GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ענת אדלר: זה לא תלוי כבר בעומק הכיס של ההורים, כי אם יש להורים והם נותנים, אז הם נותנים.
ענת אדלר: הילד רק צריך לבחור לאן ללכת.
ענת אדלר: הוא יכול לבחור ב-SUMER SCHOLE, קייטנה ללימוד אנגלית בתנאי פנימייה בחו"ל.
שלי יחימוביץ': כמה זה עולה?
ענת אדלר: המחירים מתחילים ב-1,800 דולר לשבועיים, ויכולים להאמיר גם עד ל-5,000 דולר תלוי ביעד.
ענת אדלר: זאת אומרת, אם נוסעים לקפריסין, יעלה רק 1,800 דולר, אבל אם נוסעים לארצות הברית זה כבר 5,000 דולר, ואנחנו מדברים על שבועיים.
ענת אדלר: קייטנת קמפינג כאן בארץ במכמורת ובאמירים, הילדים לומדים ספורט ימי, אומניות לחימה, אסטרונומיה, תחומים שילד מבית עני יכול רק לחלום עליהם, או אם יש לו ערוצי לוויין בטלוויזיה מקסימום לצפות בהם.
ענת אדלר: קייטנה כזאת לשבועיים עולה 1,200 דולר, לשלושה שבועות 1,750 דולר.
ענת אדלר: להורים מותר לבוא לבקר.
ענת אדלר: קייטנת אנגלית ללא לינה בבתי ספר לשפות תעלה 2,000 שקלים לשלוש שעות יומיות בלבד, למשך חמישה ימים בשבוע.
ענת אדלר: זה בארץ, בברליץ, או באינגליש, במגוון של בתי ספר.
ענת אדלר: יש קייטנות שמשלבות גם את ההורים, במידה וההורים זמנם בידם ויכולים לצאת עם הילדים, אז יש קייטנות של ספורט אתגרי, ולינת שטח.
ענת אדלר: שם מוצע להורים להכיר טוב יותר את הילד שלהם, לראות עם אלו אתגרים הוא מסוגל להתמודד, פה זה עולה 1,800 דולר וזה גם לשבועיים.
ענת אדלר: יש קייטנות מוסיקה, קייטנות מדע.
ענת אדלר: בארץ המחירים שלהם מתחילים ב-1,000 שקלים לשבוע.
ענת אדלר: יש קייטנת תרבות יפאן במוזיאון לאמנות בתל-אביב.
ענת אדלר: כדי להכיר את יפאן צריך לשלם 2,000 שקל לראש לשבועיים עד השעה אחת.
ענת אדלר: כמובן בואו לא נשכח, שילד שמסיים קייטנה באחת הוא לא קיבל ארוחת צהריים, וצריך שמישהו ידאג להחזיר אותו הביתה.
ענת אדלר: אז גם יש עוד תשלום למטפלת או לבייבי סיטר, ולרוב לא מדובר בילד אחד.
ענת אדלר: אחד הטרנדים המאוד מאוד מפותחים בקיץ הזה, הם קייטנות ספורט ימי.
ענת אדלר: אלופים אולימפיים מלמדים את הילדים שיכולים להרשות לעצמם גלישת גלים, בניית גלשנים.
ענת אדלר: אני מניחה שילד מאופקים או משדרות לא יודע איך מרגיש גלשן כשנוגעים בו.
ענת אדלר: יש גם קייטנת ספורט בווינגייט שעולה 1,400 שקלים לחצי יום לשבועיים, ו-1,700 שקלים ליום מלא לא כולל ארוחת צהריים.
ענת אדלר: יש גם קייטנת קרקס וקייטנת קוסמים.
ענת אדלר: וכמו שחברת הכנסת שלי הזכירה, את הקייטנה בספארי.
רן כהן: אין קייטנות או דרך אחרת שמאורגנים על ידי מקומות עבודה כך שנותנים לילדים של העובדים אפשרות לצאת?
ענת אדלר: מקצת ממקומות העבודה נותנים.
ענת אדלר: בדרך כלל אלו חברות מבוססות, חברות היי-טק.
ענת אדלר: בוא נגיד שאם מישהו עובד במפעל לארגזים, אני לא בטוחה שהוא מקבל סיבסוד של הקייטנה.
שלי יחימוביץ': או במפעל טכסטיל.
ענת אדלר: למשל ב"בזק" מקבלים.
רן כהן: כן, אבל יש חברות מאוד גדולות, מאוד חזקות כלכלית, ואין שום סיבה שבעולם שהם לא יעזרו לילדים של העובדים שלו.
ענת אדלר: נכון, אבל צריך לעזור להם לחשוב על זה.
רן כהן: יכול להיות שזה אחד התפקידים שלנו פה.
ענת אדלר: הקייטנה של הילדים שלא יכולים להרשות לעצמם, במקרה הטוב הטלוויזיה, במקרה הפחות טוב זה הרחוב.
ענת אדלר: על זה אנחנו צריכים לשים את הזרקור, על הפערים האלה.
ענת אדלר: על הפערים הבלתי אפשריים, כי נורא חשוב לדבר על אלימות ועל מניעת אלימות.
ענת אדלר: אבל ברגע שמתפרץ לך ה-1 ביולי, והילדים שלא יכולים להרשות לעצמם יוצאים ממסגרת תומכת ומגוננת עד כמה שהיא תהיה, לתוך אוקיינוס רחב של 60 ימי.
