GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אביטל מולד: חברי הכנסת נתנו כאן מענה הולם ומתבקש לבעיה שקיימת במדינת ישראל כבר מספר שנים.
אביטל מולד: יש כאן איזה שהוא אולי חוסר אמון ביכולת של התקשורת להגביל את עצמה, אבל אני מוכרחה להודות שהם קנו את חוסר האמון הזה ביושר.
אביטל מולד: אנחנו נתקלים מדי יום ביומו בתופעות ותשדירים של קטינים בסיטואציות שונות, בין חשודים, בין נאשמים ובין קטינים בסיכון שמצולמים בתקשורת ונחשפים, למרות הטשטוש, לכל מכריהם, לכל החברים שלהם, ויום למחרת כולם כבר יודעים שהיתה הכתבה.
אביטל מולד: ערב הדיון הקודם בדיוק התפרסם בעיתון, במודעה גדולה, ויום קודם בחדשות ערוץ 10, כתבה עם אותו בן של משפחה שהרב הדיח את האמא, או לא הדיח את האמא, להכות את הילדים ולהשפיל אותם.
אביטל מולד: הילד צולם שם, ראו את הפנים שלו.
אביטל מולד: כל מי שמכיר אותו, יכול היה לזהות אותו.
אביטל מולד: אין דרך אחרת אלא לאסור את הצילום.
אביטל מולד: אין דרך אחרת, אלא לאסור את ההשפלה הזאת של הקטינים ולמנוע בכלל את האופציה לפרסם את הצילום מטושטש.
אביטל מולד: אני רוצה לגעת בנקודה נוספת שלא עלתה כאן, כי מלבד המענה שיש בהצללה או בטשטוש, אין מענה להשפלה שיש, כשילד עומד ועטים עליו עשרות צלמים והנזק שנגרם לנפש של הקטין מהסיטואציה שאני, כאזרח, עומדת ומתביישת.
אביטל מולד: עומד ילד בסיטואציה שהיא גם ככה מלחיצה עבורו ועשרות צלמים עומדים ומחכים לתמונה.
אבי וייס: גם ככה ירדפו אחריו עשרות כתבים בלי מצלמות, עם פנקסים.
אביטל מולד: אתה משווה?
אביטל מולד: אתה משווה בין כתבים לבין תמונות?
אבי וייס: אנשים, מה זה משנה?
אביטל מולד: זה משנה מאוד.
אביטל מולד: אני יכולה לספר על עצמי שיש הבדל בין ראיון ברדיו לבין ראיון בטלוויזיה.
אביטל מולד: ודאי שלגבי ילד יש הבדל אם מצלמים אותו, או רק מתמללים דברים שהיו מסביבו.
אביטל מולד: אני חייבת להגיד, בהצגה של הדברים עלו כאן דברים שלא אסורים על פי החוק.
אביטל מולד: ואם בטעות משהו לא מובן, אז אפשר להבהיר את זה.
אביטל מולד: לצלם קטין נפגע טרור אפשר, כמו שאפשר לצלם בגיר נפגע טרור.
אביטל מולד: ההסכמה נדרשת בקשר לפגיעה בזכות הפרטיות, על פי חוק הגנת הפרטיות.
אביטל מולד: בסדר, זה חוקים אחרים ואפשר להתיר את זה.
אביטל מולד: לא לזה כיוונו.
אביטל מולד: וגם לדעתי, החוק, כפי שהוגש היום, לא אוצר את הצילום של הילדה שנפגעה בפיגוע.
נאדיה חילו: יש פה אי בהירות.
נאדיה חילו: צריך להבהיר את זה.
נאדיה חילו: לחדד את זה.
אביטל מולד: אז נבהיר את זה, אבל אי אפשר לתקוף את החוק על סמך דברים שאין בו, כי החוק הוא חוק מידתי, החוק מאפשר פנייה לבית משפט, כדי להכשיר צילום, כדי להכשיר פרסום אם צריך.
אביטל מולד: אני רוצה לומר, גם אנחנו, כסנגוריה, יוזמים כתבות.
אביטל מולד: יש לי לא פעם ולא פעמיים ביקורת בין אם ממשרד הרווחה ובין לגופים אחרים מהממסד, ואני אישית יוזמת כתבות.
אביטל מולד: אני מוכנה לקבל על עצמי את המגבלה של פנייה ממש לבית משפט.
אביטל מולד: כי הצד השני של הדבר הוא פשוט---
נאדיה חילו: חבר הכנסת אורי אריאל, שהוא גם אחד המציעים של החוק.
אורי אריאל: תודה רבה, גברתי היושבת ראש.
אורי אריאל: אני חושב שאני פחות או יותר אמשיך את דבריה של עורכת הדין אביטל.
אורי אריאל: אני אשתדל לתמצת את זה, דיברנו בדיון הקודם ואתמול נפגשתי עם אנשי ערוץ 2.
אורי אריאל: אמרתי להם את המשפט שאמרה אביטל עכשיו 'אתם מרוויחים את זה ביושר', כי ההתנהגות שלכם וזה אומרים חלק מהקולגות שלכם, ואולי גם אתם בסתר לבכם, לא פה באולם וזה בסדר, יש הגזמה פראית, לא הגזמה, סליחה, יש תקלה.
אורי אריאל: אנשים עובדים, יש להם תקלות, זה נכון עלינו, זה נכון עליכם, זה נכון כללית, מי שלא עושה, לא נכשל, אין בעיה.
