GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכאל מלכיאור: בואו נמשיך.
מירב ישראלי: אז החזרנו את השישה חודשים לרישא.
מירב ישראלי: עכשיו לגבי 3 בנוסח המקורי, ההגדרה של פעוט בעל עיכוב התפתחותי ניכר שזה בעצם 55DQ היתה בתוספת שאפשר היה לשנות אותה והרעיון מאחורי זה היה שזה בדיוק מה שדובר פה שיש כל מיני סוגים של מבחנים וזה יכול להשתנות ולכן רצו את זה את הנושא הזה של אופן הבדיקה להכניס לתוספת ולהפנות לתוספת שיכולה להשתנות באישור ועדה.
מירב ישראלי: אז השאלה אם רוצים לחזור למתכונת הזאת של הפנייה לתוספת שאפשר לשנות אותה.
אורן אסף: עמדת משרד הבריאות היא שמדובר בביילי וכאן
אורן אסף: באמת אם אנחנו נפתח פתח לכל מיני מבחנים כאן באמת תהיה פרצה שיוכלו להיכנס ילדים.
מירב ישראלי: הפתח הוא שהשר באישור ועדת העבודה והרווחה של הכנסת יוכל לשנות את המבחן.
מירב ישראלי: זה פתח שבעייתי מבחינתך?
אורן אסף: לא נראה לי שזה ייפתח.
מירב ישראלי: אין לי בעיה.
מירב ישראלי: אתם תגידו מקצועית מה יותר נכון.
אורן אסף: המחסום האמיתי בפני אני לא יודע מה, אבל הצפה של ילדים לא מתאימים זה לקבוע את ביילי ולקבוע אותו נחרצות.
אורן אסף: זה המחסום.
מירב ישראלי: בואו נעבוד על הניסוח.
מירב ישראלי: כתוב כרגע ככה.
מירב ישראלי: מכון מוכר להתפתחות הילד קבע על סמך אבחון פסיכולוגי כי ממוצע תפקודו הכללי הינו ברמה של 55DQ ומטה.
ולרי זילכה: זה בדיוק הדיון שיבוא בסעיף 2א' ששר הבריאות הוא זה שצריך להגדיר איזה הוא מכון מוכר ובהתאם לזה יוכל שר הבריאות להגיד, מכון מוכר הוא מי שעושה DQ לפי ביילי.
ולרי זילכה: או מה שהוא יחליט.
אורן אסף: לא.
אורן אסף: צריך להגביל את זה לביילי ואז אנחנו מאוד מאוד מסודרים.
שושנה קמינסקי: אני לא חושבת שבהצעת חוק נכון לשים את שם המבחן.
שושנה קמינסקי: נכון לשים את המדד.
שושנה קמינסקי: והמדד הוא מדד של DQ55 ומטה.
שושנה קמינסקי: זה מספיק.
מירב ישראלי: בתוספת המקורית היה הגדרה לממוצע תפקוד כללי שנפלה פה שיכול להיות שכן צריך אותה.
מירב ישראלי: היא אומרת כך, ממוצע תפקוד כללי, הממוצע המשוקלל של תפקוד הפעוט בכל תחומי ההתפתחות כלהלן: התחום המוטורי, התחום התקשורתי, התחום הקוגניטיבי, התחום החברתי, והתחום הרגשי הסתגלותי.
ליאורה ברק: נכון ולכן צריך את הביילי.
ליאורה ברק: זה כרגע המבחן היחיד.
מירב ישראלי: אז אולי נוסיף את ההגדרה הזאת וגם בלי להגיד ביילי.
מירב ישראלי: אני בעצם חוזרת לתוספת שהיתה במקור.
טליה אגמון: מירב, זה לא ברור לי אם כן.
טליה אגמון: באיזה אופן זה ינוסח?
מירב ישראלי: אני אגיד עכשיו בדיוק.
מירב ישראלי: 3 ינוסח ככה.
מירב ישראלי: מכון מוכר להתפתחות הילד קבע כי הפעוט הינו בעל עיכוב התפתחותי ניכר כהגדרתו בתוספת.
מירב ישראלי: ואז התוספת תגיד פעוט עם עיכוב התפתחותי ניכר, פעוט שאובחן כמי שממוצע תפקודו הכללי ברמה של 55DQ ומטה.
מירב ישראלי: אז זה 3.
מירב ישראלי: עכשיו 4.
מירב ישראלי: השירות לעיוור במשרד הרווחה קבע שהוא עיוור או לקוי ראייה קשה.
מירב ישראלי: עכשיו יש לי הערה כללית בנושא של הגורמים שקובעים את הזכאות.
מירב ישראלי: בעיקרון אנחנו בדרך כלל לא קובעים תפקיד ספציפי, כי תפקיד ספציפי אני לא מקבעת אותו בחקיקה.
מירב ישראלי: היום יש מנהל אגף זה , מחר יהיה מנהל מחלקה כזה, זה לא מקובע בחקיקה.
שלמה אליישר: השירות לעיוור באגף השיקום הוא הגוף הסטטוטורי במדינת ישראל.
מירב ישראלי: אז לכן אני אומרת את זה כהערה מקדימה ל-4,5,6,7.
מירב ישראלי: אם יש מישהו שהוא גורם סטטוטורי שהוא מוגדר לי בחוק אז אני מפנה לחוק.
אורן אסף: אולי מוגדר בתקנות הבאות בחוק.
