GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר גוז'נסקי: הם על ילדים שנמצאים מחוץ למסגרות.
תמר גוז'נסקי: תקשרנו עם משרד החינוך.
תמר גוז'נסקי: למקד אצל מי.
תמר גוז'נסקי: אנחנו זה קידום נוער.
תמר גוז'נסקי: גילה טאושטיין: אגף שח"ר –שירותי חינוך ורווחה.
תמר גוז'נסקי: גילה טאושטיין: זה בפורמלי.
תמר גוז'נסקי: היינו רק מועדון אחד בתל-אביב, ואושר לנו אז תקציב חלקי קטן.
תמר גוז'נסקי: קיבלנו אותו, ונאמר לנו שיחדשו לנו כל שנה - ובזה זה נגמר.
תמר גוז'נסקי: מאז אנחנו במשא ומתן.
תמר גוז'נסקי: של טיפול או סיוע או מעורבות כאשר מדובר בילדים בסיכון, הלומדים במערכת החינוך הרגילה.
תמר גוז'נסקי: הם עוד לא נשרו.
תמר גוז'נסקי: באיזו מידה למשל המורה או המורה יודעים שבתוך הכיתה שלהם יושבים ילדים כאלה וכאלה, אבל גם שני ילדי אסירים, והאם המורים בכלל מודעים לזה?
תמר גוז'נסקי: אבל אני מציעה שנדון בזה בנפרד, כי זה עניין חשוב כשלעצמו.
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: הבה לא נערבב את זה.
תמר גוז'נסקי: יודעים על כל הורה שיושב בבית סוהר בצורה
תמר גוז'נסקי: רות אלרועי: א.
תמר גוז'נסקי: אגף שח"ר הוא האגף לדעתי שאתם
תמר גוז'נסקי: הרובריקה הזאת.
תמר גוז'נסקי: לעניין שלכם.
תמר גוז'נסקי: תאומים.
תמר גוז'נסקי: הם זוכים לתשומת לב רבה מכל האסירות שם, ויש עוד תינוק שם.
תמר גוז'נסקי: לשמחתנו הילדים האלה יישארו עכשיו עם האימהות שלהם עד גיל שנתיים.
תמר גוז'נסקי: המדיניות לפני כמה שנים הייתה שתינוקות יוכלו להישאר עם האימהות רק עד גיל גמר יניקה, דבר אשר למספר אימהות היה מאוד קשה.
תמר גוז'נסקי: תמי צמח: הגישות הטיפוליות היום בעולם זה בהחלט לא
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: אני מקווה שלא יגלו איזה גן עבריין עכשיו
תמר גוז'נסקי: הדסה סטרוד: מפני שאנחנו עובדים עם הילדים מגיל
תמר גוז'נסקי: עם מנחים מיוחדים.
תמר גוז'נסקי: הדסה סטרוד: צורך אישי "אחד על אחד" כמעט.
תמר גוז'נסקי: את זה.
תמר גוז'נסקי: עופרה לוי: ילדי אסירות – יש לנו היום שלושה תינוקות,
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: זה כמו שציין דוקטור פיליפ וירמן, שזה באמת
תמר גוז'נסקי: אברהם הופמן: ישנה אוכלוסייה שלא ציינתי, שאחוז גבוה
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: אבל אז אתה מבין שנכשלנו בטיפול אם הם
תמר גוז'נסקי: אברהם הופמן: אינני בא לגונן.
תמר גוז'נסקי: אני חושב שרק הילדים
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: השקעה כדאית.
תמר גוז'נסקי: הכל, אם אתה לוקח עוד חמש מאות ילדים שאתה משקיע בהם מיליון שקלים, כמה זה?
תמר גוז'נסקי: זה שום דבר לא.
תמר גוז'נסקי: חיים הופמן: אנחנו לא נפגשנו אף פעם, למרות שאני לפני
תמר גוז'נסקי: עדינה תמיר: הוא תרם את כל המשחקים לבתי הסוהר
תמר גוז'נסקי: חיים הופמן: אני לא תרמתי רק מעצמי, אלא התרמתי
תמר גוז'נסקי: אני למדתי קרימינולוגיה.
תמר גוז'נסקי: אני בוגר קרימינולוגיה בבר-אילן.
תמר גוז'נסקי: אני מכיר את הפרוייקטים האלה מדברים אחרים; וכל מה שאתה אמרת, למשל פרוייקט פרח, שאני עובד איתם בדברים אחרים, איננו נוגע כהוא זה למה שהעמותה עושה בדברים אחרים, ואין צריכה להיות תחרות בעניין הזה.
תמר גוז'נסקי: אנחנו עשינו לפני חודש ימים פרוייקט גדול מאוד אשר קוראים לו "דינר", ערב שלם התרמה.
תמר גוז'נסקי: אני הבאתי לשם שלושים אנשים, חברים שלי, אנשים שכולם תרמו כסף, שלוש מאות שקל לזוג, ועוד נתנו מתנות ודברים כאלה.
תמר גוז'נסקי: כל אחד אומר לי: שמע, אנחנו עושים את זה כי אתה באמת עושה את זה, ואני מצויין פה בחוברת שקיבלתי משר הרווחה, פרס על העניין של העבודה שלי.
תמר גוז'נסקי: עשיתי ביחד עם "אורט", יחד עם אמ"י –ארגון אמני ישראל -שהיה בזמנו, והאנשים החשובים שעשו את העבודה, ועם שירות בתי הסוהר והכל ביחד.