אורי אריאל: בין תקלה לבין דבר שהולך ונמשך בערוצים שונים.
אורי אריאל: שאף אחד לא יקפוץ, אני לא מדבר על ערוץ זה או זה, בסוף החוק הוא על כולם, שיש להם היבט ויזואלי, אני לא מדבר על דברים אחרים עכשיו, ואם מישהו יסב את תשומת לבנו שצריך לטפל גם בפנקסים, יכול להיות שצריך לטפל גם בפנקסים.
אורי אריאל: בסוף אני אומר לכם שבין הזכות שלכם לצלם ולשדר וזכות הציבור וכל הדברים הנכונים באמת.
אורי אריאל: .. אני אמרתי לכם, אני צרכן שלכם, צרכן, דרך אגב, די גדול ודי אובססיבי, קורא עיתונים, רואה טלוויזיה כשאני יכול, שומע רדיו באוטו, ואני נעזר לכם.
אורי אריאל: וזו הזדמנות להגיד לכם על זה תודה, כי כשיש תחקיר ואני רוצה להגיש שאילתא, זה מקור.
אורי אריאל: אתם בהחלט מקור בשבילי, אני לא רוצה להעיד על אף אחד אחר, פעמים רבות לשאילתות, להצעות לסדר, להצעות חקיקה וכן הלאה.
אורי אריאל: בין זה לבין מה שנעשה בחלק מכלי התקשורת, עם קטינים, זה בלתי נסבל בעליל.
אורי אריאל: אמרתי לכם אתמול, עכשיו אני אומר לכולם, תביאו הצעה, בבקשה.
אורי אריאל: תביאו הצעה מאזנת שהיא לא נסמכת רק על רצון טוב, כי לצערי הרב הוכח שהרצון הטוב איננו מספק, עם כל הכבוד לחברת הכנסת יחימוביץ.
אורי אריאל: אני מצטער שהיא לא היתה בדיון הקודם וגם עכשיו היא לא פה, אני לא אומר את זה בציניות, אני מכיר את הריצה שלנו מחדר לחדר פה, וזה קורה לי בעצמי.
אורי אריאל: אני בין המציעים ואני אעמוד על זה שההצעה תעלה.
אורי אריאל: אני מוכן, אמרתי לכם אתמול ואני אומר לכם היום, בבקשה תביאו הצעה מאזנת אחרת, לא שופט, בסדר, זה לא רלוונטי, אני מקבל.
אורי אריאל: קיבלתי, הנה.
אורי אריאל: מסכים, אתה לא יכול לרוץ באירוע של 16:00 אחרי הצהריים לשופט ולצפות שהוא ב-17:00, למה ב-20:00, הרי אתה עושה פריצה, אז למה שאני אעצור אותך?
אורי אריאל: באמת לא רוצה לעצור אותך.
אורי אריאל: תביאו דבר מחייב.
אורי אריאל: עוד פעם, עם כל הכבוד לרצון הטוב, אתם יכולים להוכיח את הרצון הטוב מחר בבוקר, תשבו, תעשו ישיבה, תחזרו לכנסת, תשלחו לנו מייל, תגידו 'אנחנו שמענו אתכם ויש דברים, תיקנו, עשינו', במה שאתם מבינים.
אורי אריאל: אתם לא צריכים לחכות לחוק.
אורי אריאל: למה אתם צריכים לחכות לחוק?
אורי אריאל: אם שכרנו בעמלנו, דיינו.
אורי אריאל: זה גם משהו.
אורי אריאל: ברשותך היושבת ראש, אתם לא צריכים לחכות לנו.
אורי אריאל: אני פונה אליכם, אני מבקש מכל מי שפה ומאחרים, שאינם פה, אדרבא תשבו ביניכם, מה שאתם יכולים לעשות לבד, כמו בדוגמה שהעלתה חברת הכנסת יחימוביץ, מאה אחוז, תעשו.
אורי אריאל: למה אתם צריכים אותנו?
אורי אריאל: שמעתם הערה, אם אתם מסכימים לה, אם אתם לא מסכימים לה, נשמע אתכם, זה בסדר.
אורי אריאל: אבל למרות זה, אני אומר לכם, לא מספיק הרצון הטוב שלכם ואתם הוכחתם את זה, ולכן כן צריך חקיקה.
אורי אריאל: שמענו פה שיש דברים לא בהירים בחקיקה, אז צריך להבהיר אותם, בשביל זה, דרך אגב, נערכת הישיבה, זה לא שאין תקשורת.
אורי אריאל: היושבת ראש אמרה שאין הצבעות היום, אני חשבתי שיהיו הצבעות היום, בסדר, אני מסכים שהחוק הזה כבד, יש לו השלכות, מאה אחוז, אני לא ממהר לשום מקום, אז יהיה עוד יום.
אורי אריאל: מתי שתקבעי.
אורי אריאל: אומרת היועצת המשפטית של הוועדה, עורכת הדין מרב ישראלי, שיש פה משהו לא בהיר, אדרבא, צריך להבהיר אותו.
אורי אריאל: בשביל זה יושבת עורכת הדין הזאת ועורך דין שלכם ואנחנו מדברים.
אורי אריאל: זו לא סיבה לא לעשות.
אורי אריאל: זו סיבה לדון ולרדת לכל אות ואות עד שנמצה.
