GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איילת ששון: אבל דר' קדמן, זה בדיוק ההבדל---
אורי אורלב: שתצלם את עצמה.
אורי אורלב: מה אתה עושה ככה?
אורי אורלב: כל יום היום יכול---
נאדיה חילו: דר' קדמן, מה אתה מציע בחוק?
זבולון אורלב: יש לי שאלה אליך, מי אוסר עליה לדבר?
זבולון אורלב: איזה חוק אוסר עליה לדבר?
יצחק קדמן: לא, היא רוצה לדבר בטלוויזיה, להתראיין.
זבולון אורלב: תסלח לי, לא יצלמו אותה, יגידו את דבריה.
זבולון אורלב: גם כשראש הממשלה או מישהו, לפעמים מביאים את דבריה, היא אמרה כך וכך וכך, יצלמו בינתיים את הנוף, למה צריכים לצלם אותה?
זבולון אורלב: יביאו את הדברים שלה, מה הבעיה?
זבולון אורלב: בשביל מקרה אחד צודק, לא כדאי, כי בכך אנחנו עלולים לכך שיהיה מקרה אחד לא צודק, ואני יותר חושש מהמקרה הלא צודק.
יצחק קדמן: השתכנעתי.
נאדיה חילו: אתה יודע מה, מר קדמן?
נאדיה חילו: אני גם רציתי לחזק את הדברים האלה.
נאדיה חילו: הרי המטרה שלנו---
אורי אורלב: לא, זה לא יכול להיות שדר' קדמן השתכנע תוך שתי דקות.
נאדיה חילו: אני רוצה לחזק את זה דווקא, כי אני מבינה את המניעים.
נאדיה חילו: אנחנו כן רוצים הפקת לקחים, אבל אם אנחנו יכולים להשיג את אותה הפקת לקחים בהתייחסויות בלי חשיפה, אז השגנו את שתי המטרות בעצם.
מירב ישראלי: רציתי להציג את האופציות.
מירב ישראלי: אני מבינה שאת ההצעה של משרד המשפטים, להבהרה של הרישא של סעיף 24, אולי אני אקרא את זה עם ההבהרה.
מירב ישראלי: החוק הקיים אומר, 'המפרסם שמו של קטין או כל דבר אחר העשוי להביא לידי זיהויו של הקטין' מה שמוצע להבהיר 'זה בין אם על ידי כלל הציבור ובין אם על ידי סביבתו הקרובה'.
מירב ישראלי: זאת אומרת שלא יפרשו את זה כאילו האדם הסביר הוא זה שלא, כי שמעתי כבר פרשנויות כאלה.
מירב ישראלי: אז כדי שלא יפרשו את זה שהאדם הסביר, אבל הסביבה הקרובה זה בסדר שהיא מזהה, אז קודם כל יש הבהרה שגם במקרים שהפרסום יותר על ידי בית משפט או בדרך אחרת, אז עדיין הזיהוי הזה הוא אסור, או לרמוז על זיהויו של הקטין.
מירב ישראלי: הצעתם גם, 'מבלי לגרוע מהרישא, יראו פרסום דמותו של קטין, אף אם הוסוותה באופן המאפשר לאנשים המכירים אותו לזהות את מראהו או קולו, כדבר העשוי להביא לידי זיהויו'.
אביטל מולד: אני חוששת שההגדרה פה עלולה להביא לזה שקטינים ששמים קפוצ'ון כדי להסתתר מהצלמים, אפשר יהיה לצלם אותם.
אביטל מולד: או קטינים שמצלמים אותם מהגב.
אביטל מולד: האם אנחנו מבטיחים בניסוח הזה שגם הם לא יצולמו?
זבולון אורלב: כתוב 'אסור לצלם'.
נאדיה חילו: האיסור הוא טוטלי.
אביטל מולד: אני שואלת גם על הפרסום וגם על הצילום.
זבולון אורלב: הצילום בוודאי.
זבולון אורלב: אם אסור לצלם, אסור עם קפוצ'ון, בלי קפוצ'ון.
זבולון אורלב: זה איסור צולם.
נאדיה חילו: זה גורף.
ורד וינדמן: את ההגדרה של הפרסום צריך לעבות.
מירב ישראלי: זה הנוסח המוצע.
ורד וינדמן: צריך לעבות את הנושא של הפרסום, שגם אם זה זיהוי על ידי הקרובים---
מירב ישראלי: זה תוספת שמוצע להבהיר מה זה להביא לידי זיהויו.
מירב ישראלי: כי היום 'להביא לידי זיהויו' נתון לפרשנויות מסוימות.
זבולון אורלב: ולתוספת הזאת משרד הרווחה לא מתנגד.
אסף וישניה: ביו טיוב נגיד, אי אפשר לעצור את זה, וזה כאילו נוגד את החוק, כי מצלמים שם קטינים ומדברים ובכל זאת אנשים שנפגעים ומתעללים בהם, אז הם יכולים לדבר ביו טיוב.
דניאל וישניה: אנחנו רוצים להגיד דבר כזה, לחזק את חבר הכנסת זבולון אורלב, אבל כבר אני רואה שהרבה אנשים מחזקים אותך, אז אנחנו גם רוצים לתרום את התרומה שלנו.
