GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמירה חיים: השעות התוספתיות והתקציב התוספתי היו לא רק ליום הלימודים.
עמירה חיים: ואת זה צריך לומר.
עמירה חיים: רצינו לראות את הילד ב-24 השעות שלו יחד עם המשפחה בתאום מלא עם מנהלת סל"ע, עם כל הגורמים הפסיכולוגיים, והגורמים של העובדים הסוציאליים ועבודה מאוד מאוד מסודרת.
עמירה חיים: מצוינת גם.
עמירה חיים: כי היא היתה עבודה מאוד משותפת ובשיתוף פעולה אפשר להגיע ליותר.
עמירה חיים: הפעילות של אחר הצהריים נוספה.
עמירה חיים: ופעילות קיץ.
עמירה חיים: הארכנו את שנת הלימודים בחודש לימודים נוסף.
עמירה חיים: לאחר מכן נתנו פעילויות קיץ וגם השנה אנחנו כבר נערכים לקייטנות הקיץ, לפעילויות הקיץ, אתם כבר מסודרים, כבר יש תוכנית, גם תגבורים לימודיים וגם מענה חברתי שהוא לא פחות חשוב.
דני דנון: בכמה זמן אתם נערכים קדימה?
עמירה חיים: אני הגשתי תוכנית ואמרתי שאני רואה אחרי מגורי הקבע עוד בין 3 ל-5 שנות תמיכה.
עמירה חיים: ככה אני רואה את הדברים.
עמירה חיים: אי אפשר פחות מזה.
עמירה חיים: ככה הגשתי את התוכנית.
עמירה חיים: ככה אני רואה את זה.
עמירה חיים: זה טיפול ארוך טווח.
עמירה חיים: צריך להמשיך ולתמוך.
עמירה חיים: צריך להבין שיש המון אהבה והבנה של הצרכים במחוז דרום.
עמירה חיים: אנחנו חשנו אותם, אנחנו נשמנו אותם.
עמירה חיים: כל בקשה, אתן לך דוגמאות של 770 תלמידים של ילדי הגוש למדו כבר אז בבתי ספר ממלכתיים.
עמירה חיים: כי בגוש היו רק בתי ספר ממלכתיים דתיים, למדו בחוץ.
עמירה חיים: למדו בשער הנגב.
עמירה חיים: עכשיו תלמידים עברו לגור באזור ליד אשדוד.
עמירה חיים: אפילו תלמיד בודד שביקש להמשיך ללמוד בשער הנגב הסענו אותו.
עמירה חיים: לא התווכחנו על כלום.
עמירה חיים: ההסעות הגיעו למחירים גבוהים מאוד אבל אמרנו לא נשבור לילד את הרצף.
עמירה חיים: אם הוא רוצה להמשיך ללמוד במוסד שהוא למד קודם יוסע למוסד שהוא למד קודם.
עמירה חיים: ההתחייבות שלנו לגבי ההסעות בשנת הלימודים הבאה וכך הלאה היא עד שהתלמידים מסיימים את לימודיהם.
עמירה חיים: היו ילדים שהיו אז בכיתה ב' או ג' ואנחנו מתחייבים להסיע אותם עד סוף כיתה י"ב.
עמירה חיים: אנחנו נעשה את זה מתוך כבוד, מתוך אכפתיות.
עמירה חיים: יש המון פרטים נוספים שאני יכולה להוסיף.
עמירה חיים: ניסיתי לקצר.
עמירה חיים: ואם יהיו עוד שאלות אני אוסיף בהמשך.
דני דנון: לפני מנהלת סל"ע, יש מישהו מהחבר'ה הצעירים שרוצה לומר משהו בשלב זה.
סמדר גולן: אני מנווה דקלים.
סמדר גולן: אני גרה היום בניצן.
סמדר גולן: אני סיימתי עכשיו שמינית באולפנה שהיתה בגוש קטיף והיום היא נמצאת באופן זמני בגבעת וושינגטון.
סמדר גולן: דבר ראשון אני רוצה להעיר על הבגרויות.
סמדר גולן: אני יכולה להגיד על האולפנה שלנו.
סמדר גולן: כל ארבע השנים היינו מפוזרים.
סמדר גולן: לא היה לנו בניין משלנו.
סמדר גולן: רק בתחילת השנה נכנסנו לבניין משלנו שהוא גם זמני.
סמדר גולן: היה בלגן מטורף.
סמדר גולן: לדוגמה היו שתי יועצות, ישיבות צוות, מנהל אדמינסטרטיבי, רכז חברתי, הכול ביחד.
סמדר גולן: הפער הלימודי הוא עצום.
סמדר גולן: אני יכול להגיד גם עלי שהייתי יכולה להוציא יותר ויש פער לימודים עצום.
סמדר גולן: רוב החברות שלי בכיתה הגיעו למצבים מאוד מאוד קשים.
סמדר גולן: הקלות בבגרויות היו עוזרות להן.
סמדר גולן: עוד נקודה שרציתי לומר על הגיל הצעיר שאמרת שהמצב של הנוער יותר קשה.
סמדר גולן: אני גרה עכשיו בניצן והמצב של בית הספר היסודי הרבה יותר גרוע מהנוער.
סמדר גולן: יש שם ילדים בגובה דשא שמעשנים וילדים מאוד מאוד קטנים שמגיעים למצבים קשים.
סמדר גולן: וכולם מטפלים בנוער.
סמדר גולן: כי הנוער והנוער.