אורי אריאל: בשביל זה יש מכשיר כזה לחברי הכנסת שבצד החוק יש הסתייגויות.
אורי אריאל: יש פה גם אתם והלוביסטים וכולם וכל אחד יעשה את שלו.
אורי אריאל: אם חברת הכנסת לימור לבנת חושבת שמשהו מוגזם לפה או לשם, תגיש הסתייגות.
אורי אריאל: אם הבית יקבל את זה, אלה כללי המשחק והם טובים ובסוף הם באמת מנסים להביא את האיזונים השונים.
אורי אריאל: אני רוצה לבקש שיכול להיות שצריך לקבוע עוד ישיבה אחת, אולי נעשה אותה יותר ארוכה ונמצה בפעם הבאה את כל מה שעדיין צריך, ואם צריך להזמין עוד אנשים, אדרבא שיוזמנו, כדי שנוכל לשמוע, כדי שנוכל לקחת דברים בחשבון ולהביא את זה להצבעה.
אורי אריאל: אם זה לא יהיה במושב הזה, אז בואו ננצל את הפגרה כדי לעשות את המיטב ואת המרב ונגיע לקראת המושב הבא עם הצעה לקריאה שנייה ושלישית עם ההסתייגויות.
אורי אריאל: גם שם עוד אפשר לרוץ חזרה לוועדה, בין השנייה לשלישית, מי שלא מכיר.
אורי אריאל: יש עוד מספיק כלים בדרך להתערב ולהתערבב.
אורי אריאל: ואני מסיים עוד פעם בפנייה אליכם, כלי התקשורת, אדרבא, תעשו אתם את מה שאתם יכולים בעצמכם.
אורי אריאל: לפי דעתי זה יעזור לחברה הישראלית, בעיקר לקטינים, וגם לכם, למה שאתם רוצים.
אורי אריאל: אני לא יודע את הכלים שלכם, אני לא יודע איך זה מאורגן, כל אחד בוודאי יכול לעשות את זה בבית הפרטי שלו.
אורי אריאל: זאת אומרת, ערוץ 2 לא צריך לקבל החלטות בגלל ערוץ הכנסת והכנסת לא בגלל ערוץ 1 וכולי.
נאדיה חילו: יהיה דיאלוג משותף.
אורי אריאל: ואני רוצה לבקש מכם, שאם בישיבה הבאה תוכלו לעדכן אותנו גם במה אתם התקדמתם, בחשיבה, בעשייה, בהנחיות הפנימיות, הנחיות מנהל כללי, אני לא מכיר את המערכות איך הן עובדות בדיוק, אני מאוד מאוד אודה לכם ואשמח ויכול להיות שזה גם ישפיע עליי.
אורי אריאל: אני מדבר רק על עצמי.
אורי אריאל: יכול להיות שזה ישפיע עליי ואני אגיד 'אוקי, אם יש פה רצון טוב כזה אמיתי, אז יכול להיות לוותר על חקיקה כרגע', תמיד אפשר לחזור ולחוקק חוק.
אורי אריאל: אם חס וחלילה תהיה פריצת גדר כזאת שהיא בלתי נסבלת, נחזור עוד פעם לחוק.
נאדיה חילו: אני עוברת לערוץ הכנסת.
אורי פז: קודם כל, אני חייב לומר, חברת הכנסת יחימוביץ אמרה 'הצעת חוק בלתי סבירה בעליל', אני חושב שמרחב הזמן שניתן לדיון בנושא הזה הוא בלתי סביר.
אורי פז: מאחר ואני הרבה שנים מלווה את כל הדברים האלה והשתתפתי בלא מעט דיונים של תיקון בחוק לשון הרע, תיקון לחוק הגנת הפרטיות, כל שינוי לווה בתהליכים מאוד ארוכים ומאוד מעמיקים---
נאדיה חילו: אני רוצה לשאול אותך רק איך אתה יודע איזה מרווח זמן הוועדה נתנה לזה?
אורי פז: אני אגיד לך מה, זו בדיוק הנקודה המרכזית.
נאדיה חילו: זה שיש ישיבה של שעה וחצי, זה עוד לא אומר שבשעה וחצי הזו הכוונה שלנו היתה למצות את החוק.
נאדיה חילו: חשוב לי להבהיר דבר אחד.
נאדיה חילו: הוועדה הזאת, בשונה מוועדות אחרות, שבדרך כלל הקליינטים או הלקוחות או הצד שנהנה או האינטרסנט, בדרך כלל הוא מופיע, הוא מציג את הדברים שלו, בוועדה לזכויות הילד אין לנו פה.
נאדיה חילו: כלומר הילדים לא מופיעים, מה שמטיל גם עליי, כיושבת ראש הוועדה, וגם על חברי הכנסת והגורמים המקצועיים, אחריות הרבה יותר גדולה בעניין הזה, ולכן הדיונים בוועדה הזאת, אם זה בחוק ואם זה בנושאים אחרים, מתקיימים ומתבצעים, הנושא של הזמן בעיניי הוא לא גורם משמעותי מול גורמים אחרים שיש להם חשיבות מאוד מאוד רבה, וכבר חברי התייחס פה ואמר, גם אם אנחנו נצטרך בפגרה לכנס את הישיבה ולדון, הנושא הזה הוא נושא מאוד חשוב ואני לא אסיים רק בגלל אלמנט של זמן או אלמנט של פגרה.