תמר גוז'נסקי: אומרים לי: האם הממשלה, המדינה שמחזיקה את האנשים האלה בבית סוהר עושה משהו למען העניין הזה?
תמר גוז'נסקי: אני אומר: אולי כן.
תמר גוז'נסקי: אנחנו איננו יודעים, ואנחנו איננו מקבלים.
תמר גוז'נסקי: לכן אני פונה לאנשים טובים שישלמו את הכסף.
תמר גוז'נסקי: לדעתי, מה שאני שמעתי פה מכל המשרדים החשובים, ואני עובד עם משרד החינוך - יש לי חברה שעוסקת בתחום של ציוד אורקולי; בתחום הזה אני מתעסק עם משרד החינוך ועם שירות בתי הסוהר, ואני שומע את הדברים האלה.
תמר גוז'נסקי: אבל איני שומע אף אחד שמתייחס.
תמר גוז'נסקי: כל אחד אומר בצורה רחבה, וכשבאים לפועל, כשבאים לראות עבודה - כשאנשים באים, ואפשר לבדוק, אפשר לבוא ולראות מי עושה.
תמר גוז'נסקי: זה פתוח; ולראות שעובדים, ולראות אם העבודה נעשית או שאינה נעשית.
תמר גוז'נסקי: אם היא נעשית, צריך לעזוב.
תמר גוז'נסקי: אינה נעשית - תסגרו את המקום.
תמר גוז'נסקי: אבל עד היום אני לא ראיתי אף פעם מבקר, לא מהרשות ולא ממקומות אחרים, ואני כאן סובל - אני נושא בעול הזה של הבאת הכסף למען תשלום: למנקה, לחברת חשמל, לקופת חולים, לאיש שקונה את הסנדוויצ'ים, לאיש שעושה את ההובלה ולשתיים-שלוש בחורות שמקבלות הוצאות - שהן מחזיקות את הסניפים שלנו בחיפה, בירושלים ובבאר-שבע.
תמר גוז'נסקי: בתל-אביב זה איננו עולה אפילו כסף, כי הארגון עצמו שמחזיק אותו מחזיק את המשרד הזה, וזה נמצא ברחוב הגדוד העברי 16 בתל-אביב.
תמר גוז'נסקי: אני באתי לשם: מחשבים, ילדים יושבים ומשחקים - יש פעילות.
תמר גוז'נסקי: כלומר אי אפשר לבוא ולהגיד: זה זניח.
תמר גוז'נסקי: זה לא רציני - דברים כאלה.
תמר גוז'נסקי: היה לי פעם מפעל שבו ייצרתי משחקים מאוד ייחודיים בעולם לילדים שיש להם פגיעות מוחיות, ושיש להם בעיות של קואורדינציה.
תמר גוז'נסקי: אני סגרתי את המפעל שלי, סגרתי את המפעל בזמנו, בגלל העובדה הפשוטה, שמשרד החינוך לא הקדיש לזה שום כסף, וכשבאתי לבתי הספר אמרו לי: הדברים נהדרים, אבל אין לנו כסף לקנות.
תמר גוז'נסקי: הלכתי למשרד החינוך, והם אמרו: מה לעשות?
תמר גוז'נסקי: אנחנו כולנו יודעים שילדים פגועים הם "דפוקים" יותר, סליחה על הביטוי.
תמר גוז'נסקי: ככה הדבר הזה.
תמר גוז'נסקי: שלא נדבר שלפני שלושים שנה בחלק גדול מהמשפחות, אם היו ילדי אסירים או משהו כזה, היו מחביאים אותם ולא מדברים על זה, כדי לא להעלות את זה על השולחן, ואם היו ילדים עם תסמונת דאון, היו מחביאים אותם מאחורי הבית, שאולי זה לא יפריע לחיי היום יום.
תמר גוז'נסקי: רבותיי, אנחנו יצאנו מהדבר הזה.
תמר גוז'נסקי: אנחנו יצאנו לאור.
תמר גוז'נסקי: ילדים, ילדי תסמונת דאון, גדלים כולם וברוך השם מקבלים את מקומם, והם ילדים שהם חלק מהישוב.
תמר גוז'נסקי: שמעתי בשקט את כל הדברים בכל הנושא הזה.
תמר גוז'נסקי: את צודקת.
תמר גוז'נסקי: שאלת שאלה נכונה בעניין הזה.
תמר גוז'נסקי: אין לנו תקציב.
תמר גוז'נסקי: מה זאת אומרת אין לנו תקציב?
תמר גוז'נסקי: יש כסף שמתגלגל, ואין שם כמעט כסף שהוא בא מהרשויות שצריכות לטפל בעניין הזה.
תמר גוז'נסקי: אנחנו באנו לפה לתבוע את עלבוננו, את עלבון האנשים האלה, ולא את העלבון שלי.
תמר גוז'נסקי: לי אין בעיה עם הדברים האלה, ולא לגברת עדינה תמיר ולא לגברת הדסה סטרוד ולא לאף אחד.
תמר גוז'נסקי: אנחנו באנו לתבוע את עלבונם של אותם ילדים שהיום המדינה איננה נותנת להם כסף מעצמה, מתוך זה שהיא צריכה להחזיק.
תמר גוז'נסקי: נותנים כספים להרבה מטרות.
