GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אלי אלפסי: אני מאוד בעד הרעיון, רק יש לנו בעיה אחת לפני, שהנושא של רישוי של הקייטנות האלה והמצב הנקודתי של קייטנות שנפתחות כמו פטריות אחרי הגשם על ידי כל מיני מפעילים והיכולת שלהם לתת הגנה טובה וראויה לילדים, למרות שזה מעוגן בחוק שהם מחויבים לקבל היתר דרך רישוי עסקים, אבל האכיפה של זה היא לא בדיוק אכיפה שלמה.
אלי אלפסי: הרבה פעמים אנחנו חושפים ילדים לסיכון בתוך הקייטנות האלה וזה נושא שראוי לעסוק בו, בייחוד כשאנחנו לפני הקיץ.
אלי אלפסי: נושא אחרון, שקשור גם למשרד החינוך, ושוב, בלי לדרוך על יבלות של מישהו אחר, יש לנו לא מעט בעיות בטיחות במוסדות חינוך, וזה גם עלה בדוח מבקר המדינה.
אלי אלפסי: בעיות בטיחות קשות שלרשויות אין יכולת לטפל בהכל.
דני דנון: יש לנו נציגה של ארגון 'בטרם', יש לנו גם דיון בוועדה בנושא הזה, ב-7 ליולי.
דני דנון: לגבי הנושא הראשון שהעלית, הקשר, אנחנו כן נרצה לעדכן אתכם באופן שוטף על עדכוני חקיקה, על יוזמות, על דברים שקורים בנושא זכויות הילד, שיהיו לכם גם את הכלים, אז בבקשה למלא את הדף שמועבר ביניכם.
דני דנון: בבקשה, מר רון מלכה סגן ראש העיר של קרית אונו.
רון מלכה: כשניגשתי לכנס את הוועדה בפעם הראשונה גיליתי שהגדרת מטרות הוועדה כל כך אמורפיות, כל כך לא ברורות, כל כך לא רציניות, שהן מאפשרות לחברי הוועדה להתעסק בטווח כל כך רחב של עניינים שבאמת מגיעים בסופו של דבר למשרדים אחרים.
רון מלכה: אני מציע קודם כל לפתח קצת יותר לעומק את כל נושא תפקידי הוועדה וקצת לפרט אותם ואולי באמצעות המועצה לשלום הילד, קצת למקד את המטרות היומיומיות שהוועדה הזאת צריכה להתעסק בהן.
רון מלכה: זה אחד.
רון מלכה: שניים, אני מאוד רציתי להתחבר למה שדר' קדמן אמר גם בנושא הקייטנות.
רון מלכה: הרי אנחנו חיים בתקופה של לפני חופשת הקיץ, ממש יום לפני, ובאמת אף אחד לא שם לב לזה שלא לכל הילדים יש אפשרות להגיע לקייטנה.
רון מלכה: ובעיקרון, מי שידו אינו משגת לא יכול להגיע לקייטנה.
רון מלכה: אז לדעתי בסופו של דבר המדינה כן צריכה לקחת אחריות ולא הרשויות המקומיות, כי עם כל הכבוד, גם בהגדרת הוועדה כתוב 'איגום משאבים', אז איגום משאבים מעצם ההגדרה הוא כוונה לא לתת כסף, כי זה 'בואו תיקחו את מה שיש לכם ברשות, תאגמו את זה לאיזה שהיא קופה אחת ותנסו לייצר מזה איזה שהיא תכנית פעולה שהיא למראית עין, הנה אנחנו עושים משהו', אבל בעיקרון פה צריכה להיות הגדרה מאוד ברורה וגם סיוע של המדינה לטובת העניין הזה.
רון מלכה: נכון שאנחנו הרשויות לא יכולות לראות מהצד את אותן משפחות שלא יכולות להגיע לקייטנות, או לפעולות שהן על בסיס של תשלום, ואנחנו כן מאפשרים להם, אבל זה ממקורות שאין לנו.
רון מלכה: לדעתי זה אחד הדברים שצריך לתת עליהם את הדעת.
רון מלכה: הסמכות המשותפת, ואני ראיתי שזה קורה בכמה רשויות, במודיעין למשל, יש שיתוף בהחזקה של זכויות הילד וגם את תיק הרווחה, זה קורה גם אצלנו ואני חושב שזה חיבור נכון שצריך להיעשות, אבל שוב, ההדרכה לוועדות חייבת להיות מאוד מאוד רצינית כדי שהוועדות ברשויות תוכלנה להתעסק באמת בעניינים שהם ברמת חשיבות עליונה, וזה לדעתי, לך דר' קדמן, הייתי זורק את האתגר הזה, לא להציע לנו לפנות אליכם, אלא בואו תציעו איזה שהוא סוג של סיבוב כזה ברשויות, סוג של הדרכה, כדי שהוועדה הזאת תהיה באמת משמעותית, כי מעצם ההגדרה שלה, כפי שהיא מופיעה, היא באמת נתפסת לא משמעותית ברשויות ואותי ציער מאוד לגלות את זה.
דני דנון: תודה, מר רון מלכה.
דני דנון: בחומר שקיבלתם יש דף של תפקידים ואתגרים שהוכן ושם יש ניסיון לתת לכם כיוונים לנושא.
עלי אלהוזייל: אני ראש אגף החינוך.