נאדיה חילו: אני אמצה את הדיון בחוק הזה, כמו בחוקים אחרים, עד תום.
אורי פז: אני שמח לשמוע את הדברים.
אורי פז: יושבים פה נציגים באמת מעטים, ערוץ 2, ערוץ הכנסת.
אורי פז: אנחנו באותה סירה.
אורי פז: יש עוד אמצעי תקשורת, ערוץ 10, ערוץ 1.
נאדיה חילו: אנחנו נשמע אתכם.
אורי פז: אמצעי התקשורת זה גם עיתונות כתובה.
מרב ישראלי: אנחנו הזמנו את כולם, לא?
נאדיה חילו: אני בדרך כלל סומכת על מנהלת הוועדה וביקשתי לברר באופן אישי אם החומר עבר לכולם ולהזמין את כולם, כי אני חושבת שגם אם יש התנגדות, האינפורמציה---
אורי פז: העיתונים לא הוזמנו, עד כמה שאני יודע.
נאדיה חילו: הצדדים צריכים להיות פה.
אבי וייס: אנחנו גילינו את זה בדרך---
נאדיה חילו: מנהלת הוועדה הזמינה את כולם.
אורי אריאל: קיבלנו את ההערה.
נאדיה חילו: אנחנו ניקח את זה לתשומת לבנו ואני אבקש שבפעם הבאה באופן אישי להקפיד להזמין את כולם.
אורי פז: שתי הערות קצרות.
אורי פז: אני לא כל כך הבנתי ואני אשמח לשמוע בהרחבה, בטח לא בדיון הזה, על מה הצעקה בדיוק.
אורי פז: יש חוק, חמור, קפדני, קשה מאוד.
אורי פז: דיבר עורך הדין ישגב נקדימון על המאמץ היום יומי למנוע תקלות, ויש תקלות, על המצב שאת מתארת אותו כמצב של יום יום, שעה שעה של הפקרות.
אורי פז: אנחנו חיים את התקשורת הזו יום יום, אנחנו לא רואים את המצב הזה.
אורי פז: ואם יש תקלה, יש חוק שאפשר לטפל בו, ויושב פה מר קדמן שאני יודע שיושב ועוקב, לפעמים מגיעים אמצעי התקשורת לבית המשפט ומטופלים בהתאם.
אורי פז: לא הצלחתי להבין עד לרגע זה מה קרה שהביא את חברי הכנסת הנכבדים להצעת חוק כל כך קשה וכל כך בעיניי גם דרקונית שבעצם סוגרת פה את אמצעי התקשורת.
אורי פז: הרי מה הפחד?
אורי פז: היום זה תמונה, מחר זה לא תמונה, זה הטקסט.
אורי פז: הרי זה ברור, אם תמונה לא נצלם, מחר גם לא נתאר, לא נדווח שנעצר קטין.
אורי פז: המרחב בין תמונה לטקסט הוא קרוב מאוד.
אורי פז: לא נדווח יותר גם שנעצר קטין.
אורי פז: תהיה עלטה, החשכת מסך, עלטה תקשורתית בכל הנושא של קטינים.
אורי פז: זה ברור, זה הכיוון, לשם אנחנו לא רוצים להגיע חלילה, אבל זה קרוב.
אורי פז: הדבר הנוסף שרציתי להעיר בנושא של הסדרה ופיקוח עצמי.
אורי פז: בנושא של פיגועים, עלתה פה הצעת חוק בכנסת, נדמה לי של חבר הכנסת יובל שטייניץ וחברי כנסת נוספים, של מניעת צילומים קשים, מביכים, משפילים בתקשורת וצריך לתת קרדיט לתקשורת.
אורי פז: היום התקשורת בנושא של פיגועים, אירועים דרמטיים, דרמטי בדיוק כמו קטין, אבל זה אירועים דרמטיים, תרחישים מאוד קיצוניים, התקשורת בהבנה, בקריאה נכונה של המציאות היום, רבותיי, כמעט ולא מדווחת על פיגועים.
אורי פז: המצלמה התרחקה מזירת הפיגוע, שכבר יש ביקורת על התקשורת שהיא לא מדווחת על הפיגועים.
אורי פז: היא כבר לא מצלמת אותם, מרוב שהיא התרחקה ומרוב שהיא מגלה רצון טוב ומרוב שהיא רוצה להיות בסדר ולא לחשוף את כל התמונות הקשות האלה.
אורי פז: אז התקשורת היא לא כל כך בתיאור הקשה שלך, אני ממש שומע אותך, אני לא מבין על מה את מדברת.
אורי פז: הפער הוא עצום.
אורי פז: היא לא כל כך מופקרת.
אורי פז: היא עושה עבודה רצינית ונאמנה.
אורי פז: אם יש תקלות, תטפלו בזה, תטפלו נקודתית.
נאדיה חילו: דר' קדמן, מה שאני גם מציעה להמשך הדיון, לכל המתייחסים, אם כבר עלו טענות או תכנים, לנסות להתקדם לקראת פתרונות.
נאדיה חילו: כמו שפה הוצע על ידי חבר הכנסת אריאל, שאני בהחלט מקבלת את הצעתו, לפתיחת דיאלוג על הנושא הזה ועם מוכנות גדולה להקשבה וגם לשינויים, אם ישנם, אז לנסות שהמתייחסים האחרים ינסו להציע הצעות אפקטיביות להתקדמות לקראת החוק.