סמדר גולן: אבל הילדים במצב הרבה יותר קשה.
אורלי לוי אבקסיס: אתם מרגישים שהופקרתם?
סמדר גולן: כן.
סמדר גולן: אתמול דיברתי עם יוכי והיא שאלה אותי אם עשו לנו כל מיני תרפיות באולפנה.
סמדר גולן: זה עזר מן הסתם לחלק מן האנשים אבל חוץ מן הטיפול הפיזי עצמו זה עזר לפחות בהרגשה שלפחות מישהו חושב עליך ואכפת לו ממך.
סמדר גולן: יש הרבה אנשים שרק עכשיו בעצם מתחילים טיפולים ורק עכשיו מתחילים להתאפס, לראות מה קרה, איפה אנחנו נמצאים, ועדיין בבית קטן, ויש בעיות.
סמדר גולן: אתה מרגיש שכל דבר אתה צריך... אפילו בבית קבע.
סמדר גולן: ההורים שלי התחילו את התוכניות.
סמדר גולן: אז כל דבר זה בעייתי.
סמדר גולן: צריך להגיש בקשה לפה, להביא מסמכים מלפני עשרים שנה.
סמדר גולן: אתה מרגיש מופקר.
דני דנון: חוץ מהעניין של מבני הקבע, זה נפרד, מה היה יכול לסייע לכם היום אם היתה לכם שליטה על הדברים?
דני דנון: העניין של מבנה קבע הוא הדבר הראשון והמהותי לכל הדיון פה.
דני דנון: אבל שימי את זה בצד.
דני דנון: האם את חושבת שהיו יכולים לסייע לכם היום?
סמדר גולן: יש לי דוגמה קטנה.
סמדר גולן: הביאו ממענים 12 טיפולים לכל אחד מהגוש.
סמדר גולן: זו בדיחה.
דניאל שטרול: אני רק רוצה שהוועדה תבין את הנתון.
דניאל שטרול: מענים זה גוף שהוקם על ידי מנהלת סל"ע כדי לטפל במפונים.
דניאל שטרול: זה גוף שנמצא פיזית במועצה האזורית שער הנגב.
דניאל שטרול: מכללת ספיר.
דניאל שטרול: יש לו מערך של 150 מטפלים בפרישה ארצית ומשפחה פונה בצורה ישירה אנונימית למרכז מבצעת אבחון טלפוני ועל פי רצון המשפחה המשפחה מקבלת טיפול.
דניאל שטרול: הנחת העבודה המרכזית שלנו והייתי אומר אותה ללא קשר, שמדובר באוכלוסייה נפלאה, חזקה, איתנה.
דניאל שטרול: עברו שנים לא פשוטות בגוש.
דני דנון: מענים זה טיפול של מה שהבהרת לנו.
דני דנון: ניתנים 12 מפגשים?
דניאל שטרול: מספר הטיפולים שניתן היום מתחיל בחבילה של 12 מפגשים.
דניאל שטרול: והיום הממוצע עומד על 32 מפגשים.
דניאל שטרול: הרצף הוא בין 12 ל-56 מפגשים.
דניאל שטרול: מכיוון שאנחנו לא רוצים להנציח טיפול המטפל בתום הטיפול, 12 מפגשים, 24 מפגשים, כמה שהמשפחה קיבלה פונה בבקשה מסודרת.
דניאל שטרול: יש גוף מקצועי שבוחן את הבקשה.
דניאל שטרול: לא היתה עד היום בקשה אחת שנדחתה.
דניאל שטרול: הבקשות שנדחו היו המלצות מכיוון של טיפול פרטני לטיפול משפחתי.
דני דנון: יש פה עניין מהותי שטיפולים ברגשות ולפעמים יש בעיה של אנשים שלא רוצים לבקש.
דני דנון: היו מקרים שאנשים לא פנו כי ידעו שזה אומר שהם פתחו תיק ברווחה.
דני דנון: אז המחוקק מצא איזשהו קיצור דרך שהוא לא מושלם לגבי התיוק של פתיחת תיק.
דני דנון: יכול להיות שיש צרכים ולא פונים ופה אני רוצה באמת שתמשיכי.
דני דנון: זאת אומרת אם היתה לך אפשרות באופן אישי לקבל יותר מהשירות הזה, זה היה עוזר לכם?
סמדר גולן: חוץ מטיפולי הפסיכולוגים אני יכולה להגיד שיש לי שבע חברות מהכיתה שהגיעו לפסיכיאטרים.
סמדר גולן: עכשיו הן מסיימות טיפולים.
סמדר גולן: שבע חברות קרובות.
נאווה וייס: נאווה וייס מנוה דקלים.
נאווה וייס: אני רוצה להוסיף על דבריה.
נאווה וייס: כיום אני גרה בניצן.
נאווה וייס: בתחילת התיכון התחלנו בכיתה ט' הגענו בעצם ישר אחרי הגירוש, אחרי העקירה, התחושה של חוסר הסדר צרמה כל כך.
נאווה וייס: לא רק שקרה מה שקרה אבל הבלגן.
נאווה וייס: אין מילה אחרת יותר טובה מלתאר את זה מאשר אנדרלמוסיה גדולה אחת.
נאווה וייס: הופקרנו פשוט הופקרנו בטירוף ברמות.
נאווה וייס: עכשיו סיימנו את שנת התיכון אז סיכמנו את הדברים ועברנו על השנים.