ענת אדלר: יום רודף יום, רודף יום של חוסר מעש, זו פצצה מתקתקת שכל שנה מתפוצצת לנו בפרצוף ב-1 בספטמבר.
ענת אדלר: וכל שנה אנחנו אומרים מה אנחנו לא מבינים אלימות, סכינים בבתי ספר.
ענת אדלר: הרבה פעמים זו תוצאה של אותה הסתובבות חסרת מעש ברחובות, אותו תסכול שלאחרים יש ולי אין.
ענת אדלר: יש היום ביטוי מאוד פופולרי בתחומי הפסיכולוגיה של הרפואה, שזו רפואה מונעת.
ענת אדלר: אולי אנחנו צריכים כבר להתעסק גם בקייטנה מונעת.
שלי יחימוביץ': מעבר לזה שברור לחלוטין שיש הורים שלא יכולים בכלל להרשות לעצמם תשלום קייטנה, גם להורים ממעמד הביניים מדובר בפתרון מאוד יקר, נכון?
ענת אדלר: נכון, מדובר בפתרון מאוד יקר.
ענת אדלר: אני אדבר בשם עצמי, ובשם חבריי הקרובים.
ענת אדלר: אנחנו מטופלים בשניים עד ארבעה ילדים פלוס מינוס.
ענת אדלר: בואו נדבר על קייטנות של ויצ"ו, ועל הקייטנות של מרכזי הספורט, שאלו הקייטנות שהילדים שלי הולכים אליהם הקיץ.
ענת אדלר: לכל ילד קייטנה כזו בויצ"ו עולה למשך חודש 1,500 שקלים, לא כולל ארוחת צהריים עד השעה אחת.
ענת אדלר: קייטנה במרכז הספורט עולה 1,700 שקלים עד השעה ארבע למשך שלושה שבועות.
ענת אדלר: זאת אומרת, מעבר לסכומים האלה שהקצתי, אני כבר צריכה להיערך עם פיתרון של בייבי סיטר, שתוציא את הילדה בשעה אחת מהקייטנה של ויצ"ו, ופתרון גורף לשאר החופש הגדול, שעבור ילד אחד מהשבוע האחרון של יולי, ועבור ילדה נוספת מהשבוע הראשון של אוגוסט.
ענת אדלר: בואו לא נשכח שהחל מ-10 באוגוסט אין כמעט מסגרות וקייטנות גם להורים שרוצים לשלם ויכולים לשלם.
ענת אדלר: זאת אומרת, באופן גורף ממחצית אוגוסט אין שום גוף שנותן מענה.
ענת אדלר: ויש הרבה הורים שעובדים ולא יכולים להרשות לעצמם שבועיים שלמים של חופש.
שלי יחימוביץ': משרד החינוך הגברת טובה בן ארי, ממונה על זכויות התלמיד.
טובה בן-ארי: באתי לכאן עם השותפות שלי, תרשי להציג אותן.
טובה בן-ארי: הדרה רוזנבלום, אחראית על מועצת התלמידים, מיכל במינהל חברה ונוער.
טובה בן-ארי: מדיניות משרד החינוך כפי שכולם יודעים, היא לא ליצור אפלייה, אלא ליצור איזשהו תהליכים חינוכיים של מד"צים.
טובה בן-ארי: הדרה תפרט את כל התוכניות.
טובה בן-ארי: התכניות מכילות את כל הילדים, כאשר ישנו תיקצוב מיוחד לילדים מעוטי יכולת שמחולקים על פי מחוזות ורשויות.
טובה בן-ארי: אני חושבת שהחומר הועבר לוועדה אתמול.
טובה בן-ארי: אנחנו מתכננים תכנית מאוד מתוקה לילדים בחינוך היסודי.
טובה בן-ארי: אם נעבור מהילדים בחינוך היסודי לילדים בחינוך העל-יסודי, אז אנחנו מעמידים כ-180 אלף שקלים עבור מלגות שיוענקו לזכאים מעוטי יכולת.
שמואל הלפרט: לכל מדינת ישראל.
הדרה רוזנבלום: לכל המחנות שלנו.
הדרה רוזנבלום: לכל הסמינרים שאנחנו עושים מבחינת הכשרה.
הדרה רוזנבלום: אנחנו מדברים על 25,000 בני נוער שמיועדים, ויש כבר צפי שלהם מבחינת הרישומים להתכנס הקיץ לסמינרים שונים.
הדרה רוזנבלום: אני מדברת על 25,000 בני נוער שלהם יהיו 180 אלף שקלים מלגות.
שלי יחימוביץ': בכל מקרה מדובר בסכום מגוחך.
רן כהן: זהו סכום זעיר.
שמואל הלפרט: איזה מוסדות?
הדרה רוזנבלום: אני מדברת על נציגים מתוך תחומים שונים שאנחנו עוסקים בהם.
הדרה רוזנבלום: אנחנו עוסקים בנושא של מעורבות בקהילה, של טיפוח מנהיגות.
הדרה רוזנבלום: של ילדים חילוניים ודתיים.
שלי יחימוביץ': תארי לנו על קצה המזלג איזה פעילויות עומדות לרשות התלמידים.
הדרה רוזנבלום: קודם כל אני אתחיל דווקא מהחטיבה מכיתה ז' והלאה.
הדרה רוזנבלום: אנחנו מדברים על סמינרים שונים שמתקיימים לשם הכשרה, שיוכלו אחר כך לפעול בהם ולעסוק בהם במהלך השנה.