עלי אלהוזייל: קודם כל אני רוצה לברך אותך ואת חברי הכנסת, ואת חברת הכנסת יעל דיין, את סמל לזכויות האזרח והילד.
עלי אלהוזייל: בהיבט של האוכלוסייה הבדווית בנגב, אני רוצה להעלות כמה דברים.
עלי אלהוזייל: בנוסף למה שאמרו חברים פה, יש לנו בעיה שקשורה יותר לתרבות ולהורות.
עלי אלהוזייל: זאת אומרת, יש לנו הרבה אמהות צעירות והורים צעירים וממוצע הילדים במשפחה זה כמעט 6 ילדים במשפחה ואנחנו במערכת החינוך במיוחד, כשאנחנו פוגשים את הבעיות של הילדים האלה, יש הרבה חסכים, בתחום רמת הלימודים, בתחום התרבותי, ברמת היכולת החברתית, ואני חושב שהילדים האלה נמצאים בסיכון גבוה ומאחר והסיכון הזה גם נכלל בתוך התרבות הכללית וההתפתחות החברתית הכלכלית שאנחנו נמצאים באשכול 1 מבחינה סוציו אקונומית, אז הילדים שלנו באמת בסיכון גבוה מאוד מכל הבחינות.
עלי אלהוזייל: אני רוצה לתת קצת סטטיסטיקה, לדוגמה במחלקות עיניים 95% מהפגיעות של הילדים הם ילדי בדווים, כאשר 5% מהמגזר היהודי, ומה-5%, 4% פגיעות ספורט ו-1% זה פגיעה של חבלה.
עלי אלהוזייל: אצלנו 95% כולו חבלה וזה מראה כמה הילדים בסיכון.
עלי אלהוזייל: דבר שני, כשאנחנו מדברים על קהילות תומכות, הקהילות שלנו פעם היו תומכות, היום הקהילות יותר לפיתוח מיסוד תרבות עבריינית קהילתית שבטית שמובילה, ובנתונים הסטטיסטיים של המשטרה 44% מעבירות הנוער הם בדווים, כאשר האחוז שלהם בנגב הוא 18%.
עלי אלהוזייל: אני לא יודע כמה אנשים חוזים עתיד לאוכלוסייה שהיא מבחינה כלכלית ומבחינה לימודית וחברתית וגם מבחינת מודעות למה שהולך לקרוא במאה ה-21, אבל אני רואה שהאוכלוסייה לא שינתה, אני מדבר על צעדים דרסטיים מבחינת היכולות של המשפחה, אני מדבר על בסיס משפחה, אפילו דבר קטן לא השתנה, לא מבחינת פוליגמיה, לא מבחינה כלכלית ולא מבחינת השכלה וזה עתיד לא זוהר לאוכלוסייה הזאת.
עלי אלהוזייל: אם אנחנו רוצים לקחת דוגמה של עלייה בנושא עבריינות, בנושא של אלימות, בנושא של תאונות בית ופגיעה בילדים, ואפילו היום יש פן אחר נוסף, התעללות בילדים, בכל המובנים.
עלי אלהוזייל: פעם לא היתה התעללות מינית, פעם לא היה גילוי עריות במשפחה, היום מתחיל להופיע הדבר הזה, על רקע שינוי ההתנהגות של מבוגרים וזה שחלק מהם הם נרקומנים או אלכוהוליסטים, וכל זה נוסף.
עלי אלהוזייל: אם לא תהיה תכנית שתגרום לשינוי רדיקלי בנושא ההתנהגות התרבותית של האוכלוסייה הזאת אנחנו חוזים עתיד לא טוב לאוכלוסייה הזאת וזה פוגע בכל הנגב, זה לא פוגע רק באוכלוסייה הבדווית.
יוסי ברודני: אני אשתדל לגעת בשניים-שלושה נושאים, בסך הכל אנשים דיברו פה על הרוב, ואני רואה שראש עיריית מודיעין יצא, כי הייתי מתחרה איתו על עיר הילדים בשקט.
דני דנון: מה המספרים אצלכם?
יוסי ברודני: מספרים גבוהים מאוד.
יוסי ברודני: אני אשאיר את זה ככה.
יוסי ברודני: אנחנו עיר יותר קטנה, אבל כמות הילדים היא אדירה ואנחנו מברכים על כך וזה מצוין.
יוסי ברודני: אני שואל את עצמי שאלה, הוועדה הזו שיושבת פה, תחת פיקוד של מי?
יוסי ברודני: אנחנו יושבים ומדברים שיש נגישות לחינוך ולרווחה, הוועדה הזאת, כדי להשיג תקציבים מי האבא שלה?
יוסי ברודני: אנחנו באים לפה ומדברים ואומרים דברים, מי פותר לנו את הבעיות?
יוסי ברודני: אנחנו רצים אחרי שר האוצר, רצים אחרי שר הרווחה, אחרי שר החינוך?
יוסי ברודני: אני חושב שגם הוועדה הזאת צריכה לבוא ולהגדיר את עצמה בצורה מאוד מדויקת איפה היא נמצאת ואותו שר, ויש פה הרבה ראשי ערים ואני מברך גם על המפגש וגם על כל אלה שהגיעו, אבל זו לא חוכמה שכולנו נבוא ונגיד שהילדים הם הדבר הכי חשוב, חינוך זה הכי חשוב, אנחנו רוצים לעשות הכל, ובסופו של דבר אנחנו נתקעים איפה שהוא.