נאווה וייס: מה שקרה שמשרדי ההנהלה היו במקום אחד וכל הפונקציות האחרות של המוסד, פנימייה, חדר אוכל, כיתות, היה בצד השני.
נאווה וייס: לא היה קשר.
נאווה וייס: זה גם אחד הגורמים לפער הלימודי הגדול.
דני דנון: ננסה להתמקד מה שקורה היום מאשר מה שקרה בזמן ההתנתקות.
דני דנון: כרגע חשוב לי שתדברו מה המצב כרגע בהנחה שמבני הקבע זה לא מחר בבוקר.
נאווה וייס: אני חושבת שהבנת התמונה כמה שיותר הרקע של הדברים היא תדרבן את העוסקים במלאכה לעבוד ותיתן יותר כלים להבין את הצרכים של היום.
אורלי לוי אבקסיס: לגבי גיוס.
אורלי לוי אבקסיס: אתם מרגישים שאתם רוצים להתגייס?
אורלי לוי אבקסיס: לשרת את המדינה?
סמדר גולן: שירות לאומי.
סמדר גולן: אנחנו יודעים שהמדינה הזאת היא שלנו.
סמדר גולן: היו אנשים שפגעו בנו מאוד אבל אנשים שהם באים והולכים.
סמדר גולן: המדינה תישאר של כולנו וחשוב לנו ממנה וחשוב לנו מהעם שלנו.
סמדר גולן: וזה ברור שהמדינה בגדה בנו ופגעה בנו אבל בואו נגיד שלא היה לי הרהור קל אם לעשות שירות לאומי.
דני דנון: אמציה יחיאלי.
דני דנון: רכז נוער מנהלת סל"ע.
דני דנון: בוא תתחיל בהמשך לנאמר פה על נתוני גיוס ושירות לאומי.
אמציה יחיאלי: אני רק אציין ברשותך אני תושב גוש קטיף.
אמציה יחיאלי: אני הייתי שש שנים בגוש קטיף מנהל יחידת הנוער.
אמציה יחיאלי: ומשם המשכתי את עבודתי בתוך מנהלת סל"ע על מנת לשמור על איזשהו רצף בתוך כל העבודה עם בני הנוער.
אמציה יחיאלי: בהמשך לנושא של הגיוס.
אמציה יחיאלי: אחרי הפינוי היתה איזושהי ירידה משמעותית בבקשות של החיילים לעשות כמה שפחות או להשתחרר מהצבא על סעיף נפשי.
אמציה יחיאלי: אני יכול להגיד במהלך שלוש השנים שאני עובד ישירות בנושא החיילים היה לי כ-500 פניות של חיילים בטיפול.
אמציה יחיאלי: בשנה הראשונה והשנייה הם רצו להשתמט יחסית.
אמציה יחיאלי: בדרך כלל לא תמכנו במהלך הזה.
אמציה יחיאלי: בשנה וחצי האחרונות המגמה היא ש-95% מהפניות הבקשה היא לשרת עם מוטיבציה גוברת והולכת.
אמציה יחיאלי: מי שמקבל גולני רוצה להגיע לסיירות.
אמציה יחיאלי: מי שמקבל סיירות רוצה להגיע לטיס.
אמציה יחיאלי: שם רוב הבקשות מתנקזות למקום הזה.
אמציה יחיאלי: באיזשהו מקום זה איזשהו תהליך שיקומי.
אמציה יחיאלי: כפי שסמדר אמרה.
אמציה יחיאלי: החבר'ה הם לא במקום שהם נגד המדינה או משהו כזה.
אמציה יחיאלי: הם באמת רואים את העסק הזה מתוך שליחות אמיתית.
אמציה יחיאלי: נכון נפגענו אבל אנחנו נתגבר על זה וזאת המדינה שלנו.
אמציה יחיאלי: זו האמירה שנאמרת לכל אורך הדרך.
אמציה יחיאלי: זה לגבי הנושא של גיוס ושירות לאומי וכולי.
אמציה יחיאלי: אף אחד לא נשאר כמעט בבית ביניהם.
אמציה יחיאלי: אני יכול להצביע על נער אחד ששוחרר.
אמציה יחיאלי: יש לנו בסך הכול 200 בני נוער במחזור.
אמציה יחיאלי: על 4 שנים, 800 בני נוער שסיימו את המהלך הזה ואחד מתוכם לא הגיע למקום אז אנחנו יכולים להתגדר באיזשהו אופן.
אמציה יחיאלי: זה לגבי הנושא של חיילים ומתגייסים.
אמציה יחיאלי: מצד הצבא יש לנו מערכת שלמה מול הצבא שעובדת מול מנהל סל"ע במקום הזה.
אמציה יחיאלי: בני נוער מכירים אותי, מתקשרים, ובאמת יש מענה פרטני, מסודר בתוך מערכת הצבא כאשר אפילו הפקודה שניתנה היא לתת לנער שיש לו נתונים מסוימים שמתאימים ליחידה מסוימת בעדיפות ראשונה.
אמציה יחיאלי: עד כדי כך.
אמציה יחיאלי: זאת אומרת באמת גם מצד הצבא הוא מאפשר את המקום הזה והנוער מטפס על זה.
אמציה יחיאלי: זה בסדר.
אורלי לוי אבקסיס: נפתחו להם תיקים.
אורלי לוי אבקסיס: הצבא או שירותי הביטחון עושים להם בעיות בגיוס או להגיע לאן שהם רוצים להגיע?