מירב ישראלי: אוקיי בחוק יש הסמכה או משהו.
אורן אסף: אפשר אולי להכניס את שר הרווחה או שר הבריאות או מי מטעמם.
מירב ישראלי: בדרך כלל אנחנו כותבים שהשר הוא המנהל הכללי או מי שהסמיכו לכך ואז הם יכולים אם ישתנה משהו מינהלי במשרד זה מה שאנחנו אומרים.
מירב ישראלי: במקרים נדירים אנחנו כן מזכירים ראש אגף מסוים כי באמת זה רלוונטי.
מירב ישראלי: אז שר הרווחה או מי שהוא הסמיך לכך קבע שהוא עיוור או לקוי ראייה קשה.
מירב ישראלי: ברווחה יש התייחסות ללקויי שמיעה?
מירב ישראלי: איך היום בפיילוט זה עובד?
מירב ישראלי: מי מכיר בזה?
מירב ישראלי: אם אתם עכשיו צריכים להפעיל את זה אז צריך למצוא את המנגנון הנכון.
שלמה אליישר: למעשה אגף השיקום במשרד הרווחה קובע באמצעות על פי הסכם בין הממשלה, האוצר וארגוני החרשים זכאות לשירותי תמיכה בתקשורת.
אדי וייס: זה לצורך מתן שירותי רווחה מסוימים.
אדי וייס: זה לא בהתאם לחוק כלשהו.
אדי וייס: זה לא מעוגן.
מירב ישראלי: ובפיילוט מה עשיתם?
שלמה אליישר: בפיילוט אנחנו דיברנו על אנשים שיש להם לקוי דו צדדי.
מירב ישראלי: מי קבע את הזכאות שלהם לצורך הפיילוט?
אורן אסף: אני אמור הייתי לקבוע אבל אף שאלה כזאת לא הגיעה אליי.
מירב ישראלי: אז אף ילד לקוי שמיעה לא נכנס לפיילוט.
אורן אסף: לא הגיע מ-1 בינואר.
אורן אסף: ד"ר וייל היתה לפני.
שלמה אליישר: המכונים להתפתחות הילד מפנים ילדים למכונים האודיולגים.
מיכאל מלכיאור: אני מציע שניצמד למשרד הבריאות והם כבר יקבעו.
מיכאל מלכיאור: אם היה שיתוף פעולה של האוצר של הממשלה אז היינו מתחשבים בדעה הזו על לקויי שמיעה.
מיכאל מלכיאור: אבל עכשיו אין לי שום סיבה להתחשב בזה.
מיכאל מלכיאור: נעביר את זה כמות שהוא.
מירב ישראלי: המכון האודיולוגי או רופא אף אוזן גרון בודאי שאם אני כותבת שר הבריאות או מי שהוא הסמיך לכך קבע שהוא לקוי שמיעה בודאי שאתה לא תבדוק אותו אישית אלא אתה תקבל את הבדיקות של מישהו שעשה את הבדיקות המקצועיות ותקבע שהבדיקות נכונות.
מירב ישראלי: אבל עדיין זה שהוא לקוי שמיעה עדיין לא אומר שהוא זקוק למעון יום שיקומי.
מירב ישראלי: צריך משהו נוסף.
מיכאל מלכיאור: אם יותר טוב שנכתוב כבד שמיעה ולא לקוי שמיעה.
ולרי זילכה: בקריטריונים של הגדרות כבד שמיעה זה פחות מאשר לקוי שמיעה.
ולרי זילכה: לקות אומר שיש חרשות.
אורן אסף: לכן חשוב לי חוות דעת של רופא אף אוזן גרון.
אורן אסף: כי אם רופא אף אוזן גרון יגיד אני שם לו כפתורים והבעיה עוברת בעוד יומיים אני לא צריך מעון יום שיקומי.
אורן אסף: לכן אני צריך חוץ מהמכון האודיולוגי גם את הרופא אף אוזן גרון.
ולרי זילכה: יכול להיות שמה שצריך להוסיף בסעיפים האלה זה שצריך פה בתוספת לבעיית שמיעה או עיוורון צריך להיות יחד עם עיכוב התפתחותי ניכר כי אין אחרת טעם למעון השיקומי.
שלמה אליישר: זה בדיוק מחזק את מה שנאמר כאן.
שלמה אליישר: כלומר המוסד לביטוח לאומי למעשה מעניק גמלת ילד נכה לילד שיש לו ירידה דו צדדית של 40 דציבלים ומעלה אבל לא כל ילד שיש לו ירידה של 40 דציבלים זקוק למעון יום שיקומי.
מיכאל מלכיאור: אבל לפני כן שמענו שכל מי שיש לו ירידה כזאת בשמיעה הוא זקוק לשיקום.
אורן אסף: לכן אמרתי את התנאי הזה של רופא אף אוזן גרון.
שלמה אליישר: כולנו רוצים לתת את מה שהילדים זקוקים להם אבל סתם להכניס לילדים למעון שיקומי שלא זקוקים לזה פשוט חבל.
שלמה אליישר: אני לא מדבר על הכסף חבל על הילדים.
ולרי זילכה: ד"ר אליישר נכנסו 25 ילדים בפיילוט עם לקות חושית שהם לא דרך ה-DQ אלא לקות חושית.
ולרי זילכה: אז נכנסו העיוורים ונכנסו כבדי השמיעה שהם לא תחת DQ55.