דניאל וישניה: ילד שמצלמים אותו, אפילו שהוא בן 17 והוא חושב ברגע הזה שחשוב לו, הצילום הזה טכנולוגית נשאר וזה מה שדיברנו עם אסף, ביו טיוב זה יישאר לנצח ויכולים אחר כך לשכפל את הצילום הזה והוא לא יכול להתחרט.
דניאל וישניה: לא עכשיו ולא אחרי זה, אז בגלל זה כל כך חשוב הנושא הזה של לא לצלם.
דניאל וישניה: פשוט לא לצלם.
אורי אורלב: לא רק שזה יתפרסם, זה ודאי מעודד את הפרסום הבא וכן הלאה.
אורי אורלב: אנחנו מכירים את הגלגל הזה שכל אחד דוחף את השני למעלה.
מירב ישראלי: קיבלנו את התיקון של ההצעה של משרד המשפטים להבהרה של אופן הזיהוי.
מירב ישראלי: עכשיו לנושא ההסכמה.
מירב ישראלי: ההצעה, באופן מסודר.
חנה סלוצקי: יש איזה הגדרה מה היא הסכמה?
נאדיה חילו: בואי נבהיר את זה.
מירב ישראלי: ההצעה של משרד המשפטים מופיעה כאן.
מירב ישראלי: גב' יפעת רווה, ההצעה היא רק לגבי פרסום, כמו שאמרת?
מירב ישראלי: לגבי צילום מוסכם שלא תהיה הסכמה על עצם הצילום?
נאדיה חילו: זה גם וגם, הבנתי.
יפעת רווה: לא, לגבי הפרסום מוסכם שההסכמה לא רלוונטית, כפי שזה בחוק היום.
זבולון אורלב: אין מחלוקת שאין הסכמה על נושא הפרסום.
זבולון אורלב: יש מחלוקת לגבי הצילום.
מירב ישראלי: אז אם ככה, החריג שלכם הוא רק לגבי עצם הצילום.
יפעת רווה: ככל שלא תתקבל העמדה, ואני רואה שזה הכיוון, אז לפחות החריגים צריכים להיות באמת יותר רחבים, שלא יכללו את המקרים הפרטיים לגמרי שלא מיועדים לפרסום, לא באינטרנט ולא בכלום.
מירב ישראלי: לא, אבל אני עדיין רוצה להבהיר.
מירב ישראלי: איסור פרסום הצילום, שאנחנו הוספנו, 'המפרסם צילום של קטין בקשר לאחד התנאים המנויים.
מירב ישראלי: ..', האיסור הנוסף הוא כמובן תחת ההסוואה והכל.
מירב ישראלי: מה שרצינו לעשות זה שבכלל לא יפורסם צילום, גם לא באופן מוסווה.
מירב ישראלי: זה מה שאמרנו.
מירב ישראלי: אני שואלת אותך עכשיו, אני מדברת איתך על שני המצבים האלה.
מירב ישראלי: זאת אומרת על עצם הצילום ועל פרסום מוסווה.
מירב ישראלי: עדיין את חושבת שגם לפרסום מוסווה את לא רוצה שיהיה חריג הסכמה.
יפעת רווה: אנחנו לא באים לשנות את המצב הקיים.
מירב ישראלי: לא, אנחנו כן משנים, אנחנו משנים.
יפעת רווה: להבנתנו הרי גם לפי החוק היום אסור היה, כל הדברים שאפשר לזהות---
נאדיה חילו: זה בדיוק מה שהיא אומרת.
מירב ישראלי: לא, אבל עדיין אפשר לשדר צילום שהוא כל כך מטושטש שאת לא, זה מותר היום.
מירב ישראלי: את זה אנחנו אוסרים גם.
מירב ישראלי: הרי אחרת הסעיף הזה מיותר.
מירב ישראלי: אנחנו מוסיפים פה איסור נוסף.
מירב ישראלי: אני רוצה להבהיר, לכן, את מסגרת הדיון.
מירב ישראלי: אנחנו מוסיפים פה איסור נוסף שהיום הוא מותר גם במסגרת החוק.
מירב ישראלי: אנחנו רוצים לסגור עוד חור.
מירב ישראלי: אמרנו, בעצם כדי לא לאפשר פרסום של תצלומים שהם לכאורה לא קשורים בדיעבד בהקשרים מסוימים, נעשה את גם זה.
יפעת רווה: אין בעיה.
מירב ישראלי: זאת אומרת גם בהקשר הזה, אין הסכמה.
מירב ישראלי: אוקי, בסדר.
מירב ישראלי: אז לגבי צילום בלבד, עצם הצילום, ההצעה של משרד המשפטים מופיעה למטה, במצבים האלה; 'לגבי קטין עד גיל 14, הסכמה שתינתן על ידי הורהו או אפוטרופסו, אולם לא יצולם הקטין בניגוד לרצונו, אף אם ניתנה הסכמה כאמור על ידי הורהו או אפוטרופוסו.
מירב ישראלי: לגבי קטין מעל גיל 14, הסכמה שתינתן על ידי הקטין ועל ידי הורהו, או אפוטרופוסו.
מירב ישראלי: לגבי קטין שפקיד סעד פעל או פועל לפיו, תידרש גם הסכמת פקיד סעד, ואם הורהו או אפוטרופסו של הקטין האמור חשוד או נאשם בעבירה, לא תידרש הסכמתו' ויש מצבים, כמו שגב' יפעת רווה ציינה במסמך שלה, שבהם נעברה עברה, פקיד סעד לא מעורב, עדיין אנחנו לא רוצים שההורה, שהוא עצמו ביצע את העבירה, יהיה מעורב באיזה שהיא הסכמה לגבי צילום.
