GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכאל מלכיאור: שאלתי אותך שאלה מאוד ברורה.
מיכאל מלכיאור: המתווה שהאוצר הציע, לא שאני---
דב בארי: אני עניתי.
מיכאל מלכיאור: לא ענית.
דב בארי: המתווה שאתה---
מיכאל מלכיאור: שהאוצר הציע.
זבולון אורלב: בתור מורה מוסמך אני קובע שלא ענית על השאלה.
זבולון אורלב: הוא שואל אותך, הצעתם מתווה, אתה עומד מאחוריו או לא עומד מאחוריו?
זבולון אורלב: התשובה היא או כן או לא, אין תשובה באמצע.
דב בארי: היושב ראש לפני מספר דקות הציע מתווה מדורג וזה לא המתווה שאני מכיר ואני לא נותן את התמיכה שלי למתווה שלי.
זבולון אורלב: ידידי, חובתך החוקית לתת לכנסת מידע בתום לב ולא לעשות תרגילים.
דב בארי: אין פה תרגילים.
זבולון אורלב: שואלים אותך שאלה, אתה חייב להשיב.
דב בארי: אני אמרתי, המתווה שאנחנו מוכנים ללכת עליו כרגע---
זבולון אורלב: לא זאת השאלה.
דב בארי: אני אמרתי.
זבולון אורלב: אתה מוכן להשיב לשאלה?
דב בארי: כן.
זבולון אורלב: היה מתווה מוסכם בין האוצר לבין---
מיכאל מלכיאור: לא, היה מתווה הצעה של האוצר שהיה פתיחה למשא ומתן.
זבולון אורלב: אני מקבל.
זבולון אורלב: היה מתווה מוצע על ידי האוצר.
זבולון אורלב: שאלת היושב ראש, ואני מצטרף לשאלה, האם האוצר עומד מאחורי אותה הצעה או שהוא שינה אותה?
דב בארי: האוצר שינה את הצעתו ואני כבר אמרתי את זה בפתח דבריי, אני לא יודע מה אנחת הרווחה פה---
מיכאל מלכיאור: לא, אתה אמרת שאתה מכבד תהליכי---
דב בארי: כבוד היושב ראש---
מיכאל מלכיאור: זה לא קרה באף תהליך חקיקה בכנסת שבאים כנקודת פתיחה למשא ומתן, מדגישים שזה כך וזו נקודת הפתיחה, ואחרי שעברנו את כל הדיונים פה, נקודת הפתיחה לא קיימת יותר.
מיכאל מלכיאור: אולי עושים את זה באיזה מקום בשוק במדינות דיקטטוריות, לא עושים את זה בשום תהליך תקין.
מיכאל מלכיאור: זו פשוט רודנות שלטונית שלא מקובלת ואני לא רוצה לשמוע אותך יותר בישיבה הזאת, תודה רבה.
מיכאל מלכיאור: שמענו.
טליה לבני: אני יושבת ראש נעמ"ת.
טליה לבני: נכון להיום אני גם יושבת ראש מועצת ארגוני נשים.
טליה לבני: אני אומרת את דבריי בשם כל הארגונים.
טליה לבני: קוראים לזה ארגוני נשים, אבל גם ארגוני גברים שמפעילים מעונות ילדים.
טליה לבני: אני אומרת את דבריי, דבר ראשון, בשם האמהות שרוצות לצאת לעבודה ורוצות שיהיה להן מקום עבור ילדיהן במעונות.
טליה לבני: אין בחוק, שאני מברכת עליו מבחינת הכוונה טובה, הכל בא להגן על הילדים, אבל אין בחוק הטלת חובה על המדינה לדאוג להימצאותן של מסגרות לגיל הרך.
טליה לבני: אין היום במדינת ישראל אף גורם שרואה את עצמו כאחראי לתת מענה.
טליה לבני: ארגוני הנשים, כאשר יש ביכולתם, בונים מעונות, משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה בשנה האחרונה פתאום יצא עם עזרה שאולי הוא מוציא 13 מעונות לבנייה בשיתוף עם גורמים שונים, לא ברור.