יוסי ברודני: אם אני מתפרץ לדלת פתוחה, אז אני אשמח, אבל אני רוצה לדעת מי זה שעומד מאחורי הוועדה הזו ואנחנו, כל הגופים שיושבים פה, נשמח לבוא ולהיות לעזר כדי להפעיל את הלחצים שצריך כדי שאנחנו נתייצב לדגל כל פעם שניקרא---
דני דנון: לא מקשיבים לנו, זאת הבעיה.
יוסי ברודנו: אנחנו נברך על זה ואם אנחנו נתקדם עוד צעד עם זה, אז נשיג את המטרות של המפגש הזה.
יוסי ברודנו: אני מצטרף למה שחברי מקרית אונו אמר, שאני חושב שהמועצה לשלום הילד, וסליחה שאנחנו מפילים עליהם, צריכה לא רק לבדוק האם הוקמה ועדה.
יוסי ברודנו: אנחנו ניזום את זה גם, אבל גם אתם צריכים לבוא הנה וליזום, לרדת אלינו.
יוסי ברודנו: אני חושב שזה איזה שהוא נתון ראשוני אבל צריך לראות שהוועדות האלה באמת עובדות, שהן באמת עושות את העבודה שלהן.
יוסי ברודנו: אנחנו מצדנו תמיד נשת
יוסי ברודנו: דל אבל אם תהיה הכוונה, אני חושב שהדבר הזה מאוד יעזור.
יוסי ברודנו: שני הנושאים האלה, אם יהיו, יוכלו לקדם את הנושא קדימה.
30080: אני לא אפרט כמה ילדים יש, אבל ירושלים זו עיר מאוד מאוד גדולה עם אחוז ילדים מאוד גבוה וגם אוכלוסייה מאוד מגוונת.
30080: בציבור הערבי יש אחוז ילדים גבוה, בציבור החרדי יש אחוז ילדים גבוה ובציבור החילוני והדתי אחד האתגרים זה להשאיר את הצעירים בעיר ולכן הנושא של הילדים מקבל המון המון משמעות, אבל הבעיה שאני מוצאת בוועדה, דווקא בגלל שזו עיר כל כך גדולה, עם עירייה ענקית, מאוד קשה לקדם דברים בוועדה.
30080: זאת אומרת כשמגיעים לשבת בוועדה, יש כל כך הרבה אנשים באולם שזו לא יכולה להיות פגישת עבודה, אז או כדי לעניין את התקשורת אפשר לעסוק בנושאים נורא סקסיים ומעניינים, אבל לא שם אפשר לקבל החלטות ואי אפשר באמת לרוץ קדימה בדיון שמתקיים בוועדה בעיר כל כך גדולה ומגוונת ובעצם עדיף לעבוד לבד.
30080: זה המצב, שיש החלטה שיקימו ועדה, אבל בסופו של דבר בוועדה עצמה קשה לעבוד ועדיף לעבוד פשוט לבד עם האנשים ונראה לי שאחד הדברים שצריך לעשות, מלבד כל מה שכרוך בתקציבים וכולי, זה פשוט להגדיר הגדרה של תפקיד סטטוטורי לוועדה.
30080: אני יכולה לחשוב על הנושא של הגינות הציבוריות.
30080: גינות ציבוריות זה בדיוק מסוג הדברים שאין אף אחד שבסופו של דבר אחראי עליהם בעיר וזה בוודאי נוגע לילדים וזה נוגע גם לנוער.
30080: זה מסוג הנושאים שמקודמים, יכול להיות אצל מהנדס העיר, למרות שגינות כיס פחות מעניינות את מהנדס העיר, יותר מעניינים אותו הפארקים המטרופולינים.
30080: זה יכול להיות מסוג הנושאים שבוועדה אפשר לקבל אחריות עליהם.
30080: הבעיה היא שכל נושא אומרים, 'אוקי, אז תרימו את הכפפה ותרוצו קדימה', נותנים לנו מבחר רעיונות לנושאים, וברגע שאנחנו צריכים לעשות את זה, אז אנחנו צריכים לרתום את כל העירייה, לעשות את כל התהליך והתפקיד כל הזמן חוזר ונופל עלינו ונראה לי שאחד הדברים שאפשר לעשות פה זה לקחת כמה נושאים, כמו הגינות הציבוריות, כמו מערכת יחסים עם הורים בעירייה, זאת אומרת יש כמה וכמה נושאים שאפשר לומר שזה תפקיד שלנו וכמו שבוועדת הכספים או בוועדת תכנון ובנייה או בוועדת מכרזים או בכל מיני ועדות, שבהן אי אפשר לקדם את הדברים בלי שזה עובר דרך הוועדה, אותו דבר שיהיה גם בוועדה לקידום מעמד הילד.
דני דנון: בנושא הזה אני זוכר שיש חוק של חבר הכנסת מארגי, לגבי פיקוח על הגנים שהיום הוא כבר בתוקף, אבל זה רעיון מעניין.
מרדכי דריימון: ברשות היושב ראש, אני באמת לא אתווכח עם אף אחד לגבי מספר הילדים, זה נתון שאי אפשר להתווכח איתו.
