GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אילן גילאון: אנחנו צריכים לשלם את המחיר עבור קבוצות של רודפי בצע שגם פגעו בשוק העבודה במדינת ישראל, וגם מעמידים אותנו בפני תופעה בלתי מוסרית ממדרגה ראשונה שבקצה שלה ילדים שצריכים להיות בכלא קציעות ואנחנו צריכים לבקר אותם.
אילן גילאון: למה מגיע לנו הדבר הזה?
אילן גילאון: לסיכום אדוני היושב ראש, אני מבקש שהוועדה תצא בפניה שנותנת פתרון קונקרטי, כלומר, עוצרת את המהלך הקיים כרגע.
אילן גילאון: נראה שהוא לא מקרי דווקא בתקופת הקיץ כדי לא לייצור צופים בוכים, מורות וכדומה, ואנחנו מכירים את התופעות האלה.
אילן גילאון: כל מי שלא רוצה לראות את התמונות האלה דאג שהדבר הזה יקרה בחסות החופש הגדול.
אילן גילאון: לכן צריכה להיות כאן הכרעה והחלטה פוליטית כלפי משרד הפנים, שר הפנים, כלפי מקבלי ההחלטות וצריכה להיות חקיקה.
אילן גילאון: לא הכל מתחיל בחקיקה, אלא לכל בר ורב ולפי מי שיש לו יותר השפעה.
דני דנון: אני מרגיש שלא בנוח אבל אני חייב לומר שאין כאן מספיק ייצוג לצד השני לצורך העניין, הצד השני שמיוצג כאן על ידי מינהלת ההגירה ואני אתן לכם את זכות הדברים שוב.
דני דנון: אני אומר שוב שהויכוח כאן הוא לא העיקרון, כי אם היה עקרון הייתי מביא לחדר אנשים אחרים שהיו מציגים את הבעייתיות של העובדים הזרים בחברה הישראלית וההשלכות ארוכות הטווח בכל התחומים.
דני דנון: גם אני באופן אישי חושב שיש לנו בעיה שיש לפתור.
דני דנון: יש לנו מספרים כל כך גבוהים של שוהים בלתי חוקיים במדינה.
דני דנון: הדגש הוא כרגע על המצב הקיים, יש חוק ויש רשות שמטפלת בזה.
דני דנון: אנחנו מבקשים שהרשות שמטפלת בנושא לא תפגע בילדים בדרך.
דני דנון: אני מבין שהחברים כאן מבקשים לקחת את הדיון לצד הנוסף ולדחוף את זה לכיוון שלהם ואולי לעצור את כל פעילות הרשות.
דני דנון: אני אבקש את האורח שלנו וויליאם טול, שהוא ראש משרד נציבות האו"ם לפליטים.
דני דנון: בבקשה אדוני.
דני דנון: אני אבקש לשמוע ממך מה קורה במדינות אחרות.
וויליאם טל: תרגום של היושב ראש דני דנון.
וויליאם טל: מספר הפליטים מבקשי מקלט מדיני בישראל עומד על כחמישה עשר אלף איש, לדעתו זה מספר לא גדול.
וויליאם טל: הוא נגד החזקה בכלל של קטינים בהליך הזה.
וויליאם טל: יש כעשרים ושניים קטינים, ילדי פליטים, שאינם מלווים.
וויליאם טל: מתוכם כתשעה עשר נמצאים במתקן.
וויליאם טל: מישהו יוכל לומר למה הם במתקן כרגע?
וויליאם טל: למה בכלל יש שם ילדים?
חנה סלוצקי: הם לא קטינים הם מעל גיל ארבע עשרה.
דני דנון: אנחנו מדברים על פליטים.
חנה סלוצקי: מבקשי מקלט.