מיכאל מלכיאור: אפשר להוסיף שר הבריאות מי מטעמו הכיר בו כלקוי שמיעה והוא זקוק למעון שיקומי.
ולרי זילכה: זה מופיע ממילא ברישא.
ולרי זילכה: הרישא אומר הילד זקוק לטיפול.
מירב ישראלי: אז בואו נוסיף ברישא הזקוק לטיפול במעון שיקומי.
אדי וייס: אני מציע שפרופ' אור נוי, שנכתוב משהו דומה למה שכתבנו ב-6.
אדי וייס: שבגלל לקות השמיעה ובגלל מצבו נדרשת השמתו במעון יום שיקומי על פי הקביעה של שר הבריאות.
מיכאל מלכיאור: אוקיי.
מיכאל מלכיאור: קיבלנו את זה.
מיכאל מלכיאור: מה שכתוב בסוף 6 אנחנו מכניסים גם ב-4 וגם ב-5.
מיכאל מלכיאור: שנדרשת השמתו במעון יום שיקומי כדי למנוע פגיעה משמעותית בהתפתחותו.
מירב ישראלי: אוקיי 6.
מירב ישראלי: גם פה מנהל אגף שיקום במשרד הרווחה או מי שהסמיכו לכך וגם מנהל המחלקה להתפתחות הילד במשרד הבריאות או מי שהסמיכו לכך קבעו כי עקב מוגבלות הניכרת של הפעוט ועקב נסיבותיו המשפחתיות נדרשת השמתו במעון יום שיקומי כדי למנוע פגיעה משמעותית בהתפתחותו.
מיכאל מלכיאור: בדרך כלל בחקיקה אנחנו לא מכניסים תפקידים שעלולים להשתנות.
מיכאל מלכיאור: השרים.
מיכאל מלכיאור: השר יכול לתת למנכ"ל לפעול.
מירב ישראלי: בדרך כלל נותנים לשר.
מירב ישראלי: בהרבה חוקים במשרד הבריאות בגלל שהמנכ"ל הוא רופא ויש סמכויות מיוחדות שמה יש מעמד מיוחד.
מיכאל מלכיאור: עברנו על מאות חוקים ותמיד זה באותו נוסח.
מיכאל מלכיאור: השר או שמסמיך לכך זה ברור לכולם שזה לא השר יושב ועושה את זה.
מירב ישראלי: מבחינת הניסוח עקב מוגבלותו הניכרת ועקב נסיבותיו המשפחתיות.
מירב ישראלי: סעיף 7, מנהל המחלקה להתפתחות הילד זה מי ששר הבריאות הסמיך לכך קבע כי לפעוט בעיה נוירלוגית עם ביטוי מוטורי קשה.
מירב ישראלי: מה שנשאר אחרי שכל הנושא של האבחון וההשמה ירד ועבר נשאר בעצם הנושא של ההכרה במכון להתפתחות ילד.
מירב ישראלי: מה שהוצע פה זה ששר הבריאות רשאי בצו להכיר בגוף כמכון מוכר להתפתחות הילד.
מירב ישראלי: שר הבריאות יקבע את המבחנים שלפיהם ניתן יהיה להכיר במכון להתפתחות הילד כמכון מוכר.
שלמה אליישר: אני רוצה להגיד שאתה לא יכול לשים ילד בן חצי שנה עם ילד בן שנתיים וחצי.
שלמה אליישר: זה דורש הערכות של מעונות היום השיקומיים גם בציוד, גם במבנים.
אדי וייס: החלתם את זה מעבר לסיכום.
אדי וייס: ברגע שחצי שנה חל על כולם כולל 1 ו-2 זה שוני.
מירב ישראלי: יש עוד הוראה שנפלה ואני רוצה לשאול אם יש בה צורך.
מירב ישראלי: שזה הנושא מה שהיה 2י' בהצעה המקורית.
מירב ישראלי: אבחון של פעוט כפעוט עם עיכוב התפתחותי ניכר לעניין חוק זה יעשה על ידי מכון מוכר להתפתחות הילד באמצעות צוות רב מקצועי במכון לאחר ביצוע מבחן התפתחותי מלא.
מירב ישראלי: יש צורך בזה?
מיכאל מלכיאור: כמה ילדים להערכתך יכנסו למעון יום שיקומי?
שלמה אליישר: 350.
מיכאל מלכיאור: אני קצת כעסתי לפני כן.
מיכאל מלכיאור: זה לא דבר טוב לכעוס.
מיכאל מלכיאור: אבל אני עובד לפי הסכמים וזה קשה מאוד להגיע להסכם עם האוצר.
מיכאל מלכיאור: האוצר לא רוצה חוקים בכלל וודאי לא חוקים תקציביים וודאי לא חוקים שמחייבים אותם.
מיכאל מלכיאור: גם דברים שהם מוכנים לתת הם יתנו אבל הם תמיד יכולים לקחת.
מיכאל מלכיאור: תבוא שנה לא טובה אז לוקחים את זה.
מיכאל מלכיאור: לכן הם לא רוצים חקיקה.
מיכאל מלכיאור: זו המדיניות.
מיכאל מלכיאור: כשאני מגיע להסכמה עם האוצר שהם תומכים, שהממשלה תמכה בקריאה ראשונה, נתנו לנו הסכמה.
מיכאל מלכיאור: אתה לא יכול להגיד הסכמה בזה שנוריד את כל הסעיפים.
מיכאל מלכיאור: ולא יהיה שום דבר.