תמר גוז'נסקי: אני חושב שהן הרבה מטרות חשובות.
תמר גוז'נסקי: אני לא בא למעט שום דבר.
תמר גוז'נסקי: סתירה בין הדברים.
תמר גוז'נסקי: מילה ממה שאמר ידידי היקר, שבאמת קיבל מאיתנו את אות ההתנדבות להצטיינות, מר חיים הופמן.
תמר גוז'נסקי: אבל אני רוצה לומר משפט כדי לחזק משהו: אני לא סיפרתי על הפעולות שלנו.
תמר גוז'נסקי: אני מכירה היטב את פרוייקט פרח.
תמר גוז'נסקי: כמרצה באוניברסיטת תל-אביב, הייתי גם כן חלק מאלה ששלחתי את הסטודנטים לפרח, והפרוייקט הזה מבורך.
תמר גוז'נסקי: אין ויכוח עליו.
תמר גוז'נסקי: אין להשוות אותו, הוא בכלל איננו בא במקום הפעילות השוטפת שלנו במועדונים עם ילדי האסירים, כאשר אנחנו נותנים להם סדנאות, כאשר אנחנו עובדים איתם פסיכולוגית ומעלים להם את הדימוי, כאשר אנחנו מלמדים אותם שלא לשקר שאבא בבית סוהר, כי הוא איננו אשם, כאשר אנחנו עובדים על פונקציות נפשיות ומעלים אותם לרמה שהם יכולים לשבת וללמוד.
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: אני קודם כל רוצה להודות לכל המשתתפים
תמר גוז'נסקי: הוועדה הזאת אישרה לקריאה שניה ושלישית הצעת חוק לכאורה מאוד פשוטה, שאומרת שכל ילד בסיכון עד גיל שלוש, שעובד הסוציאלי וועדת ההחלטה יקבעו שמגיע לו מקום במעון יום או במשפחתון, יקבל את המקום.
תמר גוז'נסקי: לכאורה הדבר פשוט מאוד.
תמר גוז'נסקי: האם אין זה מובן מאליו?
תמר גוז'נסקי: הרי אמרו שהוא צריך מקום.
תמר גוז'נסקי: אבל עד היום יש מכסות.
תמר גוז'נסקי: אז יש ארבע-עשרה אלף מכסות, וההערכה היא שיש שלושים אלף ילדים שצריכים.
תמר גוז'נסקי: זאת אומרת שילד אחד בפנים, וילד אחד בחוץ באופן ארצי.
תמר גוז'נסקי: החוק הזה אומר: קבעו שאתה צריך - תקבל את המעון.
תמר גוז'נסקי: ברור לי שילדי אסירים הם בדיוק במקום הזה, וברור לי שכאשר האב אסיר, והאם מקבלת הבטחת הכנסה וכדומה, היא נכנסת מייד למקום של המשפחות האלה, שמגיע להם מקום.
תמר גוז'נסקי: אני אומרת, בהנחה שהדבר הזה יתבצע, -ואנחנו חושבים שתוך שלוש שנים - גם ילדי אסירים עד גיל שלוש ייהנו מהעניין הזה.
תמר גוז'נסקי: אבל זאת רק טיפה בים; זאת רק התחלת דרך בעניין הזה.
תמר גוז'נסקי: יש כמה שכונות בארץ שהן שכונות רוויות סמים, שכונות של סוחרי סמים וכדומה.
תמר גוז'נסקי: תאמינו לי כאשר הייתי שם, אני יודעת מה עשו קודם, אני יודעת מה עושים היום, אני יכולה פחות או יותר לנחש, ואני אומרת לכם שזאת אחר כך הוצאה כזאת למדינה, שהטיפול אחר כך בכל האנשים האלה הוא הוצאה אדירה - שכל ההוצאות האלה שאנחנו מדברים עליהן עכשיו הן הרי גרושים בהשוואה לדבר הזה.
תמר גוז'נסקי: כל אסיר שאנחנו מונעים את חזרתו לכלא בגלל שהיחסים שלו בבית השתפרו, ופתאום איכפת לו מהילדים, ופתאום הוא מבין שהוא אחראי להם, אזיי כמה זה חוסך למדינה?
תמר גוז'נסקי: עוד שלוש שנות מאסר - כמה זה עולה למדינה אחר כך להחזיק?
תמר גוז'נסקי: נקודה שניה – אנחנו העלינו פה כמה עניינים שאני מבקשת שהגורמים יבדקו.
תמר גוז'נסקי: דבר ראשון - שירות בתי הסוהר – עשו בבקשה מאמץ, למרות שאני יודעת שזה יודעת שזה ידרוש איזה שהוא מאמץ, מישהו אצלכם שם במינהלה שינסה לעשות איזה שהוא מיפוי של גילי הילדים.
תמר גוז'נסקי: כי אם באמת יש ילדים בני עשרים, כי אז אנחנו לא נקרא להם ילדים לצורך העניין.
תמר גוז'נסקי: אם באמת צודק מר אברהם הופמן, שמחצית מהילדים הם עד גיל ארבע או עד גיל חמש, אזיי זה שוב חשוב לנו לדעת, כי אז אולי באמת הדגש הוא במעונות יום ובמשפחתונים וכדומה.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהמיפוי הזה יעזור לנו להבין איפה בדיוק המסה של הילדים, ואתם יודעים, כי יש לכם שנת לידה.