מרדכי דריימון: אני רק רוצה לומר ככה; דוד המלך אמר, 'מכל מלמדיי השכלתי: כי עדוותיך, שיחה לי', פירושו של דבר דוד המלך מוכן ללמוד, שהיה חכם מכל אדם, מכל אחד, כי הדבר מאוד מאוד מעניין אותו.
מרדכי דריימון: לא יודע מי יהיה החוט המקשר.
מרדכי דריימון: הלא לא הבעיות של בני ברק הן הבעיות של טירת הכרמל, כבר אמר קודם ראש עיריית טירת הכרמל.
מרדכי דריימון: לכל עירייה יש את הבעיות שלה.
מרדכי דריימון: לנו תסכימו שאין את הבעיות של טלוויזיה ואינטרנט, אבל מכל אחד אפשר ללמוד.
מרדכי דריימון: קחו למשל דבר קטן מאוד.
מרדכי דריימון: ברוך ה' שאין לנו, אבל אלה שיש להם צריכים להתמודד.
מרדכי דריימון: אני לא פוסל אף אחד, חלילה, כל אחד דרכו שלו.
מרדכי דריימון: למשל בכל בתי הספר שלנו אנחנו לומדים עוד חודש לימודים, אחרי זה שבועיים קייטנות וכמה ימים בודדים חופש וחוזרים ללימודים.
מרדכי דריימון: אני לא צריך להגיד לכם, אתם כולכם יודעים, כל יום אנחנו לומדים מהבוקר עד אחר הצהריים, ילדים בגיל גן חובה, בגיל חמש, חוזרים הביתה בשעה 4, 4:30 אחר הצהריים.
מרדכי דריימון: אני לא יודע איך לפתור את הבעיה, אבל אלה שטוענים שזו בעיה תקציבית, גם לנו יש בעיות תקציביות ובכל זאת אנחנו עומדים בזה.
מרדכי דריימון: קחו למשל דבר קטן, שבת אחר הצהריים.
מרדכי דריימון: היום בשבתות הקיץ גומרים את התפילה ב-10, ב-11, מה ילד יעשה עד 7, 8 בערב?
מרדכי דריימון: הלוא מה שהוא לא יעשה, אנחנו צריכים לדאוג לו.
מרדכי דריימון: ההורים, שיהיו בריאים, הולכים לישון, הולכים לנוח ושולחים את הילדים, מה עושים?
מרדכי דריימון: אצלנו הילדים באים לבית הספר משעה 2 בצהריים עד 7 בערב, וזה עולה לנו הון רב.
מרדכי דריימון: המורים עובדים---
דוברת: אתה נותן להם לעבוד בשבת?
מרדכי דריימון: למה לא?
מרדכי דריימון: אסור לעבוד בשבת?
מרדכי דריימון: אסור לקבל כסף בשבת, לעבוד מותר.
מרדכי דריימון: זו עבודת קודש, ודאי שמותר.
מרדכי דריימון: מה אני מתכוון להגיד?
מרדכי דריימון: הייתי רוצה שיהיה איזה חוט מקשר בין כל יושבי ראש הוועדות בעיריות וכל אחד ילמד מהשני.
מרדכי דריימון: אני לא אומר שאנחנו לא יכולים ללמוד ממישהו אחר ומישהו אחר ילמד מאיתנו.
מרדכי דריימון: זה דבר אחד.
מרדכי דריימון: הדבר השני – הלוא כל הבעיות של הנוער לא נולדו מתי שהקימו את הוועדה לקידום מעמד הילד.
מרדכי דריימון: הלוא בכל עירייה יש את הבעיות שלה של הנוער.
מרדכי דריימון: גם בבני ברק יש בעיות של נוער, אני לא אומר שלא.
מרדכי דריימון: אנחנו החלטנו בוועדה למעמד קידום הילד לטפל בילד הנורמטיבי.
מרדכי דריימון: אנחנו מזניחים אותו.
מרדכי דריימון: הילד הנורמטיבי, הכל טוב, הכל יפה.
מרדכי דריימון: צריכים גם לדאוג לו, כמו שאמרו מקודם, בטיחות סביבתית, בטיחות בגנים הציבוריים, כפי שאמרה נציגת ירושלים, את כל הנושא הזה, תכניות העשרה לילדים אחרי הצהריים, בשעות הפנויות.
מרדכי דריימון: לא חסר מה לעשות ואני מקבל מה שהיושב ראש אמר, שלא נטפל עכשיו בבעיות תקציביות, אנחנו קודם כל נטפל במה שצריך לעשות וה' יעזור.
מרדכי דריימון: יהיה בסדר.
דני דנון: אם היינו יכולים לקחת את הנושא של האינטרנט ולהחליט שאין אינטרנט, זה היה מקל עלינו, אבל זה לא יקרה בשאר הערים.
דני דנון: זה לא ישים.
איריס ברנט: אני רוצה לבקש דבר אחד מרכזי.
איריס ברנט: ההרכב של הוועדה, ההרכב המסוים שנקבע לגבי הוועדה לקידום הילד בעיריות, נקבע על סמך תפיסה מסוימת לגבי מי אחראי לילד, מי יכול לדבר לטובתו, מי יכול לחשוב מה נחוץ בשביל לשפר את מצבו.