מיכאל מלכיאור: הרי זה מה שאמר פה האוצר.
מיכאל מלכיאור: אז הוא הלך והפר בצורה בוטה כל סיכום שהיה איתו.
מיכאל מלכיאור: הרי אי אפשר לעבוד ביחד.
מיכאל מלכיאור: אנחנו מערכת שאנחנו צריכים קצת להאמין אחד בשני אחרת המערכת לא עובדת.
מיכאל מלכיאור: לכן לא יכול להיות מצב כזה.
מיכאל מלכיאור: זה שבר שלטוני.
מיכאל מלכיאור: ואחר כך האוצר לא מבין למה הוא חוטף בגדול.
מיכאל מלכיאור: אני הייתי מוכן לבוא בכל הסעיפים כפי שהאוצר אמר בתחילת הישיבה.
מיכאל מלכיאור: משרד הרווחה ומשרד הבריאות.
מיכאל מלכיאור: ואז בשלב מסוים הגיעו האדונים מהאוצר שהם עושים מלאכתם נאמנה, אין לי שום דבר נגדם באופן אישי, הם הצליחו להסית אחד את השני לנקודה הזאת שהם אמרו אנחנו מסכימים לחוק אם מורידים 1,2,3,4,5,6,7.
מיכאל מלכיאור: אז זה מה שהם אמרו פה.
מיכאל מלכיאור: אני מוכן גם להרחיב.
מיכאל מלכיאור: בואו נעשה משהו טוב.
מיכאל מלכיאור: אנחנו יודעים של-300 הילדים האלו אנחנו יודעים שהם זקוקים למעון יום שיקומי.
מיכאל מלכיאור: וזה טוב להם.
מיכאל מלכיאור: זה יחסוך כסף.
מיכאל מלכיאור: אם מגיעים להסכמים אז אני וודאי מחויב להסכמים ואתם גם כן.
מיכאל מלכיאור: אבל לא מגיעים להסכמים אז נלך על דבר שהוא נכון וטוב.
מיכאל מלכיאור: ואז יכול להיות שהם ינצחו.
מיכאל מלכיאור: הרי ממילא ה-7 מיליון שקל הללו שהם נותנים ממילא הם יתנו.
מיכאל מלכיאור: יש התחייבות לעשות את זה.
מיכאל מלכיאור: אני מקווה שהם לא ינצחו, אני חושב שהכנסת תבין שפה אפשר לעשות משהו למען הילדים האלו ואנחנו נוכל להגיע להסכמה רחבה בכנסת ולא נצטרך להתחשב בזה.
מיכאל מלכיאור: וככה עשינו משהו לא בשביל 120 ילדים אלא בשביל 300 ילדים נוספים.
מיכאל מלכיאור: ככה אני מציע.
מיכאל מלכיאור: אולי האחראי באוצר יתעשת שמה במשך השבוע עד ההצבעה.
מירב ישראלי: האם יש אפשרות חלק מהדברים מיידית וחלק מהדברים מאוחר יותר או שאת כל ההסדר להכניס תוך חצי שנה?
אורן אסף: אני לא רואה את הסיבה לעיכוב כי זה מה שקורה היום בפועל.
אורן אסף: אנחנו בסך הכול כותבים את מה שקיים.
אורן אסף: רק שהתקציב מחושב אחרת.
מירב ישראלי: אז תוך שישה חודשים.
מירב ישראלי: מקובל.
מירב ישראלי: בשישה חודשים האלה נותר המצב הקיים.
מיכאל מלכיאור: העיקר החלטה של הממשלה.
מיכאל מלכיאור: הם צריכים לחזור לערער על ההחלטה.
מיכאל מלכיאור: יש החלטת ממשלה של תמיכה.
מיכאל מלכיאור: הם צריכים קודם לשנות את החלטת הממשלה.
מירב ישראלי: החלטת ועדת שרים להחלת רציפות.
מירב ישראלי: כתוב שמחליטים בשינוי להחלטת ממשלה לא להתנגד לבקשת הוועדה לקידום מעמד הילד בכנסת להחיל רציפות על הצעת חוק מעונות יום שיקומיים בכפוף לסיכום בין חבר הכנסת המציע לבין נציגי משרד האוצר והרווחה.
מיכאל מלכיאור: זה שינוי מהותי של החלטת הממשלה.
מיכאל מלכיאור: אני אטען את זה בפני שר המשפטים.
מיכאל מלכיאור: הממשלה תצטרך לדון בזה.
מיכאל מלכיאור: אין פה שום אפשרות להסביר את החלטת הממשלה לפי מה שאתם עשיתם פה.
מיכאל מלכיאור: בואו נצביע.
מיכאל מלכיאור: קודם על ההסתייגות.
מירב ישראלי: שזה לצמצם את השישה חודשים רק ל-3 ו-6.
מיכאל מלכיאור: זו הסתייגות שלי ואני מצביע נגד.
מיכאל מלכיאור: ועכשיו מצביע להצבעה לנוסח שגובש עם ההרחבה של החצי השנה הכללי.
מיכאל מלכיאור: אני מצביע בעד.
מיכאל מלכיאור: אין מצביעים נגד ואין נמנעים.
מיכאל מלכיאור: הצבעה בעד תיקון מס' 3 - רוב נגד – אין נמנעים- אין
מיכאל מלכיאור: צהריים טובים.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה להפריד בין שני נושאים שאנחנו צריכים לדון עליהם.