חנה סלוצקי: המתקן הוכשר במיוחד כדי לאפשר לאותם קטינים לשהות שם תקופה מסוימת עד אשר יהיה אפשר למצוא להם חלופות אחרות, אם זה במערך החינוך בחוץ או לאפשר להם לעבור למשמורנים שמקבלים אותם לעבודה או כדי לחיות אצלם ולהמשיך בחינוכם.
חנה סלוצקי: משרד הרווחה החזיק שם עובד סוציאלי במשרה מלאה.
חנה סלוצקי: תפקידה של עובדת הסוציאלית היה למצוא ולאתר חלופות לאותו מקום שבו הם נמצאו.
חנה סלוצקי: בראשון ליולי המקום הזה הועבר לשירות בתי הסוהר, אנחנו במשרד הרווחה יצאנו בשלב הזה לחלוטין מהתמונה.
דני דנון: נאמר פה בהערת אגב שהפליטים הם מסתננים.
דני דנון: מצד אחד יש להם מעמד של פליטים - לדעתי זה נושא מחריד שבכלל נתנו להם אפשרות להיות צפונית לחדרה ודרומית לגדרה, זה כתוב בניירות.
דני דנון: זה דבר מחריד שמחליטים במדינת ישראל על הפריפריה ורושמים לפליט בתעודה שהוא יכול להסתובב בארץ אבל לא להיכנס לאזור מוגדר.
דב חנין: אדוני היושב ראש, אפילו יותר מזה.
דב חנין: קיימת בישראל מדיניות שלדחוף את הפליטים וגם את מהגרי העבודה לחצרות האחוריים, לאותם מקומות שממילא נמצאים בקריסה חברתית למקומות אלה זורקים את הפליטים ומהגרי העבודה.
דב חנין: כל הבעיות נפגשות האחת עם השנייה, כל אוכלוסיות המצוקה מתחרות האחת עם השנייה מי מהן יכולה לקבל מרחב נשימה.
דני דנון: זה מזכיר תקופות אחרות במדינת ישראל שגם את העולים ואת האחרים רצו להוציא למקומות רחוקים על מנת שלא יראו ושלא יראו.
דני דנון: אני מבקש מנציגת שירות בתי הסוהר, דבי שגיא לשמוע את התייחסותך לדברים שעלו כאן.
דבי שגיא: בראשון ליולי המתקן הועבר לאחריותנו והקטינים הועברו לכלא גבעון שנמצא במתחם בתי הסוהר של איילון.
דבי שגיא: אני לא אצבע כאן תמונה אפורה בוורד.
דבי שגיא: המתחם הוא מתחם בתי סוהר וזה לא משהו אחר.
דבי שגיא: בית הסוהר הזה מיועד להחזקת זרים וייחדנו אגף בשביל אותם קטינים.
דבי שגיא: יש לנו שם קצת יותר מארבעים מקומות.
דבי שגיא: נכון להיום יש שלושים ושבעה קטינים, כאלה שעברו מ"מיכל" וכאלה שצרפנו אותם מ"סהרונים", ב"סהרונים" הם היו עד לפני שבוע באגף של האמהות והילדים, אבל הם בודדים בלי הורים.
דבי שגיא: חלק מהילדים האלה הם יתומים וחלק ללא משפחה.
דבי שגיא: בכל הנושא שנאמר שעד עכשיו משרד הרווחה טיפל בו הועבר אלינו.
דבי שגיא: אני מבקשת לציין ששירות בתי הסוהר ערוך לטפל בעבודה סוציאלית, אנחנו יודעים לעשות את זה טוב, אבל לא עם אוכלוסיה כזאת, לנו זה נושא חדש ואנחנו צריכים ללמוד אותו.
דבי שגיא: עיקר הטיפול הוא טיפול בטראמות וטיפול בנושא הקשר עם הקהילה וההשמה שלהם.
דבי שגיא: אלו דברים שלא מוכרים לנו, צריך ללמוד אותם.
דבי שגיא: מחר תתקיים פגישה עם פקידת הסעד של משרד הרווחה.