טליה לבני: אין מי שאחראי לקיומם, לבנייתם של מעונות, לתת מענה לצורך.
טליה לבני: אין מי שבמדינת ישראל לוקח על עצמו את האחריות ליישם את העלויות של מה שכתוב בחוק.
טליה לבני: מה שיקרה עם החוק הזה זה בדיוק כדברי הרב גפני.
טליה לבני: מסכימה עם כל דבר שאמרת.
טליה לבני: הפרטיים לא חייבים להיות בשוק הזה ואם תטיל עליהם עלויות של מאות אלפים, הם יסגרו וילכו הביתה.
טליה לבני: הם לא חייבים.
טליה לבני: חִייבת אותם, חופש העיסוק.
טליה לבני: הארגונים - יש להם מחויבות רעיונות לאמהות העובדות ולילדים, הם רוצים להיות שם, אבל המצב שלנו, מצד אחד מדי יום מטילים עלינו סטנדרטים חדשים, ואנחנו נמצאים במרוץ מתמיד לעמוד בסטנדרטים, העלויות עלינו, למרות שלפני מספר שנים שר התעשייה, המסחר והתעסוקה התחייב בפני הארגונים שהפעלת הסטנדרטים החדשים, שהסכמנו להם ואנחנו רוצים, אנחנו רוצים שיהיו חמש מטפלות על 3 ילדים, רוצים, אבל מי יממן?
טליה לבני: שר התעשייה, המסחר והתעסוקה אמר 'אני אממן תקציבית', הוא לא עמד בכך.
זבולון אורלב: בהצעת החוק יש סטנדרטים חדשים?
זבולון אורלב: את יכולה לתת לי דוגמה?
טליה לבני: בוודאי, כל מה שכתוב בהצעת החוק, השר, באישור ועדת העבודה והרווחה וכולי וכולי, אלו הסטנדרטים שאנחנו היום מתקשים לעמוד בהם.
זבולון אורלב: בואי נדייק.
זבולון אורלב: אני שאלתי האם יש בחוק, שחור על גבי לבן, סטנדרטים חדשים.
זבולון אורלב: את אומרת לי שמה שכתוב בחוק---
טליה לבני: כן, כל סעיף 4.
זבולון אורלב: ---שהשר, באישור ועדת העבודה והרווחה, יקבע את הסטנדרטים.
זבולון אורלב: אז קודם כל אני רוצה להגיד לך שאנחנו מיטיבים את מצבך, כי היום על פי ההסדר החוקי, הם יכולים לקבוע בלי ועדת העבודה והרווחה, ועל פי שעכשיו אנחנו עושים, אנחנו נותנים לכם אפילו הגנה, שהשר לא יכול לעשות במעונות כבתוך שלו, אלא הוא זקוק לאישור ועדת העבודה והרווחה, ואם הוא ירצה לשנות את הסטנדרטים, הוא יבוא לוועדת העבודה והרווחה ויצטרך לנהל שם דיון.
זבולון אורלב: אתם מיטיבים לכאורה את מצבכם.
טליה לבני: לא.
טליה לבני: היום, אם היא רוצה לבוא ולשנות את הסטנדרטים, היא צריכה אותי, עם כל הארגונים, שאני אסכים.
זבולון אורלב: למה, איפה זה כתוב?
מיכאל מלכיאור: עובדה שאת לא מסכימה.
טליה לבני: יש הסכם בינינו.
טליה לבני: על מנת שהיא תוכל לסבסד את ההורים, היום היא מבקשת ממני לחתום על הסכם, ומכח ההסכם שהיא רוצה לסבסד את ההורים, אני רוצה שהיא תסבסד אותם יותר, אני חתומה על הסכם.
טליה לבני: באופן תיאורטי, אני אומר 'לא רוצה לחתום על הסכם', אני רשאית לגבות כמה שאני רוצה, שהיא תסבסד את ההורים בדואר ישיר, לבנק.