אמציה יחיאלי: אני אישית לא נתקלתי בזה.
אמציה יחיאלי: בשנה הראשונה היו לנו הרבה היתקלויות במקום הזה.
אמציה יחיאלי: אני חושב שזה הגיע הרבה פעמים לוועדה לביקורת המדינה.
אמציה יחיאלי: דברים עלו פה בכנסת והגיעו לאיזשהו פתרון ואם מישהו נתקל באיזשהו משהו הוא פונה אלינו ואנחנו מטפלים בזה מול הצבא וזה מסתדר.
דני דנון: אתה אחראי גם על ניצן?
אמציה יחיאלי: אני לא אחראי על ניצן.
אמציה יחיאלי: רכז הנוער של ניצן יושב פה אבל אני במקום שלי מתכנן את כל נושא הנוער מתוך המנהלת כמי שמכיר את כל בני הנוער מאבני איתם ברמת הגולן דרך אריאל דרך כל מחוז דרום ונחל שורק.
אמציה יחיאלי: מה שאני רוצה לציין, קודם כל המסגרת היציבה ביותר שיש לבני הנוער זה דווקא בתי הספר.
אמציה יחיאלי: ולבוגרים יותר זה הצבא.
אמציה יחיאלי: מבחינת המקום של הבית אם נגדיר את זה, אם אנחנו נמצאים במקום של הבית אז שמה למעשה יש מצב של חוסר שייכות, תלישות, וממילא קשה לנוער להיכנס לתוך המקום הזה כי באיזשהו מקום הקהילות התפרקו, התפזרו.
אמציה יחיאלי: הם לא מוצאים את עצמם חברתית.
אמציה יחיאלי: אחד הדברים שאנחנו רואים ואני אציין את זה באחוזים.
אמציה יחיאלי: בשנה האחרונה תשס"ט כ-15% מהתלמידים בתיכון, בני הנוער ט' עד י"ב עברו למקום לימודים אחר.
אמציה יחיאלי: הם משנים כל הזמן מקום לימודים.
אמציה יחיאלי: בדרך כלל מקום הלימודים שהם משנים הוא לרמה עם פוטנציאל יותר נמוך ממה שהם היו לפני זה.
אמציה יחיאלי: זאת אומרת יש פה ירידה של רמה לימודית.
אמציה יחיאלי: זה מתחבר גם עם מה שסמדר אמרה, כי הרגלי הלמידה שהשתבשו להם בתהליך הזה גורמים למצב הזה ולכן אני מאוד מתחבר למקום הזה שהיא אומרת סמדר שהילדים שנמצאים בבית ספר היסודי המצב אצלם יותר קשה.
אמציה יחיאלי: בבדיקה מאוד זהירה אני אומר את זה, אבל שמה הילדים חוו את אותם דברים שחוו בני הנוער, ובני הנוער היו כבר בהרגלי למידה, אלה שסיימו את המהלך, סיימו את המהלך בשנה שנתיים האחרונות.
אמציה יחיאלי: אלה שהשתבשו להם הרגלי למידה ונוצרו אצלם פערי לימוד עדיין סוחבים את זה איתם.
אמציה יחיאלי: יוכי וכל הצוות של משרד החינוך מנסה לתת מענה.
דני דנון: התקציב שלך מוגדר לשנה הבאה?
דני דנון: אתה יודע מה התקציב שלך בתחום שאתה אמון עליו?
אמציה יחיאלי: לא.
דני דנון: כלומר אתה לא יודע כמה מדריכים, כמה רכזים.
אמציה יחיאלי: אני מנסה לענות בנושא הזה של תקציב.
אמציה יחיאלי: היות שהמנהלת.
אמציה יחיאלי: ..
חיים כץ: אתם כולכם שייכים למנהלת סלע?
אמציה יחיאלי: אני היום שייך למנהלת סל"ע.
חיים כץ: חבר הכנסת אורי אורבך הוא מהקואליציה, אני מהאופוזיציה אבל שנינו מצרים על כך.
דני דנון: בנושא זכויות הילד החלטנו מזמן שאין קואליציה ואין אופוזיציה.
חיים כץ: כן.
חיים כץ: לכן אני שואל.
חיים כץ: בעזרת השם אנחנו נהיה ביחד בקואליציה בעתיד.
חיים כץ: על כל פנים השאלה שאני שואל, כיוון שאתם חוויתם חוויה, כולנו חווינו חוויה קשה וכיוון שממשלת ישראל על פניו לפחות בגלוי אומרת שהתוכניות הן לעקור עוד 26 ישובים, קוראים להם מאחזים ויש שם גם אלפי אנשים.
חיים כץ: האם חשבתם לרגע שאולי כדי להתריע או להרתיע כדי שלא יעשו פעולות אסורות או פעולות שכבר נכשלו בהם בעבר, לומר להם אל תעשו כך וכך לפני שלמשל עשיתם כך וכך וכך, אני כמנהל מנהלת סל"ע או כמי שעובד שמה אחרי שראיתי את הטרגדיות ואת האסונות ואת הקלקולים ואת הגירושים ומה קרה כתוצאה מהגירוש הזה, האסונות שקרו לילדים, אני מציע שלא לעשות, אל תעלו עם טרקטורים לפני שדאגתם לאלף ואחד דברים.
חיים כץ: האם זה עלה בדעתכם להתריע על כך כדי שהפשע הזה לא ייעשה שנית?