דבי שגיא: שירות בתי הסוהר הקצאה שני תקנים, זה הרבה ביחס למספר הקטינים שנצטרך לקלוט, וגם קצינת חינוך.
דבי שגיא: גם פה מחמאות למשרד החינוך, למרות שאנחנו נמצאים בתקופת הקיץ ומשרד החינוך וקידום הנוער לא עובדים בתקופה הזאת בגלל החופשות, שתי מורות תכנסנה לשם החל מיום ראשון הקרוב.
דני דנון: תארי לנו מה קורה בתוך המתקן.
דבי שגיא: מדובר בבית הסוהר.
דבי שגיא: בתוך תא אחד שוהים שישה.
דבי שגיא: קיים אגף עם מסדרון ועם תאים משני צדי המסדרון, חדר טיולים.
דבי שגיא: יש להם אפשרות לרכוש שתייה וממתקים בקנטינה.
דבי שגיא: כמובן הם מקבלים שלוש ארוחות ביום, שירותי רפואה.
דבי שגיא: בשירות בתי הסוהר אנחנו נותנים לקטינים חינוך, וגם מעבר לזה הרבה מאוד פעילויות העשרה.
דבי שגיא: לקטינים האלה אנחנו מכוונים בעברית מאוד בסיסית אבל הם מקבלים הרבה מאוד תכניות העשרה.
דבי שגיא: בכל יום הם לומדים ארבע שעות ומעבר לזה כדי להעסיק אותם גם בשעות אחר הצהריים אנחנו מעסיקים קצינת חינוך משלנו ומקיימים חוגים בשכר עם מדריכים כדי שתהייה פעילות וכדי שנוכל להעסיק אותם במשך היום ובשעות הערות.
דבי שגיא: כפי שציינתי בחדר אחד שוהים שישה, בכל חדר יש מקלחת ושירותים, מיטות קומתיים.
דבי שגיא: בכל אגף יש כיתה שהיא גם מועדון.
דני דנון: כשיש משפחה קיימת הפרדה בין נשים לגברים?
דבי שגיא: המקום הוא רק לקטינים ללא משפחה.
דני דנון: מה קורה עם קטינים עם משפחה?
דבי שגיא: אותם עדיין לא התחלנו לקבל.
דבי שגיא: אנחנו נהייה מתואמים עם רשות ההגירה אם וכאשר זה יקרה נצטרך להיערך לכך.
דבי שגיא: אני מזכירה שהיום ב"סהרונים" במשך תקופה ארוכה יש את האמהות עם ילדים, אלו הם המסתננים.
סיגל רוזן: כבר בפברואר 2008 החליטה המדינה שהם יועברו למבנה קבע.
סיגל רוזן: הם עדיין לא עברו למבנה קבע.
סיגל רוזן: מוחזקים שם קטינים ללא חינוך כמו שצריך.
סיגל רוזן: חינוך קיים שם, ישנן מורות שמגיעות שלוש פעמים בשבוע שמלמדות קבוצות גיל של כמה כיתות בבת אחת.
סיגל רוזן: אי אפשר לקרוא לזה חינוך וזה בהחלט מה שהתחייבו על פי האמנה.
דבי שגיא: בדרום בנוסף למה שמשרד החינוך נותן גם אנחנו נותנים משלנו חוגים והעשרה, שעות נוספות, ספורט וכל מה שניתן לתת, הכל מתקציבים שלנו.
סיגל רוזן: באוהלים במדבר במשך שנתיים.
יצחק קדמן: חלק מהקטינים היו יכולים לעבור, איילון באותו מעמד.
יצחק קדמן: למה לא לכדורי, למה לכלא?
דבי שגיא: אנחנו קיבלנו רק את כל אלה שלא הספיקו להסדיר להם, עכשיו אנחנו נתחיל להסדיר להם.