הדרה רוזנבלום: יש שנה של איתור.
הדרה רוזנבלום: אם אני מדברת על סמינר שהעלות שלו למשל 242 שקלים ליום, אנחנו קודם כל מלכתחילה מסבסדים את זה לכ-100, במקום 242 שקלים ליום לילד, זה כולל הסעה, מגורים, הדרכה, עזרה ראשונה, בטחון ודברים מהסוג הזה.
הדרה רוזנבלום: לאחר מכן, ילדים שצריכים מלגה.
הדרה רוזנבלום: ילד שמבקש לצאת לסמינר והוא רוצה ושותף כבר לתכנית או משהו מהסוג הזה, והוא צריך למלא טופס – סך הכל זה כספי מדינה, אנחנו צריכים לדעת את גודל ההכנסה, איפה הוא גר, ומספר ילדים במשפחה, אז הוא יקבל על זה מלגה.
שלי יחימוביץ': ועדיין מדובר ב-100 שקלים ליום.
הדרה רוזנבלום: את מדברת על מספר הילדים.
רן כהן: נראה שעל פניו רק מעט מאוד ילדים חשופים לעניין.
רן כהן: מקסימום 1,800 ילדים יוכלו להינות מהעניין הזה, זה כלום.
הדרה רוזנבלום: קח בחשבון, שמלכתחילה יום שכזה שכולל תנאי פנימייה עולה לילד 70 שקלים ליום.
הדרה רוזנבלום: לפי הנתונים שהוצגו כאן, הנתון הזה נשמע סביר יותר.
הדרה רוזנבלום: זאת אומרת, מראש ילד משלם מחיר מסובסד.
הדרה רוזנבלום: מעבר לזה ניתנות המלגות.
רן כהן: בכל זאת, אתן חייבות להסביר לנו פה אחת מן השתיים, או שהסכום הזה מאוד מצומצם ולכן אתן משיבות פני הילדים ריקם, כי אין לכן תקציב.
רן כהן: או שמה שאתן אומרות בעצם שהמצב הזה הוא מצב מאוד מוגדר באוכלוסייה מאוד קטנה, מאוד מצומצמת, ולכן אין לכם בעיה של תקציב.
הדרה רוזנבלום: זה הכסף שהמשרד הקציב למספר סיבסודים שנותנים לילדים.
רן כהן: את זה הבנתי הדרה, אם לך היה עוד מיליון שקלים, היו לך עוד ילדים?
הדרה רוזנבלום: אז היו לי עוד ילדים.
רן כהן: אז הבעיה היא תקציבית.
רן כהן: עכשיו זה ברור.
שלי יחימוביץ': על איזה סעיף תקציבי אנחנו מדברים?
הדרה רוזנבלום: אנחנו מקבלים את זה לא מהמינהל.
הדרה רוזנבלום: לגבי הקייטנות.
הדרה רוזנבלום: מבחינת חוק הקייטנות מה שאנחנו עושים והאחריות שלנו היא על המפעילים של הקייטנה, קבלת התכנית, לראות אם כולם אכן נמצאים.
הדרה רוזנבלום: מי שמסבסד ומי שאחראי על התשלום בקייטנות זו העירייה.
הדרה רוזנבלום: עד לפני שנתיים היה לנו מענק שקיבלנו מחו"ל וסייענו לעיריות, זה היה במיוחד ביישובים שהיתה בעיה של פיגועים.
הדרה רוזנבלום: זה התחיל מנתניה, חדרה, וכו'.
הדרה רוזנבלום: קיבלנו על זה הרבה מאוד כספים מחו"ל.
שלי יחימוביץ': כמה?
הדרה רוזנבלום: 50 מיליון מיליון.
שלי יחימוביץ': ומה קרה לזה?
רן כהן: 50 מיליון דולר, יפה.
רן כהן: סוף סוף מדברים על סכומים.
שלי יחימוביץ': 50 מיליון דולר לכל חופש בעצם.
הדרה רוזנבלום: זה לשלושה שבועות, ולכל מקום שהיתה בעיה של פיגועים שלא רצו שהילדים יסתובבו ברחובות.
הדרה רוזנבלום: זה היה מהג'ויינט מהקליין, זה היה לא מהארץ.
שלי יחימוביץ': למה זה נגמר?
רן כהן: נגמרו הפיגועים.
רן כהן: ..
שלי יחימוביץ': ככה זה עם נדבות, יום אחד הם נפסקות.
הדרה רוזנבלום: מישהו בארצות הברית אמר, עניי עירך קודמים.
הדרה רוזנבלום: אנחנו עדיין עובדים, ואולי עוד נקבל קצת מלגות מחוץ לארץ, אבל זה עדיין בעבודה.
שלי יחימוביץ': ועל זה ייאמר במאמר מוסגר, שעל נדבות לא בונים מדיניות כלכלית, חברתית וכן הלאה.
שלי יחימוביץ': יום אחד משום מה ובלי סיבה הן נפסקות.
שלי יחימוביץ': לא שמימון של הממשלה יכול להיפסק יום בהיר אחד.
טובה בן-ארי: מאוד חשוב לציין את הפעילות של המחצית השלישית.
שלי יחימוביץ': ברשותך, חבר הכנסת דב חנין צריך לעזוב אותנו, אאפשר לו לדבר.