אמציה יחיאלי: אני מהמקום שלי כשנכנסתי לתוך התפקיד הזה זה לא מהמקום של להתריע ולא להרתיע אלא מהמקום הזה של לטפל בבני הנוער.
חיים כץ: אבל הם יכולים לעשות עוד פשעים כאלה ולפחות תגיד בילדים אל תפגעו.
חיים כץ: אז כמי שנמצא בתוך המערכת אז אני רוצה להתריע.
אמציה יחיאלי: יכול להיות שהשאלה צריכה להיות מופנית למישהו אחר.
חיים כץ: לא.
חיים כץ: אני שואל סתם כיהודי שאכפת לו.
דני דנון: חבר הכנסת כץ, אני חושב שהכתובת היא לא לאמציה יחיאלי בנושא הזה.
דני דנון: אני רוצה לשמוע מהמדריך שנמצא.
אמציה יחיאלי: רק ברשותך עוד נתון אחד שהוא חשוב לדעתי וזה הנושא של ההקלות לבגרויות.
אמציה יחיאלי: אנחנו במהלך 4 השנים האלה הגשנו בקשה כמה פעמים למשרד החינוך לסייע לתלמידים בבחינות הבגרות.
אמציה יחיאלי: משרד החינוך נותן את הסיוע של שיעורי עזר לתלמידים אבל התלמידים לא יכולים להתגייס, אין להם את המקום להתגייס ללמידה.
אמציה יחיאלי: לכן המקום שבו אפשר לעזור להם לקראת סוף המסלול זה בהקלות בבגרויות באופן אינדיווידואלי, לא באופן גורף לכל ילדי גוש קטיף, באופן אינדיווידואלי למי שצריך את ההקלות האלה.
אמציה יחיאלי: לצערי הדבר הזה עד היום לא ניתן, להוציא את שנה שעברה שאז ההקלות ניתנו די מאוחר באופן מאוד נקודתי וקצר.
אמציה יחיאלי: אני מדבר היום על 30% מהתלמידים בתיכון הנמצאים היום בין המקום שבו הם יכולים להיות לבין המקום שהם נמצאים 30% נמצאים בפער מאוד גדול, והם לא יכולים לממש את זה.
אמציה יחיאלי: אם תשאל אותי מעשית מה כדאי לעשות לאור המצב היום, זה לקיים איזשהו מנגנון שיתן את האפשרות לתת הקלות לתלמידים שרוצים לגשת לבחינות הבגרות.
אמציה יחיאלי: זה דבר מאוד משמעותי שגם יסייע לדימוי העצמי שלהם וגם לסיוע שהם מבקשים מהמדינה במקום הזה להבין את המצב שלהם.
דני דנון: אני רוצה מהמדריך בניצן סקירה קצרה שלך.
דני דנון: קודם כל יש הרבה דברים שמגיעים אלינו על ונדליזם.
דני דנון: גם שמענו פה מהחבר'ה הצעירים על בעיות קשות דווקא בניצן.
דני דנון: ושנית לגבי מה שאמרת שבספטמבר אתה לא יודע מה התקנים, מה התקציב, איפה זה עומד כרגע?
יוסי דהרי: קודם כל שמי יוסי דהרי ואני עובד מטעם המועצה האזורית חוף אשקלון ואחראי על 3 ישובים בתחום המועצה.
יוסי דהרי: שני ישובים נמצאים גם בישובי עוטף עזה שבכלל יש כלפיהם התייחסות מאוד מאוד מיוחדת.
יוסי דהרי: כרמיה ומפקי, והישוב השלישי הוא הישוב ניצן שהוא הישוב הזמני הגדול ביותר שקיים היום.
דני דנון: כמה גרים היום בניצן?
יוסי דהרי: רק בניצן מבחינת נתונים יש לנו כמעט 830 ילדים מכיתות א' עד י"ב.
יוסי דהרי: סך הכול יותר מ-900 בתחום המועצה.
דני דנון: כמה תושבים יש היום בניצן?
יוסי דהרי: 500 תושבים.
יוסי דהרי: דרך אגב, כמות מאוד גדולה של בני הנוער והילדים מפוזרים רק בניצן.
יוסי דהרי: הזכירו קודם איזשהו נתון ארצי אבל רק בניצן מפוזרים יותר מארבעה מוסדות לימוד שזה מצריך התייחסות מאוד רצינית.
יוסי דהרי: בתחום המועצה יש כמעט 900 שמפוזרים על יותר מארבעה מוסדות לימוד.
יוסי דהרי: זה נתונים של משרד החינוך.
יוסי דהרי: אלה הנתונים שיש בידי.
יוסי דהרי: נכון לאתמול.
אורלי לוי אבקסיס: זה מפוזר במכוון בצורה כזו?
יוסי דהרי: לא.
יוסי דהרי: על פי בקשתם.
זאב אלדר: הרבה מהחינוך הדתי הם מחוץ לישוב.
זאב אלדר: הם בישיבות ממילא.
זאב אלדר: במועצה האזורית חוף אשקלון אין תיכון דתי אחד.
זאב אלדר: לא קיים.
עמירה חיים: כל מה שקורה היום באולפנה בגבעת וושינגטון הרי אפשר היה לפזר את הבנות בבתי ספר ובאולפנות שיש בארץ, באולפנות שהיה מקום אבל הן ביקשו להיות ביחד ואז נבנה עבורן מוסד מיוחד.
