GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זבולון אורלב: על זה אני אמרתי, בואו נדבר ונראה איך מגיעים לאותה תוצאה, אבל מוכרחה להיות הסכמה בינינו, ועל זה לדעתי לא צריכה להיות שום פשרה; אם נתרשם שיש דרכים אחרות, לא יודע מה, אנחנו הצענו דרך מסוימת, אני לא נעול עליה, אני אומר את זה בצורה גלויה, כי לא הדרך חשובה, חשובה התוצאה, ואם נשיג את התוצאה בדרך אחרת, היא החשובה ועל ידי כך אנחנו נמנע זיהוי.
דני דנון: אני רק רוצה להוסיף.
דני דנון: אנחנו, בוועדה לזכויות הילד, מטפלים המון בבעיות של ילדים ואחד הכלים החשובים זה על ידי כך שילדים או בני נוער מדברים ומספרים את הסיפור שלהם, אם זה בעיית אלכוהול, בעיות סמים, כל הבעיות שאנחנו מטפלים בהם ביום יום, ולכן אנחנו רואים באיסור גורף חרב פיפיות.
דני דנון: זה יחזור אלינו כבומרנג, אנחנו נשלם מחיר כבד, כמי שרוצים לסייע לילדים.
זבולון אורלב: הצעת החוק מסדירה גם דרכים אחרות.
זבולון אורלב: אמרתי, האינטרס הוא מאוד ברור ואנחנו גם רוצים למנוע מקרים אחרים, אז צריכים להיות בחוק אותם הסדרים שבמקרה כזה או במקרה אחר, טובת הילד וטובת הציבור זה כן לפרסם.
דני דנון: לגבי ההידברות, ההידברות היא פה.
דני דנון: מר אבי וייס ואחרים, פה הזמן שלכם, לדבר גם על הסדרה עצמית, שאני לא חסיד גדול שלה, כי היא לא עובדת לצערי אחרי שיוצאים מחדר הוועדה, אבל מה כן אתם רואים כנכונות ורצון להביא את השינוי ואני רוצה לשמוע את הצד שלכם.
שלי יחימוביץ': סליחה, אני ביקשתי גם.
דני דנון: אני אתן לכל חברי הכנסת, אבל אני רוצה גם לשמוע קצת נציגים של הצד השני של המתרס.
שלי יחימוביץ': יש אצלנו גם נהלים מקובלים.
דני דנון: אנחנו בוועדה אוהבים יותר זיגזג.
זבולון אורלב: בוועדה הזו קודם הילדים.
שלי יחימוביץ': אני לא רואה פה אף ילד אחד, אולי בגלל שאסור להכניס מצלמות.
שלי יחימוביץ': אבל אני רוצה להשתתף בדיון הזה.
דני דנון: בוודאי, את תשתתפי, אבל אני רוצה לשמוע איש תקשורת ואז חבר כנסת, שנוכל לשמוע גם את הצד השני.
אביטל מולד: העברנו איזה שהיא הצעה חלופית.
דני דנון: הנייר שלכם הוא מאוד בעייתי.
נירה לאמעי-רכלבסקי: הוא מונח כאן.
נירה לאמעי-רכלבסקי: כל השינויים מההצעה המקורית סומנו.
נירה לאמעי-רכלבסקי: צירפתי אליהם שינויים אחרים.
נירה לאמעי-רכלבסקי: הכל מונח בפני כל מי שיושב כאן.
שלי יחימוביץ': לפני שממשיכים, ולפני שאני אומרת את מה שיש לי להגיד, עדיין לא קיבלתי תשובה לשאלה אחת ספציפית.
שלי יחימוביץ': לחוק הזה יש המון פרצות והמון דברים שהם לא תקינים בעיניי, אני רוצה לדעת למה אני מתנגדת ועוד לא קיבלתי תשובה לשאלה, האם אפשר---
דני דנון: אולי את לא מתנגדת.
שלי יחימוביץ': זהו, אני רוצה לדעת, אולי אני יכולה ללכת מהחדר והכל בסדר.
שלי יחימוביץ': האם אפשר, אחרי שהיתה אלימות בבית ספר, לבוא ולצלם באותו בית ספר, לראיין מורים ותלמידים?
שלי יחימוביץ': אני שואלת.
זבולון אורלב: זאת שאלה.
זבולון אורלב: אין לי כרגע תשובה.
זבולון אורלב: לפי דעתי, אם היה אפשר להביא את המורים ולהחשיך אותם באופן שלא יזוהה איזה בית ספר ולא יזוהו את התלמידים, אני חושב שזו מצווה לפרסם.
זבולון אורלב: מצווה לפרסם.
שלי יחימוביץ': יש תחקיר על מכירת אלכוהול לקטינים, מעמידים מצלמות ליד פיצוציות ומצלמים ומתעדים עבריינים שמוכרים אלכוהול לקטינים כדי לחשוף את התופעה, ומטשטשים, האם יכולה להיות מצלמה או לא יכולה להיות מצלמה לצורך ביצוע התחקיר הזה?
זבולון אורלב: התשובה מאוד פשוטה.
זבולון אורלב: לא יכולה, אלא מצווה שתהיה שם מצלמה, אבל לא באופן שהיום עושים את זה ורואים אותו, רואים איזה חולצה הוא לובש ורואים את הכובע שלו ורואים את הכל, אלא בהליכים אחרים.