מיכאל מלכיאור: עדיין יש לנו זנבות לגבי החוק, כל מיני דברים שלא סיימנו וכמה זמן שזה יותר מתמשך יש יותר ויותר הסתייגויות שמגיעות מכל מיני כיוונים.
מיכאל מלכיאור: זה נושא אחד ואני מציע שנתחיל בזה וננסה לסגור כל מה שעוד לא סגור כדי שהחוק יהיה מוכן.
מיכאל מלכיאור: דבר שני, זאת הסתייגות עקרונית שהגיעה אלינו לישיבה הקודמת מארגוני הנשים, הארגונים החשובים של הנשים שכבר הרבה שנים עוסקים במלאכת הקודש של המעונות שלנו ואנחנו כבר בישיבה הקודמת דנו די בהרחבה בנושא הזה ואנחנו נצטרך גם פה להגיע להכרעה.
מיכאל מלכיאור: לפחות לי כמציע ואני מניח שזה נכון גם לגבי מציעים אחרים, אין לנו רצון לעשות דברים על אפם וחמתם של ארגוני הנשים בישראל, כי קודם כל זה לא נכון לעשות את זה וגם אנחנו בסך הכל רוצים לחזק את הטיפול בילדים ולא להחליש.
מיכאל מלכיאור: וזאת נקודת ההנחה.
מיכאל מלכיאור: יחד עם זאת אני גם מצפה מארגוני הנשים, כפי שדיברנו בכמה וכמה שיחות, לעמוד דווקא בחזית החוק הזה ויש לי תלונה שאני חושב שהיא מוצדקת, על זה שאנחנו מאות שעות עובדים על החוק הזה במשך כמה שנים, דיונים עם כל גורם אפשרי ושאתם הייתם מוזמנים לכל ישיבה וישיבה של הוועדה ואם היו דברים במשך הזמן אז וודאי שאתם יודעים שכמו בכל נושא שיש לכם אוזן קשבת ושהדבר הזה התעורר ממש בדיון כשעמדנו להצביע לקריאה שניה ושלישית של חוק כל כך מקיף וחיוני, זה לדעתי דבר לא הכי תקין.
מיכאל מלכיאור: אבל אחרי שזה נאמר זה נאמר ואין כל כך מה לעשות עם זה ואנחנו לא נלך יותר לעומק עם זה.
מיכאל מלכיאור: היו לי מספר שיחות עם תמי אלמוג וגם עם ד"ר קדמן וגם עם יושבת ראש נעמת שבישיבה הקודמת טליה ייצגה גם את ליאורה שלא היתה, אני מאוד רוצה להגיע לפתרון מוסכם, גם אם זה אומר שאנחנו נצטרך לדחות את ההצבעה היום, על אף הרצון וגם השעון הפוליטי שמכתיב התקדמות והצבעה.
מיכאל מלכיאור: אבל אני רוצה להגיע לדברים מוסכמים.
מיכאל מלכיאור: אני רק מבקש מכם שוב לא להלביש את כל הרעות שהפילו על המעונות במשך השנים האחרונות, שאני מבין שיש גם איזה שהוא איום של שביתה בדרך שלא קשורה לחוק הזה, אבל לפעמים בציבור דברים נתפסים כקשורים זה לזה ואני ממש מבקש בכל לשון של בקשה, אתם כמובן חופשיים לעשות איך שאתם חושבים שנכון, אבל לא להלביש את הרעות על החוק הזה שאני הבנתי מכולכם שאתם חושבים שזה חוק חיוני וחשוב.
מיכאל מלכיאור: אני לא חושב שהחוק יוכל לשאת גם הוצאות בגין כל מיני הוצאות שאתם בצדק מרגישות שלא קיבלתם על השנים האחרונות על כל מיני דברים שהיו, מה שקשור לחוק הזה אנחנו נדבר, אבל גם הוצאות על כל מיני רעות קשות שהפילו עליכם, אני מבקש לא לקשור את זה לחוק כפי שהוא היום.
קריאה: גם בלי החוק הם לא יקבלו את זה.
מיכאל מלכיאור: אני מקווה שכן ואני גם מוכן להילחם שכן, אבל אלו הבקשות.
מיכאל מלכיאור: יש כמה דברים חדשים על השולחן שגם ביצירתיות של ד"ר קדמן ובשיחות בינינו גיבשנו אותם.
מיכאל מלכיאור: זה שני דברים בסיסיים שאני חושב שהם משנים את המצב מקצה לקצה.
מיכאל מלכיאור: רעיון אחד זה לגבי הדרישות, דווקא לגבי המסגרות הגדולות והמסודרות, המסגרות שיש בכל זאת את הפיקוח הפנימי וכל מה שקשור לזה.
מיכאל מלכיאור: דווקא לגבי הדרישות הללו אנחנו רוצים, אני אומר את זה כהקדמה, כי אנחנו לא שם בדיוק עכשיו, אנחנו רוצים פחות או יותר לא לקחת את כל הדברים החשובים שיש בוועדה הממשלתית שישבה ושאנחנו חושבים שהגיעה למסקנות טובות ושלשם צריך ללכת, אבל במקום ללכת למיטב, ללכת לדבר שהוא פחות ושהוא משקף את המציאות שיש היום ולא המציאות האידיאלית שאנחנו רוצים לשם להגיע.
מיכאל מלכיאור: זאת הצעה אחת.