תמר גוז'נסקי: הואילו לעשות איזה שהוא מיון.
תמר גוז'נסקי: יש לכם שנת לידה של הילדים?
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: אז הכניסו כוכבית למחשב, ותכניסו שנת לידה
תמר גוז'נסקי: דבר שני – המשחקיות – תנו לנו תשובה מה התוכניות שלכם לגבי חידוש, הרחבה ופיתוח של המשחקיות בתוך הכלא.
תמר גוז'נסקי: אני שמעתי פה בעניין רב גם את מה שאתם עושים וגם את מה שעושה "יד-לאדם".
תמר גוז'נסקי: אני רוצה לומר שהפגישה הקודמת הוקדשה לעניין של "יד-לאדם", זאת אומרת לא ניסינו לתת תיאור כולל של כל הפעילות, דיברנו על "יד-לאדם" - אני מצטערת שלא הוזמנת, כי זאת סתם שגיאה או שנפלה תקלה מצדנו, אבל בוודאי שלא הייתה שום כוונה לזלזל.
תמר גוז'נסקי: אינני מכירה את העניינים הארגוניים, שמר חיים הופמן אמר שגם הוא איננו יודע בדיוק במה מדובר.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהיה טוב שאתם תשלחו אנשים שלכם למועדוניות, ואני רואה בזה השלמה.
תמר גוז'נסקי: מקום שבו עוזרים לילדים להתקדם בלימודים זה דבר חשוב מאוד.
תמר גוז'נסקי: מקום שבו מטפלים בהם ונותנים להם חיזוקים פסיכולוגיים וכדומה, אני חושבת שגם זה דבר חשוב מאוד.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שברוח טובה תנסו לגמור את העניינים.
תמר גוז'נסקי: מה שהשארנו - השארתם, ומה שרצוי מאוד - אם ניתן להגדיל את ההקצבה.
תמר גוז'נסקי: בידקו, זאת הבקשה שלנו כוועדה, ואני מקווה שכאשר נחזור בסתיו נשמע משני הצדדים שהעניינים הסתדרו, והעיקר שהילדים יקבלו יותר.
תמר גוז'נסקי: לא איכפת לי - מן הגורן ומן היקב.
תמר גוז'נסקי: מן המדינה ומן התרומות, ובלבד שהילדים האלה יקבלו יותר, ושיהיה להם סיכוי בחברה הזאת.
תמר גוז'נסקי: השופט מלמד הופיע אצלנו ב12- ביוני בדיון על בתי משפט לנוער.
תמר גוז'נסקי: בין היתר הוא העלה כמה עניינים שנוגעים לנוער עבריין.
תמר גוז'נסקי: העניין הראשון הוא שאין גמילה מסמים לנוער עד גיל שמונה-עשרה.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהעניין הזה מעלה הרבה מהות תמיהות.
תמר גוז'נסקי: זאת אומרת אם מישהו בן שבע-עשרה וחצי, הוא לא צריך גמילה, אבל אם מלאו לו שמונה-עשרה, כי אז הוא כבר כן צריך גמילה.
תמר גוז'נסקי: זאת אומרת: מהי החלוקה השרירותית הזאת?
תמר גוז'נסקי: העניין השלישי שהוא אמר – הוא דיבר על שיקום מקצועי.
תמר גוז'נסקי: אזיי הוא סיפר את הדבר הבא שמלמד איך זכויות ילדים נקבעות לפי טופוגרפיה של כלא.
תמר גוז'נסקי: מסתבר שבבית הסוהר השרון, ששם כלואים הנערים, פעם היה להם שיקום מקצועי.
תמר גוז'נסקי: אחר כך שינו שם את המבנה הפנימי, וכדי להגיע מהתאים שלהם אל בתי המלאכה, הם צריכים לעבור דרך מבוגרים.
תמר גוז'נסקי: מאחר שאסור להם לעבור דרך מבוגרים, הפסיקו להם את השיקום המקצועי.
תמר גוז'נסקי: שמעתם פעם דבר כזה?
תמר גוז'נסקי: זה פשוט הרי לא ייאמן.
תמר גוז'נסקי: עם כל הכבוד לשמירת העיקרון שנערים אינם צריכים לעבור במקום שיש מבוגרים - אזיי תעשו תעלה, תעשו גשר, תעשו משהו.
תמר גוז'נסקי: למשל למדו שם מכונאות רכב.
תמר גוז'נסקי: אני יודעת שבני נוער בכלל מתעניינים ברכב.
תמר גוז'נסקי: אזיי גם אם הוא אחר כך לא יהיה מכונאי רכב, אבל אם הוא במשך כמה שעות בכל יום לומד מכונאות רכב, הוא עושה משהו מועיל, במקום לבזבז את הזמן בטיולים בטלים בחצר וכדומה.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שלחלק לפחות מהנערים שם, הכשרה מקצועית כזאת תהייה באמת כרטיס כניסה אחר כך לחברה, בהנחה שחלקם לא יגיעו לצבא, הם לא ישרתו בצבא.
תמר גוז'נסקי: כשהם יגמרו את ריצוי העונש הם צריכים לפרנס את עצמם.
תמר גוז'נסקי: אם הם יוצאים מהכלא עם איזה שהוא מקצוע, זאת כבר איזו שהיא התחלה.