שלי יחימוביץ': המצלמה יכולה להיות שם?
שלי יחימוביץ': עוד לא הגעתי לטשטוש.
זבולון אורלב: מצווה שהמצלמה תהיה שם, אבל היום הפרקטיקה מאפשרת שמצווה לצלם את זה והוא מזוהה.
דני דנון: תודה, אני חושב שהדברים ברורים.
דני דנון: לשון החוק היום היא לא הכוונה של המחוקקים ואנחנו כאן מנהלים את הדיון על מנת שנגבש את הכיוון של לשון החוק.
מוטי שקלאר: אני רוצה לדבר בשני הכובעים, ובמקרה זה הם גם לא סותרים.
מוטי שקלאר: יש בעיה, כולנו מודעים לבעיה, הניסיון אולי לא מצליח בשל האילוצים, לחצים וכן הלאה, אבל אני לא חושב שבשל כך נכון לשפוך את התינוק עם המים, במקרה הזה.
מוטי שקלאר: צריך לאפשר כן ליישם את מה שאתה אומר שנכון לעכשיו אתה לא רואה שהדבר נעשה בהצלחה מרובה.
זבולון אורלב: הוא לא בעייתי, כל עוד---
מוטי שקלאר: הוא בעייתי ביישום שלו והשאלות של חברת הכנסת יחימוביץ מצביעות על כך ואני יכול לשאול שאלות נוספות ולהצביע על הבעייתיות שבאיזה שהוא מקום שכרכם או שכרנו, בהנחה שלכולנו יש אינטרס משותף, לשמור על שלום הילד וכל מה שאמרת חבר הכנסת זבולון אורלב, שכרנו יוצא בהפסדנו בסופו של דבר, כי אתה אולי תצליח, כפי שהחוק כפי שהוא, למנוע באמת זיהוי של קטין זה או אחר.
מוטי שקלאר: ..
מוטי שקלאר: אני לא יודע למה קטין זה עד גיל 17, זו שאלה בפני עצמה, בעולם שבו הקטינים הם מעורבים פוליטית, מעורבים באין סוף דברים אחרים, גם זה מעמיד שאלה, מה קטין היום.
מוטי שקלאר: אי אפשר לתפוס את המקל משני הקצוות ולדבר על נערים בני 17, 18 כמבוגרים ובוגרים ובשלים, ומצד שני להתייחס אליהם כאל קטינים, אבל זה דיון בפני עצמו.
מוטי שקלאר: אני בא ואומר כרגע, בפער העצום לכאורה שישנו, שבעצם כרגע יש הסכמה שיש פער, וזה מה שחשוב, בין היכולת להגן לבין התוצאות והמשמעויות התקשורתיות, כי זה אומר שאתה תמנע הרבה דברים אחרים.
מוטי שקלאר: מה שאני מציע פרקטי, לכן אמרתי שאני בשני הכובעים, דיברנו על זה השבוע בוועדת העורכים; תוך 30 יום נשב בוועדת העורכים, אם מותר לי גם בשם מר אריק בכר ממועצת העיתונות, בנושא עקרוני מהותי ומשמעותי ובעייתי.
מוטי שקלאר: תוך חודש, 30 יום מהיום, נבוא אליכם עם הצעה שתסגור על הפערים.
מוטי שקלאר: אם נצליח לסגור על הפערים, מה טוב, אם לא, תמשיכו בדרככם ונראה מה עושים.
מוטי שקלאר: ועדת העורכים תתכנס לנושא הזה.
מוטי שקלאר: שהחקיקה לא תביא לכך ששכרנו ייצא בהפסדנו.
אבי אפללו: שאלת ביניים, ברשותך, לעניין עצמו.
אבי אפללו: אני חושב שההצעה כשלעצמה, אם תביאו לכאן, אני חושב שזה יהיה חיובי, זה צעד הרבה יותר מתקדם לקראת העניין הזה, אני רק מבקש שתתייחסו בנושא הזה לגבי האינטרנט גם כן.
קריאה: אין להם שליטה על זה.
אבי אפללו: יש שליטה.
קריאה: ועדת העורכים אחראית על העיתונות והמדיה האלקטרונית.
אבי אפללו: לכל מערכות העיתונים יש אינטרנט משלהם.
אבי אפללו: אם נוכל להציע הצעה, ותוכלו להציע הצעה ונטפל באינטרנט בנפרד ואז תקראו בחזרה געוואלד, על זה לא דיברנו.
אבי אפללו: אני מציע שתתייחסו גם לאינטרנט כחלק מתוך ההצעה הכוללת.
דני דנון: מר שקלאר, כמו שציינתי, דיברתי עם השופטת דורנר היום בבוקר.
דני דנון: אני רוצה שתשבו ותבואו עם מסקנות ונשמע גם את מר אריק בכר בהמשך, אבל זה לא נוגע רק לטלוויזיה, זה נוגע גם לעיתונות, זה נוגע גם לאינטרנט, זה נוגע לעוד גופים שלא יושבים בחדר פה.
מוטי שקלאר: קטונתי מלהגיד לכם שזה במקום החוק או לא.
מוטי שקלאר: כל היתרון של ועדת העורכים שהיא מקבלת דברים בהסכמה.
מוטי שקלאר: אם נצליח להגיע להסכמה מסוימת, בסופו של דבר היא תשפיע ומזה ייגזר סעיף כזה או אחר, אז תמתינו---
אורי אריאל: בסדר, מר שקלאר, אם צריך לשבת 30, נשב 30.
