי הורים.
דני דנון: תודה רבה, אני נועל את הישיבה.
דני דנון: שלום, אני פותח את ישיבת הוועדה.
דני דנון: אנחנו ביקשנו מהמרכז מידע על מנת לבדוק איך הקצוצים בתקציבים משליכים על תקציבי כל המשרדים השונים הנוגעים לנושא.
אשר אור-נוי: אני נציג משרד הבריאות.
אשר אור-נוי: אני מוחה על הכותרת.
אשר אור-נוי: אין במשרד הבריאות קיצוץ במערך ההתפתחותי שהוא מפעיל.
אשר אור-נוי: להפך, יש תוספת תקציבית.
אשר אור-נוי: הכותרת ממש לא מתאימה.
אשר אור-נוי: יש בעיה מקומית שלא קשורה למשרד הבריאות.
אשר אור-נוי: אני מגיש מחאה פורמאלית על הכותרת.
דני דנון: רשמנו את ההערה שלך.
דני דנון: לא ניכנס לזה כרגע, אבל יכול להיות שבתקציב 2010 העניין של הקיצוץ יהיה רוחבי בכל הארץ.
דני דנון: אנחנו מתחילים עם מקרה נקודתי, ויכול להיות שהמקרה הזה יוביל גם למקומות אחרים בארץ.
דני דנון: הפנייה היתה נקודתית בקריית שמונה.
דני דנון: יגאל בוזגלו, חבר המועצה, תן לנו סקירה קצרה על מה קרה ולמה אנחנו פה.
יגאל בוזגלו: אני רוצה להודות לך על העלאת הנושא בפורום כזה מכובד.
יגאל בוזגלו: זה רק מראה שהרגישות שלך היא בראש מעינך.
יגאל בוזגלו: מגיע לך מילים חמות.
יגאל בוזגלו: אני לא רוצה לקשור את נושא התפתחות הילד בקריית שמונה להזנחת הפריפריה, כי אז אני אבלע את הנושא הזה בתוך הפריפריה.
יגאל בוזגלו: אני דווקא רוצה להציג עובדה בשטח.
יגאל בוזגלו: העובדה בשטח היא שהמרכז להתפתחות הילד שהוא על סף קריסה מונה 532 ילדים מקריית שמונה והאזור עם בעיות פסיכולוגיות-מוטוריות והתפתחותיות.
יגאל בוזגלו: יש שם ילדים אוטיסטים עם בעיות קשות מאוד, והם אינם מקבלים את השירות.
דני דנון: על איזה גילאים מדובר?
יגאל בוזגלו: מדובר על גיל לידה עד 9.
יגאל בוזגלו: הם אינם מקבלים את השירות, התרופה והעזרה מהאנשים המקצועיים.
יגאל בוזגלו: כל מדינה נאורה אחרת בעולם לא תיתן למחדל הזה להתקיים אפילו רגע אחד.
יגאל בוזגלו: זה לא קשור לפריפריה, אלא לטיפול בילדים.
יגאל בוזגלו: אני לא חושב שמדינה יכולה לזרוק לכלבים 530 ילדים בעלי מומים ומוגבלויות.
יגאל בוזגלו: אנחנו חייבים להושיט עזרה לילדים האלה.
יגאל בוזגלו: חייבים להחזיר להם את החיוך ואת הזכויות שלהם.
יגאל בוזגלו: מי שלא מתקצב את המרכז הזה, צריך לפעול נגדו בסנקציות.
עפו אגבאריה: למי שייך המרכז הזה?
יגאל בוזגלו: המרכז הוקם על ידי הרשויות.
דני דנון: יו"ר העמותה, מה השתנה השנה משנה שעברה?
יעקב גלי: שלושה גורמים שהיחידה עומדת עליהם: קופות החולים, משרדי הממשלה והרשויות באזור לא פועלים השנה, כל אחד מהנימוקים שלו.
יעקב גלי: קופות חולים כללית טוענת שיש להם קיצוץ רוחבי וכתוצאה מזה הם קיצצו גם לנו.
דני דנון: בוא תדבר איתנו במספרים.
דני דנון: מה התקציב של המרכז בשנת 2008?
יעקב גלי: שני מיליון שקלים בערך.
דני דנון: מה היה מקור ההכנסות?
יעקב גלי: שלושת הגורמים האלה: קופות חולים, רשויות ומשרדי ממשלה.