חנה סלוצקי: יצחק קדמן, גם משרד החינוך שכל כך שיבחת, הודיע חד משמעית שהמכסה נגמרה והוא לא מוכן יותר לקבל קטינים במסגרות האלה.
חנה סלוצקי: אנחנו מנהלים איתם משא ומתן מאוד ממושך.
יצחק קדמן: אגב, זה זול כספית מאשר להחזיק אותם בכלא.
חנה סלוצקי: אני מסכימה איתך.
יוסי אדלשטיין: מנהל אגף אוכלוסין ברשות ההגירה.
יוסי אדלשטיין: אני עוסק בתחום הזה מזה שבע שנים.
יוסי אדלשטיין: אני אתחיל בהבהרות בעניין הילדים.
יוסי אדלשטיין: כפי שנכתב במסמך של מרכז מידע ומחקר של הכנסת, היתה החלטת ממשלה בשנת 2005, ואחרי זה החלטה בשנת 2006 שהקלה בתנאים.
יוסי אדלשטיין: אני לוויתי את הפרויקט של מתן מעמד לילדי זרים.
יוסי אדלשטיין: אני חושב שזה קצת, במילים עדינות, לא הוגן לבוא היום ולשאול שאלות.
יוסי אדלשטיין: כל אלה שניגשו לפרויקט הזה על פי הגדרות שניתנו בהחלטת הממשלה וההקלות שנתנו בשנת 2006, נרשמו, עברו ועדה.
יוסי אדלשטיין: מי שנדחה קיבל זכות לערער.
יוסי אדלשטיין: אני לא מכיר מדינה שיש מערערים על המערערים.
יוסי אדלשטיין: לבסוף הקימו אחרי הועדה השנייה של הערעור אפשרות לערער לשר.
יוסי אדלשטיין: אני מלווה את הפרויקט הזה למעלה מארבע שנים.
יוסי אדלשטיין: אי אפשר לבוא היום למשפחה שהגישה בקשה בשנת 2005 ושסורבה בשנת 2006 או 2007, והיא עברה את כל תהליכי הערעור כולל בתי משפט.
יוסי אדלשטיין: היתה פסיקה רק לאחרונה בבית המשפט העליון לגבי עתירה.
יוסי אדלשטיין: אי אפשר לבוא היום אחרי ארבע של שנים של תהליך שמתנהל באופן מסודר.
יוסי אדלשטיין: קראנו לכל המשפחות והודענו להם שהבקשה שלהם סורבה ויש להם את הזכות לערער, הם אכן ערערו ואנחנו קראנו להם שוב ונתנו להם תשובה שלילית על הערעור ולאחר הערעור לשר מסרנו מה רוצים מהם.
יוסי אדלשטיין: אנחנו במדינת חוק, יש תהליכים מוסדרים שהמדינה החליטה עליהם, צריך לכבד אותם ולא לבוא וטעון על עצירת הילדים.
יוסי אדלשטיין: אני לא מבין למה כולם לוקחים את זה כמשימה המרכזית.
יוסי אדלשטיין: אף אחד לא קבע את הטיפול בילדים כיעד מרכזי.
יוסי אדלשטיין: לאור שינוי ארגוני חודשה האכיפה כנגד שוהים בלתי חוקיים במדינת ישראל שנעשה עם ביטול משטרת ההגירה והקמת רשות ההגירה.
ציקי סלע: זה לא קשור להחלטה פוליטית.
אילן גילאון: אתם עובדים של מי?
אילן גילאון: אתם לא הופרטתם.
ציקי סלע: עובדי משרד הפנים, עובדי מדינה לכל דבר ועניין.
דני דנון: כמה עובדים יש ביחידה שלך?
ציקי סלע: מאתיים אנשים.
יוסי אדלשטיין: אף אחד לא כאן עם איזה קמפיין ממוקד בילדים.
יוסי אדלשטיין: היתה תקופה ארוכה שלא בוצעה אכיפה.