מיכאל מלכיאור: יש הצעה אחרת שזאת הצעה יותר יצירתית, שאני לא יכול על רגל אחת לדעת מה ההשלכות לגבי החוק של ההצעה הזאת, וזה להפוך את הסדר שהוצע, ללכת בכיוון הפוך ובמקום להתחיל לפקח על המסגרות הגדולות יותר של עשרים ילדים ומעלה, דווקא להתחיל במסגרות של שישה ילדים ומעלה, שזה דבר שהוא לגמרי הפוך ממה שדיברנו עד עכשיו.
מיכאל מלכיאור: אבל יש פה הרבה הגיון, כי אנחנו יודעים שהמסגרות הקטנות יותר שלא נוגעות לסדר של המעונות, ששם הבעייתיות יותר גדולה וההפקרות, אפשר להגיד, ואני אומר את זה בהסתייגות כי יש המון מסגרות מצויינות ומעולות, אבל שם עיקר התלונות ועיקר הבעייתיות בזה שאין שום פיקוח.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שראוי לבחון את הדבר הזה, זה כמובן ידחה בעוד שש שנים את כל ההשלכות לגבי המעונות שהם יותר גדולים לפי החוק הזה.
מיכאל מלכיאור: ההצעה שגובשה בממשלה היתה להתחיל עם מעונות של עשרים ומעלה, לרדת אחר כך ל-15, ל-10 ולשש.
מיכאל מלכיאור: זה היה הסדר.
מיכאל מלכיאור: עכשיו ד"ר קדמן מציע להפוך את הסדר, קודם לטפל במסגרות היותר קטנות ואחר כך להגיע בסופו של דבר למעונות היותר רחבים.
קריאה: המעונות שהם לא ציבוריים יהיו בלי פיקוח?
מיכאל מלכיאור: הגדולים שהם לא ציבוריים יהיו רק בשלב הסופי.
מיכאל מלכיאור: מה שכמובן בעייתי, אבל אני מעלה את זה.
מיכאל מלכיאור: זה הפרטיים לעומת הציבוריים.
משה גפני: זה לא הפרטיים מול הציבוריים, זה הקטנים והגדולים.
מיכאל מלכיאור: זה רעיון, אני חושב שראוי לשקול את זה, אם זה יכול לפתור, אם זה לא יכול לפתור שום דבר אז נשים את זה בצד.
משה גפני: אין פה אחד ליד השולחן שלא דואג לילדים, מבחינת חברי הכנסת, אני מוכן להצביע בעד החוק רק בתנאי שתתקבל הסתייגות שלי שהמדינה תשפה אותם.
משה גפני: אני מצביע בעד החוק עכשיו.
שלי יחימוביץ': יתרה מזה, שיהיה סעיף תקציבי, לא סתם תשפה אותם.
מיכאל מלכיאור: אני מציע שאנחנו נעבוד, נעשה את זה לפי הסדר של אלה שביקשו זכות דיבור ואז נחלק את זה לשניים, קודם נגמור עם כל הסעיפים שלא קשורים לענין הבסיסי, ואחר כך ננסה להגיע לפתרון.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה שנסגור את כל הזנבות שיש עוד למיניהם.
שלי יחימוביץ': אדוני היושב ראש, ראשית בואו נצא מנקודת מוצא שגם מציעי החוק וגם האנשים שיושבים כאן בוועדה וכל מי שיושב סביב השולחן גורלם של הילדים חשוב לו מאוד וגם כיוון שאנחנו לא צריכים מדי יום לעשות דירוג גורלו של מי חשוב לנו יותר, אנחנו יכולים גם שבו בזמן גורלם של הילדים יהיה חשוב לנו וגם גורלן של המטפלות שמטפלות בילדים וגם גורלם של ההורים.
שלי יחימוביץ': אנחנו לא צריכים כל יום לדרג מחדש מי חשוב לנו יתר, כולם חשובים לנו כמחוקקים.
שלי יחימוביץ': זאת נקודת המוצא ואני לא כופרת פה בחשיבות שמישהו מהיושבים סביב השולחן מייחס לכל אחת מהקבוצות האלה.
שלי יחימוביץ': אני רוצה להעיר משהו על הדברים שאמרת בתחילה, שאתה מרים גבה, תוהה, אולי קצת מותח ביקורת על כך שקולות ההתנגדות מתחילים להישמע רק עכשיו אחרי תקופה כל כך ארוכה של חקיקה.
שלי יחימוביץ': אני לא מחפשת אשמים אבל אני חושבת שהאשם הוא במחוקקים.
שלי יחימוביץ': אני חושבת שהצעת חוק כזאת לא יכולה להיכתב ולא יכולה להיות מונחת בלי שהמחוקקים באופן אקטיבי יקראו לכל היושבים כאן מסביב לשולחן ויכתבו ביחד איתם את הצעת החוק.
שלי יחימוביץ': לא להטיל את זה עליהם הר כגיגית ואז לחכות שכל אחד בזמנו החופשי פתאום יבין את עוצמת הנזק שנגרמת לו בגלל החוק.
שלי יחימוביץ': כלומר מלכתחילה אני חושבת שעצם תהליך החקיקה היה מאוד כפייתי ולא לקח בחשבון - - -
קריאה: את זה היה אפשר להגיד לפני שנה.
שלי יחימוביץ': אני אגיד מתי שאני רוצה.