תמר גוז'נסקי: פנינה כץ: אני לא אספר על רקע הנערים, כי אני מאמינה
תמר גוז'נסקי: האוכלוסייה שמגיעה.
תמר גוז'נסקי: פנינה כץ: יש לנו היום בגין עבירות פליליות בלבד, אני
תמר גוז'נסקי: מאה ושניים נערים.
תמר גוז'נסקי: פנינה כץ: מאה ושניים נערים מגיל ארבע-עשרה עד
תמר גוז'נסקי: פיליפ וירמן: כמה מהם ביטחוניים?
תמר גוז'נסקי: שהייה בלתי חוקית - ולא על ביטחוניים, רק על פליליים.
תמר גוז'נסקי: מתוכם חמישים ותשעה נערים שפוטים, ארבעים ושלושה נערים עצורים.
תמר גוז'נסקי: אני מפרטת מה זה אומר על כל דבר.
תמר גוז'נסקי: היכולת לעבוד עם עצורים היא מאוד מוגבלת גם מבחינה טיפולית, ולעומת מבוגרים לא מבחינה שיקומית תעסוקתית בתוך בית הסוהר, כי אנחנו כן מעסיקים אותם, וכן נותנים להם את כל האפשרויות של חינוך ותעסוקה במקום; כי ברור שבגיל ההתבגרות, אם אנחנו לא נעסיק אותם - זה המשפט הכי נפוץ - אם אנחנו לא נעסיק אותם, הם יעסיקו אותנו.
תמר גוז'נסקי: למרות שהם עצורים הם מקבלים.
תמר גוז'נסקי: מבחינה טיפולית אין ספק שהודאה באשמה זה חלק מטיפול, ואם הוא בתוך תהליך של משפט לא יודה באשמה, אזיי התהליך הוא אחר.
תמר גוז'נסקי: חשוב כן לציין שארבעים וארבעה נערים הם נפלטי מוסדות חסות הנוער.
תמר גוז'נסקי: כאשר אני אומרת ארבעים וארבעה נערים, ברובם הם מתוך האוכלוסייה של שלושים ושלושה נערים יהודיים, מאחר שלהם מוצעות הרבה יותר תוכניות בקהילה מאשר לאוכלוסייה של בני המיעוטים.
תמר גוז'נסקי: לבני המיעוטים יש פחות תוכניות.
תמר גוז'נסקי: יש אולי מעון אחד שעוצר את התהליך לקראת ההגעה לבית סוהר.
תמר גוז'נסקי: הם מגיעים על עברות הרבה יותר קלות מייד לבית הסוהר, לעומת האוכלוסייה של נערים יהודיים שאין דבר שלא ניסו איתם בקהילה.
תמר גוז'נסקי: הכשרה מקצועית – לפעמים זה אפילו לא רלוונטי, חוץ מהעניינים המקומיים, שמייד אנחנו משלבים את עניין כיתות הלימוד, ואת זה אני אפרט.
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: משרד הקליטה אינו עוסק בהם, כי הם
תמר גוז'נסקי: פנינה כץ: לא כולם.
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: יש כאלה שרק שנה בארץ וכבר הספיקו להגיע
תמר גוז'נסקי: פנינה כץ: או שההורים שלהם כבר היו, או שהגיעו לבד,
תמר גוז'נסקי: בתוך כל זה יש לנו התמודדות יום יומית.
תמר גוז'נסקי: זאת אוכלוסייה מאוד חריגה, שאני לא אדבר, בין אם הם נפלטי מוסדות, אם בפירוש המוסד לא יכול היה להמשיך להחזיק אותם, כך שהאלימות שם מאוד קשה, סכסוכים ביניהם קשים ביותר - עד השחתת פנים.
תמר גוז'נסקי: ממש לאחרונה התאבד אצלנו נער מחמת זה שבחור אחר השחית את פניו.
תמר גוז'נסקי: הוא לא היה מוכן להמשיך לחיות בצורה כזאת.
תמר גוז'נסקי: זה עשרים וארבע שעות של עבודה, שאני מאמינה שעם עניין של עבודה מקצועית שהופסקה, אינני חושבת שזה קרה בגלל שהם לא עברו דרך הבוגרים.
תמר גוז'נסקי: זה נראה לי אבסורד, ואני חושבת שזה קרה בגלל יריבויות, שיש לנו קושי להוציא קבוצה.
תמר גוז'נסקי: כדי להזמין איזה מכונאי או איזה שהוא מורה לעניין הזה, אנחנו צריכים קבוצה של חמישה-שישה-עשר, אינני
תמר גוז'נסקי: כאשר אנחנו קולטים נער, אנחנו אוספים את כל המידע על החלק האישי שלו, המשפחתי, הבריאותי והנפשי.
תמר גוז'נסקי: יש לנו המון חבר'ה שמגיעים ממחלקות בגהה, שבגהה כבר לא יכלו כבר להשתלט עליהם, כי הם התבגרו, והם עשו שם מעשים שאי אפשר להחזיק אותם במקום רגיל.
תמר גוז'נסקי: למרות הכל הם צריכים להיענש, גם אם הם חולים.
תמר גוז'נסקי: עוד מידע שאנחנו מקבלים זה משירות המבחן, שמלווים את הנער באופן מאוד מאוד אינטנסיבי, מוסדות החסות וכל גורמי הקהילה - שההורים בוודאי מטופלים בלשכות הרווחה.
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: למה לא כולם לומדים?