דני דנון: אנחנו ניגע בזה בסיכום, אולי נקצר את המועד, וגם יש את הנוסח הקיים של המציעים, שעליו תצטרכו לדון, שלא יהיה דיון אקדמי.
אריה אלדד: תודה אדוני היושב ראש.
אריה אלדד: חברת הכנסת יחימוביץ צודקת בהיבט אחד.
אריה אלדד: האירועים שאנחנו עוסקים בהם, הרבה פעמים הם אירועים לא סטריליים, יש בהם בוגרים ויש בהם עבריינים ויש בהם קורבנות ויש בהם קטינים ואף אחד לא מתכוון לסגור את העולם כי גם ילדים מסתובבים בו.
אריה אלדד: מהצד השני אנחנו מבינים שהעובדה שהחוק היום לא מתקיים זה לא תקלה מקומית, זה כמעט מגמה, כי כשמפזרים כמה קוביות על פניה של ילדה שנפגעה מינית וכל הכיתה מזהה אותה כי היא היחידה עם הצמה בכיתה, אז גמרנו עם העניין.
אריה אלדד: וכאשר אחד מהקורבנות של מי שמועמד להיות מועמד לדין, אליאור חן, מתפרסמת היום תמונתו באינטרנט, היום, עם כל הפרטים המזהים, אז הדברים הללו נרמסו מזמן.
אריה אלדד: אני מציע שתבחנו, גם בהצעה שלכם, אנחנו ודאי נבחן אותה, שהכלי יהיה החמרה מאוד מאוד משמעותית בענישה למי שמפרסם.
אריה אלדד: למי שמפרסם כל דבר שיכול להביא לזיהוי, לזיהוי פנים, לזיהוי סביבה, ויכול להיות שהכלי לא יהיה איסור צילום בכלל, אלא החמרה בענישה על הפרסום.
שלי יחימוביץ': קודם כל אני אגיד את זה, כי זה צריך להיאמר, כמובן שהרצון הטוב של המציעים ברור לחלוטין והכוונה שלהם ברורה, וכוונותיי זהות לכוונותיהם.
שלי יחימוביץ': גם אני כועסת ולבי נחמץ ואני מאוד ערנית לזיהוי קטינים בצילום שלא מטשטש מספיק את זהותם.
שלי יחימוביץ': לפני כמה ימים ראיתי כתבה על הקורבנות של אותו עבריין מין סדרתי שהיו לו כמה קורבנות ילדים וראו שם ילדים מטושטשים בעינינו.
שלי יחימוביץ': אני לא הייתי מזהה את הילדה הזאת ברחוב אבל ברור לחלוטין שהשכנים שלה יודעים איך הנעליים שלה נראות ואיך השמלה שלה , שמגיעה עד הקרסוליים---
אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להגיד לך שגם לפני הפרסום סביר להניח שהשכנים שלה יודעים במה מדובר.
אורלי לוי אבקסיס: לפעמים, אבל במציאות שבה אנחנו חיים---
אבי אפללו: סביר להניח, אבל לא כולם.
אורי אריאל: מנסים למזער.
אבי אפללו: אז מה את מציעה, שלא---
אורלי לוי אבקסיס: לא, חלילה, זו ממש לא כוונתי.
אורלי לוי אבקסיס: שלא ישתמע חלילה שכוונתי היא לפגוע בילדים, אני חושבת שאני---
אבי אפללו: אז אם השכנים יודעים, זה כל העיר---
שלי יחימוביץ': אדוני היושב ראש, אני מאוד אודה לך אם אני אוכל לדבר.
דני דנון: בבקשה, חברת הכנסת יחימוביץ.
שלי יחימוביץ': אני נותנת את הדוגמאות הספציפיות האלה כי אני אומרת באופן אותנטי, ולא מן השפה ולחוץ, שהרגישות שלי היא לפחות זהה לשלכם בעניין הזה, ואני מודעת לנזקים הבלתי הפיכים שבוודאי שיש לקורבנות תקיפה מינית כשהם רכים בשנים ואחר כך זהותם ידועה לכל הסביבה.
שלי יחימוביץ': המגמה שלנו היא משותפת ואנחנו רוצים לגונן על הילדים, נקודה, על זה בכלל אין מחלוקת.
שלי יחימוביץ': אני נתתי שתי דוגמאות בשאלות שלי ואני בטוחה שאנשים כאן יוכלו לתת עוד דוגמאות.
שלי יחימוביץ': אתה אמרת בעצמך, חבר הכנסת אורלב, זאת מצווה שיהיו מצלמות כדי לתעד את התופעה, כדי לחשוף את העבריינים.
שלי יחימוביץ': למשל, אני ממציאה עכשיו, נערות שעוסקות בזנות, לצלם את הדבר הזה, לרבות הסרסורים ולרבות מי שנמצא שם בסביבה ולרבות הלקוחות אולי אפילו, אבל לטשטש את תמונות הנערות.
שלי יחימוביץ': זה ברור לחלוטין.
שלי יחימוביץ': או למשל קטינים שצורכים אלכוהול.
שלי יחימוביץ': כמובן שלטשטש את תמונתם, אבל אני רוצה לראות כתבות תחקיר על מקומות שמוכרים אלכוהול לילדים.
שלי יחימוביץ': אני חושבת שזה חשוב לדיון על שימוש באלכוהול.