קריאה: אנחנו כאן יושבים שנה ויותר, יש כאן דיונים מתמשכים - - -
קריאה: היא חברת כנסת, היא חייבת להגיד את מה שעל ליבה.
קריאה: יש מקום וזמן לטענות כאלה.
קריאה: זאת לא טענה סבירה אפילו.
קריאה: אם מישהו רצה להעיר כיושב ראש ועדת זכויות הילד - - -
שלי יחימוביץ': אני נורא מבקשת מהמשתתפים לא להגיד לי מה להגיד ומתי מותר לי להגיד ובאיזה מועד ואחרי איזה זמן.
שלי יחימוביץ': תודה רבה באמת, חוצפה כזאת.
שלי יחימוביץ': אולי גם תגיד לי באיזה שעה להתחיל לדבר בוועדה ומתי חלה התיישנות על חוק שמותר לי להתייחס אליו.
שלי יחימוביץ': אין גבול.
שלי יחימוביץ': לפחות אני כשאני נוהגת לחוקק חוקים שהם נוגעים לאוכלוסיות מאוד רחבות, אני נוהגת להושיב מסביב לשולחן את כל הגורמים שקשורים בדבר ולשמוע אותם לפני שהצעת החוק יוצאת לדרכה הפורמאלית.
שלי יחימוביץ': אני חושבת שהכשל כאן
שלי יחימוביץ': או השגגה נעשתה דווקא מצד המחוקקים ולא מצד כל הגופים האלה שבסופו של דבר ביומיום עליהם מוטלת המעמסה לקיים את החוק.
שלי יחימוביץ': יום יום ושעה שעה מבוקר עד ערב, זה אורח החיים שלהם ולגביהם החוק נוגע יותר מכל.
שלי יחימוביץ': אני אפילו לא אתייחס לדברים ספציפיים, זאת הצעת חוק שבכל פעם מגיעה אלי קבוצה ומתברר לי כמה הצעת החוק הזאת, למרות הכוונות הטובות בלי שום ספק, יושבים כאן אנשים שגורלם של הילדים הכי יקר לליבם, למרות הכוונות הטובות היא פוגענית ודורסנית כלפי אוכלוסיות מאוד גדולות.
שלי יחימוביץ': פעם אחת זה אלפי הגננות של המשפחתונים שמתברר שמרוב רצון טוב בסוף כל המעמסה הכספית נופלת על כתפיהן והן נשארות עם שכר של פחות משכר המינימום.
שלי יחימוביץ': אחר כך מתברר שקם כאן איזה יצור כלאיים מפלצתי של המבדקות, של הפרטת הרגולציה על המעונות.
מיכאל מלכיאור: אין הסכמה על המבדקות.
שלי יחימוביץ': נטרלנו את זה.
שלי יחימוביץ': כל פעם יש איזה עז אחרת שקופצת מהחוק הזה ומתברר שלמרות הכוונות, ועכשיו אנחנו גם מגלים, ואני כאן רוצה להיות לפה לנשים שיודעות לנמק את עצמן מספיק יפה גם בלעדי, אומרת טליה לבני ובצדק, אפשר להגיש הצעת חוק שכל המעונות יראו כמו ארמונות ומלונות חמישה כוכבים.
שלי יחימוביץ': אפשר.
שלי יחימוביץ': אבל מה לעשות שאין כיסוי תקציבי ליומרות האלה בחוק ואנחנו יודעים גם שלא יהיה בסיטואציה החברתית והכלכלית שקיימת היום.
שלי יחימוביץ': ואפשר להגיד שמעון שלא יהיו בו ג'קוזי לא יקבל היתר.
שלי יחימוביץ': אבל אנחנו חייבים להבין על מה אנחנו מדברים, הרי מה אנחנו נעשה, אנחנו נגיע למצב שהמעונות של ויצו ושל נעמת יעמדו בפני שוקת שבורה.
שלי יחימוביץ': כדי לעמוד בסטנדרטים שאנחנו נכפה עליהם הם יצטרכו לגבות מחיר מאוד גבוה מההורים, ואז הם יצטרכו לוותר על התו של משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ולהפוך למעון פרטי.
שלי יחימוביץ': אם הם לא יוכלו לעמוד בסטנדרטים שאנחנו נכפה עליהם יושתו עליהם קנסות מאוד כבדים והם יסגרו.
שלי יחימוביץ': ובאיזה אופן הילדים יצאו נשכרים מכך שלא יהיו להם מעונות.
קריאה: העשירים יעמדו בזה, זה בסדר.
שלי יחימוביץ': יפה.
שלי יחימוביץ': יהיה לנו רשת של מעונות בסטנדרט מאוד גבוה לפי כל התקנים, אבל עם תשלום של 3,500 שקלים בחודש במקום התשלומים שנהוגים היום.
שלי יחימוביץ': מה עשינו בזה.
שלי יחימוביץ': אני רוצה להגיד לכם יותר מזה, אמר כאן חבר הכנסת גפני שהוא מסכים לכל מילה בחוק אם יהיה סעיף תקציבי שיממן את החוק.
שלי יחימוביץ': אני רוצה להגיד לכם שגם מזה אני חוששת ואני רוצה להזכיר לכם מההיסטוריה הלא רחוקה שבמרץ 2007 במסיבת עיתונאים ברוב עם ראש הממשלה אולמרט ושר האוצר דאז הירשזון הודיעו על סיבסוד עמוק של המשפחתונים והמעונות בשיעור של 67 מליון שקלים בשנה למשך שלוש שנים.