דב חנין: גברתי היושבת ראש, הדיון הזה הוא מאוד חשוב, אני מאוד שמח על התקיימותו בוועדה.
דב חנין: יש לי שתי ציפיות מהדיון הזה.
דב חנין: ציפייה אחת היא כמובן האמירה הציבורית הנוקבת שאני משוכנע שתצא מהוועדה הזאת.
דב חנין: כי כמו שאמרת, וכבר בישיבתה הראשונה של הוועדה, אלה נתונים נכונים, דרך הילדים אנחנו רואים את כל בעיותיה של החברה הישראלית, ואת כל מצוקותיה וצרותיה.
רן כהן: ועוד ביתר חריפות.
דב חנין: בעניין הזה אני לא רוצה כרגע להוסיף.
דב חנין: אני רוצה לומר כמה מילים על כיווני שינוי, כיווני פתרון שאנחנו צריכים אולי להמליץ עליהם.
דב חנין: הכיוון שאני חושב עליו הוא כמובן הכיוון של הקייטנות הציבוריות, וזו צריכה להיות מערכת שאנחנו מעודדים אותה ותומכים בה באמצעות שלושה אפיקים עיקריים.
דב חנין: יש את המערכות העירוניות, יש את המערכות של חברת המתנ"סים, ויש את תנועות הנוער.
דב חנין: אני אגיד כמה מלים על כל אחד משלושת הערוצים האלה.
הדרה רוזנבלום: דרך אגב, ה-180 זה בלי תנועות הנוער.
שלי יחימוביץ': לא שלהם נוספו תקציבים בזמן האחרון, אלא להיפך.
דב חנין: לגבי המערכות העירוניות, קראתי את הנייר שהכינו במחלקת המידע והמחקר, שכדרכם הכינו נייר מאיר עיניים.
דב חנין: ראיתי שם את התמונה העגומה של ירידת הסבסוד לילדים עניים, גם במקומות שהיו בהם סיבסודים כאלה בעבר, זה כמובן דבר מאוד מצער ומדאיג.
דב חנין: רואים את זה רוחבית בהרבה מאוד מקומות.
דב חנין: אני חייב לומר לכם שאני לא מתלהב מהשיטה הזאת של הסבסוד.
דב חנין: אני זוכר היטב איך נראה ילד עני שצריך להתחנן, או ההורים שלו צריכים להתחנן שהם עניים מספיק בכדי לקבל את הסבסוד, זה להעניש את העניים פעמיים.
דב חנין: מעבר לכך, כמובן יש בעייה עם אלה שהם אינם כל כך עניים, הם לא באמת רעבים ללחם.
דב חנין: אבל מצד, אין להם את הכסף לממן קייטנה, וזה חלק גדול מהציבור הישראלי.
דב חנין: לכן אני לא מתלהב לחלוטין מהשיטה של מבחני הכנסה למיניהם.
דב חנין: ובמידה והפתרון בשלב ביניים יהיה פתרון של סיבסוד, הסיבסוד צריך להיות על בסיס אזורי, כאשר ערים מסויימות או שכונות מסויימות בעיר שם מקימים מפעלים של קייטנות בעלויות נמוכות, זו הדרך של הסיבסוד.
דב חנין: אני רוצה לומר משפט על תנועות הנוער, שאני רואה בהן כיוון מרכזי ביותר, לא רק להעסקת ילדים בתקופת חופשת הקיץ, אלא בכלל למערכת החינוך הלא פורמלי והחינוך הערכי, והתפתחותם של ילדים ונערים בחברה הישראלית.
דב חנין: אני חושב שדרך הסוגייה הזו של החופש הגדול, אנחנו רואים עד כמה תנועות הנוער יכולות למלא תפקיד חשוב וקובע.
דב חנין: אבל זה כמובן לא יהיה נכון להטיל עליהם את האחריות לממן בכסף שאין להם את החניכים שהם רוצים לגייס לתנועות הנוער.
דב חנין: כל התחום הזה מחייב שינוי דרמטי בהתייחסות.
דב חנין: אני מציע שאולי נקיים בנושא הזה דיון נפרד בוועדה, דיון מיוחד על היחס לתנועות הנוער.
שלי יחימוביץ': אנחנו ראינו את היחס לתנועות הנוער בתקציב 2006, כאשר תקנת השינשינים התרוקנה וירדה לאפס, וכן הלאה וכן הלאה.
שלי יחימוביץ': ורק במאמצים קואליציוניים כבירים המלווים בתחנונים, הצלחנו להחזיר חלק, וחלק מזערי.
דב חנין: אז תנועות הנוער עברו בשנים האחרונות דיאטה רצחנית.
דב חנין: שכמו כל דיאטה רצחנית מזיקה מאוד לבריאות.
דב חנין: אני חושב שחשוב לקיים דיון על תנועות הנוער, ואיך מקומם בתוך המערכת.
דב חנין: אני אומר את הדברים כרגע בהקשר של החופשים.
דב חנין: גם פה צריך להקצות תקציבים מיוחדים.
דב חנין: אותו דבר נכון גם לגבי המתנ"סים.
דב חנין: גם החברה למתנ"סים, אם לא תהיה רוח גבית של תקציב מדינה שיוקצה לדברים האלה, היא לא תוכל לממן בעצמה בתחום של חופשת הקיץ.
שלי יחימוביץ': תודה רבה לחבר הכנסת חנין.