יצחק קדמן: אני רוצה להקדים ולומר משהו תוך התנצלות.
יצחק קדמן: אני אורח בבית הזה וחברי הכנסת הם בעלי הבית, לכן אני אומר את זה בעדינות, אבל צר לי מאוד שחלק מחברי הכנסת באים, אומרים פה דברים שבחלקם הם לא מבוססים, ואחרי זה קמים והולכים ולא שומעים, אפילו לצורך האיזון, דברים אחרים.
יצחק קדמן: זה חבל לי מאוד.
יצחק קדמן: אני אומר שוב, אני אומר את זה בהתנצלות, אני יודע שהם לא הולכים לשחק, אבל אם רוצים לקיים דיון אמיתי, אז ראוי לשמוע את התמונה בכללותה ולא לבוא לזרוק משהו שבחלקו הוא חסר בסיס.
יצחק קדמן: הערה שנייה, יש לי הרגשה שלא מעט אנשים לא יודעים בכלל על איזה חוק מדובר ולא מכירים את החוק הקיים.
יצחק קדמן: נאמרו פה דברים שאני רוצה לתקן אותם.
יצחק קדמן: נאמר פה שאסור היום לפרסם קטינים ואסור מחר לצלם קטינים ונאמר פה, גם על ידי אחד הדוברים, שקטין שנמצא בטיפול שירותי הרווחה, אסור לצלם אותו.
יצחק קדמן: זה דברים לא נכונים.
אבי וייס: לפי החוק החדש---
יצחק קדמן: אדוני, סליחה, אתה לא יודע מה אתה מדבר.
אבי וייס: על התקשורת אני מדבר.
יצחק קדמן: אני אומר לך, מר וייס, תהיה פתוח, תקשיבו, יש מספיק צרות בחוק הזה, כדי שנעסוק בעיקר ולא נלך לדברים אחרים.
יצחק קדמן: הרבה פעמים, אני פוגש את זה גם בפרקטיקה, מתקשרים אליי עורכי חדשות ושואלים אותי שאלות שזה מצחיק שאני צריך להגיד להם 'מה אתה שואל?
יצחק קדמן: זה מותר', כי אנשים יודעים שאסור לצלם קטינים.
יצחק קדמן: אסור להראות קטינים.
יצחק קדמן: החוק מתייחס, גם הקיים וגם מה שמוצע, ותיכף אני אדבר עליו, על קטינים בהקשרים מאוד מאוד מסוימים.
יצחק קדמן: אז אתה ודאי התכוונת להקשר שמופיע פה, על קטין שפקיד סעד פועל בעניינו.
יצחק קדמן: אז אדוני לא יודע מה זה פקיד סעד כי להגיד שאסור לצלם קטין שמטופל על ידי שירותי הרווחה, אם זו הפרשנות שלך לסעיף הזה, אז אדוני---
ישגב נקדימון: פקיד סעד זה לא שרותי הרווחה?
יצחק קדמן: פקיד סעד זה עובד מסוים, תקשיב, תלמד, חינם.
ישגב נקדימון: בסדר, יהיה לי גם את הפרוטוקול במשפט, להראות, זה בסדר.
יצחק קדמן: פקיד סעד הוא עובד מאוד מסוים בשרותי הרווחה, שיש לו הסמכה לתפקיד מאוד מסוים ושיש לו פעולות מאוד מסוימות.
יצחק קדמן: אם עובד סוציאלי מטפל בקטין זה לא נכלל בקטגוריה הזאת, רק כדי שתדע.
ישגב נקדימון: התכוונתי בדיוק למה שאמרת.
אורי אריאל: נו, זה טוב.
יצחק קדמן: אז מה שאמרת לא היה נכון.
יצחק קדמן: גם בהקשרים אחרים, מותר לצלם קטינים, מותר לפרסם ראיון עם קטין.
יצחק קדמן: זה לא נכון שאסור.
יצחק קדמן: הרבה פעמים אני נשאל 'יש לנו כתבה נהדרת על קטין אוטיסט שעלה לתורה אחרי מאמצים רבים מאוד'.
יצחק קדמן: אני אומר לך, שוב, התקשרו אליי עורכים של כלי תקשורת ואמרו לי 'אולי תמצא בכל זאת אפשרות להתיר פרסום כי זה נוגע ללב?' אמרתי, 'לא צריך ל---
אורי פז: אז כנראה שהתקשורת לא כל כך מופקרת.
יצחק קדמן: אני אמרתי שהיא מופקרת?
אורי פז: מישהו אמר שהיא מופקרת, אז היא לא כל כך מופקרת.
יצחק קדמן: עזוב, אני אומר, יש פה לפעמים חוסר הבנה שמביא לצל הרים כהרים מפני שמותר לפרסם קטין אוטיסט שעולה לתורה, מותר, אין שום בעיה.
יצחק קדמן: מותר היום, יהיה מותר גם מחר.
יצחק קדמן: זה קודם כל כדי.
יצחק קדמן: ..
יצחק קדמן: כי יש פה הרבה מאוד אי הבנה שגורמת גם לחששות שאין להם ידיים ואין להם רגליים.
יצחק קדמן: עכשיו עדיין יש שורה של נסיבות ויש שמונה סעיפים שמוגדרים היום בחוק שהן הנסיבות שכיום אסור לחשוף את זהותו של הקטין.