זבולון אורלב: את טועה, לא יהיה לך רישיון.
טליה לבני: הסמל בא רק לארגונים.
טליה לבני: למה יש ארגונים פרטיים בלי סמל?
טליה לבני: זה המצב היום, כי הם לא רוצים להיות כפופים לצו הפיקוח על המחירים.
טליה לבני: אנחנו היום קושרים מספר נושאים.
טליה לבני: יש נושא שנקרא סבסוד המדינה את ההורים.
טליה לבני: בשם סבסוד המדינה את ההורים, הם מתקשרים עם הארגונים ואני מתחייבת לסמל ותקנים וכולי וכולי.
טליה לבני: ישבנו בוועדת הסטנדרטים, הסכמנו שיעלו את התנאים בתנאי שהמדינה תממן.
טליה לבני: גב' תמי אלמוג, אני מוכנה לספרינקלר בכל מטר מרובע בתקרה, תממני.
טליה לבני: אני לא מוכנה שתכניסי לי ספרינקלרים ואם לי אין כסף לממן ספרינקלרים, אותי ישימו בכלא שנה.
טליה לבני: לא מוכנה, אז מה אני אעשה?
טליה לבני: אני אסגור את המעון.
טליה לבני: כבר הייתי בסיפור, סגרתי 40 גנים, משום שלא יכולתי לעמוד בדרישות, בטרטור הזה, שהמדינה לא מסוגלת ל---
זבולון אורלב: כלומר, יש דרישה של הורים?
טליה לבני: יש דרישה עצומה.
טליה לבני: שלחתי הביתה, אני, השנה, 350---
זבולון אורלב: יש מחסור?
טליה לבני: אלפי ילדים נשלחים הביתה.
טליה לבני: יש מחסור.
טליה לבני: לכן בגלל שיש מחסור ההורים הולכים לפרטיים, ההורים הולכים למקומות לא ראויים.
טליה לבני: אי אפשר להשאיר את הצורך ולנסות לפתור ולומר 'כולם יהיו חייבים בסטנדרט של ה-OECD'.
זבולון אורלב: למה לאותם 40 מעונות לא החזרת את סמל המעון ותפעילי את זה כפרטי?
טליה לבני: לא, אני נתתי דוגמה של מעונות שאני סוגרת.
טליה לבני: אני אגיד לך מדוע.
טליה לבני: יש מעונות שפועלים 80 שנה, 80 שנה החינוך היה מעולה, ההורים אוהבים, המטפלות מסורות, כולם מרוצים.
טליה לבני: בא משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ואומר 'המטראז' לילד לא מספיק, תבני'.
טליה לבני: אין שטח.
טליה לבני: אין מקום.
טליה לבני: אני סוגרת.
טליה לבני: ההורים הולכים למקומות גרועים יותר, לא מסובסדים, או האמהות מחליטות לא לצאת לעבודה.
טליה לבני: לחוק הזה יש כוונות טובות, אבל אם הוא לא יתנה חובה של המדינה לענות לצורך, חובה של המדינה, על חשבונה, לממן את הפעלת הסטנדרטים, והפעלת הסטנדרטים קשור גם בכח אדם.
טליה לבני: .. אני מוכנה לסטנדרטים הגבוהים ביותר של השכלה, אבל אם המחיר בפיקוח מתקצב אותי לפי דרגה 4 או 5 של הדירוג המנהלי, הן לא מגיעות לשכר מינימום, אז על מה אנחנו מדברים?
טליה לבני: כמה דוקטורנטיות יהיו לי בשכר מינימום?
טליה לבני: אם אני רוצה סמל, אם אני רוצה מחיר מסובסד, אני גם לא רשאית להעלות את המחיר, ומה יקרה?
טליה לבני: הסטנדרטים האלה מחייבים מחיר כפול מהמחיר המוכר על ידי משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
טליה לבני: אם מדינת ישראל רוצה, ואני בעד, מדינות ה-OECD עשו את זה, הן באו ואמרו 'אנחנו מקימים מערכת גיל רך ציבורית במימון המדינה, נקבע נטל על ההורים'---
מיכאל מלכיאור: לא בכל ה-OECD.