טובה בן-ארי: המחצית השלישית זו הזדמנות שיש לתלמידי תיכון לעשות בגרות תמורת מספר שעות לימודים, ומספר שבועות.
טובה בן-ארי: כל יחידת לימוד עולה כ-480.
טובה בן-ארי: יש לנו פריסה בכל הארץ ובכל הרשויות.
טובה בן-ארי: התלמידים שאין ידם משגת לשלם את זה באמצעות מנהלי בתי הספר, זה נסגר בין הרשויות, והתלמידים יכולים להשתתף גם בחופשה.
מיכל דה-האן: אני רוצה להגיד משפט אחד שהוא כרגע תחושה.
מיכל דה-האן: משרד החינוך עם כל המפעלים, עם כל הנתונים שהוצגו כאן, מהווה מראה לחברה הישראלית היום כשאנחנו מובילים בגאווה, הייתי אומרת, את המפעלים.
מיכל דה-האן: החבר'ה שלנו, ה-25 אלף בני נוער ששותפים למפעלי הקיץ, פועלים אצלנו במהלך השנה.
מיכל דה-האן: מוכשרים לעבודה, עוברים הכשרת מנהיגות וכו'.
מיכל דה-האן: יושב כאן בחור שמייצג את הדבר הזה, חגי.
מיכל דה-האן: הם מוכשרים במהלך השנה, מה שמוזיל בסופו של דבר את המפעלים בקיץ.
מיכל דה-האן: כי אותם בני נוער משמשים מדריכים בקיץ, שני הדברים מושגים בו זמנית, זה שווה.
מיכל דה-האן: לא הייתי לוקחת את תנועות הנוער כמובילות.
מיכל דה-האן: יכולות להיות שותפות, יכולות להיות מועצמות, אבל כאמא לא הייתי שולחת לקייטנה שהמתפעלים שלה הם בני הנוער בלבד.
שלי יחימוביץ': תלוי איזה.
שלי יחימוביץ': כמה מהם איכותיים ביותר.
מיכל דה-האן: זה כן.
מיכל דה-האן: זה משהו שאנחנו מובילים בעצמנו, אבל לא אחריות בלעדית על התכנים ועל המרכיבים השונים.
שלי יחימוביץ': דווקא תכנים, הייתי סומכת על כמה תנועות נוער יותר מאשר מקומות אחרים.
מיכל דה-האן: עוד נקודה שאני רוצה לדבר עליה, והיא הקייטנות שאנחנו מובילים.
מיכל דה-האן: הקייטנות שלנו הן אולי ייקראו כאן קייטנות ציבוריות, אבל אלה קייטנות שאת הילדים שלי אשמח לשלוח לשם.
מיכל דה-האן: זאת אומרת, הרמה מלכתחילה היא לא ללמוד אנגלית ביפן, או אני לא יודעת איפה.
מיכל דה-האן: אבל עם תכנים כאלו, אני גאה בהחלט בהם.
שלי יחימוביץ': למשל?
מיכל דה-האן: קורס מנהיגות, קורס מש"צים - זה מדריך שלח צעיר.
מיכל דה-האן: לידיעת הארץ, אנחנו קוראים אהבת מולדת וקייטנה.
פיני קבלו: מה שונה הקייטנה שלך מתנועת הנוער?
מיכל דה-האן: המחיר שלה הוא 500 שקלים ולא 1,500 שקלים בספארי.
שלי יחימוביץ': אנחנו לא משווים כאן לספארי, אלא לתנועות הנוער.
מיכל דה-האן: אנחנו בהחלט מובילים, העלות היא 500 שקלים לשלושה שבועות.
שלי יחימוביץ': כמה ילדים ובני נוער נמצאים בקייטנות האלה?
מיכל דה-האן: זה מופיע במסמך שהגשנו, אני לא יודעת להגיד בעל-פה.
הדרה רוזנבלום: רק עוד מילה לגבי הסיפור של העירוני.
הדרה רוזנבלום: כשדיבר חבר הכנסת לגבי ללכת לפי אזור.
הדרה רוזנבלום: אחד הקריטריונים המאוד מובילים בבקשה למלגה היא איפה גרים.
שלי יחימוביץ': ברור, תודה.
שלי יחימוביץ': אילנה שנבל, מנהלת מחלקת הרווחה ברמלה, בבקשה.
שלי יחימוביץ': את רוצה לספר לנו בבקשה מה עושים הילדים בעיר שלך.
אילנה שנבל: אתחיל עם זה שיש מערך שמובל על ידי שתי מחלקות.
אילנה שנבל: המתנ"ס ברמלה על כל שלוחותיו, השני מחלקת נוער וספורט שמקיימים קייטנות עירוניות בעלות של כמו שכתוב כאן, סביב 700 שקלים לילד, שפועלות בהתחלת יולי למשך שלושה שבועות עד אחת בצהריים.
אילנה שנבל: אלו קייטנות שמוכרות, יש את הלחמנייה והשוקו עם הפעילות מסביב, קצת טיולים החוצה.
אילנה שנבל: אני מניחה שזה מה שאנחנו מתכוונים כשאנחנו אומרים שזה כאילו החלופה הפשוטה לילדים.
אילנה שנבל: היא מוצעת לכל ילדי העיר בגילאים של עד כיתה ד' ה' מקסימום.
אילנה שנבל: הבעיה הגדולה זו האפשרות לסבסד להורים שלא מסוגלים.
אילנה שנבל: עשיתי שיעורי בית לקראת הפגישה הזאת.