מירב ישראלי: צריך למצוא פתרונות גם למצבים האלה.
מירב ישראלי: זו הצעה.
יצחק קדמן: גב' ישראלי, אם באופן עקרוני לא מקבלים את העמדה הזאת---
מירב ישראלי: אני חושבת שאנחנו צריכים לקבל החלטה מושכלת.
מירב ישראלי: שלפני הוועדה יהיו כל העמדות וכל ההצעות.
מירב ישראלי: אלה ההצעות.
זבולון אורלב: אני חושב שלפחות שני המציעים ביטאו עמדה אחת שלא מקבלת את הגישה העקרונית.
זבולון אורלב: אני אומר גלוי, אין לי התנגדות כשגם בדברי ההסבר, וצריכים גם את ההסכמה של חבר הכנסת אוראל, שבקריאה השנייה והשלישית אפשר לחזור לזה, אם תתווסף לזה עוד עבודת מחקר או עוד נתונים, אבל הייתי מציע שלקריאה הראשונה תהיה הגרסה של משרד הרווחה ולא שלכם, עם הערה בדברי ההסבר שמותר לחזור לעניין הזה אם יהיו עוד נתונים.
אורי אורלב: וגם את שתיקתו של חבר הכנסת אפללו אפשר לקבל כשתיקה כהודאה.
זבולון אורלב: אם כי אני אומר שחסר לי פה עוד סעיף אחד בחוק, שבמקום ילדים יצלמו אותנו, את מציעי החוק.
יפעת רווה: אם ככה, בכל זאת, כיוון שלא התקבל העניין הזה, רציתי לבדוק חריגים.
זבולון אורלב: וגם תהיו רשאים אם יהיו עוד נתונים חדשים, אפשר לעורר את הדיון מחדש בקריאה השנייה והשלישית.
אורי אורלב: ברשות היושבת ראש, עוד משפט.
אורי אורלב: אני מציע שאת אותה אופציה שאמרנו, לקראת קריאה שנייה ושלישית, בשביל זה יש את הדיון, גם התקשורת מן הסתם יהיה לה זמן עוד ללמוד ואולי יבואו נוספים ונצטרך להשקיע בזה עוד זמן, אז אולי אתם תעזרו לנו גם.
אורי אורלב: אם הם רוצים, אנחנו לא נביא אותם בכפייה ולא נצלם אותם בכפייה, אבל שיבואו להשמיע.
עדי אלון: אנחנו נהיה פה.
אורי אורלב: לא, אני מדבר על ערוץ---
נאדיה חילו: מה שאני מציעה, חבר הכנסת אריאל, שהגופים שגם נמצאים פה, כמו משרד הרווחה, דר' קדמן ועוד גופים שלא נמצאים שיש להם גם קשר יומיומי ומטפלים בסוגיה הזאת וחשופים לסוגיה הזאת, כולל התקשורת, אם הם יכולים לתת חשיבה נוספת על העניין הזה, אחרי הקריאה הראשונה ולהעביר לנו, בכתב, לקראת ההכנה לקריאה שנייה, עמדות, הסתייגויות, חשיבה נוספת.
נאדיה חילו: אנחנו בוועדה ניתן לנושא הזה, לפי הדוחות של אנשי המקצוע, שאולי גם עכשיו לא עולים כל הרעיונות, או כל הסוגיות, אבל אנחנו נדון בזה וניקח את זה בחשבון בהתייחסות שלנו.
זבולון אורלב: מאה אחוז.
מירב ישראלי: אז מה שנשאר לנו, ואני חושבת שעכשיו זה עוד יותר מתחדד, מכיוון שהורדנו את נושא ההסכמה, אנחנו צריכים לדון על החריגים האחרים.
מירב ישראלי: אני מחזירה לסעיף 24(א) הקיים, אני לא בטוחה שהכוונה שלו מראש היתה להחריג את זה רק לפשע במובן של חוק העונשין.
מירב ישראלי: אולי נסביר.
מירב ישראלי: מבחינה משפטית יש שלוש רמות של עבירות פליליות, שזה חטא, עוון ופשע.
מירב ישראלי: כשנאמר פה 'חקירת פשעים', אפשר לפרש את זה כאילו זה רק הרמה הגבוהה של העבירות הפליליות, או שזה חקירת פשעים במובן של אדם סביר, עבירה פלילית.
נאדיה חילו: אני מציעה לציין כל חקירה פלילית.
מירב ישראלי: אני רוצה לתקן את זה בכללים.
זבולון אורלב: מוסכם, חקירת עבירות.
מירב ישראלי: אוקי.
מירב ישראלי: אז עכשיו, מעבר לחריגים הקיימים שזה משטרה ובית משפט, אנחנו צריכים לדון איזה חריגים נוספים---
איילת ששון: בסעיף הזה צריך להוסיף גם את המלה 'או צילום', 'לא יכול להיות פרסום או צילום'.
מירב ישראלי: הוספתי את זה ב-2(א) למעלה.
מירב ישראלי: בפסקה 1, 'או על צילום'.
מירב ישראלי: אני גם אשנה את העבירות.
מירב ישראלי: עכשיו אנחנו ב-(ב).