יעקב גלי: אני כן כולל כאן את משרדי הממשלה, כיוון שבכל זאת היתה לנו הקצבה של משרד הבריאות.
אשר אור-נוי: 3 שנים אין לכם הקצבה.
דני דנון: בשנת 2008 מקור ההכנסה היה מקופות חולים, רשויות ומשרדי ממשלה.
יעקב גלי: כן.
דני דנון: זה ניתן פר ילד שנמצא במכון.
דני דנון: מה קורה בשנת 2009?
יעקב גלי: קופת חולים כללית עשתה קיצוץ רוחבי.
יעקב גלי: למרות שהיה לנו איתם הסכם גלובאלי, הם לא עמדו בו.
יעקב גלי: לזה הצטרף העניין של משרדי הממשלה.
יעקב גלי: פרופ' אור נוי אומר שכבר שלוש שנים לא היתה הקצבה כזו, אבל זה לא משנה.
יעקב גלי: ההקצבה הזו של משרד הבריאות קוצצה לחלוטין.
יעקב גלי: היו 150,000 שקלים לשנה שקוצצו לחלוטין.
יעקב גלי: אנחנו היינו מאוד רוצים שיחזירו לנו את זה.
יעקב גלי: אולי בלעדי שני אלה היינו מסתדרים איכשהו, אבל הרשויות גם כן מצמצמות כתוצאה מתוכנית הבראה.
יעקב גלי: שלושת הצמצומים האלה בבת אחת לעומת שנים עברו, עשויים להביא את היחידה לקריסה מוחלטת.
דני דנון: איזה רשויות משתמשות בשירותים האלה?
יעקב גלי: קריית שמונה, מועצה אזורית גליל עליון ומבואות חרמון.
קריאה: רמת הגולן.
יעקב גלי: הילדים באים אלינו מרמת הגולן, ואנחנו לא גובים מהם כסף.
יעקב גלי: עכשיו הודענו לכל הרשויות ברמת הגולן, שבמידה ולא נצא מהישיבה הזו עם איזשהו דבר ממשי, כל ילד יצטרך לשלם.
עפו אגבאריה: אז מי הבעלים בכל זאת?
יעקב גלי: הבעלים הם שלושת הגורמים האלה.
קריאה: זו עמותה.
עפו אגבאריה: זו עמותה פרטית.
יעקב גלי: כאשר גורם מוניציפאלי אחד לא מעביר את הכסף, אחרים אומרים שהם לא פראיירים.
דני דנון: איזה רשויות לא העבירות את התקציב?
יעקב גלי: גליל עליון.
יעקב גלי: הם אומרים שבגלל שקריית שמונה לא מעבירה, גם הם לא מעבירים.
דני דנון: מול איזה משרד אתם עובדים בעיקר?
דני דנון: מי האבא שלכם?
עפרה שמחאי: מבואות חרמון ומטולה.
יעקב גלי: משרד הבריאות.
יעקב גלי: יותר בעצה, בהדרכה ובפיקוח, אבל לא בכסף.
עפרה שמחאי: בביקורת.
עפרה שמחאי: לא מזמן היתה ועדת ביקורת.
דני דנון: זה טוב ביקורת.
יעקב גלי: אנחנו לא מתנגדים לביקורת.
רחל פרץ: אני חייבת לציין את הנכונות והזמינות.
רחל פרץ: כל פעם שאנו נזקקים לפרופ' אור נוי, הוא נמצא שם בשבילנו.
דני דנון: אני רוצה לדעת מה קורה במקומות אחרים.
דני דנון: המרכזים האלה הם לא רק בקריית שמונה.
דני דנון: יש כאלה בכל הארץ.
מיכאל דוידוביץ: אני נציג מכבי שירותי בריאות.
מיכאל דוידוביץ: אצלנו התקציב המיועד להתפתחות הילד רק עולה.
מיכאל דוידוביץ: אלה הנתונים שיש למשרד הבריאות.
מיכאל דוידוביץ: בשנת 2007 מכבי הוציאה 59,000,000 לנושא, והשנה זה כבר מעל 69,000,000 שקלים.
מיכאל דוידוביץ: כלומר, התחום של התפתחות הילד לא רק שהוא לא עובר צמצום, אלא עובר הרחבה במכבי.
מיכאל דוידוביץ: הוא כולל יותר אנשים, יותר התקשרויות.
מיכאל דוידוביץ: לכן, הדיון הזה כאן מפתיע אותי.