אילנה שנבל: לפני שנתיים היה המון כסף, כי היה מה שנקרא חווייה קייצית.
אילנה שנבל: היה מיליון שקל או משהו כזה, שאיתו אפשר היה לסבסד ילדים שלא יכולים לשלם.
אילנה שנבל: השנה יש לנו קצת סיבסוד ממשרד הרווחה, לחלקים שאפשר על פי הכללים לקחת לנושא הזה, זה מעט מאוד כסף.
רן כהן: כמה זה?
אילנה שנבל: במחלקה שלי זה בסדר גודל של 20 אלף שקלים.
אילנה שנבל: הכללים הם די נוקשים לגבי מה מותר לקחת למה.
אילנה שנבל: הסעיפים צבועים, לקייטנות קיץ יש סעיף שנקרא סיוע למשפחות עניות, לא בדיוק קוראים לזה כך כי זה שם לא יפה, אבל משהו דומה.
אילנה שנבל: משם מותר לקחת עד 10% לקייטנות.
אילנה שנבל: בתקציב שלי על זה מדובר.
אילנה שנבל: בגס, אם אפשר לעזור לילד בחצי מהעלות.
אילנה שנבל: מקור נוסף לסיבסוד – אצלנו פועל פרוייקט "פת" לקידום האוכלוסייה האתיופית.
אילנה שנבל: שם יש סיבסוד לאוכלוסייה האתיופית, סיבסוד די מאסיבי.
אילנה שנבל: אנחנו מחפשים מתורמים ומכל מיני גופים אפשרות לסבסד.
שלי יחימוביץ': לכמה ילדים אין שום פתרון?
אילנה שנבל: פתרון יש אבל הוא לא יהיה מסובסד.
אילנה שנבל: אני מדברת על 1,500 ילדים.
שלי יחימוביץ': זה לגבי מבחן המציאות לכמה ילדים אין פתרון מסובסד?
אילנה שנבל: יהיה קשה להגיד.
אילנה שנבל: אני מעריכה כדי לא להגזים סדר גודל של 1,000 ילדים.
שלי יחימוביץ': מה הם עושים כשהם לא נמצאים בשום מסגרת?
אילנה שנבל: מסתובבים עם ההורים שלהם, מסתובבים לבד, מסתובבים ברחובות.
פיני קבלו: אני הסמנכ"ל בשלטון המקומי.
פיני קבלו: שמעתי פה את כל המספרים, כראש רשות לשעבר אני מודע לבעיות.
פיני קבלו: בחודשי יולי אוגוסט רואים באמת את הפערים בחברה.
פיני קבלו: אותם ילדים שיש להם והולכים לקייטנות, ואותם ילדים שנשארים ברחוב.
פיני קבלו: אני חושב שמדינת ישראל חייבת להפסיק את התופעה הזאת כי היא מנקרת, היא בולטת, היא מחדדת את הפערים בין הילדים, בין מי שהולך למי שלא הולך.
פיני קבלו: ככל שלמשפחה יש יותר ילדים, נשארים אצלה יותר בבית.
פיני קבלו: כילד, אני זוכר בשנות ה-60' דווקא כאשר המדינה היתה בהקמה, מדינה שהיתה מאוד ענייה, אבל בתי ספר בחודשי הקיץ הפכו להיות לקייטנות.
פיני קבלו: אותם מורים הפכו להיות המדריכים, אני זוכר שמהבריכה היינו הולכים ברגל להגיע לאותה ארוחת צהריים טובה שהיתה, כאשר בבתי הספר נתנו הזנה.
פיני קבלו: והיום, אנחנו מוצאים את עצמנו, ועם כל מה שנאמר כאן תנועות הנוער, זה לא 5% עד 10% בכל יישוב.
פיני קבלו: הזכירו כאן את תנועות הנוער, בחלקן הרשויות מסייעים להם באמצעות התמיכות.
פיני קבלו: המתנ"סים שתמיד היו המתנ"סים שהובילו, היום הם כלכליים לכל דבר.
פיני קבלו: הם לוקחים תקורות על כל דבר.
פיני קבלו: ולכן הם פועלים על רווח והפסד, והם לא יילכו לשום פעולה שיפסידו כסף או שיסבסדו את העניין.
פיני קבלו: נכון שיש כל מיני קרנות שמסייעים.
פיני קבלו: אני יכול לתת דוגמה, ביישוב שלי לפני מספר שנים, כראש עיר, כל שנה מתוך 5,000 תלמידים השתתפו בקייטנות 400, 500 ילדים, תמיד כולם פעלו תחת קורת גג של חברת המתנ"סים.
פיני קבלו: באותם שנים כאשר סיבסדנו את הקייטנות, ראו פלא, קרוב ל-4,000 ילדים השתתפו בקייטנות.
רן כהן: 4,000 מתוך 5,000 ילדים.
פיני קבלו: מרבית הילדים נרשמו לקייטנות.
פיני קבלו: זה מראה שברגע שאתה מסבסד ויש אפשרות, הילדים משתתפים.
שלי יחימוביץ': פיני, איפה הם היום כל הילדים האלה?
פיני קבלו: הילדים נמצאים ברחוב, האמהות שלהם בחלקן מפסידות ימי עבודה, וזו פגיעה קשה נוספת בכלכלה, כי אין מי שישמור עליהם.
פיני קבלו: הם נשארים בחום הלוהט.