איריס ברנט: אני רוצה לבקש שבהרכב כזה תהיה יותר נוכחות להורים בוועדה הזאת.
איריס ברנט: אני חושבת שבין הילד לבין הרשויות לבין העירייה, משטרה, משרד החינוך וכל שאר הרשויות שנכנסות בתוך הרכב הוועדה הזאת---
דני דנון: בחוק רשום שיש נציג---
איריס ברנט: יש נציג אחד.
איריס ברנט: אני חושבת שיש הרבה דברים שאפשר לעשות לא בכסף, אלא במחשבה נכונה ואם ישמעו נכון את הצרכים מהשטח, שאת זה באמת ההורים יודעים הכי טוב מה נחוץ להם, הדברים יהיו גם יותר מחוברים, גם יותר יעילים ויותר ממוקדים.
איריס ברנט: אני רוצה לבקש שתהיה יותר נוכחות של הורים בהרכב הוועדה.
דובר: זו אפשרות של כל ועדה.
דובר: ביהוד, זו שאני המצאתי יש יותר הורים, גם של ילדים עובדים, גם של ילדים לומדים.
יוסי נישרי: ברוב הוועדות יושבים חברים בוועדה שבעצמם הם הורים לילדים, אז לא צריכים בשביל זה להביא הורים שיהיו הורים.
יוסי נישרי: אני כהורה, אם אני יושב בוועדה, או רון, שהוא הורה לילדים, הוא מבין את הבעיות של הילדים לא פחות מהורים שהם לא סטטוטוריים.
איריס ברנט: זה לא נכון, בגלל שגם אני, כנציגה של הסתדרות הפסיכולוגים ושל המועצה להורות, כרגע מדברת עם הכובע הזה.
איריס ברנט: כשאני אדבר על הילדים שלי, אז אני אגיד דברים אחרים, שונים.
איריס ברנט: הערה נוספת.
איריס ברנט: הוזכר כאן העניין של הצורך בגישה אל ההורים בשביל להיטיב את מעמד הילדים.
איריס ברנט: אני חושבת שהרבה דגש צריך להיות מושם בוועדה לנושא של חינוך של ההורים, להציע להם כלים, חינוך, מרכזים שבהם הורים יוכלו להיעזר כי הם החוט שלנו לילדים.
טוקה ילין מור: אני מהאגודה הישראלית למען הילד בגיל הרך.
טוקה ילין מור: הוזכר כאן מספר פעמים גם הגיל הרך, אבל זה לא נתפס כדבר שהוא חלק בלתי נפרד מהוועדה, הייצוג של הגיל הרך, ואני חושבת שזה חשוב מאוד.
טוקה ילין מור: יש פה דוגמאות של אנשים שמהווים סמל למאבק להעלות את נושא הגיל הרך בעדיפות שלו, בין אם זה בעיריית תל אביב, מודיעין, טירת הכרמל, שנעשים דברים נהדרים.
טוקה ילין מור: אני חושבת שגם במטרות שדובר עליהן, כולל כשאנחנו מדברים על איגום משאבים, צריך לדבר גם על רצף השירותים.
טוקה ילין מור: הרבה בעיות בגיל המאוחר יותר יכולות להיחסך על ידי דגש גדול יותר בגיל הרך, עדיפות גבוהה יותר בגיל הרך, והרבה נושאים שעדיין לא מכוסים על ידי החוק, אם כי אני חושבת שהחוק לא יפתור את ההתייחסות אליהם, יכולים היום לקדם ברשויות המקומיות, כדוגמת טירת הכרמל וכך הלאה.
גל הדר: דיברנו על הורים, אז אנחנו כבר לקראת סוף הישיבה ויש פה שתי תלמידות שיושבות פה ומקשיבות יפה, אבל לא משתתפות ואני מאמין שגם בהרבה מהוועדות לילדים, אני אישית קרוב לגיל הזה של הילדים, ואצלי לפחות, בביאליק, אני גם יושב ראש הוועדה לנוער, צעירים וסטודנטים ושם אני עובד עם חבר'ה קצת יותר צעירים, אז יותר קל לי לגשת לנושאים האלה.
גל הדר: לעומת זאת בוועדה הזאת יושבים מנהלי בתי ספר ויש ארגון המורים ויש הסתדרות המורים.
גל הדר: אצלי אישית היתה איזה בעיה שבין הארגונים ודברים כאלה שקצת מונעים מהשפה המשותפת לילדים ואני חושב שצריך לשלב יותר, להביא יותר חבר'ה צעירים, יותר לדבר בשפה שלהם ולשאול אותם מה הם באמת צריכים.
דני דנון: הבנות הצעירות, רוצות להוסיף משהו?
דני דנון: אתן יושבות בוועדה מסוימת?
הילה בצלאלי: לא, אנחנו מטעם המועצה.
הילה בצלאלי: אני מרגישה כיושב ראש מחוז שיש ללא ספק ערים שמשקיעים בהם הרבה יותר.
הילה בצלאלי: אני ממחוז ירושלים, זה מודיעין, זה מבשרת.
הילה בצלאלי: במבשרת.
הילה בצלאלי: אני רואה כיושבת ראש שיש רשויות שמשקיעים הרבה יותר בילדים וזה קצת עצוב במקום מסוים.