מיכאל דוידוביץ: אני יודע מה קורה במכבי בצפון, ואני יודע שנעשה הסכם לטובת שני הצדדים.
רחל פרץ: אנחנו עדיין במשא ומתן מול מכבי להסדר על תשלום עבור בדיקות הרופא.
דני דנון: האם נתקלתם בדברים דומים?
מיכאל דוידוביץ: אני לא נתקלתי בדבר כזה.
מיכאל דוידוביץ: יש מרכזים לגיל הרך באזורים רבים בארץ, ואני לא נתקלתי בדבר כזה.
עפו אגבאריה: אז קופת חולים מכבי מפעילה מרכזים להתפתחות הילד באופן עצמאי.
מיכאל דוידוביץ: אנחנו קונים את השירותים שלנו, ואנחנו משלמים על פי הסכם.
רחל פרץ: אנחנו נותנים שירותים לקופות החולים, וקופות החולים משלמות, כל קופה לגופה.
אבי דיכטר: האם יש גוף מקביל לעמותה הזו, שקופות החולים או גוף אחר קונה מהם שירותים?
אבי דיכטר: האם זה הגוף היחיד באזור?
רחל פרץ: באזור, כן.
מיכאל דוידוביץ: יש בבית חולים בצפת.
יגאל בוזגלו: הוא משלים.
יגאל בוזגלו: הוא לא במקום.
יגאל בוזגלו: בקרית שמונה והסביבה, אין למבואות חרמון, לגליל עליון, לרמת הגולן ולעיר עצמה מוסד אחר בו הם מטופלים.
אשר אור-נוי: אני רוצה לצייר לכם את התמונה בחמש דקות, כדי שנבין שזו בעייתית שדורשת פתרון.
אשר אור-נוי: יש במדינת ישראל, ומשרד הבריאות מכיר בכך, 33 מכונים – מערכות שמופעלות על ידי המדינה בבתי חולים ממשלתיים או על ידי קופות החולים.
אשר אור-נוי: אלה מערכות גדולות שבהן מתבצעת אבחון וטיפול של ילדים עם בעיות התפתחותיות.
אשר אור-נוי: כדאי לזכור, שבמדינת ישראל מאובחנים בשנה לפחות כ-20,000 ילדים עם בעיות התפתחותיות.
אשר אור-נוי: זה יותר מ-10% של השנתון.
אשר אור-נוי: כלומר, מדובר על מאסה חשובה ביותר.
אשר אור-נוי: אין ספק, שדין כל ילד כדין כולם.
אשר אור-נוי: בנוסף, יש 62 יחידות כדוגמת קריית שמונה.
אשר אור-נוי: היחידות האלה בדרך כלל מופעלות על ידי עמותות ציבוריות בתמיכת הרשות.
אשר אור-נוי: הרשות נותנת מבנה, ניקיון ומזכירות.
יגאל בוזגלו: זה רשות או מספר רשויות?
אשר אור-נוי: לפעמים מספר רשויות.
אשר אור-נוי: כל רחב שיש בו לפחות 20,000 תושבים יש בו יחידה התפתחותית.
אשר אור-נוי: קופות החולים קונות שם שירותים.
אשר אור-נוי: כמה הן משלמות עבור השירותים הללו?
אשר אור-נוי: משרד הבריאות מנוע מלהתערב על פי חוק בריאות ממלכתי.
אשר אור-נוי: אני יכול לומר, שאת השירותים הללו מחויבות לתת הקופות ולא משרד הבריאות.
אשר אור-נוי: אלה שירותים במסגרת חוק בריאות ממלכתי, תוספת שנייה.
אשר אור-נוי: ברוב המקומות הקופות מגיעות להסדר סביר עם היחידות ההתפתחותיות הללו, כך שלפחות הן מסוגלות להתקיים.
אשר אור-נוי: במידה ויש מחסור, המועצה או הרשות המקומית מכסה זאת.
אשר אור-נוי: בקריית שמונה ישנה בעיה, שאני מנסה להתמודד איתה שנים.
אשר אור-נוי: יש קופות שקונות שירותים שם בצורה מאורגנת ומסודרת, משלמות פר טיפול.
אשר אור-נוי: במחוז הצפון של קופת חולים כללית ישנם אזורים שם היא לא מוכנה לשלם פר טיפול, אלא סכום גלובאלי בלבד.