יוסי אדלשטיין: בעקבות השינוי הארגוני קמה היחידה בראשון ביולי והיא מתארגנת לביצוע האכיפה כנגד כל השוהים הבלתי חוקיים.
יוסי אדלשטיין: כנגד כולם ללא יוצא מהכלל.
יוסי אדלשטיין: לא ברור למה הילדים תפסו את הקמפיין הזה.
יוסי אדלשטיין: אני רוצה לשים את הדברים על דיוקם.
סיגל רוזן: זה אומר שבראשון לאוגוסט יתחילו לעצור ילדים?
יוסי אדלשטיין: אף אחד לא אמר את זה, אני מצטער.
סיגל רוזן: זה חמור מאוד אם זה נעשה כדרך אגב.
יוסי אדלשטיין: אני מבהיר את העניין, אנחנו פועלים כנגד כל השוהים הבלתי חוקיים.
יוסי אדלשטיין: אנחנו מנסים, ולי אין שום אינטרס לעצור אף אחד, אין לי שום אינטרסים, לי יש עניין שכל מי שוהה באופן בלתי חוקי יצא מהארץ.
יוסי אדלשטיין: אני בא במשא ומתן עם כל מיני אחרים.
דני דנון: אני חוזר לשאלה ששאלתי את ציקי סלע.
דני דנון: למה משפחה בהתרעה של מספר ימים ולא שבועות.
דני דנון: אם אתה אומר שזה נמשך שנים?
יוסי אדלשטיין: סליחה, המשפחה הזאת קיבלה הודעה לפני שנתיים שההליך שלה הסתיים והיא צריכה להתארגן ולצאת.
יוסי אדלשטיין: לפני שנתיים ולא לפני שבוע.
יוסי אדלשטיין: היא קיבלה הודעה לפני שנתיים והיא לא עשתה את זה.
יוסי אדלשטיין: הצענו למי שרוצה, אני אומר לך שאני באופן אישי מנהל משא ומתן עם כל מיני קבוצות של אוכלוסיות שמרוכזות, אני מנהל את המשא ומתן ונותן להם שלושה חודשים של התארגנות.
יוסי אדלשטיין: אני מוכן לקנות להם את כרטיסי הטיסה כדי שלא יבזבזו את הכסף שהם חסכו ולעזור להם לצאת מרצון.
יוסי אדלשטיין: זה לא עושה לי טוב כשאני עוצר מישהו, לא בגיר ובפרט לא קטין.
יוסי אדלשטיין: זו המדיניות.
יוסי אדלשטיין: במהלך השנה בכל פעם שהודענו לאיזו משפחה שהיא סיימה את התהליך שלה ושהיא צריכה לעזוב, הגיעו כל מיני ארגונים ואמרו "הילד באמצע שנת הלימודים תן לו לסיים".
יוסי אדלשטיין: נתנו להם לסיים והם כבר בשנה השלישית מאז שהם סיימו את שנת הלימודים.
יוסי אדלשטיין: אמר ציקי סלע שכעת הסתיימה שנת הלימודים, אנחנו ניתן להם חודש להתארגנות לצאת.
ציקי סלע: לא רק להתארגן, אלא אנחנו נעזור להם ונממן להם כרטיסי טיסה.
דני דנון: מה מעניקים למי שיוצא מרצון?
ציקי סלע: אנחנו קונים לו את כרטיסי הטיסה, והם מקבלים סכום מינימלי להתארגנות ראשונית.
יוסי אדלשטיין: לגבי הקטינים הלא מלווים, אנחנו בשאיפה למצוא פתרונות.
יוסי אדלשטיין: משרד החינוך עזר לנו, לפני שלושה שבועות פיננו אחד עשר קטינים והם נקלטו במוסדות.
יוסי אדלשטיין: יש גם מגבלה של משרד החינוך שאינו יכול כרגע לקלוט.