עמירה חיים: כך עשו גם במקומות אחרים.
יוסי דהרי: חשוב לזכור שבני הנוער שבעצם הגיעו מגוש קטיף, אם אני ככה חוזר 4 שנים אחורה, היו בני נוער מאוד ערכיים ואידיאליסטיים, נוער שאהב להתנדב ולתרום.
יוסי דהרי: ובעקבות התהליך נוצרו לא מעט משברים.
יוסי דהרי: אם זה משבר זהות, אם זה משבר שייכות, אם זה משבר אמון, אם זה משבר אמון מול הצבא.
יוסי דהרי: הזכירו פה לא מעט מהמשברים.
יוסי דהרי: לאחות את השבר לוקח זמן.
יוסי דהרי: אף פעם האיחוי לא יהיה מושלם.
יוסי דהרי: רוב העבודה הזאת, אם היום הנתון שאמציה הזכיר לגבי הצבא, אם היום הנתונים איכשהו חוזרים להיות אותם הנתונים כמו בגוש קטיף זה מופנה לצד העבודה של אותם רכזי נוער שפועלים בקהילות, אותו תקציב שבעצם משרד החינוך מקצה לטובת העניין ומאפשר בעצם ליצור איזושהי עבודה או איזשהו מקום, איך אמציה הזכיר, המקום אולי היציב ביותר היום הוא המקום של מועדוני הנוער.
יוסי דהרי: החבר'ה יודעים שמשעות אחר הצהריים המועדון נפתח, הרכז יהיה שם בשבילם ויעשה את אותה פעילות שמתאימה להם.
יוסי דהרי: הזכירו פה גם את הנושא של הפער הלימודי שחשוב לי מאוד לדייק בנושא הזה.
יוסי דהרי: על פי הנתונים שיש בידינו יש פער לימודים מאוד גדול.
יוסי דהרי: בגלל הצורך הזה גם פתחנו מרכז למידה בתוך מועדון הנוער בשעות אחר הצהרים.
יוסי דהרי: ישנם שלושה מועדוני נוער.
דני דנון: בוא תיתן פרטים קצת.
דני דנון: ילד חזר מבית ספר היום בשעה 3, מה הוא עושה בניצן?
יוסי דהרי: הולך הביתה, הוא אוכל ארוחת צהרים.
יוסי דהרי: מגיע למועדון בסביבות השעה 4 או ארבע וחצי.
יוסי דהרי: יש לו מרכז למידה שפועל באחד המועדונים בתוך הישוב.
יוסי דהרי: לאחר מכן מי שמגיע ורוצה לקבל עזרה בשיעורי בית, הכנה לבגרויות וכדומה, מקבל שם.
יוסי דהרי: מי שלא מועדוני הנוער נפתחים.
יוסי דהרי: עכשיו תקופת הקיץ אנחנו מאריכים את שעות הפעילות.
יוסי דהרי: אבל כעיקרון מתחילים בשעה 5 אחר הצהריים ועד השעה 10 בלילה.
יוסי דהרי: הם מקבלים שם פעילות חינוכית, פעילות ערכית, פעילות חוויתית.
דני דנון: כמה ילדים מגיעים למועדון?
יוסי דהרי: כמעט 70%.
יוסי דהרי: מי שנמצא יום יום בישוב.
יוסי דהרי: יש חבר'ה שנמצאים בתיכונים, באולפנות.
אורלי לוי אבקסיס: המועדון הוא גם לנערים וגם לנערות?
יוסי דהרי: כן.
יוסי דהרי: יש מועדונים משותפים.
יוסי דהרי: חשוב לציין שהפעילות המשותפת שם בעיקר בשנה האחרונה היא בשיתוף פעולה מאוד טוב עם מחלקת הרווחה.
יוסי דהרי: דבר שלא קרה לפני 3 או 4 שנים.
יוסי דהרי: זה בעקבות חילופי גברי בתוך המועצה, דבר שנותן לנו איזושהי אפשרות לנתב את הפעילות בצורה שהיא משותפת ופעילות מערכתית.
יוסי דהרי: ישנן מספר השלכות במגורים באתר שהוא אתר זמני.
יוסי דהרי: השייכות של בני הנוער בעצם למקום, להשתייך למקום זמני, כולם חשבו שאני אחיה שם תקופה של שנתיים, אנחנו כבר נמצאים שם ארבע שנים, השייכות למקום היא דבר שהוא מאוד מאוד קשה בכלל בעצם התפיסה שלו.
יוסי דהרי: הבתים הקטנים, הבתים הצפופים.
יוסי דהרי: נוצר מצב שבחלק מהבתים בחדר אחד ישנם מספר ילדים שחיים באותו חדר עם טווח גילאים, אולי ממינים שונים, הורים לפעמים שלא עובדים, וכל המתח הזה בתוך הבית יוצר איזשהו מצב שבני הנוער רוצים לבלות פחות בבית ויותר במועדונים.
יוסי דהרי: אם נזכר כאן הנושא של השוטטות, זה עוד איזשהו דבר.
יוסי דהרי: הסמכות ההורית מבחינתנו, אלה נתונים, אנחנו עכשיו מקיימים הרבה פעילות לקראת הקיץ, הנושא של חוסר בסמכות הורית הוא דבר שהוא מאוד בולט.
יוסי דהרי: היום אנחנו נמצאים באיזשהו מקום, איך אנחנו נותנים להורים את הכוח או מחזירים את הסמכות ההורית על מנת לתת מענה שהוא מענה נכון לאותם ילדים ובני נוער.