מירב ישראלי: אמרנו שזה הנושא של הצילום עצמו, לא של פרסום הצילום, אלא הצילום עצמו, לא יחול על צילום שנעשה על ידי הורהו של קטין או על ידי רופא או מטפל.
מירב ישראלי: זה שני הדברים שמשרד הרווחה הציע.
איילת ששון: קודם כל הצענו שלושה חריגים והרופא או מטפל היה המורחב יותר, זאת אומרת 'היה לצורך הליך טיפולי בו משתתף הקטין.
איילת ששון: ..'.
מירב ישראלי: כן, זה כתוב.
מירב ישראלי: הנוסח נמצא לפניכם, אם אתם רוצים שאני אקרא אותו, אני אקרא אותו.
מירב ישראלי: 24(ב), 'לא יחול על צילום שנעשה על ידי הורהו של קטין' בלבד כרגע זה הורהו, צריך לראות אם אנחנו רוצים להרחיב את זה לדברים נוספים, 'או על ידי רופא או מטפל במסגרת הליך רפואי או טיפולי בו משתתף הקטין ולצורך אותו הליך'.
מירב ישראלי: זה שני החריגים שמשרד הרווחה הציע והעניין של שירות בתי הסוהר.
זבולון אורלב: לזה יש התנגדות?
אביטל מולד: הצילום שנעשה על ידי הורה, לא צריך להגדיר שהוא נעשה לצרכים פרטיים?
אביטל מולד: כדי שלא ההורה יעביר את הצילום?
מירב ישראלי: אבל אז יש לך את איסור הפרסום, את לא צריכה את זה.
מירב ישראלי: יש לך ב-4 את איסור הפרסום בקשר לאחד הדברים.
מירב ישראלי: זאת אומרת האיסור כבר קיים בתיקון.
זבולון אורלב: הורהו זה גם אפוטרופוס?
מירב ישראלי: אני חושבת שצריך להיות 'הורהו או אפוטרופסו', השאלה אם אנחנו רוצים להרחיב את זה מעבר לזה.
זבולון אורלב: מי מציע להרחיב?
מירב ישראלי: לא, את החריגים, אם יש חריגים נוספים.
יפעת רווה: קודם כל הורה או אפוטרופוס, או מטעמו.
יפעת רווה: זאת אומרת, אם הוא מבקש ממישהו לעשות את זה, זה גם לא צריך להיות עבירה פלילית.
נאדיה חילו: מטעמו נותן לזה מרחב שלא תהיה שליטה עליו.
מירב ישראלי: הבעיה היא באמת כשההורה לא נמצא במקום והוא מבקש ממישהו לתעד משהו שקרה, שזה יכול לקרות.
יצחק קדמן: יש עוד חריגים נוספים.
יצחק קדמן: אנחנו דרשנו ממעונות חסות הנוער לצלם כל קטין או קטינה שנכנסים למעון חסות כי היו בריחות ואחר כך---
זבולון אורלב: זה מטפל במסגרת הטיפול.
יצחק קדמן: זה לא מטפל.
זבולון אורלב: מה זה מטפל?
מירב ישראלי: צריך להגדיר את זה.
זבולון אורלב: מר קדמן, אני הבנתי שזה בדיוק העניין.
נאדיה חילו: אם זה במסגרת הליך טיפולי.
זבולון אורלב: למה הילד נמצא במעון חסות?
יצחק קדמן: השאלה היא לא למה הוא נמצא שם, השאלה למה מצלמים אותו, זה לא לצורך הליך טיפולי.
יצחק קדמן: זה לא מכסה.
יצחק קדמן: בתוך הליך אדמיניסטרטיבי גרידא שצריך שתהיה תמונה בתיק של הילד במעון.
יצחק קדמן: אין לזה שום קשר לטיפול, לא המטפל.
איילת ששון: אבל, דר' קדמן, כל הצילומים האלה הם לא בקשר לאחד מהסעיפים.
איילת ששון: הוא נמצא שם בקשר לאחד הדברים, אבל הצילום הוא לצורך התיק האישי.
איילת ששון: אני לא חושבת שהאיסור חל על זה.
יצחק קדמן: אפילו אתם לא מעוניינים ש---
זבולון אורלב: הגדרה, כמו שיש סוהר, איך קוראים לאיש?
איילת ששון: זה צוות טיפולי.
זבולון אורלב: זה מה שאני חושב.
זבולון אורלב: למה צריכים את הצילום שלו בתיק האישי?
זבולון אורלב: יש לו תיק אישי, תיק טיפולי שלו, אי אפשר לטפל בתיק הזה בלי תמונה, זה חלק מהעניין הטיפולי.
זבולון אורלב: אני מציע לא להתפלפל יותר מדי.
זבולון אורלב: לדעתי, אני לא רואה בדבר הזה בעיה.
זבולון אורלב: יש גם פרקטיקה של החיים, כל אחד יבין שאם במוסד חסות מצלמים את הילד לתיק אישי, אז זה צילום לתיק האישי.
נאדיה חילו: בעניין הזה אני אתן לך עוד דוגמה, דר' קדמן, כי אין סוף.
נאדיה חילו: יש גם בתי ספר שיש להם החלטה לצלם את התלמידים, כרטיס תלמיד פנימי, ולשים את התמונות שלהם.
זבולון אורלב: זה בהקשר של עבריינות, פה זה קריאה להקשר של העבריינות.