יצחק קדמן: קודם כל, אני רוצה, גברתי היושבת ראש, שזה אולי יתקבל כהחלטה, אני לא יודע אם תהיה הצבעה או לא, אני מאוד מברך את כלי התקשורת שמוכנים ללכת צעד קדימה ולהתמודד עם הבעיה של טשטוש שאיננו טשטוש, וזה הסעיף האחד של החוק, שאיננו מאיים עליהם.
יצחק קדמן: אני חושב שבזה כבר השגנו הישג עצום.
יצחק קדמן: ואני לא יודע, גברתי היועצת המשפטית, אם אפשר להפריד, אם צריך יהיה להפריד, אבל ייתכן שצריך יהיה לבחון את זה, כי אם יש הסכמה לגבי דבר מסוים, שייתן מענה לדברים שהיום אינם בסדר, כי יודעים גם כלי התקשורת שלפעמים נעשה איזה מן טשטוש שאיננו טשטוש, מספיק שתעצום עין אחת ואתה יכול לזהות וזה מקובל עליהם.
יצחק קדמן: אז אני שמח שיש הסכמה.
יצחק קדמן: זה פוטר אולי לא את כל הבעיה, אבל חלק נכבד בה, והיה ואם יש הסכמה לגבי העניין הזה, כבר עשינו משהו וצריך לראות איך אנחנו מקדמים את העניין הזה שיש עליו הסכמה.
יצחק קדמן: אני רוצה להגיע לעניין עצמו.
יצחק קדמן: יש היום בעיה, מי שאומר שאין בעיה, טועה.
יצחק קדמן: אני לא רוצה לחלק ציונים, אמצעי התקשורת אינם שטן שצריך להילחם בו, אבל מצד שני גם אינם קדוש שצריך להגיד מה שהם עושים, זה בסדר גמור ואין מה למתוח.
יצחק קדמן: כולנו לא בצד הזה ולא בצד הזה.
יצחק קדמן: יש היום שורה של מכשלות שנוגעות לצילום.
יצחק קדמן: אני אחזור רק במלה אחת על הדוגמה שהבאתי גם בפעמים הקודמות.
יצחק קדמן: על נערה מצפון הארץ שנאנסה באונס קבוצתי, שהיתה במצב איום ונורא, וההורים שלה צלצלו אלינו ואמרו 'הילדה לא יכולה לצאת מהבית, כי יש עשרות צלמים שמחכים לה בפתח הבית למטה.
יצחק קדמן: תנו לנו לנשום.
יצחק קדמן: תעשו לנו טובה, תנו לנו לנשום, אל תתנפלו עליה'.
יצחק קדמן: אני בטוח שגם חברת הכנסת שלי יחימוביץ וגם חברת הכנסת לימור לבנת, כשדיברו נגד, לא התכוונו לדוגמה הזאת ולא היו רוצים לראות מצב כזה של התנפלות של צלמים על ילדה שנאנסה, כשהיא בעיצומה של טראומה.
יצחק קדמן: לכן יש דברים שיש בעיות.
יצחק קדמן: יחד עם זה, אני רוצה לומר, אני אמרתי את זה גם בישיבה הקודמת ואני אומר את זה גם לעמיתיי במשרדי הממשלה.
יצחק קדמן: צריך מאוד להיזהר, החוק הזה נועד להגן על קטינים, לא להגן על הממסד ולא על משרדי הממשלה.
יצחק קדמן: יש לי חשש שלפעמים הניסיון יהיה פה לא להגן על הקטין אלא להגן על משרדי הממשלה, מפני שאם יוצאת קטינה מבית המעצר במגרש הרוסים ורוצה לספר, בלי שנראה את פרצופה, על התנאים הבלתי נסבלים שיש במגרש הרוסים, איך מחזיקים קטינות עם בוגרות ואיך לא נותנים להם לאכול ואיך מחזיקים אותן בתנאים תת אנושיים, לי, כמגן של קטינים, יש עניין שהתקשורת תכסה את העניין הזה ותביא את זה לידיעת הציבור.
יצחק קדמן: היא תמלא תפקיד חשוב ביותר בעניין הזה.
יצחק קדמן: יכול להיות שלמישהו במשטרה או בשירות בתי הסוהר יש עניין, כביכול להגן על הקטינים ולהגיד לא לתת לצלם את זה, זאת לא צריכה להיות הכוונה שלנו.
נאדיה חילו: גם הדוגמאות של מעצרים, כשעוצרים קטינים.
יצחק קדמן: הרבה פעמים התקשורת ממלאת תפקיד מאוד חשוב בחשיפת עוולות שנעשו לקטינים.
יצחק קדמן: ואני אגיד לך, גברתי היושבת ראש, עוד משהו, זה לא שאמצעי התקשורת נלחמים לעשות כתבות בנושאים האלה.
יצחק קדמן: לפעמים ההיפך הוא הנכון.
יצחק קדמן: הם בורחים מהעניין הזה.
יצחק קדמן: לא תיתן להם, הם יגידו 'עזוב אותי, יש לי מספיק נושאים אחרים, דברים יותר פיקנטיים, עזוב אותי'.
יצחק קדמן: הרבה פעמים המלחמה היא להביא את אמצעי התקשורת לכסות את הדברים האלה וזה לא כל כך בקלות, ואסור לנו לחסום את הערוץ הזה שהוא בעל חשיבות עצומה לילדים עצמם.