יוסי דהרי: דבר שלצערי באופן מאוד מוחלט נפגע.
יוסי דהרי: להורים אין את האמירה כלפי בני הנוער היום.
יוסי דהרי: הנוער בעצם מזלזל באמירה של ההורים ובעצם עושה מה שהוא רוצה.
יוסי דהרי: זה מתבטא, נער או מספר נערים משוטטים ברחבי הישוב במהלך הלילה.
יוסי דהרי: במקרים שאנחנו לא נמצאים הם מבצעים את אותם מעשי ונדליזם, אותם מעשי אלימות.
יוסי דהרי: יש תופעות אסורות לילדים בגילאים איך אמרה סמדר, ילדים בגובה דשא, שבעצם נוגעים בכל הנושא של התמכרויות.
יוסי דהרי: מעשנים נרגילות.
יוסי דהרי: יש לפעמים תופעות של סמים.
יוסי דהרי: אבל באחוזים מאוד קטנים והם מטופלים.
אורלי לוי אבקסיס: משהו שהוא יחסית חדש באוכלוסייה הזו.
יוסי דהרי: התופעות היו קיימות בגוש קטיף, לא באותם אחוזים.
יוסי דהרי: וגם מי שגילה את אותן תופעות עשה את זה בהיחבא.
יוסי דהרי: היום בגלל שיש חוסר בסמכות הורית התופעה גלויה ברחבי הישוב בריש גלי, בלי להתבייש, בלי לפחד מאף אחד.
יוסי דהרי: אנחנו משתדלים בסיוע מחלקת הרווחה לתת מענה מבחינת אותם מאפיינים.
יוסי דהרי: דבר נוסף שחשוב לי להזכיר ונגענו בקטע התקציבי.
יוסי דהרי: אחד הדברים שמאוד מקשה על העבודה השוטפת שלנו זה הרצף.
יוסי דהרי: כלומר אנחנו יודעים היום לבנות תוכנית שהיא רב שנתית אבל התוכנית כתובה על הנייר.
יוסי דהרי: אף אחד לא מבטיח לי שהתוכנית הזו תתוקצב או תאושר ונוכל לפעול על פיה.
יוסי דהרי: בסופו של דבר אני יכול לתאר מצב שהוא מצב אבסורדי לפחות מבחינתי, יכול להיות שיש גורמים שמטפלים בעניין ויש להם נתונים אחרים.
יוסי דהרי: אני מבחינתי יש לי היום 12 רכזי נוער ורכזת ילדים שבעצם אחראים על כלל בני הנוער.
יוסי דהרי: אנחנו לא יודעים מה יהיה התקציב שלנו בתחילת ספטמבר.
יוסי דהרי: למשל יש רכז שהוא בעל משפחה, יש לו ילדים, הוא אמור לפרנס את המשפחה שלו.
דני דנון: למה לא יודעים?
דני דנון: הם מועסקים על ידי מנהלת סלע?
יוסי דהרי: הם מועסקים על ידי המועצה האזורית דרך תקציב של משרד החינוך.
יוסי דהרי: יש לי עוד כמה דברים.
יוסי דהרי: אני אגיד את הדברים החשובים.
יוסי דהרי: חשוב לי להגיד שמעוזיה סגל שהוא מנהל אגף הרווחה במועצה חוף אשקלון הוזמן לישיבה הזאת ולצערו הוא לא יכול היה להגיע מסיבות אישיות.
יוסי דהרי: יש פה איזשהו מסמך שהוא הכין, אם אתם רוצים שאני אקרא, מבחינה סטטיסטית.
יוסי דהרי: המספרים שהוא מביא מראים בעצם על גידול מבחינת מחלקת הרווחה וגידול מבחינת מספר המשפחות שמחלקת הרווחה מטפלת בהם וגם באפיון התופעות.
יוסי דהרי: אני אעביר לכם את המסמך בסיום הישיבה.
יוסי דהרי: חשוב להגיד דבר נוסף מבחינת שיתוף הפעולה עם מחלקת הרווחה.
יוסי דהרי: ישנן שתי הגדרות לנוער בסיכון.
יוסי דהרי: מבחינת אגף הרווחה מאה אחוז מהילדים ובני הנוער שחוו את תהליך ההתנתקות מוגדרים על ידם כנוער בסיכון.
יוסי דהרי: זו ההגדרה של מחלקת הרווחה.
יוסי דהרי: מעבר לזה ישנה גם הגדרה על ידינו בתור הצוות החינוכי יותר, מבחינתנו ילדים ונוער בסיכון הם ילדים שיש להם את המאפיינים שנגעתי בהם קודם ובסופו של דבר אנחנו מעריכים אותם כ-30% מהילדים ובני הנוער שמצריכים טיפול יותר אינטנסיבי, יותר קריטי ואקוטי.
יוסי דהרי: וההגדרות האלה חופפות אחת לשנייה.
יוסי דהרי: כי מצד אחד זו הגדרה יותר כללית ומצד שני הגדרה שהיא נותנת מענה יותר ספציפי.
דני דנון: אני רוצה לשמוע את נציג התושבים.
מרדכי בטר: מטעם גוש קטיף.
מרדכי בטר: בעצם הייתי גם תושב גוש קטיף, הייתי מנהל אגף החינוך רוב השנים בגוש קטיף.