הילה בצלאלי: לא, זה נורא שמח, אבל לראות את מודיעין פורחים מבחינת עשייה ולאו דווקא חינוכית אלא מעבר והם מרימים שם פרויקטים אדירים והמועצה שם מטורפת מבחינה מורלית ומבחינה מעשית הם מצוינים, לעומת מבשרת שיש לנו מינימום השקעה מבחינה תקציבית ומבחינת עידוד, עידוד בני נוער לעשות.
הילה בצלאלי: אני חושבת שצריך יותר להשקיע.
הילה בצלאלי: בסך הכל אנחנו הבסיס לחברה העתידית וחשוב לעודד את הפעילות שלנו.
דני דנון: יש עוד נציגי עיריות שרוצים להוסיף?
אושרת גני גונן: אני מנהלת המחלקה לנוער, קהילה וצעירים, אבל אני גם בכובע של המזכירות הארצית של אגודת מנהלי יחידות הנוער ולי חשוב שבהרכב הוועדה יהיה גם נציג של מנהל יחידות הנוער.
אושרת גני גונן: זה קיים בפועל, בוודאי, ויוכלו להעיד על זה ראשי הערים כאן, שמנהל יחידת הנוער ברשות הוא שותף פעיל ומוביל בוועדה, אבל באף מקום הוא לא כתוב כמשתתף חוקי.
אושרת גני גונן: זה נתון לרשות הרשות, אז הייתי מבקשת שזה יהיה חלק חוקי בהרכב הוועדה.
שרה פרא: קודם כל אני מברכת על העבודה הזאת ועל הלמידה.
שרה פרא: אני רוצה אליכם, בנות.
שרה פרא: אצלנו באריאל, בוועדה לקידום הילד, שהיא גם ועדת חינוך, אני חושבת שהנציגות מועצת התלמידים היא נציגות לא רק שאומרת, אלא גם עושה, וכאן אני מתחברת לבאמת מה עושים עם נוער בקיץ.
שרה פרא: אז כל הרעיונות הגיעו מהנוער שלנו, שיש להם פרלמנט נוער וגם פרלמנט ילדים.
שרה פרא: לילות לבנים, אנחנו עושים באריאל.
שרה פרא: כל ערב יש להם פעילות והנוער מפעיל.
שרה פרא: סיירת פארקים.
שרה פרא: תמורת בקבוק שתייה אנחנו נותנים בקבוק שתייה קלה, ואת זה הנוער עושה, שהולך ומסתובב בפארקים.
שרה פרא: כל הנושא של סטודנטים מתנדבים, קידום נוער שמסתובב בלילות, הסעות של ילדים ממקום למקום.
שרה פרא: אין לנו תקציבים באריאל, קיצוצים, אני לא יכולה להתפאר בילודה, כי יש לנו גם הקפאות בנייה, אבל באיגום משאבים, כפי שאתם אמרתם, באמת אנחנו מצליחים להחזיק, לתחזק ולקדם.
שרה פרא: אחד הדברים שאנחנו הובלנו בעיר, וזה גם בא מהנוער, כדי לדעת מה מותר ומה אסור הכנסנו השנה לחטיבה ולחטיבה העליונה את הסנגוריה.
שרה פרא: כדי שילמדו.
שרה פרא: אם אנחנו באים מהמקום שאנחנו אומרים להם לא לאלימות ולא סמים ולא כל הדברים האלה, ברגע שהם לומדים באמת מה מותר ומה אסור והדברים הקטנים שהם לא ידעו שהם עלולים להביא אותם למקומות הקשים ביותר, הם נמנעים ואני חושבת שאנחנו הובלנו איזה שהוא תהליך של משרד החינוך ומשרד המשפטים, ביחד עם העיר אריאל, ואני מקווה שבאמת כאן אנחנו נמשיך להוביל לטובת הנוער שלנו.
23637: למעשה אני לא רוצה לחזור על דברי ראשי הערים, אבל כן חשוב לי להוסיף עוד בקצרה כמה נקודות.
23637: אין ספק שאין ראש עיר שהילדים לא נמצאים לנגד עיניו, בטח היום שמחר הם יוצאים לחופש הגדול ופחד ממה שקורה עם אותם ילדים שלא נמצאים באיזה שהוא סידור ודיבר על זה יצחק קדמן.
23637: אני רוצה לעדכן שאתמול, בוועדת הכספים של הכנסת, הוצג תקציב החינוך לשנת 2009 – 2010.
23637: כבוד היושב ראש, חשוב לי לומר על זה מלה.
23637: הוצגה אתמול התכנית התקציבית ודובר שם באופן ברור על פגיעה ברווחה החינוכית ועל פגיעה בחינוך החברתי.
23637: זה נאמר, זה מופיע בפרוטוקול.
23637: ראשי הרשויות היום נמצאים בעיצומו של מאבק על התקציב.
23637: נשארו לנו עוד שבועיים להיאבק, אבל אם אנחנו לא נצליח, אמרו באופן חד משמעי אתמול בוועדה, תקציב המתנ"סים, תקציב החינוך הבלתי פורמלי, כל תקציב הפעילות שהוא מעבר לשעה 1 בצהריים, או ל-12 בצהריים, כשהתלמידים לומדים בתוך בתי הספר, הולך להיפגע בצורה מאוד משמעותית.