תמר גוז'נסקי: מאוד ממוקד.
תמר גוז'נסקי: יש לנו שלושה אגפים.
תמר גוז'נסקי: האגף הראשוני הוא אגף קליטה שהוא גם ענישה.
תמר גוז'נסקי: שליש מהם נמצאים שם, וזה בדיוק השליש שאינו יכול ללמוד, על רקע של סכסוכים.
תמר גוז'נסקי: הגברת עופרה לוי, שהיא קצת יותר ותיקה ממני, סיפרה לי שבעבר הוכנסה לתוך האגף כיתת לימוד, אבל אי אפשר היה לנהל אותה.
תמר גוז'נסקי: כן מנסים לעבוד בשיטה של לימוד יחידני, קבוצות מאוד קטנות, שישה-שבעה ילדים.
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: נפתח אגף חדש?
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: ומה ילמדו שם?
תמר גוז'נסקי: אילו מקצועות?
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: צריך שהשרירים שלהם יהיו יותר חזקים.
תמר גוז'נסקי: הורים כמובן.
תמר גוז'נסקי: יש לימודי דת, פעילות דת - גם קבועה יום יומית וגם במועדים בעיקר.
תמר גוז'נסקי: עופרה לוי: זה מפתח מתוגבר יותר.
תמר גוז'נסקי: זה בערך פי שלושה
תמר גוז'נסקי: פנינה כץ: אנחנו מדברים באחד לשלושים לעומת
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: אזיי, מה בסוף עם לימוד מקצוע?
תמר גוז'נסקי: יהיה
תמר גוז'נסקי: פנינה כץ: בדקל תוכנן מקום ללימוד מקצוע.
תמר גוז'נסקי: עניין
תמר גוז'נסקי: עופרה לוי: יש כיתת מחשבים מכובדת.
תמר גוז'נסקי: ועם מורים שמוכשרים לכך.
תמר גוז'נסקי: את רואה יכולת.
תמר גוז'נסקי: יש מצגות מסויימים בעניינים, לומדים בעניין סמים, ובאמת ילדים מביעים את כל יכולות הביטוי שלהם, מה שהם באמת אינם יכולים בטיפול פרטני או בטיפול קבוצתי.
תמר גוז'נסקי: פנינה כץ: זה מצויין.
תמר גוז'נסקי: כמקצוע?
תמר גוז'נסקי: "אורט" אינו מפעיל אף פעם בחודשי הקיץ.
תמר גוז'נסקי: בגלל שאנחנו בחודשי הקיץ, אזיי אין פעילות חינוכית.
תמר גוז'נסקי: משרד החינוך אינו פועל, והמורים אינם מוכנים לעבוד.
תמר גוז'נסקי: פנינה כץ: כן.
תמר גוז'נסקי: גם אנחנו מוכנים, ואנחנו צריכים להחזיק
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: מה עם גמילה מסמים?
תמר גוז'נסקי: מרגישה שאני יודעת די.
תמר גוז'נסקי: כאן הוא לא ממש מדוייק ברמה העובדתית היסטורית.
תמר גוז'נסקי: היה בשעתו מרכז הכשרה מפואר.
תמר גוז'נסקי: אני אז עבדתי בכלא השרון שהופנה לטובת כל אסירי בית הסוהר.
תמר גוז'נסקי: זה היה בית סוהר לנוער ולצעירים עד גיל עשרים ואחת.
תמר גוז'נסקי: לימים, בשנת 1985, הוקם מבנה נוער ספציפי.
תמר גוז'נסקי: אוכלוסיית הנוער אכן הופרדה מהאוכלוסייה הבוגרת יותר והמשיכה להשתלב בקורסים המקצועיים שניתנו באותו מרכז.
תמר גוז'נסקי: בשנת 1990, אם אני מדייקת, המרכז הזה הועבר לכלא איילון.
תמר גוז'נסקי: אינני יודעת להגיד מדוע.
תמר גוז'נסקי: אינני יודעת בדיוק מה היה השיקול בשעתו שהוחלט להעביר אותו, וזו הסיבה האמיתית שהנערים ואסירים אחרים שהיו במקום בעצם לא יכלו יותר להשתלב בהכשרה מקצועית.
תמר גוז'נסקי: הם המשיכו להשתלב במפעלים יצרניים שהופעלו במקום, ופועלים עד היום, אלא מה - היום כאשר אנחנו באים לשלב אותם, כן עולה איזה שהוא חשש.
תמר גוז'נסקי: אני חייבת לציין שיש החמרה בהיקף ובחומרה של העבירות ובדפוסי ההתנהגות שלהם.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת ששירות בתי הסוהר מתחבט בשאלה הזאת, עד כמה אנחנו יכולים לפתוח תוכניות, כי בסך הכל צורת הטיפול בנוער היא ייחודית, והיא שונה, והיא מתוגברת לאין ערוך לעומת זו שבבוגרים בכלא.
תמר גוז'נסקי: אבל הרבה מאוד ניסיונות שגם היו לנו כשלו בזה אחר זה.
תמר גוז'נסקי: אני באמת אומרת את זה בכאב.
תמר גוז'נסקי: אם יש לנו תוכנית שמדברת על אפשרות להוציא אנשים למסגרות שיקומיות בשלב האחרון של המאסר, והיא מופעלת בחמישה בתי סוהר לאסירים בוגרים, אינני בטוחה שניתן למנות הרבה נערים שהיו מסוגלים לעמוד בתוכנית כזאת - אולי אחד או שניים.