שלי יחימוביץ': שוב, אנחנו צריכים לחשוב איך עושים את זה ובמקביל לא פוגעים בקטינים.
שלי יחימוביץ': אבל לפני כן אני רוצה לציין עוד סעיף אחד בחוק, שהוא אבסורדי והוא בלתי מתקבל על הדעת לחלוטין, וחברת הכנסת אורלי לוי זרקה את זה ככה בקטנה, וזה העניין שאסור לצלם קטין עם קרוב משפחתו החשוד בפלילים.
שלי יחימוביץ': הרי אנחנו מייצרים כאן סיטואציה שהיא קטלנית.
שלי יחימוביץ': כל עבריין יידע שהוא צריך להיות חמוש בקטין כדי שלא יהיו מצלמות.
שלי יחימוביץ': אם אכן נגיע לדבר הזה, שלא להכניס מצלמות---
אורלי לוי אבקסיס: לא, הוא אפילו לא חייב להסתובב עם הקטין, לפי הצעת החוק הנוכחית.
דני דנון: לא, אנחנו התקדמנו קצת.
דני דנון: אני חושב, שאנחנו מדברים על לפרסם ולא לצלם.
דני דנון: אנחנו בשלב הזה.
שלי יחימוביץ': בינתיים החוק עוד לא שונה.
שלי יחימוביץ': סליחה, בינתיים אנחנו כן מדברים על עצם הצילום וחשוב שהדברים ייאמרו כדי שחס וחלילה לא ניפול למקום הזה.
שלי יחימוביץ': אתם יודעים מה?
שלי יחימוביץ': צוות צילום מתלווה לבניזרי כשהוא הולך לכלא, אין דבר לגיטימי יותר מזה מבחינה ציבורית ועיתונאית.
שלי יחימוביץ': חלילה בניזרי לא יעשה דבר כזה, אבל הוא יכול ללכת ולידו אחד מילדיו הקטנים ו---
יצחק קדמן: זה מה שהיה וראיינו את ילדו הקטן בפנים גלויות.
קריאה: טשטשו את תמונתו כשהקטין לידו, מה הבעיה?
יצחק קדמן: אבל לא טשטשו.
שלי יחימוביץ': שוב אני אומרת, אין לנו מחלוקת.
שלי יחימוביץ': אם המצלמה תוכל ללוות אותו לכלא, ואחר כך אנחנו נקפיד הקפדה יתרה ואנחנו נדבר כאן על איך מקפידים הקפדה יתרה על כך שהפרטים של הילד לא יפורסמו, בסדר גמור.
שלי יחימוביץ': אבל אם אתם אומרים לי שהמצלמה לא תוכל להתלוות אליו---
אורי אריאל: אבל אין ויכוח.
שלי יחימוביץ': אומרים לי שאין ויכוח, אבל זאת לשון החוק.
אורי אריאל: אבל עכשיו דנים כדי לשנות.
אורי אריאל: למה את עושה מזה עניין?
שלי יחימוביץ': אני עושה מזה עניין, כי זאת הסיבה המרכזית שבגללה אני מתנגדת לחוק וזאת הסיבה העיקרית שבגללה רציתם את החוק הזה.
אורי אריאל: לא נכון, את טועה.
אורי אריאל: רק משפט אחד.
אורי אריאל: תקשיבי, את מציינת בפתיח של דברייך שכל המציעים אמרו את מה שאמרו, ואז את פותחת את כל---
שלי יחימוביץ': חבר הכנסת אריאל, אתה יכול בבקשה לאפשר לי להגיד את מה שאני רוצה להגיד?
אורי אריאל: את אמרת.
שלי יחימוביץ': אבל עוד לא סיימתי.
שלי יחימוביץ': קודם כל, אם יש לנו הסכמה והיא צריכה להיות מחודדת, כי אני שמעתי גם מצד שני שיש בעיה של סיטואציה של מצור, אז אם ככה אנחנו עדיין לא מחודדים מספיק.
שלי יחימוביץ': אנחנו חייבים לחדד כאן בין צילום כן, פרסום לא, בנסיבות מסוימות כמובן, לא באופן גורף.
שלי יחימוביץ': מכאן הדרך פתוחה.
דני דנון: אני רוצה להפנות את הדוברים והחברים, יש נוסח שחולק, ואנחנו בשלב פרקטי של כן לדבר על החוק עצמו וכרגע הכיוון ששמענו, מעבר ל-30 יום של לקבל את הרעיון הוא גם הנושא של פרסום במקום צילום, שהוא מהותי ושישונה, אבל גם חשוב לנו מבחינת האכיפה.
יצחק קדמן: ברשותך, אני קודם כל רוצה להסביר את המצב הקיים וגם מה החוק הזה מציע.
יצחק קדמן: אפשר להתנגד לו, אפשר להסכים איתו, אבל צריך לדעת מה הוא מציע, כי כשאני שומע פה---
דני דנון: לא, בוא נעבור הלאה.
דני דנון: עברנו את הקטע של הצילום.
יצחק קדמן: תן לי משפט אחד להסביר את המצב הקיים.
יצחק קדמן: היום אין איסור על צילום בכלל.
יצחק קדמן: יש איסור על פרסום זהותו של קטין לא בכל מקרה.