שלי יחימוביץ': מסיבת עיתונאים, סעיף החלטת ממשלה שמתקצבת, לכאורה דבר שאנחנו היינו אמורים להגיד שאם הוא היה אז היינו מסכימים לחוק הזה.
שלי יחימוביץ': מה קרה, חמישה חודשים אחרי זה, בשקט, בקול ענות חלושה, באיזו ישיבת ממשלה עלומה, בשורה אחת הדבר הזה מתבטל.
שלי יחימוביץ': אותו תיקצוב שהיתה עליו מסיבת עיתונאים מתבטל.
שלי יחימוביץ': אז אני גם מתייחסת בסקפטיות רבה גם להתחייבויות כספיות של האוצר ולכן אני אומרת - - -
משה גפני: ההצעה שלי היא שהחוק יחול כשיהיה שיפוי תקציבי, לא יהיה אז אין חוק.
קריאה: אולי נעשה חוק שהכל יהיה בטוח, התקציב יהיה מוכן ואז נגיש את החוק.
משה גפני: אם זה כתוב בחוק אז החוק מותנה בזה.
שלי יחימוביץ': הכוונה היתה טובה, כולנו שותפים כאן למצע הערכי שמתוכו צמחה הצעת החוק הזאת, אנחנו צריכים באיזה שהוא שלב כמחוקקים להודות שמשהו כאן בבסיס הוחמץ ולהתחיל לדון על הצעת החוק הזאת קודם כל כמובן שיהיה לה כיסוי תקציבי ושנית בשיתוף עם כל הגורמים הרלוונטיים שעשויים להיפגע או גם יודעים יותר טוב מאיתנו מה טוב ומה לא טוב.
נאדיה חילו: אדוני היושב ראש, אני רוצה להתחיל קודם כל באמירה כללית ולהגיד ולהצדיע לכל ארגוני הנשים ולכל המסגרות שעושות עבודת קודש בניהול מערכות ורשתות של מעונות.
נאדיה חילו: הדבר לא פשוט, הדבר נעוץ בתשתית אידיאולוגית מסויימת ששנים אותן רשתות סופגות, גם בעבר וגם היום, ומסבסדים מה שלא אמור היה לסבסד.
נאדיה חילו: בעבר רשתות המעונות סיבסדו 5% וכל הזעקות שהיו ממש שלא בצדק, סיבסדו את המעונות, סיבסדו את משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, כדי לא להטיל את המעמסה ולהגדיל על שכמם של נשים עובדות.
נאדיה חילו: לא נשכח שזה נשים עובדות וגם לא נשכח שנשים עובדות הן לא מיליונריות, זה בדרך כלל כולנו יודעים על איזה ממוצע שכר אנחנו מדברים ועד היום ולמרות מאבקים צודקים למיניהם שאני גם הייתי שותפה לחלק מהמאבקים כשעבדתי בנעמת, אז במקום 5% עד כמה שאני יודעת 2.5%, כלומר גם היום במצב העכשווי בלי החוק הזה הרשתות וארגוני הנשים מסבסדים את משרד האוצר, את משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, את הממשלה, ב-2.5%.
נאדיה חילו: יכלו להגיד אנחנו לא יכולים, במקום 1,800 או 1,500 אנחנו לא מסבסדים, מעלים את השכר ל-2,000 או 2,000 ומשהו ואז התוצאה היתה שמאות נשים יפלטו וסוג הנשים שיפלטו זה לא תיאוריה, כולנו יודעים על איזה סוג של נשים בעצם הם הראשונים שהיו נפלטות.
נאדיה חילו: נכון הוא גם שהרגישות החברתית היום לנושא של המעונות והפיקוח והיו כמה מקרים, בואו לא נתעלם, היו כמה מקרים בשנה האחרונה שגם היו עילה אולי מאוד רצינית לשמירה על טובתם ושאותם מסגרות צריכים גם פיקוח וגם תנאים אחרים וכגודל הלחץ הציבורי גם בכיוון הזה שגם זירז והביא את התוכן של החוק שבעיקרון זה תוכן חיובי וצריך להגיד את זה ואני לא שמעתי בדיאלוג שלי גם עם כל מערכות הארגונים, גם עם טליה ועם אחרים, אף אחד לא אומר שזה לא חוק טוב, מבחינת תוכנו.
נאדיה חילו: מה שהם אומרים ובצדק, הם אומרים, אנחנו מוכנים לסטנדרט יותר גבוה, מי לא רוצה בבית שלו, באחריות שלו, באידיאולוגיה שלו שיהיה לו כלים יותר חיוביים, יותר איכותיים לנהל את המערכות שלו.
נאדיה חילו: מי לא רוצה לתת ומחוייבים שנים לכל אותם ילדים, תנאים יותר טובים בעלות פחות ולהתרחב.
נאדיה חילו: אני מכירה את זה לצערי, מקרה מאוד, אמנם אינדיבידואלי, אבל הוא גם מצביע על איזה מעון אפילו ביפו של נשים עובדות, משפחות במצוקה שאין אפשרות בגלל הדרישות לשפץ את זה, המעון הולך להיסגר ואין כסף לשפץ.
נאדיה חילו: תאר לך שמעלים את הסטנדרט כך שלא רק המעון הזה יפלט אלא חתך מאוד רציני של יותר מעונות שיפלטו, ישארו מבחוץ.