דני דנון: נציגי משרד החינוך, מה הבעיה לקלוט את הילדים האלה.
חגית מאיר: פשוט מאוד, הרי אתה לא תשלח ילד ישראלי הביתה שחל עליו חוק חינוך חובה ומשובץ למוסד ותקלוט במקומו ילד אחר.
יצחק קדמן: ששירות בתי הסוהר יעביר אליכם את התקציב שלו ואז הכל ייפתר.
יוסי אדלשטיין: לכן אני אומר שמעבר להפניה למוסדות חינוך קיים נוהל מסודר שגובש עם משרד המשפטים ומשרד הרווחה להעביר את הילדים לידי אפוטרופוס.
יוסי אדלשטיין: שהאפוטרופוס יקבל עליו את האחריות לגביהם ויוכל להשגיח עליהם וכדי שהם לא ייזרקו לרחוב ושלא יוצאו.
יוסי אדלשטיין: כל הנושאים האלה מטופלים על ידנו באופן מידתי ולא צריך לצאת נגד הנושא הזה.
ציקי סלע: אני מבקש שתי מילים כשהוועדה תתייחס בהחלטה שלה.
ציקי סלע: היחידה שלי עובדת מהראשון ליולי.
ציקי סלע: בשבעים ושתיים השעות האחרונות העובדים והמנהלים שלי מותקפים במתקפת SMS וטלפונים עוינים ומעליבים מאוד.
ציקי סלע: הם עובדי ציבור.
ציקי סלע: מישהו דאג לפרסם את המספרים באינטרנט ולבקש מאנשים מסוימים בציבור לפנות ולהטריד.
ציקי סלע: אני לא רוצה להכביד על הוועדה ולציין את הביטויים שמתקבלים במסרונים בשתיים או שלוש לפנות בוקר.
ציקי סלע: אני חושב שהועדה צריכה להתייחס גם לסוגיה הזאת ולגבות את עובדי הציבור שמבצעים את עבודתם על פי חוק.
דני דנון: אני אבקש שבנושא של משרד החינוך.
דני דנון: אבקש שלפחות בסוגיה הזאת להוריד מסדר היום.
דני דנון: מה עוצר כרגע את משרד החינוך לתת אישור, זה עולה כסף למדינה כפי שנאמר.
דני דנון: מי אחראי על כך במשרד החינוך?
חגית מאיר: ישנה יחידה לקידום נוער שעוסקת באותם מקרים.
חגית מאיר: תפקידה לשלב מקרים מאוד חריגים.
חגית מאיר: הנערים האלה פונים באמצעות החינוך ההתיישבותי.
חגית מאיר: לפעמים זו שאלה של מקום ולפעמים זו שאלה של תקציב.
חגית מאיר: אלו נושאים שצריכים להיפתר נקודתית לגבי כל מקרה.
חגית מאיר: אין לנו התנגדות עקרונית לשלב.
חגית מאיר: לפעמים הילדים הם בעיה.
חגית מאיר: אתם שוכחים שאלו בני נוער שלא בהכרח ראו בארצות המוצא מוסד חינוך או צורת אות.
חגית מאיר: לפעמים צריך למצוא להם במסגרת מערכת החינוך פתרונות מאוד ייחודיים.
חגית מאיר: צריך לתפור להם מסגרות ייחודיות.
דני דנון: יש אדם במשרד החינוך שזה תפקידו?
חגית מאיר: יחיאל שילה וחיים להב מנהל היחידה לקידום נוער - תפקידם להפעיל את שירותי החינוך בתקני המשמורת.
חגית מאיר: תפקדם לתפור פתרונות לא שגרתיים לאוכלוסיות שהן חריגות בכל קנה מידה ולא ניתן לשבץ אותם.
דני דנון: אנחנו נפנה עוד לגורמים, אני רואה חשיבות שאין פה עניין לא חוקי ולא קשור לשום דבר.