יצחק קדמן: הרבה פעמים פונים אליי מ אמצעי התקשורת ושואלים האם אפשר לצלם קטין, שוודאי אפשר לצלם אותו, כמובן כשיש הסכמה של אפוטרופסו ואם הוא יותר גדול, שלו.
יצחק קדמן: מותר לצלם קטין בבר מצווה, מותר לצלם את זה שעבר מבחן בפיזיקה במקום הראשון בעולם, גם היום מותר לצלם, וגם על פי החוק הזה יהיה מותר לצלם אותו.
יצחק קדמן: יש בחוק הנוער (טיפול והשגחה) סעיף 24 (א) שורה סגורה של סיטואציות, סגורה, זה לא כגון, שורה סגורה של סיטואציות שבהן אסור לחשוף את דמותו של הקטין, את זהותו של הקטין, כל דבר שיכול להביא לזיהויו.
יצחק קדמן: הרשימה הזאת היא רשימה סגורה ומצומצמת.
יצחק קדמן: הבעיה היא שהיום לא הוגדר בדיוק מה זה בצורה שתביא לזיהויו.
יצחק קדמן: זה לא הוגדר מספיק ולכן אתמול אתה פותח טלוויזיה, אתה רואה במהדורת חדשות צילום קבוצתי של הילדים שאליאור חן לכאורה, לפי האישומים, התעלל בהם ואתה רואה אותם בצורה כזאת שאתה קצת צריך לכווץ את העיניים אתה יכול לזהות אותם בקלות יתרה.
יצחק קדמן: יש מי שאמר, אבל עשינו פיקסלים, זה בסדר.
יצחק קדמן: לא, זה לא בסדר.
יצחק קדמן: זה תחום שאגב, לפי מיטב הבנתי וגם בדיונים קודמים פה, היתה הסכמה גם עם נציגי אמצעי התקשורת וזה סעיף (א) לחוק שבא לומר, איסור פרסום וזיהוי של הקטין, צריך לחדד אותו יותר ממה שהוא היום, כדי למנוע כל אפשרות של זיהוי גם בסביבתו הקרובה.
יצחק קדמן: הסעיף הזה, שאני, אגב, מציע לאדוני, אם יש חילוקי דעות ויהיו חילוקי דעות לגבי סעיף (ב), לקדם באופן בלתי תלוי---
דני דנון: אתה לא יכול לקדם, אנחנו נקדם את החוק כולו עם הערות---
יצחק קדמן: אני אומר שוב, לגבי סעיף (א)(1) דומני שגם אמצעי התקשורת מסכימים שצריך למנוע אפשרות זיהוי.
יצחק קדמן: זה לא נעשה מספיק היום, החוק בלשונו היום לא מכסה את העניין עד הסוף וחוץ מזה יש גם בעיות של אכיפה.
יצחק קדמן: את זה אפשר לקדם בהסכמה, זה ישפר את המצב כפי שהוא קיים היום.
שלי יחימוביץ': זה לא קיים היום?
יצחק קדמן: לא, הוא לא קיים היום.
יצחק קדמן: זה סעיף (א).
נירה לאמעי-רכלבסקי: זה 24(א)(1)(3).
יצחק קדמן: פה צריך מאוד, אני אומר את זה עכשיו כמי שמגן על שלומם של הקטינים, להיזהר.
יצחק קדמן: מפני שאם אסור לצלם בכלל, אנחנו לפעמים נביא למצב כזה שתופעות שצריך להיות מעוניינים לחשוף אותן, אי אפשר יהיה בכלל לחשוף אותן.
יצחק קדמן: אני רוצה עיתונות חוקרת, אני רוצה עיתונות שלא מוותרת לממסד, אני רוצה שאם יש ילדות זרוקות ברחוב, בניגוד לחלק מעמדת נציגי הממשלה, סליחה שאני חולק עליכם, אני רוצה שאם יש נערות זרוקות ברחוב, כי אין מקומות במעונות חסות הנוער והן מחכות חצי שנה זרוקות ברחוב, אני רוצה שהתקשורת תפרסם את זה.
יצחק קדמן: הבעיה שהתקשורת לא רוצה לפרסם את זה, כי היא מתעצלת, כי זה לא מעניין אותה, כי נושאים חברתיים נדחקים לשוליים.
יצחק קדמן: הלוואי והייתם מרימים את הכפפה בצורה הרבה יותר רצינית, גם היום כשאפשר עוד לעשות את זה.
קריאה: לדעתי אתה מופיע באחת ממהדורות החדשות לפחות פעמיים בשבוע.
יצחק קדמן: אני לא מדבר על עצמי.
דני דנון: דר' קדמן, מה ההערות לגבי הנוסח?
דני דנון: אני רוצה שניגע בסעיפים.
יצחק קדמן: לכן אני אומר, את סעיף (א) שבו מכבידים מאוד בהגדרות על מה זה נקרא מפרסם, כלומר לעשות טשטוש הרבה יותר גדול, עם ענישה יותר אפקטיבית, אני מציע להשאיר כלשונו בהצעת החוק.
יצחק קדמן: לא לוותר עליה בשום אופן, ודומני שיש גם הסכמה לפחות של חלק מאמצעי התקשורת בעניין הזה.
אורלי לוי אבקסיס: גם לגבי הדמויות הקרובות לקטין?
אורלי לוי אבקסיס: גם לגבי הסעיף הספציפי הזה?