יצחק קדמן: אני לא רוצה לשפוך את התינוק עם המים המלוכלכים ולכן צריכה להימצא דרך.
יצחק קדמן: אחת הדרכים שאנחנו הצענו בפעם הקודמת והיא פותרת חלק מהבעיה, לא את כולה, היא כן, ואני חוזר על ההצעה שלנו, שבמקרה שיש הסכמת קטין או אפוטרופסו, שהאיסור לא יחול.
יצחק קדמן: אני לא רוצה לסתום את הפה לנערה שיצאה ממעון צופיה, בהסתר זהות מוחלט, לבוא ולטעון את טענותיה על מה שהיא עברה במעון הזה, גם אם זה יהיה לא נח לממסד.
יצחק קדמן: לא רוצה לסתום לה את הפה, ואם היא מוכנה לעשות את העניין הזה, ואני מזכיר שוב, בהסתר מוחלט של זהותה, כדי לא לפגוע בה יותר מאוחר, אני לא רוצה לסתום את הערוץ הזה.
אורי פז: זה החוק הקיים.
יצחק קדמן: לא, זה יפתור חלק מהבעיה.
יצחק קדמן: אני חושב שאנחנו צריכים למצוא דרכים איך מצד אחד לא לרפות את ידיה של התקשורת כשהיא חושפת עוולות שנעשו לקטינים, ומצד שני, לא ליצור מצב, ואני אומר לך את זה, מר אבי וייס, ואני אומר את זה לשאר אנשי התקשורת, מצב שיש לפעמים הפקרות מוחלטת שפוגעת גם בקטינים.
יצחק קדמן: אף אחד לא רשע, לפעמים מחוסר תשומת לב, לפעמים מלחץ זמן, לפעמים מכל מיני דברים אחרים, צריך למצוא מגבלה, אבל צריך שהמגבלה הזאת לא תהיה שפיכת התינוק עם המים המלוכלכים.
נאדיה חילו: אני עוברת לעמית סגל.
עמית סגל: דיבר מר קדמן על העניין של לשפוך את התינוק עם המים, זה לא רק תינוק, אנחנו מדברים על ציבור של הרבה מאוד נפגעים, עד גיל 18.
עמית סגל: אני רק אביא כמה דוגמאות כדי להבהיר איך לא תוכלו להשגיח בכלל, אני גם לא כל כך רואה מקום לאיך תוכלו לחלץ את הדוגמאות האלה מגדרי החוק.
עמית סגל: דוגמה ראשונה, אתה דיברת על הסכמת קטין.
עמית סגל: אני רוצה להביא מקרה ששודר בשידור חי, שכל המשתתפים בו כמעט היו קטינים, פינוי הגג בכפר דרום.
עמית סגל: לכל הדעות מדובר בעבירה, היה אסור לשהות באותו זמן בשטח, השידורים הם שידורים חיים, על פי הצעת החוק אי אפשר להקרין את זה, כולם שם קטינים, אי אפשר, לא תוכל להתקשר להורים של 500 קטינים ולשאול אותם אם הם מסכימים לשדר את זה או לא.
עמית סגל: לא תוכל.
עמית סגל: דוגמה שנייה, ילדות שנעצרו בגלל זה שהן סירבו להזדהות.
עמית סגל: לא תוכל, לא תוכל להראות אותן.
עמית סגל: טלוויזיה היא מדיום ויזואלי----
יצחק קדמן: להראות אותן אתה לא יכול גם היום.
עמית סגל: אפילו להראות את התמונה, הרי העבודה הטלוויזיונית בהרבה מאוד מובנים, זה שמישהו יושב באולפן ומספר על זה, זה לא חזק אפילו מתמונה מטושטשת עם פיקסלים, זה לא אותו דבר.
עמית סגל: לא יהיו אייטמים על זה, אף אחד לא ייקח את הסיכון, אף עורך, אפילו אם מצוקת הנערות יקרה ללבו, הוא לא ייקח את הסיכון וישדר את זה רק כדי להילחם את מלחמתה של נערה מקדומים.
עמית סגל: דוגמה הפוכה, ואנחנו מדברים על מקרים שנראים אבסורדיים, אבל הגענו לכל מיני מקרים כאלה בחודשים האחרונים.
עמית סגל: למה לא להרחיק לכת?
עמית סגל: חברת הכנסת שלי יחימוביץ דיברה על ראש הממשלה עם נכדיו.
עמית סגל: אני זוכר מקרים, שנדונו רק לאחרונה, שבהן ראש ממשלה לשעבר נטען שהוא לקח את ילדיו לחוץ לארץ על חשבון כספים לא כשרים.
עמית סגל: במקרה השבוע היה יושב ראש מפלגה שלקח את אשתו---
נאדיה חילו: זה לא קשור.
אורי אריאל: מה יקרה אם הציבור לא יראה את ראש הממשלה הזה עם נכדיו?
עמית סגל: לא, סליחה, לא שהוא לא יראה אותו, סליחה, אני גם אקריא לך מהחוק, אנחנו מדברים על כל פרט שעשוי להביא לזיהויים, גם אם ברמז.
עמית סגל: אז בניו של יושב ראש מפלגה מסוימת, אז אי אפשר יהיה לסקר את הפרשה בכלל.
עמית סגל: ועוד דבר, וזה העיקרון המהותי יותר, על מה אנחנו מנסים להגן בעצם?