דני דנון: כולם כאן בחדר מסכימים שצריך למצוא את הפתרון ולבצע אותו בהקדם.
סיגל רוזן: תודה רבה.
סיגל רוזן: אני מוכרחה לומר שזה פשוט מזעזע שאנחנו שומעים פה שכדרך אגב הולכים לעצור ילדים.
סיגל רוזן: זו לא בראש מעייניו של אף אחד וזה לא תוך כוונה.
סיגל רוזן: משירות בתי הסוהר אנחנו שומעים שבהם בכלל לא ערוכים.
סיגל רוזן: הצהיר פה ראש רשות ההגירה למספר עיתונים, הוא לא הכחיש, גם לנו הוא אמר שבראשון לאוגוסט מתכוונים להתחיל לעצור משפחות עם ילדים.
סיגל רוזן: הוא גם אמר שהוא לא יעצור אף ילד, הוא יעצור את ההורים.
סיגל רוזן: במקרה של הורה שלא ייקח איתו את הילד צריך להימצא פתרון לילד, אולי שירותי הרווחה יטפלו בילד.
סיגל רוזן: אנחנו מבקשים לדעת אם רשויות הרווחה ערוכות לאותן ילדים שההורים שלהם לא ייקחו אותם איתם.
דני דנון: אם את לוקחת ילד ושמה אותו אצל קרוב או חבר, אתם לא מתערבים בנקודה הזה.
דני דנון: אם עצרתם עכשיו זוג שיש לו ילד בבית?
ציקי סלע: אנחנו מטפלים גם בילד.
דני דנון: אתם לוקחים את הילד או שאתם אומרים להורים לשלוח אותו לחבר או לשכן.
ציקי סלע: אני אתן לך דוגמה למקרים שכבר היו בעבר ואני אסביר מה המדיניות.
ציקי סלע: היו מקרים שעצרנו את האב, את ראש המשפחה, ובתאום עם ראש המשפחה, האישה והילדים הובאו לשדה התעופה ביחד לטיסה של האב שהיה עצור.
ציקי סלע: וזאת כדי למנוע את המעצר של האם והילדים.
ציקי סלע: אנחנו עושים פעולות כאלה.
ציקי סלע: אני לא רוצה לעצור את הזוג, אני רוצה לעצור את האבא.
ציקי סלע: אם הוא ירצה להעביר את הילד למקום מסודר נאפשר לו.
ציקי סלע: הוא בעל המשפחה ושייקח אחריות עליו, בתנאי שהילד יגיע בהמשך לשדה התעופה כי אחר כך נדון עליו בעוד שנתיים כמקרה של ילדים שההורים שלהם הורחקו והילד נשאר כאן בארץ.
דני דנון: איך אתה מבטיח את עצמך בעניין?
יוסי אדלשטיין: אם יש הבנה עם המשפחה בעניין הזה.
יוסי אדלשטיין: אין לנו עניין לא להחזיק ילדים ולא נשים בכליאה.
יוסי אדלשטיין: אנחנו משתדלים להגיע בכל האפשרויות לצמצום הנזק.
אתי וייסבלאו: רציתי לומר לכם שאין מדיניות בנוגע לילדים עם משפחות אבל בפועל המשפחות הן אלו שתהיינה הראשונות להיפגע.
אתי וייסבלאו: אלה שגרות במגורי קבע, אלה שהילדים שלהם לומדים במקומות מסודרים ומקבלים שירותי בריאות.
סיגל רוזן: אם בהנחה והמשפחות לא תשתפנה פעולה, או משפחות שלילדים שלהם אין מסמכי יציאה.
סיגל רוזן: למרבית המשפחות לא הסדרו מסמכים, מדובר על מעצר של חודשים ארוכים ואנחנו שומעים ששירות בתי הסוהר בכלל לא נערך למעצר לחודשים ארוכים.
דני דנון: הבעיה תהייה כשלא ישתפו פעולה ולא תהייה בעיה של מסמכים וניירת.