אשר אור-נוי: אתם יכולים לסמוך על הקופה, שהסכום הגלובאלי בדרך כלל יהיה הרבה יותר נמוך מהתעריפים שמשרד הבריאות קבע.
אשר אור-נוי: ברגע שסכום גלובאלי כזה הוא הרבה יותר נמוך, יש ליחידה הזאת אחת משתי אפשרויות:
אשר אור-נוי: האפשרות הראשונה היא לומר שהיא מטפלת רק באיקס ילדים ובכל השאר אני לא מטפלת, כי שילמתם עבור מספר מוגבל של טיפולים.
אשר אור-נוי: אפשרות שנייה, כמו שקורה בקריית שמונה – ואני מברך אותה על זה – היא לומר שמטפלים בכל הילדים, אבל יוצרים גירעון.
אשר אור-נוי: את הגירעון הזה יצרו שני גורמים: הגורם האחד הוא הרשויות.
אשר אור-נוי: אם בעבר הן ממנו, היום הן לא נותנות שום דבר.
אשר אור-נוי: הגורם השני הוא קופת חולים כללית, שטוענת שהם מקבלים סכום גלובאלי.
אשר אור-נוי: אני הבנתי, שהשנה היא אף קיצצה את הסכום הגלובאלי הזה.
יגאל בוזגלו: אבל משרד הבריאות גם קיצץ.
דני דנון: אני רוצה לדעת, מי היום האבא של המרכז הזה.
אשר אור-נוי: יש אבא מקצועי שהוא משרד הבריאות.
אשר אור-נוי: לכן, אנחנו עושים ביקורות.
עפו אגבאריה: מי שעושה את הביקורת הוא קופת החולים או משרד הבריאות?
רחל פרץ: משרד הבריאות.
אשר אור-נוי: מי שאחראי על השירותים הן הקופות ולא משרד הבריאות.
אשר אור-נוי: משרד הבריאות מפקח על מתן השירותים.
דני דנון: אבל אתה דיברת על קופת חולים כללית ועל הרשויות שלא מעבירות תקציב.
דני דנון: אם צריך למקד את מקור הבעיה, האם מדובר בקופת חולים כללית או ברשויות?
רחל פרץ: זה גם וגם.
אשר אור-נוי: הגירעון נוצר חצי-חצי.
יגאל בוזגלו: יש פה התנערות מהילדים האלה, שזקוקים לזריקת עידוד תקציבית.
אבי דיכטר: התעלמות של מי?
יגאל בוזגלו: התעלמות של הרשויות המקומיות, של קופות החולים ושל משרד הבריאות שמתכתב עם האנשים ומורח.
אבי דיכטר: כלומר, אם מדובר במטופלים של קופת חולים מכבי או קופת חולים מאוחדת, אפשר לדעת מהי עלות פר מטופל.
קריאה: 120 שקלים.
אבי דיכטר: האם אפשר לקבל את הנתונים לגבי עלות פר מטופל של קופת חולים מכבי, של קופת חולים מאוחדת, של קופת חולים כללית?
עפו אגבאריה: מה זה 120 שקלים?
דני דנון: פר טיפול.
אבי דיכטר: אם הבעיה מתמקדת בסופו של דבר בקופה אחת, שמשיקולים עסקיים או אחרים הגיעה להסדר עם העמותה על תשלום גלובאלי, שאין בו כדי לכסות את עלות הטיפול, אנחנו יודעים למקד את הבעיה בנושא אחד.
אשר אור-נוי: אני אענה לך.
אשר אור-נוי: אני מכיר את הבעיה שלהם, ואני חושב שאי אפשר לסיים את הישיבה מבלי לפתור להם את הבעיה.
דני דנון: איך פותרים את הבעיה?
אשר אור-נוי: אני רוצה לומר משפט אחד על משרד הבריאות.
אשר אור-נוי: משרד הבריאות תמך.
אשר אור-נוי: עד לפני שלוש שנים היה למשרד הבריאות תקציב לתמוך בכל היחידות ההתפתחותיות, לא רק בקריית שמונה.
אשר אור-נוי: היו אז רק 40 יחידות, והתמיכה של משרד הבריאות היתה בהדרכה של העובדים.
אשר אור-נוי: בעצם כל יחידה ניצלה את הכסף הזה לעניינים שלה.
אשר אור-נוי: אנחנו נתנו בשעתו 10 שקלים לטיפול.