פיני קבלו: בעיר כמו שלי, הממוצע הוא 40 מעלות חום בחודשי הקיץ, לילדים האלה פשוט אין מה לעשות.
פיני קבלו: הם משחיתים בחלק מהזמן הפנוי את הבתים, ולאחר מכן שיקום שכונות צריך לשקם אותם.
פיני קבלו: משחיתים את הגנים, משחיתים את מתקני המשחקים.
פיני קבלו: פשוט מתוך שעמום של חודשיים שלילדים האלה אין מה לעשות.
רן כהן: יש יותר תעסוקה למשטרה.
פיני קבלו: מאחר ואין להם מסגרת, הם נשארים ערים עד מאוחר בלילה, כי הם יודעים שלמחרת אין קייטנה ואין שום התחייבות.
פיני קבלו: לכן הגיע הזמן שמדינת ישראל, כמו שעשתה הזנה לילדים, או כל דבר שהיא עושה, תחליט שהנושא של הקייטנות – הרשויות המקומיות לא יוכלו לסבסד את העניין הזה.
פיני קבלו: יש רשויות חזקות שיש להן את היכולות.
פיני קבלו: אנחנו יודעים על המשבר הקשה ברשויות המקומיות, ולכן אני לא רואה שהרשויות יסבסדו בתקופה הקשה שאנחנו מדברים עליה.
שלי יחימוביץ': פיני, יש לך שיערוך ארצי של הירידה בסבסוד של הרשויות המקומיות?
פיני קבלו: שיערוך ארצי אין לי.
פיני קבלו: אני מוכן להציג בפנייך.
פיני קבלו: אתן למחלקה הכלכלית שלנו.
פיני קבלו: נעשה סקר ונחזור אליך תוך שבועיים.
פיני קבלו: אני מניח שכבר הקיץ הזה נפספס.
שלי יחימוביץ': על כל פנים מדובר בירידה דרמטית מאוד.
פיני קבלו: הירידה ירידה דרמטית, גם בעקבות המשבר ברשויות המקומיות.
פיני קבלו: גם במשבר שחברות המתנ"סים נשענות על הרשויות המקומיות.
פיני קבלו: תנועות הנוער נשענות על הרשויות המקומיות, והתמיכות שלהם בסיוע שהם נותנים.
פיני קבלו: זאת אומרת, כולם סביב אותה רשות.
פיני קבלו: וכשהרשויות נמצאות במשבר, אין ספק שאין להם ממה לתת.
פיני קבלו: גם הנושא שכל ראש עיר מצליח להביא כסף, אז זה טוב ששנה אחת ראש עיר יכול לתת קייטנה.
פיני קבלו: תארו לכם ששנה לאחר מכן הוא לא יכול, כי הוא לא הצליח לגייס את אותן תרומות, אז אתה יוצר זעם באוכלוסייה בצורה יותר קשה.
פיני קבלו: בשנה שעברה היה, למה השנה אין?
פיני קבלו: אז ראש הרשות חושב פעמיים אם כדאי לו לעשות איזושהי פעולה חד-פעמית, ושנה לאחר מכן הוא לא יכול ליישם אותה.
פיני קבלו: הגיע הזמן שמדינת ישראל תיתן איזשהו סיבסוד, כמו שיש יום לימודים ארוך, יהיה יום לימודים לקייטנות.
פיני קבלו: למי שאין שהמדינה תסבסד, או שהמדינה תתן ותאפשר- - -
רן כהן: פיני, די טבעי שכולנו נפנה היום למשרד החינוך שיתן יותר אמצעים לעניין הזה, אם דרך תנועת הנוער, מתנ"סים או בדרכים אחרות.
רן כהן: מנסיונך, כוועדה, אנחנו מתכוונים לפנות גם למשרד הפנים שיסייע יותר לרשויות המקומיות ספציפית לעניין הזה.
פיני קבלו: משרד הפנים מסייע בתחומים שלו.
פיני קבלו: לדעתי הגורם שצריך להיכנס לעניין הזה זה משרד החינוך ולא כל גוף אחר.
פיני קבלו: משרד הפנים נותן את המענקים, נותן את התקציב של הפיתוח, וכל הדברים האחרים ומשכורות לעובדים, ולא לתקציב תפעולי להפעלת פעולות תרבות או כל דבר אחר.
פיני קבלו: אני חושב שגם משרד הפנים יכול בעניין הזה.
פיני קבלו: משרד החינוך יכול, משרד הרווחה יכול להתגייס.
פיני קבלו: אפשר לגייס את התאחדות התעשיינים, צריך לבדוק את זה.
פיני קבלו: יש היעדרויות בחודשים האלה, גם מסיבות של חופשות.
פיני קבלו: יש היעדרויות רבות מאוד של משפחות שנשארות בבית, פעם הבעל, פעם האשה, על מנת לשמור על הילדים.
פיני קבלו: עוד סיבסוד של 400, 500 שקלים לתנועות הנוער, אנחנו מדברים על אחוזים מאוד קטנים שמשתתפים בקטע הזה.
פיני קבלו: כמו שמגיע לכל הורה, ואחרי שנת עבודה קשה הוא יוצא לנופש בחוץ לארץ, או למקום אחר - - -
שלי יחימוביץ': לא כל הורה, רוב ההורים לא נוסעים לחוץ לארץ.
שלי יחימוביץ': 60% מתושבי מדינת ישראל לא נסעו מעולם לחוץ לארץ.