אורלי לוי אבקסיס: כי זה בעצם מעקר לנו את כל הדיון הציבורי, כי לכל אחד יש איזה שהיא דמות שקשורה, לכל עבריין יש דמות---
דני דנון: סליחה, חברת הכנסת לוי.
דני דנון: דר' קדמן, אני מבקש להתקדם לקראת סיום.
אורלי לוי אבקסיס: אם הוא שר ידוע ויש לו קרוב קטין, לפי החוק הזה פה ישנה בעייתיות, אתה לא יכול לפרסם.
יצחק קדמן: לא נכון, זה לא נכון.
אורי אריאל: חברת הכנסת לוי, את לוקחת את זה למקום לא נכון.
אורלי לוי אבקסיס: אז תטפלו בזה.
אורלי לוי אבקסיס: אם אני, ואני משפטנית, ויש לי פה שאלה שעולה, אז צריך לדאוג לכך שלא יהיו שאלות.
אורי אריאל: מאה אחוז, זה מה שעשינו שם.
יצחק קדמן: את יכולה להמשיך לפרסם את שמו וזהותו של שר פלוני או שר אלמוני, שנכנס לכלא, גם אם יש לו ילדים.
יצחק קדמן: זה לא חסינות זה שיש לו ילדים, אבל לקחת ולצלם אותו ולראיין אותו כשילדו נמצא על הברכיים שלו והוא חשוף לטלוויזיה---
שלי יחימוביץ': אבל זה גם החוק היום מונע.
שלי יחימוביץ': אז יש לנו פה בעיית אכיפה וענישה.
יצחק קדמן: אז אמרתי, יש גם בעיה של אכיפה, יש גם בעיה של צורת ההסתרה וצורת ההסתרה היום לא מספיקה.
יצחק קדמן: שאלת אותי שאלה, אני אענה לך בדוגמה אחת.
יצחק קדמן: אני רואה בעייתיות עצומה במצב שבו נערה שעברה אונס קבוצתי מתנפלים עליה צלמים בלי שום רגישות, מפני שהם עושים את שליחותם, וצרים על הבית שלה---
דני דנון: אני לא מכיר מקרה כזה.
שלי יחימוביץ': מישהו זוכר מחזה כזה של מצור של צלמים על ילדה שנאנסה?
יצחק קדמן: בואי אני אספר לך.
יצחק קדמן: אני אספר לך, מפני שהנערה הזאת היתה מלווה על ידינו בפרויקט ליווי ילדים נפגעי עבירה והיא ואמא שלה צלצלו אלינו בוכות---
שלי יחימוביץ': מי צילם אותן?
קריאה: לפני שנתיים או שלוש או ארבע, דוקטור?
יצחק קדמן: עזוב אותך, באמת.
קריאה: אבל זה בדיוק העניין, סיפרת את הסיפור לפני שנה.
יצחק קדמן: אני סיפרתי את הסיפור הזה וסיפרתי אותו לפני שנה, נכון.
אביטל מולד: אני אספר סיפור מיום שישי האחרון.
דני דנון: מהסנגוריה הציבורית, אני רוצה לשמוע.
אביטל מולד: ביום שישי האחרון קטינה ששוחררה ממאסר, עברה חוויה מאוד קשה, נמצאת במצב נפשי לא פשוט, התקשרו אליי בשתיים בצהריים ממשרד הרווחה שעדת עיתונאים, עדת צלמים, צובאת על פתחי ההוסטל שבו היא נמצאת וההוסטל לא מסוגל, לא להגן עליה ולא להגן על שאר הילדים מפני העיתונאים, ורוצים להבריח אותה משם בגלל העיתונאים.
אביטל מולד: ואני שואלת, מה אנחנו אמורים לעשות כדי להגן על הילדה והילדים האחרים שנמצאים בהוסטל?
אביטל מולד: ואיך אנחנו מונעים לא רק---
אורי אריאל: אבל זה היה לפני ארבע שנים.
אביטל מולד: זה היה לפני ארבעה ימים.
מיכל ברייטמן: אני מדריכה וחוקרת ילדים.
מיכל ברייטמן: הבוקר, לא לפני שנה, דיברה איתי אחת המודרכות שלי וסיפרה לי על מקרה שהיא חקרה הבוקר של ילד שסיפר לה על פגיעה מינית שהוא חווה, ופנה אליו גורם תקשורתי, שניים, ואמרו לו שהם יצלמו אותו, ההורים הסכימו, והם אמרו שהם יצלמו אותו ושזה לא יפורסם ושזהותו כמובן לא תפורסם.
מיכל ברייטמן: הוא סיפר לה בחקירה שצילמו אותו, נכון, טשטשו את קולו, הוא צולם מאחור ללא טשטוש והגיע היום בבוקר לבית הספר, הוא צולם, זוהה, ילדים בבית הספר אמרו לו 'אה, זה אתה שהיית אתמול?
מיכל ברייטמן: ' הילד לקח את עצמו וברח מבית הספר.
יצחק קדמן: סעיף (א) צריך לאמץ כלשונו, הוא יפתור חלק מהבעיות, חלק חשוב מהבעיות, חלק שיש עליו הסכמה.
דני דנון: אני רוצה לבקש ממר אריק בכר, המנהל הכללי של מועצת העיתונות, בבקשה.
אריק בכר: אני פה כדי לשמור על כבודה האבוד של ההסדרה העצמית.