אשר אור-נוי: לפעמים היה מדובר ב-160,000 שקלים ולפעמים ב-140,000 שקלים.
אשר אור-נוי: לפני שלוש שנים האוצר קיצץ את הסכום הזה, ובשלוש השנים האחרונות אנחנו לא תומכים באף יחידה.
אשר אור-נוי: במקביל, אנחנו לא תומכים ביחידה בקריית שמונה.
אשר אור-נוי: לשאלה המרכזית, איפה הרגולאטור – אם תעיינו בחוק בריאות ממלכתי, תראו כי המשא ומתן על הסכום שהקופה רוכשת שירותים הוא בלעדי בין הקופה לספק השירותים.
אשר אור-נוי: היתה לי שיחה בנושא הזה עם מנכ"ל שירותי בריאות כללית לפני חודש.
אשר אור-נוי: הוא אמר שהוא ינסה לטפל בזה, והעובדה היא שהוא לא טיפל בזה.
אשר אור-נוי: להערכתי, התשלום שקופת חולים כללית משלמת פר טיפול הוא 60 שקלים.
אבי דיכטר: מחצית מהסכום שמשלמת קופה אחרת.
אשר אור-נוי: יש יחידות ערביות באזור שגם להן יש את אותה הבעיה.
קעדאן וליד: אני רוצה לתת את הנתונים לגבי המצב באזור המשולש.
קעדאן וליד: אחוז הילדים שם בכפרים מסוימים מגיע כמעט ל-50%.
קעדאן וליד: מכפר קאסם ועד אום אל פאחם יש 4 מכונים להתפתחות הילד.
קעדאן וליד: אחד בבית חולים שניידר באזור פתח תקווה, בית חולים מאיר, לוינשטיין ובבית חולים עפולה.
קעדאן וליד: הקהילתי היחידי הוא במרכז להתפתחות הילד בנתניה.
קעדאן וליד: בכל הכפרים באזור המשולש אין מכון להתפתחות הילד.
קעדאן וליד: יש עמותה אחת שהקימה מכון להתפתחות הילד באום אל פאחם, והיא גם סובלת מאותן בעיות שקיימות בקריית שמונה.
קעדאן וליד: אני עובד במכון להתפתחות הילד בנתניה ובשניידר.
קעדאן וליד: זמן ההמתנה לקבלת טיפול הוא 4 חודשים.
קעדאן וליד: הקולגות יכולות לאמת את הדברים שלי.
קעדאן וליד: בשנת 2007 ד"ר אור נוי פרסם ספר על ילדים עם צרכים מיוחדים בארץ.
קעדאן וליד: הנתונים מזעזעים.
קעדאן וליד: במגזר הערבי האחוזים הם פי שניים בהשוואה למגזר היהודי.
קעדאן וליד: הוא דיבר גם על הילדים עם לקויות למידה שעכשיו הולכים להכיר בהם כבעלי צרכים מיוחדים.
קעדאן וליד: פרופ' ג'באר מטייבה פרסם סטטיסטיקה שמצביעה על כך, ש-30% מהילדים בטייבה סובלים מלקויות למידה, הפרעות התנהגויות והפרעות קשב וריכוז.
קעדאן וליד: אם לא מאתרים אותם מתחת לגיל 5, אנחנו מפספסים אותם.
קעדאן וליד: בנוסף, רוב הקופות באזור מקבלים את השירותים מספקים חיצוניים.
קעדאן וליד: בתקופה האחרונה היו הרבה אנשים שלמדו את המקצועות הפרא-רפואיים במגזר הערבי, והם התחילו להקים מכונים פרטיים.
קעדאן וליד: לקופות יותר נוח ויותר זול לקבל שירותים מספק חיצוני.
קעדאן וליד: יגאל בוזגלו: בלי רעיונות.
קעדאן וליד: 80% מהאוכלוסייה שם הם מבוטחים של הקופה שאני עובד בה.
קעדאן וליד: הקופה הזו צריכה להקים עוד מכון מוכר להתפתחות הילד ולא להסתמך על ספקים חיצוניים.
קעדאן וליד: לתמונה הזו נכנסים גם המתנ"סים.
קעדאן וליד: במתנ"סים הוקמו יחידות להתפתחות הילד.
קעדאן וליד: הם גם ספק חיצוני, והם לא יכולים לפתור לנו את הבעיה.
קעדאן וליד: באזור שלנו יש עמותה אחת באום אל פאחם, שנותנת שירות לכל האזור.