דני דנון: זה יכול לקחת חודשים ויותר מזה.
סיגל רוזן: ישנן משפחות מעורבות שההורים מגיעים ממדינות שונות, את כל אחד מההורים אפשר לגרש רק למדינה שהוא אזרח שלה.
סיגל רוזן: לאן יגורש הילד במקרה כזה?
סיגל רוזן: אני לא מדברת על קריעת המשפחה.
סיגל רוזן: השאלה היא האם אין מקום לנקוט בצעדים אחרים.
סיגל רוזן: אנחנו הצענו את זה כל השנים ואנחנו חוזרים ומציעים עכשיו.
סיגל רוזן: לתת לאותם משפחות מעמד חוקי ולא לתת להם חודש של חיים בפחד שאולי בחודש הזה הילדים לא ייעצרו, אלא מעמד חוקי שיאפשר להם לצאת למדיניות מהמגזר השלישי, מדינות מערביות.
סיגל רוזן: לכמעט לכולם יש שם משפחה מדרגה ראשונה שהם אזרחים.
סיגל רוזן: הם יהיו מוכנים להפקיד כסף, ערבות כדי להבטיח שהם יצאו לאותן מדינות.
סיגל רוזן: רק תנו להם את ההזדמנות לעשות את זה.
סיגל רוזן: אם אתם באמת לא מעוניינים לעצור ילדים זו הדרך לעשות את זה.
דני דנון: תודה רבה, אני מבקש לומר שנמצאים כאן נציגים מערד ואילת.
דני דנון: קיימת הבעיה לגבי הפליטים שמעמיסים על העיריות האלה קשיים רבים, על מערכות החינוך, על מערכות הרווחה כשאנחנו כמדינה מאשרים את השהייה אבל לא נותנים את הכלים המתאימים לרשויות נוצר מצב עם בעיות מאוד קשות, גם באילת וגם בערד.
דני דנון: בעיות חברתיות, בעיות חינוכיות וצריך לתת את הדעת לנושא הזה וגם לנושא הפליטים שאין כאן מחלוקת לגבי מעמדם.
דני דנון: אני מבקש מאלישבע מיליקובסקי, מארגון סיוע לפליטים התייחסות.
אלישבע מיליקובסקי: תודה רבה.
אלישבע מיליקובסקי: אני באמת רוצה לתת התייחסות מיוחדת לנושא של ילדי הפליטים.
אלישבע מיליקובסקי: בתל אביב ישנם כשבע מאות ילדי פליטים שבעצם נאסר עליהם לגור בתל אביב בגלל הנוהל המזעזע שדיברת עליו.
אלישבע מיליקובסקי: של נוהל "גדרה חדרה".
אלישבע מיליקובסקי: ילדי הפליטים האלה נמצאים בעצם בסכנת מעצר בגלל שאסור להם לגור בתל אביב.
אלישבע מיליקובסקי: לפי מה שצוין במסמך המצוין של המרכז למידע ומחקר של הכנסת, נראה לי שבעצם אין תשתיות מתאימות במקומות אחרים מחוץ לתל אביב.
אלישבע מיליקובסקי: הזכרתם כאן את משרד החינוך שאומנם עשה עבודה טובה, אבל גם בערד ישנם עשרות ילדים שכבר חודשים אינם לומדים בבתי ספר כולל ילדים בחינוך מיוחד.
אלישבע מיליקובסקי: בעיר אילת הילדים לומדים בבית ספר מיוחד לשחורים שאפילו הוא לא נמצא ברשות המקומית באילת אלא נמצא באיילות.
אלישבע מיליקובסקי: מנהל בית הספר שם אינו יודע כמה ילדים יש בבית הספר ולמורות שם אין אפילו תעודת בגרות.
אלישבע מיליקובסקי: זה המצב של מערכות החינוך שקולטות פליטים במקומות אחרים.