תמר גוז'נסקי: זה קצת מתחבר גם לעניין של גמילה מסמים.
תמר גוז'נסקי: יש לנו בסביבות עשרים אסירים ששפוטים על עבירות סמים - סחר ושימוש.
תמר גוז'נסקי: יש לנו עדכון שהוא חדש לאחרונה, שהוא לא היה בשנים הקודמות.
תמר גוז'נסקי: בשנה האחרונה הגיעו שישה עשר נערים נרקומנים במצב עד כדי הזרקות, מכורים קשים ביותר.
תמר גוז'נסקי: זה לא היה.
תמר גוז'נסקי: רבים מאוד גם עולים חדשים.
תמר גוז'נסקי: זה עניין מאוד חדש, שהוא בשבילנו חדש.
תמר גוז'נסקי: איני בטוחה שאנחנו מסוגלים.
תמר גוז'נסקי: כאלה.
תמר גוז'נסקי: עדינה תמיר: הנוער עכשיו בכלא תל מונד בשרון?
תמר גוז'נסקי: פנינה כץ: מתוכם ארבעים לא מדווחים על שום שימוש
תמר גוז'נסקי: עצורים.
תמר גוז'נסקי: אי אפשר לעשות את זה, אלא אם יש החלטה של בית משפט שהוא יהיה בתחלופה בליפטה, וזה קורה המון.
תמר גוז'נסקי: אנחנו מעבירים נערים לליפטה.
תמר גוז'נסקי: לפעמים אין הם נקלטים שם.
תמר גוז'נסקי: הם חוזרים אלינו, ואז כבר לצערי - יש אחד כזה, נגמר המאסר שלו.
תמר גוז'נסקי: הוא עבר כבר בתוך זה המון אירועים אלימים.
תמר גוז'נסקי: אנחנו כן עושים מניעה והסברה.
תמר גוז'נסקי: אצל הבוגרים?
תמר גוז'נסקי: קריאה: יש כאלה שמצליחים להשיג את הסם בתוך
תמר גוז'נסקי: אבל השימוש הוא פחות.
תמר גוז'נסקי: אנחנו עושים
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: נשמע שתי השלמות.
תמר גוז'נסקי: גם הרשות למלחמה
תמר גוז'נסקי: למטה מגיל שמונה-עשרה.
תמר גוז'נסקי: לעניין שכשהוא אמר אין גמילה, הוא
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: נכון.
תמר גוז'נסקי: הוא דיבר בכלא.
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: הוא דיבר על הכלא.
תמר גוז'נסקי: הוא אמר: אני שולח
תמר גוז'נסקי: תוכנית.
תמר גוז'נסקי: חדשה, ומכיוון שאנחנו עובדים באופן צמוד עם שירות בתי הסוהר, לא רק בעניין של כלא חרמון, אלא בכל מערך הטיפול והשיקום שלהם, אני מניחה לפחות שהשירות יתארגן, ואם יצטרך כל סיוע מאיתנו, גם יקבל את זה.
תמר גוז'נסקי: רות אלרועי: אני מדברת בלשון עתיד לגמרי.
תמר גוז'נסקי: כי שירות בתי
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: עשרים אחוז נערים אסירים נרקומנים.
תמר גוז'נסקי: אנחנו נקראים לדגל.
תמר גוז'נסקי: רות אלרועי: בקטע הזה מבחינת הנערים התריעו שיש בעיה,
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: בקיצור, אתם צריכים בדחיפות להיפגש
תמר גוז'נסקי: רות אלרועי: דוקטור חיים מיל, ראש תחום טיפול ושיקום,
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: ותדווחו לנו אחר כך.
תמר גוז'נסקי: ואנחנו לפני שבוע, כל הצוות של הרשות, הגיע לכלא השרון, ומעבר לזה שהתחלנו בשיתוף פעולה מערכתי עם שירות בתי הסוהר, בכלל בקציני חינוך, אבל עיקר עבודת המניעה צריכה להיעשות בשרון ולא בבתי כלא אחרים.
תמר גוז'נסקי: אנחנו הולכים עם צוות הכלא לתוכניות מניעה לפחות בשני תחומים, אם לא שלושה.
תמר גוז'נסקי: תחום אחד – תוכניות מניעה ממוחשבות.
תמר גוז'נסקי: התרשמנו מאוד מחדר המחשבים שלהם.
תמר גוז'נסקי: לנו יש תוכניות מניעה ממוחשבות, ויש לנו כל הכלים המקצועיים.
תמר גוז'נסקי: התחום השני – אנחנו עובדים עליו, ויש לנו פרוייקט שנקרא "כן לספורט, לא לסמים".
תמר גוז'נסקי: יש לני זווד שלם עם עבודה סביב העניין הזה, ואלה שני פרוייקטים מרכזיים שהצענו מעבר לכל תמיכה אפשרית מקצועית.
תמר גוז'נסקי: רות אלרועי: לא.
תמר גוז'נסקי: זה לא לשון עתיד.
תמר גוז'נסקי: רות אלרועי: כן.
תמר גוז'נסקי: תשומת הלב לעניין הזה.
תמר גוז'נסקי: היא דיברה על שני דברים: טיפול בנרקומנים ומניעה.