זבולון אורלב: זה כל העניין, כי אין הבדל בין אם הילד הולך לכלא אופק, או שהוא הולך למעון חסות.
זבולון אורלב: זה גם כן לצורך טיפולו.
איילת ששון: אולי אפשר לכתוב 'ההורה או האחראי'.
זבולון אורלב: מה זה אחראי?
זבולון אורלב: זה הגדרה משפטית?
איילת ששון: יש הגדרה בחוק העונשין, למשל קטין שנמצא במעון של חסות הנוער, מי שאחראי עליו זה מנהל המעון.
זבולון אורלב: מה עוד, למשל?
זבולון אורלב: אני לא קונה דברים בעיוור.
זבולון אורלב: מה זה עוד אחראי?
נאדיה חילו: תקראי את הסעיף הזה.
זבולון אורלב: אנחנו שייכים לדור מלחמת יום כיפור, כשאומרים למישהו 'בוקר טוב', הוא הולך לחלון לראות שזה בוקר.
זבולון אורלב: אומרים 'אחראי', רוצים לראות מה זה אחראי, לא מאמינים כבר לשום דבר.
איילת ששון: ההגדרה של אחראי בחוק העונשין היא 'הורה או מי שעליו האחריות לצרכי מחייתו, בריאותו, חינוכו, שלומו של קטין או של חסר ישע, מכח דין, החלטה שיפוטית, חוזה מפורש...
איילת ששון: או מי שעליו האחריות כאמור על הקטין מחמת מעשה---
זבולון אורלב: מצוין, בסדר, דר' קדמן?
נאדיה חילו: מאה אחוז, זה פותר לנו.
יצחק קדמן: עוד הערה אחת.
יצחק קדמן: אני יודע שהיא כלולה במשתמע בסעיף אחר.
יצחק קדמן: אני מציע פה לחזור ולהבהיר שהצילום אסור כשהוא נעשה בהקשר, אחרת אם הוא לא נעשה בהקשר לאותם---
נאדיה חילו: זה מכוסה.
זבולון אורלב: ממה אתה מבין אחרת?
אורי אורלב: ממה אתה מודאג?
מירב ישראלי: אבל אז זה להגיד פעמיים את אותו דבר, חיובי ושלילי.
נאדיה חילו: כיסינו את זה בסעיף.
יצחק קדמן: אם אתה קובע חריגים ואתה לא מציין במפורש שמי שמצלם לתומו---
זבולון אורלב: אבל כל תכליתו של החוק זה רק בהקשר.
זבולון אורלב: דר' קדמן, הבעיה שלנו האמיתית בחיים זה לא שאנשים יימנעו לצלם מתי שאפשר לצלם.
זבולון אורלב: הבעיה שלנו היא הפוכה, שאנשים מצלמים כשאסור לצלם.
זבולון אורלב: זאת הבעיה שלנו.
זבולון אורלב: אל תחפש את ההיתרים.
חיים אמיגה: אני רוצה להפנות לסעיף (ג) בתיקון שהוצע על ידי משרד הרווחה, 'צילום שנעשה על ידי המשטרה או מטעמה ואשר נדרש לצורך חקירה פלילית'.
מירב ישראלי: תיקנו את זה ב-24(א) רבתי.
חיים אמיגה: אז קודם כל כאן הנוסח הוא---
זבולון אורלב: רגע, על מה הוא מדבר, אני יכול לדעת?
מירב ישראלי: על 24(א) הקיים.
מירב ישראלי: מה שאמרנו שזה לשם חקירת פשעים והתלבטנו ואמרנו שנעשה את זה 'חקירת עבירות'.
מירב ישראלי: אז תיקנו את זה.
חיים אמיגה: תיקנו את זה גם לפרסום וגם לצילום.
מירב ישראלי: כן וגם לדברים הקיימים היום בחוק.
חיים אמיגה: לגבי שירות בתי הסוהר, מטבע הדברים הצרכים שלהם לצילום הם---
זבולון אורלב: 24 חל גם על צילום וגם חל על פרסום.
חיים אמיגה: הצרכים של שירות בתי הסוהר מטבע הדברים שונים קצת מהרשימה שמובאת כאן, שיותר מתאימה לתפקוד של המשטרה.
חיים אמיגה: זאת אומרת, הצרכים של שירות בתי הסוהר, לגבי סעיף 24(א)---
מירב ישראלי: גם על המצב הקיים, לא רק על ההרחבה שאנחנו עושים, של צילום ופרסום צילום.
זבולון אורלב: ומה אתה רוצה להוסיף?
חיים אמיגה: קודם כל על צילום.
חיים אמיגה: לגבי פרסום, אני מבין שהנוסח הקיים---
נאדיה חילו: רגע, אבל ההערה של היועצת המשפטית שאמרה 'אחראי', אם הקטין אצלכם, אנחנו לא יכולים לציין שירות בתי הסוהר, גם לא ציינו את חסות הנוער.
נאדיה חילו: לצורך ההגדרה, תחת 'אחראי', אתם נכנסים גם שם, כי אם הקטין נמצא אצלכם, זה גם מסגרת, גם זה וגם זה.
זבולון אורלב: גברתי היושבת ראש, אני עדיין לא מבין מה האדון הנכבד רוצה.
נאדיה חילו: הוא רוצה לציין את שירות בתי הסוהר, מבחינת האחריות.
מירב ישראלי: השאלה אם אחראי פותר לו את הבעיה.
נאדיה חילו: זה פותר.