23637: כל הנטל הזה נופל בסופו של יום על ראשי הרשויות, כי ראש עיר לא יכול לבוא ולהגיד 'טוב, אני לא מטפל בילדים בשעה 4 או אחר הצהריים, אני לא עושה משהו למען אותם תושבים', גם כי ההורים כמובן דורשים מראש העיר עשייה, וגם הילדים, זה עיקר העשייה בתוך הרשות המקומית, ואנחנו נמצאים היום בעיצומו של מאבק, אני חושבת שגם הוועדה צריכה להיכנס ולבדוק את הנתונים, זה הוצג אתמול בוועדת הכספים וחשוב להיות ערניים על זה כי זה נאמר, ונשארו לנו רק שבועיים.
23637: אתה ביקשת דוגמאות, רק עוד דבר אחד שעלה בוועדות הכנסת וחוזר על עצמו; ראשי הערים היום מדברים על כך שיש לנו עוד הזדמנות לטפל בבני הנוער, זאת אומרת להכניס עוד עובד נוער, עוד עובד למען הילדים ובעצם להשקיע את ההשקעה המאוד צנועה בילד או בנער עם עוד עובד, או עוד איזה שהיא פעילות.
23637: אם לא נעשה את זה, נמצא השקעה כספית הרבה יותר עצומה בשיטור הקהילתי ובמשטרה שיצטרכו לטפל באלימות ובסמים ובוונדליזם, שזה מה שהולך להיות לנו, כבר בסוף החופש הגדול הזה, ובטח זה ימשיך ככל שהתקציב יילך וייפגע.
23637: אז השקעה הרבה יותר פחותה יכולה לשנות את הכל.
לירי אנדי פינדלינג: ברכות ליושב ראש הוועדה, לחברי הכנסת ולמשתתפים.
לירי אנדי פינדלינג: אני רוצה להזכיר, ואני חושבת שזה חשוב שכולנו נדע כי זה גם עלה כאן, שבאמת הזכות הבסיסית של הילדים היא הזכות לחיים ולכן צריך כל הזמן לזכור שתנאי סף בטיחות בכל פעילות ובכל דבר שנעשה ושבהם משתתפים ילדים.
לירי אנדי פינדלינג: דובר כאן רבות על הצורך להתמקד, על הצורך לבחון ולבחור סדרי עדיפויות של הוועדה ואני אמליץ שהרבה מהעשייה הזאת תהיה לדרוש שיהיה ניהול וקידום בטיחות בעיר.
לירי אנדי פינדלינג: חוסר התיאום הזה שדובר עליו, העובדה שמדובר בכל כך הרבה דברים שעוסקים בהם ילדים, אם זה גיל רך, אם זה גני משחקים ואם זה מוסדות חינוך ועוד, ואם זה ליישם את חוזר המנהל הכללי לגבי לימוד שחייה ואנחנו יוצאים לחופשה.
לירי אנדי פינדלינג: כל הדברים הללו דורשים תיאום, דורשים ראייה מערכתית, דורשים מקצועיות בתחום של ניהול וקידום בטיחות ילדים.
לירי אנדי פינדלינג: ראשי הערים רוצים מידע.
לירי אנדי פינדלינג: אנחנו, ארגון בטרם, שלח ממש בימים אלה לראשי הערים נתונים בכלל על היפגעות ילדים בישראל ויש כאן
לירי אנדי פינדלינג: גם טבלאות שמדברות לפי חלוקה בשביל שאפשר יהיה להגיד ש-6,700 ילדים מהעיר רהט הגיעו לחדרי מיון בשלוש שנים, שלמעלה מ-2,600 ילדים בשלוש שנים הגיעו בעיר מודיעין.
לירי אנדי פינדלינג: חלק מראשי הערים בכלל לא מודעים לכמות הילדים שנפגעים בתוך העיר.
לירי אנדי פינדלינג: היכולת של העיר לעשות היא עצומה ואני חושבת שהפלטפורמה של הוועדה לקידום מעמד הילד ברשויות המקומיות הוא מצוין, הוא אדיר, ורק לעשות יותר, אנחנו ממש בימים האלה מוציאים נייר עמדה לגבי גני משחקים בשביל לתת סקירה ורעיונות איך ליישם טוב יותר ממה שעושים היום את הבטחת הבטיחות, למשל בגני המשחקים.
לירי אנדי פינדלינג: תודה.
אתי בנימין: יש לי שלוש נקודות.
אתי בנימין: קודם כל אני באמת רוצה לומר תודה למחלקת המחקר של הכנסת שעשתה עבודה נפלאה.
אתי בנימין: באמת מגיעה לכם תודה.
אתי בנימין: הנקודה הראשונה היא נושא תדירות מפגשי הוועדה.
אתי בנימין: דווקא בימים האלה שבהם יש המון בעיות עם נושא של זכויות תלמידים, מעמד הילדים, בכלל בעיות עם ילדים, אני חושבת שהוועדה צריכה להתכנס בתדירות קצת יותר גבוהה ולא להסתפק בשלוש-ארבע פעמים בשנה כי זה כלום ויש המון נושאים לדון עליהם.
אתי בנימין: הנושא השני.
אתי בנימין: בוועדה שישבה בראשה השופטת סביונה רוט-לוי, אחת ההמלצות היתה למנות בכל רשות מקומית מומחה לענייני זכויות ילדים.