פיני קבלו: בתנאים הסוציאליים שיש לעובדים יש להם את הנופש.
פיני קבלו: יכול להיות שיש הורים שמתקשים, אז הם לוקחים את הכסף למשהו אחר.
פיני קבלו: התלמיד יוכל להשתתף בכל קייטנה שהמדינה תסייע לו.
שלי יחימוביץ': רונן שפירא מהחברה למתנ"סים.
רונן שפירא: אני רוצה לברך אותך היושבת ראש, ואת החברים על עצם הדיון החשוב הזה.
רונן שפירא: לחלק מהדברים אני יכול להסכים.
שלי יחימוביץ': תרשה לי לפתוח בשאלה לחלק מהדברים של פיני.
שלי יחימוביץ': האם נכון שהחברה למתנ"סים הפכה לעסק לכל דבר, וילדים לא יכולים לקבל בה פתרון לקיץ במחיר השווה לכל נפש?
רונן שפירא: ממש לא.
רונן שפירא: הפערים בין ילדים לבין ילדים עניים לא רק בקייטנות, זה הנושא של משפחה שיוצאת לחופשה או לא, זה בריכת שחייה, אם ילד יכול ללכת לבריכת שחייה, כניסה לאתרים, ואת הזכות הבסיסית להיות במקום ממוזג בקיץ שלא יכול כל ילד ממשפחה במצוקה להיות אפילו בזה.
רונן שפירא: חופש זה זכות בסיסית, אני חושב שנסכים כולנו, כל אחד באשר הוא ילד או נער או מבוגר, חופש זה לא בטלה, חופש זה לא שיעמום.
רונן שפירא: הבטלה והשיעמום גורמים לתופעות שליליות, לאלימות, וזה לא מה שהיינו רוצים שיקרה.
רונן שפירא: החברה למתנ"סים היא חברה ממשלתית שעובדת בסמוך למשרד החינוך.
רונן שפירא: החברה היא הגוף הגדול ביותר בתקופת הקיץ שפועל למען ניצול החופש הגדול לאפיקים חיוביים, לצמיחה אישית, לחיבור בין אוכלוסיות לרב תרבותיות.
רונן שפירא: מה אנחנו עושים?
רונן שפירא: החברה למתנ"סים מפעילה את מערך הקייטנות הגדול ביותר במדינה.
רונן שפירא: בשנה שעברה היו כ-150 אלף ילדים במפעל הקייטנות שלנו, בפריסה ארצית בעיירות מהצפון ועד הדרום, בעיירות של בדואים בנגב, במגזרים חרדיים, ערביים, עיירות פיתוח וכדומה.
רונן שפירא: עצם זה שהמתנ"סים הם מלכ"ר, הם משרד ללא כוונת רווח, כבר הם יכולים להרשות לעצמם להציע קייטנות במחירים מוזלים יותר.
רונן שפירא: וכן קייטנות גם ללימוד תרבויות, וגם ספורט, וגם מוסיקה במחירים עממיים יותר.
רן כהן: 150 אלף היה בקיץ הקודם?
רונן שפירא: בקיץ האחרון 150 אלף תלמידים.
רן כהן: כמה יהיה השנה?
רונן שפירא: אנחנו בתהליך הרישום.
רן כהן: כמה אתם יכולים?
רונן שפירא: אנחנו יכולים הרבה יותר, זה תלוי בתקציבים.
רונן שפירא: יש לנו קייטנות ביישובים שעולים 200 שקלים, ויכול להגיע ל-1,000 שקלים, תלוי באיזה יישוב.
רונן שפירא: מעבר למחיר לצרכן, בכל מתנ"ס יש ועדת הנחות שנותנת הנחות למבקשים.
רונן שפירא: דיבר פה חבר הכנסת על התהליך, אבל בכל מתנ"ס יש ועדת הנחות.
רונן שפירא: הכספים בוועדת ההנחות חלקם ממקור, כמו שפיני אמר, תקציב הרשות המקומית ממחלקת הרווחה, חלק מגיוס שותפויות בחו"ל, חלק מתרומות, וחלק מהכנסות עצמיות של המתנ"ס.
רונן שפירא: אנחנו לא יכולים להגיד שאנחנו פטרונים, ואנחנו מסוגלים להכניס את כל הילדים במעגל ההנחות שיש לנו.
רונן שפירא: כמובן שאם היו יותר תקציבים היינו יכולים לקלוט יותר ילדים.
רן כהן: כלומר, לכם כחברת מתנ"סים ארצית אין בעצם שום סיוע שאתם יכולים להזרים אותו אל הסניפים שלכם כדי שהם יתנו את ההנחות?
רונן שפירא: הסיוע של החברה למתנ"סים מתקציב החברה נע לסיבסודים בקיץ, בסך הכל של כ-600 אלף שקלים.
רונן שפירא: מעבר לזה, לכל מתנ"ס יש את המקורות שלו ואת הגיוס העצמי שלו שמגיע לכמה מיליונים.
רן כהן: 600 אלף זה השנה?
רונן שפירא: כן.
רן כהן: כמה זה היה בשנה שעברה?
רונן שפירא: אותו סכום.
רונן שפירא: פר-קפיטה זה פחות, כי העלויות יותר גבוהות.
רונן שפירא: מעבר לקייטנות, אנחנו מפעילים הרבה תוכניות לקיץ לילדים ולבני נוער, כדי לצמצם פערים, אלימות וכדומה.