עמית סגל: אם אני מבין נכון, התכלית של החוק היא לנסות ולהגן מפני זה שהמעגל הקרוב של מישהו שהוא נפגע עבירה, או עבריין, כשהוא קטין, יזהו אותו, לכן אנחנו לא רוצים לצלם את הבית, לכן יש סכנה שגם אם הוא מטושטש, אם המעגל הקרוב מכיר אותו, אז הוא יזהה אותו.
עמית סגל: אבל אנחנו יושבים בתוך עמנו ואנחנו יודעים ששני המעגלים האלה אין כמעט מרווח ביניהם.
עמית סגל: אם הנער הוא מרמת השרון וכל שאר המדינה לא תכיר אותו, בין אם תראה את הבית ובין אם לא, כי היא לא מכירה את רמת השרון ולא את הרחוב, וזה שהבחור לובש חולצה כחולה וזאת חולצה שאני מכיר, והוא נראה כמו שאני חושב, ממילא לא יזהו אותו, ואם זה מישהו שכן מכיר אותו, אז הוא ממילא כן יכיר אותו.
עמית סגל: אנחנו יודעים איך עוברות שמועות, הרי כאשר נער נעצר מיישוב קטן, או אפילו בינוני, כולם ישר יודעים.
עמית סגל: כאשר מישהו מבית ספר מסוים נעצר, כעבור 4 דקות כל הפורומים באינטרנט מלאים בזה, בשמו, בפרטיו, בפייס בוק שלו.
יצחק קדמן: זו עבירה על החוק.
יצחק קדמן: גם באינטרנט אסור לפרסם, זו עבירה על החוק.
עמית סגל: ולכן הטלוויזיה לא מפרסמת.
עמית סגל: לסיום הטענה הזאת, אני לא רואה על מה זה מגן, אבל בעיקר רואים במה זה פוגע.
נאדיה חילו: משפט אחד לפני שאני נותנת לעורכת דין ששון את רשות הדיבור.
נאדיה חילו: מה שאני רוצה להגיד שהחוק הזה, או תוכן החוק שעליו אני מניחה שככל שאנחנו גם נתקדם ואמצעי התקשורת תופסים מרחב מאוד גדול, מה שלא היה בעבר, תמיד החברה ממול תחפש דרכים מסוימות לנסות.
נאדיה חילו: אני לא אומרת את זה לשלילה, תהיה חשיפה הרבה יותר רצינית וזה, חברה מנסה גם להתגונן במובן מסוים מול ההתקדמות גם של כלי התקשורת.
נאדיה חילו: אני גם מאמינה שחברי הכנסת המציעים, ושמעתי אותם בפגישה הראשונה, הגיעו אליהם כל מיני פניות.
נאדיה חילו: כלומר, כנגד כל דוגמה מהצד הזה, תהיה דוגמה מהצד הזה.
נאדיה חילו: אנחנו חיים במציאות שעל כל דוגמה שאתם תביאו שזה חיובי, תהיה דוגמה נוספת מהצד השני.
נאדיה חילו: אני לא רוצה לראות בחוק הזה כאילו הוא חותך את שני הצדדים.
נאדיה חילו: אני באמת חושבת שכולנו בוועדה הזאת אמורים להיות בצד אחד, גם התקשורת, גם אנשי המקצוע, גם חברי הכנסת, ואני בהחלט רוצה לקדם את הדיון לקראת חשיבה משותפת ודיאלוג, כדי להגיע באמת לנוסח או תיקונים או משהו אחר שאני עוד לא יודעת.
נאדיה חילו: המטרה שלנו, של הוועדה הזאת ושל החוק הזה, אם הוא יתקבל במתכונת כזו או אחרת, לנסות לתת הגנה לילדים.
נאדיה חילו: אני מאמינה באמונה מלאה שגם התקשורת לא יושבת ויש לה רק מטרה להזיק לילדים, אבל קורה לפעמים.
אבי וייס: אם אנחנו מזיקים, אני מודה שבפעם ב- זה קרה, אבל זה באמת בתום לב.
נאדיה חילו: אני חושבת שא נחנו בוועדה הזאת רוצים לראות בכם, בכולכם, פרטנרים לעניין הזה, ופרטנרים אולי יותר מחויבים, כי כשאנחנו מדברים על קטינים, אנחנו לא רק אמורים לשמש להם לוחמים לזכויותיהם אלא גם לשמש להם פה ולשמש להם גם סנגורים והכל, כי הם לא נמצאים פה ואני נוהגת בוועדה הזו הרבה פעמים להזמין ילדים וגם לשמוע אותם ועשינו את זה באחת הישיבות והילד שדיבר פה, הוא אמר דברים שכל חברי המקצוע וכל השולחן הזה לא העלו בדעתם.
נאדיה חילו: הוא באמת דיבר באופן מאוד אותנטי והביא אותנו לחשיבה נוספת על אפשרויות נוספות.
נאדיה חילו: זה היה בחוק הזה.
נאדיה חילו: אני עוברת לעורכת דין ששון.
נאדיה חילו: אם אפשר רק לקצר וברוח הדברים שאני מתווה פה, כי נשמעו טענות ולא נחזור על אותם התכנים.
אילה ששון: אני רוצה ברשותך לפתוח במשפט האחרון שאמר הדובר הקודם.
אילה ששון: שאלת על מי בעצם נועד להגן.