עפו אגבאריה: יש כ-100,000 תושבים באזור.
קעדאן וליד: זה לא פתרון.
קעדאן וליד: אני לא יכול לבקש מאמא לבוא מטייבה לנתניה בשביל פיזותרפיה, כאשר אני יודע שאין לה את הכסף בשביל הנסיעה.
קעדאן וליד: הרבה ילדים מפוספסים רק בגלל שהמצב הסוציו-אקונומי שלהם נמוך.
דני דנון: יש פה גם נציגים מעמותת נצר בחיפה.
דני דנון: מדובר במקרה דומה עם בעיות דומות.
דני דנון: יכול להיות שאנחנו מגלים פה תופעה שקיימת בעוד מקומות בארץ.
דני דנון: האם תוכלו לספר מה קורה אצלכם?.
עפו אגבאריה: המצב בנגב עוד יותר גרוע.
יואב סלומון: אנחנו עמותה שמטפלת בילדים עם אוטיזם.
יואב סלומון: יש לנו מרכזים בחיפה ובכרמיאל.
יואב סלומון: אנחנו מטפלים בילדים בגיל הרך מגיל 15 חודשים עד גיל 7.
יואב סלומון: הכלי העיקרי שלנו הוא מרכז מילמן שיושב בחיפה ויש לו שלוחה בכרמיאל.
יואב סלומון: יש לנו גם מועדוניות לילדים יותר גדולים, אבל זה לא הנושא כאן.
יואב סלומון: אני מתרכז בגיל הרך.
יואב סלומון: זה הגיל הקריטי.
יואב סלומון: זה חלון ההזדמנויות, בו טיפול טוב יכול להשפיע על גורלו של הילד ועל רמת התפקוד שלו במשך כל חייו.
יואב סלומון: תחשבו על כמה מדרגות של רמות תפקוד, החל מחוסר תפקוד ואשפוז ועד חיים כמעט עצמאיים ובלתי תלויים במדרגה הגבוהה.
יואב סלומון: אותה מדרגה שבה האדם יהיה במשך חייו נקבעת בגיל הרך.
יואב סלומון: בטח רובכם ראיתם את הסרט "איש הגשם" וזוכרים את הדמות שמגלם דסטין הופמן.
יואב סלומון: אם הוא היה מקבל את הטיפול בגיל הרך במרכז מילמן, הוא לא היה צריך להיות במוסד סגור.
יואב סלומון: הוא היה מגיע לחיים עצמאיים או כמעט עצמאיים.
יואב סלומון: אנחנו מדברים פה על גורל של אנשים.
יואב סלומון: הטיפול שאנחנו נותנים הוא טיפול אינטנסיבי.
יואב סלומון: לילדים הקטנים ממש יש לנו מעונות יום שיקומיים.
יואב סלומון: הילדים מגיל 3 ועד גיל 7 באים ליומיים טיפול במרכז.
יואב סלומון: למרות שאנחנו מטפלים בפחות ילדים, ב-130 ילדים, ולמרות שהתקציב שלנו גדול יותר מזה של המרכז בקריית שמונה, המצב דומה.
יגאל בוזגלו: זה אותו דבר.
יואב סלומון: לא.
יואב סלומון: אתה דיברת על 2,000,000 שקלים על 500 ילדים.
יואב סלומון: אנחנו מדברים על פי שלושה על 130 ילדים, כיוון שכל ילד מקבל יותר שעות טיפול, 14 שעות טיפול שבועיות.
יואב סלומון: זה עדיין לא מספיק לאוטיזם.
יואב סלומון: זה פחות מהמינימום.
יואב סלומון: הלוואי ואפשר היה לתת יותר.
יואב סלומון: מהם מקורות המימון שלנו?
יואב סלומון: המקור הראשון הוא משרדי הממשלה.
יואב סלומון: את הילדים הקטנים מממן משרד הרווחה, ואת הילדים היותר גדולים מממן משרד הבריאות.
יואב סלומון: המקור השני הוא השתתפות עצמית של ההורים, שיש לה מקסימום.
יואב סלומון: אנחנו נותנים הנחות להורים שלא יכולים לשאת בהשתתפות הזו.
יואב סלומון: מדובר ב-552 שקלים לחודש, וזה לא מעט.
יואב סלומון: יש הרבה שלא מסוגלים לעמוד בזה.