אריק בכר: בנוסף לחוק הפלילי, בתקנון האתיקה של מועצת העיתונות יש סעיף ברור שאוסר במקביל לחוק פרסום פרטים מזהים בכל הנסיבות הללו.
אריק בכר: אני לא זוכר מתי בפעם האחרונה דר' קדמן, או מישהו מכם, פנה אלינו בתלונה.
אריק בכר: הרי אתם טוענים שזה קורה כל יום, מדוע לא פונים אלינו בתלונה?
יצחק קדמן: אתם לא אפקטיביים לחלוטין.
יצחק קדמן: כל פעם שפנינו אליכם, מצאתם סיבה מדוע לא לעשות כלום ואני לא מדבר על---
דני דנון: כמה תלונות התקבלו אצלכם בשנה האחרונה?
אריק בכר: בעניינים כגון אלה?
אריק בכר: היו"ר דני דנון:
אריק בכר: אחת לא.
דני דנון: אז זה בעייתי.
דני דנון: יש פה בעיה.
אבי וייס: בחוק הקיים יש חוק שאוסר עלינו לשדר, ואנחנו לא מטשטשים וקורים מקרים כאלה וזה אסון וזה נורא ואסור שזה יקרה, אבל אם יש חוק קיים ששולח את העבריינים לשנת מאסר, למה מעולם המועצה לשלום הילד ומשטרת ישראל ומשרד הרווחה ומשרד המשפטים, לא הגישו תלונה אחת נגד כלי תקשורת אחד?
אבי וייס: יש חוק ששולח אותי לשנת מאסר אם זה קורה.
אבי וייס: חוק, אז אתם יכולים לעשות עוד חוק, אין שום בעיה, אבל אם לא תהיה אכיפה על החוק הזה, אז אפשר עוד שבעה חוקים ושום דבר לא יקרה.
אבי וייס: יש חוק שהוא מאוד מאוד מאוד מחמיר, מאוד מחמיר---
אריק בכר: יש חוק שאוסר העלמת מס, אז מכיוון שאנשים מעלימים מס, אתה לא הולך ועושה חוק שאסור לגנוב מקופת המדינה, זה חסר אפקטיביות.
אריק בכר: החוק הזה הוא די דרקוני כפי שהוא.
אריק בכר: ההצעה המקורית, רק כדי לסבר את האוזן, לא בכדי אין מקום בעולם שאין בו מקבילה, משום שזה ניסיון ייחודי להמציא גלגל מרובע.
אריק בכר: אבל אני שמח שעברנו מעבר לכך.
אריק בכר: דר' קדמן, אני רק שנה במועצה ואני לא זוכר שקיבלתי ממך תלונה ואתה טוען שזה קורה חדשות לבקרים.
דני דנון: מועצת העיתונות, מה הכלים שלכם?
דני דנון: עכשיו שודרה אצל אבי כתבה, העורך התרשל וחשפו ילד, מה הכלי שאתה יכול להטיל עליו היום?
אריק בכר: הוקעה של עיתונאי היא לא דבר שצריך להקל בו ראש, זה בהחלט אפקטיבי.
אריק בכר: יש לך את הציר השני.
אריק בכר: לא הצליח אצלנו, שלח את העיתונאי לשנה, תקנוס אותו במאה אלף שקל.
אורלי לוי אבקסיס: מה זה הוקעה?
אריק בכר: הוקעה אצלנו זה הוקעה פומבית של העיתונאי בעקבות הליך משפטי בבית בדין לאתיקה.
אורלי לוי אבקסיס: את העורך, את העיתונאי, את מי שמביא את זה לשידור?
אריק בכר: כולם, זה כל שרשרת הפיקוד.
אורלי לוי אבקסיס: אז את כולם תוקיע?
אריק בכר: אכן כן.
אורלי לוי אבקסיס: אתם עשיתם פעם, אולי אפילו בנושאים אחרים, איזה שהיא סנקציה דומה, שאפשר להסתכל עליה?
אריק בכר: כן, בהחלט, אני אפנה אותך לאתר שלנו ואת תראי שם.
אריק בכר: אין לנו סמכות לשלוח אנשים לכלא או אפילו לקנוס אותם, ולא לסגור עיתון או כלי תקשורת, אבל בהחלט יש לנו אפשרות להציג את קלונם בקרב הציבור וזה מה שאנחנו עושים וזה בהחלט אפקטיבי.
אריק בכר: אבל יש לכם חוק ברשותכם, פשוט תפעילו אותו.
אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת להגיד, בואו לא ניתמם, ואני פונה---
קריאה: סליחה, חברת הכנסת לוי, אבל אנחנו לא מדברים על החוק הקיים, מדברים על החמרה של חוק קיים ולכן כל הדיון הזה הוא לא רלוונטי אם היתה אכיפה או לא היתה אכיפה.
קריאה: השאלה היא מה קורה בחוק הקיים, אם החוק הקיים מספק או לא מספק.
אבי אפללו: לא מספק.
קריאה: הוא לא מספק, ולזה צריך למצוא פתרון.
קריאה: והשאלה היא שאלה טכנית.
אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת להגיד משהו ואני חושבת שאני לוקחת את הנושא של הילדים באמת בצורה מאוד רצינית, אבל לפעמים כשאנחנו מחוקקים חוקים, הכוונה שלנו היא מאוד טובה, אבל לפעמים התוצאה של אותם חוקים מרחיקת לכת והרבה פעמים אנחנו משלמים את המחיר שאילולא היינו מחוקקים, אולי המצב הקודם היה טוב יותר.