אתי בנימין: אני לא ראיתי לזה התייחסות בדוח, אני לא שמעתי אף אחד מהנוכחים פה שדיבר על זה שיש לו מומחה לזכויות ילדים ואני הייתי מאוד שמחה, חבר הכנסת דני דנון, אם אתה תתייחס לזה בסיכום שלך ותבקש מכל אחת מהרשויות למנות מומחה לענייני זכויות ילדים ברשויות המקומיות.
אתי בנימין: הדבר השלישי שאני רוצה להתייחס אליו זה החשיבות של כן שיתוף הורים ותלמידים בוועדות, כי לא יכול להיות שהוועדה תתכנס רק עם חברי מועצת העיר, או רק עם נציגי עיר ולא יהיה שיתוף של הורים ותלמידים בוועדה.
אתי בנימין: בכל רשות יש ועד הורים עירוני, אין שום סיבה לא לשתף את ועד ההורים העירוני.
אתי בנימין: הרשויות מתלוננות, יש לנו קשיים, יש להם תקציבים, האמינו לי שההורים יכולים לעשות את המאבקים שלכם, ההורים יכולים להיות שותפים שלכם ולסייע לכם בכל מאבק בנושא הזה ובהזדמנות הזאת אני פונה אלייך, גב' רחל עזריה, את אמרת שירושלים היא עיר גדולה, עיר מורכבת, אבל אצלך בוועדה אין נציג הורים, לצערי, וחבל.
אתי בנימין: תודה.
טובה בן ארי: אני המפקחת לזכויות התלמיד במערכת החינוך.
טובה בן ארי: לפני כשנתיים התחלנו לעבוד עם משרד המשפטים, הסנגוריה הציבורית, על זכויות וחובות של ילדים בהליך פלילי.
טובה בן ארי: במהלך הזמן, בסיורים שלי ובמפגשים שלי עם הוועדות ברשויות, תמיד התגלו פערי ידע איך מתמודדים עם קשיים של ילדים שנסחפים לעבירות פליליות.
טובה בן ארי: חיברתי את השניים בראשותה של דר' אביטל מולד ועורכת דין ענבל רובינשטיין וערכנו ניסוי מאוד מאוד מרתק, שהובילה את זה עורכת דין גלית מבורך, מנהלת מחוז מרכז תל אביב בסנגוריה---
אורלי לוי אבקסיס: זה מעניין אותי מה שאת אומרת, ואז בסוף מסתבר שבוועדת שרים משרד החינוך מתנגד לקיצור הליכי חקירה של ילדים בהליכים פליליים ומי שמתנגד זה משרד החינוך שאין לו גם עלות תקציבית פה, אין לו שקל שיילקח מהמשרד.
אורלי לוי אבקסיס: אז באמת דברים נורא יפים להגיד אותם, אבל אני מתקוממת כי כשאני---
דני דנון: חברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס, את אחריה.
אורלי לוי אבקסיס: הדברים נאמרים, אבל בשעת השי"ן אתם בורחים.
טובה בן ארי: ברשותך תתני לי לסיים.
טובה בן ארי: אני אקשיב לך, אני רוצה ללמוד ממך, אבל רק תני לי לסיים, בבקשה.
טובה בן ארי: עשינו ניסוי השנה, בעקבות הבקשה של הוועדות השונות, ועשינו ניסוי בשכבת כיתות אחת בכפר סבא, עם מר דב רקוביץ, ברעננה, ברחובות, וזה היה גם מסוקר לא מזמן בעיתונות ועם עורכי דין פליליסטים.
טובה בן ארי: הם באו לילדים ולמורים ללמד אותם מה אסור, מה מותר, מה גורם לעבירה פלילית, מה מאיים, מתי אסור לאיים, האם אבן בכיס כשנכנסים לבית ספר מותר/אסור, בוודאי שזה אסור ויכול לגרור אחריו עבירה פלילית.
טובה בן ארי: אני חושבת שהתהליך שהסנגוריה עשתה בבתי ספר היא קצרה מאוד, כמובן שזה עבודה בין משרדית, אבל אני חושבת שאם נלך עם זה לקראת הקיץ, אם היינו יכולים להקדים את זה, כי הסנגוריה עשתה מאמצים אדירים בנושא הזה כדי להיות בכמה שיותר בתי ספר על יסודיים, כדי למנוע מעשי ונדליזם ואלימות אצל בני נוער.
טובה בן ארי: תודה.
דני דנון: אנחנו נאלצים להתכנס, למרות שיש עוד הרבה שרוצים לדבר.
דני דנון: אני מבקש מחברת הכנסת אורלי לוי-אבקסיס.
אורלי לוי אבקסיס: אני מצטערת על כך שהתפרצתי, אבל יש לי בעיה עם שמשדרים משהו אחד ובסופו של דבר, באיזה שהיא פינה, ואני אולי לא צריכה לבוא אלייך בטענות, אלא לממונים עלייך, אבל ישנם איזה שהם עיוותים, אבל אם אנחנו כבר מדברים על חקירה והליך פלילי של בני נוער וילדים, וניסינו לקצר את התהליך שלפעמים הוא באמת אבסורדי, אנחנו קוראים כל הזמן לילדים 'בואו תתלוננו', 'מישהו פגע בכם?