יואב סלומון: צריך לזכור, שהטיפול אצלנו הוא בשיתוף ההורה.
יואב סלומון: כלומר, ההורים מפסידים גם שני ימי עבודה בשבוע.
יואב סלומון: זה מאוד קשה, וחלק מההורים לא מסוגלים לעמוד במטלה הזו ומקבלים הנחות על חשבוננו.
יואב סלומון: כלומר, משרד הבריאות לא משלים לנו את ההנחות.
יואב סלומון: שמעתי שבקריית שמונה מקבלים על טיפול 120 שקלים.
יואב סלומון: אצלנו הצרוף של השתתפות משרד הבריאות והשתתפות ההורים הוא לפי 60 שקלים עלות מעביד לשעת טיפול.
יואב סלומון: אני לא צריך להגיד לכם שזה לא מספיק.
יואב סלומון: מי שאי פעם נזקק לטיפול ויודע מה השכר שמקבלים מטפלים יודע שזה לא מספיק.
יואב סלומון: לכן, אנחנו נדרשים להשלמה גדולה ולתרומות.
יואב סלומון: למרבה הצער, ההשתתפות הזו של משרד הבריאות נשארה קבועה במשך לא מעט שנים.
יואב סלומון: עכשיו מדברים על להפחית אותה.
יואב סלומון: כולם מסכימים שהמימון הזה לא מספיק.
יואב סלומון: מהן הבעיות המיוחדות שלנו הנובעות מכך שאנחנו בצפון?
יואב סלומון: אחד הוא המצב הסוציו-אקונומי.
יואב סלומון: זה לא סוד שהמצב הסוציו-אקונומי בצפון, כולל חיפה, הוא לא טוב.
יואב סלומון: קשה להורים לשלם, ורמת ההנחות שאנחנו נותנים גבוהה ועולה.
יואב סלומון: זה לא סוד שרוב ההון נמצא באזור המרכז.
יואב סלומון: אדם קרוב אצל עצמו ועניי עירך קודמים.
יואב סלומון: קשה מאוד לעמותה אזורית-צפונית לגייס תרומות מבעלי הון ותעשיינים הנמצאים באזור המרכז.
יואב סלומון: למה להם לתרום לחיפה?
יואב סלומון: הם יתרמו להרצליה.
יואב סלומון: קושי כלכלי נוסף נובע מזה שאנחנו מטפלים באזור הצפון גם בלא מעט ילדים מהמגזר הערבי.
יואב סלומון: הקושי הזה הוא רק קצה הקרחון, כי במגזר הערבי רמת האבחון היא נמוכה.
יואב סלומון: כלומר, יש הרבה ילדים שבכלל לא מאובחנים ולא באים לטיפול.
עפו אגבאריה: למה הקושי?
יואב סלומון: אוטיזם זו בעיה תקשורתית.
יואב סלומון: הטיפול בילד הערבי לא יכול להיות בעברית.
יואב סלומון: הערכות שיש בעברית צריכות לעבור תרגום ושינוי לילדים הערביים.
יואב סלומון: זה עולה כסף.
יואב סלומון: בנוסף, צריך לשלם לעובדים שלנו גם נסיעות בשל הפיזור של הילדים מהמגזר הערבי.
יואב סלומון: יש המון עלויות, ואנחנו במצב בו אנחנו מדברים על סגירת מסגרות.
יואב סלומון: כבר סגרנו מסגרת אחת לילדים היותר גדולים.
יואב סלומון: מסגרת שתיסגר לילדים בגילאים האלה תחרוץ גורלות של ילדים.
אבי דיכטר: למה קופות החולים לא קונות שירותים מכם?
ד"ר בנימין גליק: הוא לא הזכיר שמעונות שיקומיים מתוקצבים בחלקם על ידי קופות החולים.
יואב סלומון: אם אנחנו נסגור מסגרות אנחנו חורצים גורלות של ילדים לכל החיים.
יואב סלומון: מן הפן הכלכלי ניתן לומר, שאדם שהוא יותר עצמאי במשך תקופת חייו יעלה הרבה פחות למדינה מאשר בן אדם שצריך להיות מאושפז, לא עלינו.
יואב סלומון: אנחנו לא רוצים לחרוץ גורלות.
יואב סלומון: אני מבקש פה גם בשם הילדים שלא יכולים לבקש – אל תתנו לזה לקרות.
יואב סלומון: צריך להגדיל את התקציב.