איילת ששון: לדעתי כן.
איילת ששון: אבל, גב' ישראלי, צריך לשים לב שזה רק ההגדרה הראשונה של אחראי, יש שם עוד כמה הגדרות של אחראי, שלא רלוונטיות.
מירב ישראלי: אני אסתכל.
מירב ישראלי: מאה אחוז.
זבולון אורלב: מה אמרת?
מירב ישראלי: לאחראי יש ששה חלקים.
זבולון אורלב: אז אם יהיה כתוב, אז זה יחול על כל ששת החלקים.
איילת ששון: לא, אפשר להפנות רק לסעיף הזה.
זבולון אורלב: אני מבקש שיהיה רק לסעיף שהוקרא כאן.
איילת ששון: כן, הסעיפים האחרים לא רלוונטיים.
אביטל מולד: אני רוצה לשאול לגבי סיטואציה שאני רוצה לצלם קטין כדי להגיש תלונה למח"ש, לדוגמה, וההורה או האחראי לא נמצאים.
מירב ישראלי: מה זה את?
אביטל מולד: הסנגוריה, לצורך העניין.
זבולון אורלב: אתם אומרים ש'נעשה על ידי המשטרה לצורך חקירה', את אומרת שחקירה היא לא רק על ידי משטרה, אלא על ידי רשויות אכיפה נוספות, כמו הסנגוריה או כמו הפרקליטות.
זבולון אורלב: את זה את יכולה לשאול גם לגבי הפרקליטות, אז אני חושב שצריך להוסיף אותם.
יפעת רווה: יש מח"ש.
זבולון אורלב: אז תוסיפו את רשויות האכיפה.
מירב ישראלי: אז תגידו מי גופי האכיפה והשאלה גם אם זה תיקון כללי או רק לצילום.
אורי אורלב: למה זה רק אכיפה, מה עם שירות הביטחון הכללי?
אביטל מולד: אז צריך לומר כל גוף חקירה, כי אני לא רוצה לעשות רשימה שלא נשכח משהו.
מירב ישראלי: הסנגוריה הציבורית היא לא גוף חקירה.
זבולון אורלב: לגבי מי את רוצה להגיש תלונה?
אביטל מולד: קטין שנפגע בחקירה.
זבולון אורלב: את רוצה להגיש את התמונה שלו, לצלם אותו, את הפגיעה?
מירב ישראלי: היא אפילו לא יכולה לבקש ממנו לצלם את עצמו, כי גם צילום עצמי הוא אסור.
יצחק קדמן: במקום להתלונן באופן כללי, היא רוצה לצלם---
זבולון אורלב: תבקשי מההורה.
מירב ישראלי: קודם כל, צילום עצמי צריך להיכנס לחריג.
מירב ישראלי: הכוונה היא שעל ידיו או על ידי הורהו.
מירב ישראלי: אם הוא קטן, אז ההורה יצלם, אם הוא יותר גדול, הוא יכול לצלם את עצמו.
מירב ישראלי: צילום עצמי צריך להיות.
מירב ישראלי: בטח שאם ההורה יכול לצלם אותו, הוא יכול לצלם את עצמי.
מירב ישראלי: זאת אומרת, צילום עצמי בוודאי צריך להיכנס לחריגים, זאת נקודה אחת.
מירב ישראלי: עכשיו, את אומרת, ואני חושבת שזה מתקשר להערה של גב' יפעת רווה, שיש מצבים בהם ההורה לא נמצא במקום, או האחראי לא נמצא במקום, עדיין יש חשיבות לתיעוד העבירה, או תוצאות העבירה, וכאן יש איזה תחום שהוא לא ברור.
מירב ישראלי: זאת אומרת, לא רוצים להרחיב יותר מדי כדי שאחר כך העיתונאי לא יגיד שהוא גם בא לתעד את העבירה, מצד אחד, שזה הצד הקיצוני, ומצד שני יש איזה גופים באמצע שבוודאי, וזה יכול להיות גם אדם שנקלע במקרה למקום, למשל---
אביטל מולד: אני חושבת שיותר מהגופים, זה הצרכים, זאת אומרת לצרכים מסוימים, כמו למשל---
מירב ישראלי: אבל אז אנחנו פותחים את זה לפרשנויות.
נאדיה חילו: אני נותנת את ההערה האחרונה.
נאדיה חילו: יש לך הצעה, אני לא פותחת את זה עכשיו לדיון נוסף.
חיים אמיגה: כן, כמובן.
חיים אמיגה: על פניו זה נראה ששירות בתי הסוהר מכוסים בהגדרה הזאת, אבל יחד עם זאת אני רוצה להפגין זהירות כיוון שזה עלה רק עכשיו לדיון וזה לא הובא לידיעתנו לפני כן.
זבולון אורלב: ההצעה שלנו פשוטה מאוד – אנחנו נכתוב 'אחראי', והיושבת ראש רושמת לפניה שאם יש לכם הערות, אתם רשאים לחזור לקראת הקריאה השנייה והשלישית.
נאדיה חילו: אנחנו נצביע על זה עכשיו וכמו שאמרתי, כל הנושאים הנוספים שאם יהיה לכל גוף נוסף, אתם תביאו לנו את זה ואנחנו נדון בזה.
מירב ישראלי: עוד לא סגרנו רק לגבי גופי החקירה והסנגוריה.