תמר גוז'נסקי: מאחר שהדיווח שהיה לנו שאין בכלל תוכניות, אזיי עכשיו לפחות יש תוכניות.
תמר גוז'נסקי: הדבר שאליו אנחנו צריכים לחכות זה מימוש - לקבל דיווח.
תמר גוז'נסקי: אברהם הופמן: עד אוקטובר 1999 אנחנו בעצם כמעט היינו
תמר גוז'נסקי: דבורה הורוביץ: עם כל הכבוד לאדוני ולכל מה שאתה אומר,
תמר גוז'נסקי: אברהם הופמן: אני יכול להראות לך איך הדברים התגלגלו.
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: מה קרה בשנה שעברה?
תמר גוז'נסקי: לתת תשובה מן הגורן או מן היקב.
תמר גוז'נסקי: אזיי שלחתי בחור שהיה קצין האוכלוסיות של צה"ל במק"מ, שבקיא באוכלוסייה הצעירה, שלחתי אותו לארצות הברית ללמוד תוכניות כאלה על חשבון ארצות הברית, ואחרי שהוא למד קצת את הדברים, אמרתי לו: בוא תנסה קצת בתוך הכלא לראות מה אנחנו יכולים.
תמר גוז'נסקי: ראינו שבלי בניית כלים רציניים מאוד לא נצליח, ואז פניתי ל"אשלים" ובתיאום גם עם ארצות הברית.
תמר גוז'נסקי: היות שגם ארצות הברית מעוניינת בזה, הבעיה הזאת כנראה קשה בכל העולם, של טיפול באסירים צעירים שיוצאים מן הכלא.
תמר גוז'נסקי: חישבו, את מי שולחים לכלא?
תמר גוז'נסקי: אחד אפילו היה במעון "גילעם" וברח משם.
תמר גוז'נסקי: כלומר אלה בחורים מאוד מאוד קשים.
תמר גוז'נסקי: לא נתנו לעניין הזה מספיק פתרונות, וגם אין יודעים כל כך.
תמר גוז'נסקי: התחייבתי לטפל בעשרים אסירים משתחררים בשנה הראשונה.
תמר גוז'נסקי: בשנה השניה בשלושים אסירים, ובשנה השלישית בארבעים אסירים, פשוט בגלל שאני פחדן, אינני אוהב לקחת על עצמי בבת אחת יותר מדיי, ואחר כך להיכשל כישלון חרוץ.
תמר גוז'נסקי: בחרנו צוות של עוד שתי בחורות, חוץ מהרכז, ואני חושב שאין מוצאים כאלה.
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: האם יש להם הוסטלים?
תמר גוז'נסקי: שאני אקים הוסטל.
תמר גוז'נסקי: אני מפחד מהדבר הזה.
תמר גוז'נסקי: אנחנו השתמשנו בהוסטל קיים - ארבעה אנשים שלחנו לשם.
תמר גוז'נסקי: אנחנו מצאנו משפחות אומנה של אנשים שאנחנו יודעים שהם אנשים בעלי רמה, ושמסוגלים לקחת את הפרוייקט הזה בידיים.
תמר גוז'נסקי: אין לנו הרבה - נדמה לי שיש שלוש משפחות כאלה.
תמר גוז'נסקי: איך שהוא היה איזה שריד של משפחה.
תמר גוז'נסקי: חיפשנו קשר, ואנחנו מלווים את זה באופן אינטנסיבי.
תמר גוז'נסקי: מלווה אישי?
תמר גוז'נסקי: שונה.
תמר גוז'נסקי: אי אפשר לעשות לשני נערים אותה תוכנית.
תמר גוז'נסקי: כל אחד זה סוג אחר לגמרי.
תמר גוז'נסקי: הקמנו ועדה שמלווה את העסק מההתחלה.
תמר גוז'נסקי: שירות מבחן הנוער יושב שם, נוער במצוקה של משרד העבודה והרווחה, קידום נוער של משרד החינוך, ומחסות הנוער - ברור ששירות בתי הסוהר.
תמר גוז'נסקי: כולם יושבים ביחד, ואנחנו מאוד נעזרים, מכיוון שהרבה דברים, בעיקר בתחום חינוך - הרי אלו ילדים קטנים - יש לך בחור בן חמש-עשרה, מה תעשה איתו?
תמר גוז'נסקי: אזיי תוכנית לימודים, לקבל אותו לבית ספר, הרי הוא מפגר בכל החומר, הוא לא היה שנים בבית הספר, כי אז אתה צריך מורה פרטי.
תמר גוז'נסקי: כל תוכנית, אם היא איננה אינדווידואלית, היא אינה שווה כאן שום דבר.
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: למשל?
תמר גוז'נסקי: בחור בן חמש-עשרה, שאין לו לחם לאכול?
תמר גוז'נסקי: אני צריך לדאוג לו לזה.
תמר גוז'נסקי: כל הדברים האלה אינם מובנים.
תמר גוז'נסקי: כל דבר מחייב התערבות, ואני במפורש אמרתי להם: אל תסתירו בעיות, העלו את כל הבעיות.
תמר גוז'נסקי: אני לקחתי על עצמי להיות יושב ראש ועדת ההיגוי, למרות שכל אלה שיושבים שם מבינים יותר ממני בעניין, רק בגלל שאני אקח את העניינים האלה למשרדים ששם רק בדרג של מנהלים כלליים אתה יכול לסדר.