אורלי לוי אבקסיס: בואו לא ניתמם, גם לא אנשי התקשורת, אנחנו נדרשנו בכלל למצב הזה בגלל שאתם לא עמדתם, לא בתנאי האתיקה שהכתבתם לעצמכם וגם לא בגלל שקיימתם את החוק הקיים, כמו שנאמר.
קריאה: אני לא אמרתי שאת לא עם הילדים.
אורלי לוי אבקסיס: אז אני מתנצלת.
אורלי לוי אבקסיס: אבל בסופו של דבר אתם הבאתם את זה לפתחכם.
אורלי לוי אבקסיס: אם הייתם עומדים בתוך המסגרת שקבעתם לעצמכם, בתוך המסגרת שהחוק קבע לכם, לא היינו נדרשים בכלל לשאלות האלה.
דני דנון: אני רוצה לומר ברמה הפרקטית - יש פה הצעת חוק, בתמיכת הממשלה.
דני דנון: דרך אגב, הופתעתי שזה עבר בתמיכת הממשלה, כשנשאר רק נושא הצילום שהוא נושא בעייתי, ועל פניו אם היו באים למציעים ואומרים, אנחנו רוצים היום לקדם את החוק הזה כלשונו ועושים עבודה פוליטית, החוק היה מתקדם כלשונו וזוכה---
אורלי לוי אבקסיס: לא בטוח.
דני דנון: היה מגיע להכרעה בוועדה ובמליאה.
דני דנון: בתמיכת ממשלה עד היום חוקים עוברים בכנסת הנוכחית.
דני דנון: באו המציעים כרגע לפה לוועדה, והם עמדו במילתם, כי לפני שהעברנו רציפות פניתי אליהם אחד אחד ואמרתי להם 'אתה מתחייב שזה לא יהיה מה שכתוב פה?
דני דנון: ' והם התחייבו פה אחד אחד שזה לא יהיה מה שכתוב פה.
דני דנון: במליאה, כשהצגנו את החוק, התחייבנו שזה מה שיהיה, התקדמנו צעד נוסף, שאנחנו מדברים כרגע על לשנות את העניין של הצילום לפרסום.
דני דנון: אנחנו נוגעים עכשיו בפרטים הקטנים הנוספים וכל מי שיש פה, הרבה עורכי דין, תעבירו הערות בסוף הדיון, כל הערה שיש לכם לנושא, אנחנו נשמע את כולם, ואת רוח הדברים נשב ונגבש להתקדם.
נירה לאמעי-רכלבסקי: הם לא רצו 30 יום ל---
דני דנון: נחכה את ה-30 יום האלה.
דני דנון: אני רוצה לשמוע עיתונאים שבפרקטיקה עוסקים בזה.
אבי אפללו: קודם כל אולי נשמע אותם.
אבי אפללו: באמת חשוב לנו לשמוע---
דני דנון: את עמדת הממשלה.
דני דנון: ניתן למשרד המשפטים להציג את העמדה שלו ואחרי זה איתי מהערוץ הראשון.
יפעת רווה: קודם כל לעניין של הסכמת הממשלה, חלק מההערות שנאמרו כאן נאמרו בוועדת שרים ואם יסתכלו על הפרוטוקול של הישיבה הראשונה, הרבה מהדברים נאמרו גם שם.
יפעת רווה: בוועדת שרים היתה החלטה שנקראת 'בתיאום', בתיאום זה דבר מאוד רחב ואנחנו התרענו בזמנו על הרבה מהבעיות שקיימות כאן.
יפעת רווה: אם אתם זוכרים בישיבה קודמת, היו גם חילוקי דעות בתוך משרדי הממשלה על חלק מהדברים.
יפעת רווה: לנושא של הענישה.
יפעת רווה: היום קיים עונש להלכה של שנת מאסר.
יפעת רווה: בביקורים שלי בבתי סוהר לא ראיתי הרבה אסירים שמרצים את עונשם על עבירה על הסעיף הזה.
דני דנון: הוגש כתב אישום נגד מישהו?
אריק בכר: לא, בדרך כלל נפתחות חקירות ואז שחרור בערבות, רישום פלילי ובזה נגמר הדבר הזה.
יפעת רווה: כדאי לשאול את המשטרה, אבל בהחלט אכיפה זה דבר מאוד חשוב פה.
אריק בכר: יש היבט טכני.
אריק בכר: החוק המקורי, בשנת 1960, נולד הרבה לפני שהפיקסלים באו לעולם.
אריק בכר: לקחו אז בימים ההם טוש, מחקו בשחור, ואז זה היה אפקטיבי.
דני דנון: היום בטכנולוגיה אפשר יותר בקלות.
אריק בכר: בדיוק, אז צריך לקבוע כללים חדשים.
אריק בכר: תקבע ממתאר גופו של הילד, כולל נעליו וברכיו, כל זה בחוץ.
דני דנון: אתם צריכים לקבוע את זה בהסדרה העצמית ולא לתת לנו להיכנס לפיקסלים.
איתי לנדסברג: אני רוצה לתת דוגמה שנבחנה בימים אלה בבית משפט לנוער בקרית גת, על סרט שלנו, ולדעתי היא עונה על כל הדילמות שעלו כאן.
נירה לאמעי-רכלבסקי: את פניו?
איתי לנדסברג: תיכף אני אסביר.