מירב ישראלי: השאלה אם אנחנו רוצים להכניס אנשים נוספים, מעבר לצילום עצמי או אפוטרופוס או אחראי.
מירב ישראלי: גופי חקירה זה מוסכם, מעבר למשטרה?
מירב ישראלי: וזה רק צילום?
זבולון אורלב: מה זה גופי חקירה?
זבולון אורלב: אני לא יודע מה זה הביטוי המשפטי של גופי חקירה.
יפעת רווה: זה רשות חוקרת, זה יכול להיות למשל מח"ש.
זבולון אורלב: מח"ש לא יצלמו, אלה שרוצים להתלונן במח"ש.
יפעת רווה: מח"ש כן.
יפעת רווה: למשל יש טענה ששוטר פגע בקטין ומח"ש רוצים לצלם את הקטין, או שרוצים בשביל להביא למח"ש.
זבולון אורלב: אולי מח"ש לא רוצים, אולי הסנגוריה רוצה לצלם.
מירב ישראלי: גם מח"ש.
נאדיה חילו: יש הגדרה בחוק מי זה גופי חקירה?
נאדיה חילו: מוגדר?
מירב ישראלי: צריך לבדוק את זה, אני לא רוצה לשלוף.
נאדיה חילו: אני משאירה גם את זה, תבואו בהצעה, בדברי ההסבר.
זבולון אורלב: גברתי היושבת ראש.
נאדיה חילו: סליחה, אני נותנת את זכות המלה האחרונה למציע ואני סוגרת את הישיבה.
זבולון אורלב: אני רוצה לקחת מקודם את הביטוי שהשתמש בו דר' קדמן, אנחנו לא רוצים לשפוך כאן את התינוק עם המים המעופשים.
זבולון אורלב: כלומר אני לא רוצה שהחוק הזה יסקל אפשרות חקירה של פשעים ועבירות שונות שנעשו נגד קטינים ולכן כן צריכים לאפשר לגופי חקירה מוסמכים של מדינת ישראל, שאם לצורך ביצוע עבירות כאלה ואחרות, צריך לצלם את הקטין שתהיה אפשרות לצלם את הדבר הזה, ולכן תעשו שיעורי בית, משרד המשפטים, ותביאו הצעה לקראת קריאה שנייה ושלישית ואנחנו נציין את זה בדברי ההסבר.
נאדיה חילו: רק אני רוצה לציין בפני הגופים שרוצים לבוא בהערות, יש לי נטייה ורצון לסיים את זה אפילו בתקופה קצרה, להביא את זה לקריאה ראשונה ואז גם להגיע לשנייה ושלישית, כך שתנסו לעשות את העבודה שלכם מהר כדי להגיע לוועדה ולהריץ את זה אפילו לפני סיום המושב.
זבולון אורלב: להערכתי זה שבועיים-שלושה.
נאדיה חילו: לפני זה אני רוצה לעשות הצבעה.
נאדיה חילו: מצביעים – מי בעד?
זבולון אורלב: מי חבר הוועדה?
מירב ישראלי: אורי אריאל.
זבולון אורלב: אז אני אצביע במקומו.
נאדיה חילו: בעד 2, אין מתנגדים.
נאדיה חילו: אנחנו מעבירים את זה.
נאדיה חילו: הצבעה 2 בעד, אין מתנגדים, אין נמנעים.
זבולון אורלב: בשם המציעים, אני רוצה לברך את יושבת הראש ואת היועצת המשפטית ואת מנהלת הוועדה.
זבולון אורלב: בזכותכם, תודה רבה.
מיכאל מלכיאור: אני מקווה שאנחנו לקראת סיום הדיון בחוק הפיקוח על מסגרות לפעוטות.
מיכאל מלכיאור: לא נצביע היום אבל אני מקווה שנוכל להצביע בשבוע הבא.
מיכאל מלכיאור: החדשות הטובות הן שעבדנו במשך החודשים האלו די בעקביות ואינטנסיביות בגלל הישיבה הקודמת כאשר הייתה כאן דרישה שמצאנו אותה מוצדקת, אבל לא ידענו אם אפשר להגיע אתה לחוף המבטחים.
מיכאל מלכיאור: הדיון המרכזי היה בנושא המבדקות, אם אתם זוכרים, והגענו להסכמה עם האוצר שלא יהיו מבדקות.
מיכאל מלכיאור: גם שר התעשייה היה מאוד קונסטרוקטיבי בדיון ובהחלט הפעיל את מה שהוא יכול להפעיל.
זבולון אורלב: השר מסכים שלא יהיו מבדקות אלא יהיה פיקוח של המדינה?
מיכאל מלכיאור: זה דבר חשוב וראוי.
מיכאל מלכיאור: נציג האוצר לא כאן אבל הוא היה כאן עד לפני חמש דקות וישב בחדרי, וזה מאושר.
מיכאל מלכיאור: יחד עם זאת יש לנו ויכוח לגבי החלת החוק.
מיכאל מלכיאור: נושא ההדרגתיות עדיין במשא ומתן.
מיכאל מלכיאור: זאת אומרת, זה עדיין בוויכוח ביני לבין האוצר.
זבולון אורלב: מה פער הזמנים?
מיכאל מלכיאור: אני אומר את הדברים לא לפרוטוקול.
תמר אלמוג: לפי המתכונת שתיארת, זה אומר שנקבל תוספת תקנים?