מרדכי בטר: בעצם אני לא אחזור על כל מה שנאמר כאן.
מרדכי בטר: הדברים שמעתם אותם והם יצאו מהלב.
מרדכי בטר: אני מאמין שאתם גם הבנתם את רוח הדברים.
מרדכי בטר: אחת הבעיות שאנחנו בעצם נתקלים בהן, זה שהמשרד גם עמירה חיים וגם יוכי סימנטוב וגם מנהלת סלע, אנשי המקצוע רוצים לפעול, הם מכינים את עצמם, הם מכינים תוכניות וכל שנה אנחנו ניגשים למשרד החינוך.
מרדכי בטר: מה שזה ברמה של המחוז אז בדרך כלל זה נפתר על ידי המחוז, בתי הספר והדברים השוטפים בתקציב שיש למחוז, בדרך כלל פותרים את הבעיות ואפילו מעבר למה שהמחוז מקובל שהוא עושה.
מרדכי בטר: אבל התקציב שלנו לא מבוסס על מה שיש במחוז אלא מבוסס על תקציבים מיוחדים והתקציבים האלה כל שנה צריכים לדון עליהם מחדש.
מרדכי בטר: כשגומרים לדון וכבר מקבלים את ההחלטה ועד שזה מבוצע, למשל השנה אישרו את זה ועד שזה התחיל להתבצע זה היה בסביבות מאי.
מרדכי בטר: כך שמדצמבר עד מאי, 5 חודשים, למשל יוכי סימנטוב לא יכלה להפעיל את מה שהקציבו לה.
מרדכי בטר: אותו דבר מה שיוסי דהרי אמר לגבי רכזי נוער.
מרדכי בטר: מנהל הנוער ערוך, מנהלת סלע היתה ערוכה אבל אין להם תקציב, וגם כן קיבלו את התקציב מאוחר ולא יכלו להפעיל אותו בזמן והרבה פעמים זה כבר מאוחר מדי.
מרדכי בטר: מה שאנחנו היינו מבקשים ואנחנו גם פנינו למנכ"ל משרד החינוך שהתקציב הזה יהיה בעצם, אם עכשיו מדברים על תקציב של שנתיים אז שיהיה לשנתיים.
מרדכי בטר: אם המחוז ידע מה התקציב שעומד לרשותו, אם זה הסעות אז מה שעומד לרשות ההסעות, אם זה נוער, שידעו שזה לנוער, אם זה לנושא של קרן קרב שהוא כבר רוצה להיערך והוא לא יכול להיערך כי הוא אומר אני לא יודע אם יהיה לי תקציב.
מרדכי בטר: עכשיו יגידו לי שיש את קרן קרב אז ביולי אוגוסט שאנחנו נערכים, נתחיל את זה בספטמבר.
מרדכי בטר: השנה בחלק מהמקומות התחילו בדצמבר וגם כן על הבטחה שכן יתנו, לא יתנו, המדריכים לא רצו להתחיל לעבוד על סמך הבטחות.
מרדכי בטר: חלק מהדברים קשורים לגני הילדים.
מרדכי בטר: גני מילת גם כן רוצים לדעת בתחילת השנה.
מרדכי בטר: כן יהיה תקציב, לא יהיה תקציב.
מרדכי בטר: אם יגיעו לאיזשהו תקציב שכל עוד שהישוב נמצא באתר הזמני יטפלו בו באותם תקציבים שיעמדו לרשותם, וכשיגיעו לישובי הקבע ייכנסו כל אחד ברשות שלו למה שמקובל באותה רשות.
מרדכי בטר: אבל אי אפשר שכל שנה דנים בעניין הזה, מקבלים החלטות מאוחר מדי ואלה שרוצים לפעול והם מוכנים והם ערוכים ויש להם את אנשי המקצוע וזה כמעט כל מי שיושב כאן יכול לתת את המענה אבל הרבה פעמים לא יכול לתת, ואז התחושות גם של בני הנוער, היה תקציב אבל לא יכלו להפעיל אותו בזמן אז זה לא בא לידי ביטוי ולא יכלו לעזור להם לתלמידים לבגרויות או אפילו להעשרה כלשהי.
מרדכי בטר: אז המנהלים אמרו זה שזה הגיע ביוני זה כבר מאוחר מדי.
מרדכי בטר: מה אני אעשה עכשיו?
מרדכי בטר: זה שקיבלתי כסף, אני לא יכול לעשות עם זה שום דבר.
מרדכי בטר: בקצרה, אנחנו צריכים תשובות בנושא של התקציב הרב שנתי והכי חשוב זה התקנים בספטמבר וגם התייחסות לנושא הבגרויות שעלה פה.
עמירה חיים: סמדר, פער לימודי אכן קיים.
עמירה חיים: אנחנו לא מתעלמים מהמצב שאתם עוברים ואנחנו משתדלים לעזור כמה שאפשר ואני מבינה את התחושות.
עמירה חיים: גם בצעירים אנחנו מטפלים.
עמירה חיים: אני לא אמרתי שאין בעיות לצעירים.
עמירה חיים: אבל יש מדרג שונה בטיפול בבוגרים יותר.
עמירה חיים: תגבורים לימודיים ניתנים.
עמירה חיים: ייתכן שבני הנוער מרגישים שהם צריכים יותר תגבורים.
עמירה חיים: ייתכן.
עמירה חיים: אפשר לשקול את זה.
עמירה חיים: לגבי הקלות בבחינות הבגרות.