מיכאל מלכיאור: תוספת תקנים, זה כל העניין.
מיכאל מלכיאור: כל שלב ידרוש עוד מספר תקנים.
משה גפני: יש לי כמה שאלות.
משה גפני: אני רוצה לדעת מה יהיה עם ילד אחד, זאת אומרת, הבת שלי מטפלת בילד אחד, היא לוקחת אותו אליה הביתה ואני רוצה לדעת מה יהיה אתה.
משה גפני: האם היא תצטרך לעבור הכשרה?
מיכאל מלכיאור: אם מדובר בילד אחד, החוק לא חל.
תמר אלמוג: החוק חל על משישה ילדים ומעלה.
משה גפני: ומה קורה במקרה של פחות משישה ילדים?
תמר אלמוג: במקרים של פחות משישה יש לנו כמעט 3,000 מטפלים במשפחתונים שהן עם סמל של משרד התעשייה ויש עליהן פיקוח מאוד מסודר.
משה גפני: שאלתי על פחות משישה ילדים.
תמר אלמוג: אנחנו מציעים שמי שייקח בתשלום טיפול בילד, יצטרך לעבור איזושהי הכשרה כדי שתהיה לו רשות לטפל בילד.
תמר אלמוג: הוא יעבור החייאה, עזרה ראשונה, קצת מושגים, אבל זה חוק אחר ולא החוק הזה.
משה גפני: איזה חוק אחר?
תמר אלמוג: עתידי, בעתיד.
משה גפני: אני מנסה לייצג את שלי יחימוביץ בוועדה אבל אני לא מצליח.
משה גפני: עד שישה ילדים, בין אחד לחמישה ילדים, יש אישה שהיא מטפלת בשני ילדים.
משה גפני: גם היא תצטרך?
תמר אלמוג: לא.
תמר אלמוג: זה לא בחוק הזה.
תמר אלמוג: החוק הזה חל במקרה של שישה ילדים ומעלה.
זבולון אורלב: זה לא בחוק הזה.
מיכאל מלכיאור: כן אמרת שאולי כדאי לכתוב בתוך החוק הזה.
תמר אלמוג: זאת אופציה.
מיכאל מלכיאור: שואל נכון חבר הכנסת גפני.
מירב ישראלי: הם אמרו שהם מתכוונים להביא חקיקה עתידית כדי להסדיר את כל המטריה.
מירב ישראלי: השאלה אם אנחנו מסדירים את המטריה, למה לחכות לחקיקה עתידית אם הם יודעים מה הם רוצים להכניס.
מירב ישראלי: אני שאלתי למה לחכות לחקיקה עתידית.
יובל אביעד: בישיבה הממשלתית עם כל נציגי הממשלה, כאשר החלטנו על המתווה הזה לאור ההתפתחויות האחרונות, אנחנו דווקא כן רוצים להזכיר את הדבר הזה אבל לא בחוק עצמו אלא בדברי ההסבר של החוק.
מירב ישראלי: אין דברי הסבר יותר.
יובל אביעד: אי אפשר לכתוב?
זבולון אורלב: אין דברי הסבר.
זבולון אורלב: במקום דברי הסבר, יש רק נאום של יושב-ראש הוועדה.
תמר אלמוג: אז זה לא יהיה בחוק הזה.
מירב ישראלי: אתם צריכים לעשות עוד חשיבה לגבי ההסדרה של זה?
תמר אלמוג: ברור.
משה גפני: אנחנו כל הזמן כאן בהתלבטות בין טובת הילד, כאשר באמת כמה שנחמיר יותר זה יהיה לטובת הילד, ומצד שני המדינה עומדת מהצד.
משה גפני: לו היית בא ואומר שאתה רוצה את טובת הילד ואתה עוזר למטפלות שמשתכרות שכר עלוב, הכל היה מסתדר, אבל המדינה עומדת מהצד ומחייבת.
מיכאל מלכיאור: האנשים לא ישלמו.
מיכאל מלכיאור: זה חלק מהעניין.
שולמית ביסמנובסקי: למעשה משרד התעשייה פטר את עצמו מהחוק הזה לגבי המשפחתונים של עצמו.
שולמית ביסמנובסקי: בעצם הוא עשה איזושהי הקלה עצמית ועכשיו כל מי שפרטי, ייכנס לחוק ומי שבמשרד התעשייה פטור.
תמר אלמוג: משפחתון פרטי עם חמישה ילדים הוא פטור בדיוק אותו הדבר.
שולמית ביסמנובסקי: אבל רוב המשפחתונים הם של משרד התעשייה.
שולמית ביסמנובסקי: הם לא יוכלו לעמוד בחוק הזה ולכן הם פטרו את עצמם מהחוק הזה.
יצחק קדמן: אם הדיון על הפרטים יהיה בישיבה הבאה, אני לא אכנס אליהם אלא לומר שלהערכתנו המספרים של תמר אלמוג לא מייצגים את המציאות.
יצחק קדמן: זה לא יכסה 50 אחוזים לפי מה שהיא אמרה כי יש יותר ילדים במסגרות, ובעיקר במסגרות שאף אחד לא יודע על קיומן כי הן לא חלק ממשרד התעשייה אלא אלה כל מיני דברים מאולתרים.
זבולון אורלב: מי יכול לדעת עליהם?
יצחק קדמן: למעשה אי אפשר לדעת.
תמר אלמוג: לפני חודש המשרד ערך סקר.