טליה לבני: אני לא אומרת בכולן.
טליה לבני: הרב מלכיאור, מדינת ישראל היא במקום האחרון בין מדינות ה-OECD ועוד מדינות מבחינת רמת סבסוד הגיל הרך.
טליה לבני: אנחנו מדינה שרוצים גם לעודד ילודה, גם מתן שוויון, גם אנחנו רוצים שאמהות תעבודנה, משום שבמדינת ישראל שני מפרנסים זה התנאי היחידי לעלות מעל קו העוני.
טליה לבני: משפחות עם מפרנס אחד, למעלה מ-20% מהן מתחת לקו העוני, מבין המשפחות העניות, 2 מפרנסים, רק 5%.
טליה לבני: אתה לא יכול לבוא ולומר, מי אחראי?
טליה לבני: אני בעד סטנדרטים גבוהים, אני בעד שאמהות תלכנה בראש שקט לעבודה, אבל שהמדינה תתקצב ותבנה ותיתן מענה ותקבע את הסטנדרטים ומצדי כל חודש שיבדקו, ואם הגדרות שהיו טובות ברוחב כזה היום אינן טובות, כי מכון התקנים שינה, תחליפו, תעשו.
טליה לבני: אני, אם אני מקבלת מעון להפעלה ואני צריכה להשקיע בו מאות אלפים ואחרי כמה שנים הרשות גם לוקחת בחזרה את המעון, כי יש לה חֹסר בגנים, לקיומם של גני חובה היא מחויבת, אז היא גם לוקחת את המעון, המצב הקיים הוא בלתי אפשרי.
טליה לבני: לכן שני סעיפים חסרים פה בחוק.
טליה לבני: הסעיף הראשון, מי אחראי לבחינת הצורך ולבניית מעונות.
טליה לבני: תקצוב מלא לבניית מעונות במדינת ישראל.
זבולון אורלב: הסעיף הראשון לא קשור לחוק.
טליה לבני: הוא קשור, אני אגיד לך מדוע.
טליה לבני: חבר הכנסת אורלב, החוק הזה, אם הוא נכנס, האמהות תישארנה בבית.
זבולון אורלב: אמרת שיש שני סעיפים.
זבולון אורלב: הסעיף הראשון, לדעתי, לא קשור לחוק.
זבולון אורלב: מה הסעיף השני?
טליה לבני: למה?
טליה לבני: לא יהיו לך מעונות.
זבולון אורלב: החוק הזה לא נועד להבטיח מקומות לילדים.
מיכאל מלכיאור: תני לי להסביר לחבר הכנסת אורלב, מאחר ואנחנו ישבנו למעלה משעה, אז אני הבנתי מה הנקודה.
מיכאל מלכיאור: מה שגב' טליה לבני אומרת שעם הסטנדרטים האלה מה שיקרה זה שני דברים.
מיכאל מלכיאור: המעונות הרשמיים, שיש להם סמל היום ושבעצם תובעים אותם סטנדרטים, אין פה שום חידוש בסטנדרטים, אבל יש כרגע ויכוח---
טליה לבני: יש חידושים.
טליה לבני: ספרינקלרים.
מיכאל מלכיאור: לא כתוב שום ספרינקלר בשום חוק.
טליה לבני: יש, כתוב בפנים, אני אראה לך.
מיכאל מלכיאור: מה שגב' לבני אומרת, שהיא לא תוכל להפעיל מעונות בכלל.
מיכאל מלכיאור: ועוד יותר, גם המעונות הפרטיים שבוודאי שזה מצב שערורייתי מה שקורה היום בשוק הפרטי, אבל היא אומרת בכל זאת, מאחר והמדינה לא השקיעה בבנייה של מעונות, אז המדינה מכריחה את האמהות וגם האבות לשלוח את הילדים למעונות הפרטיים הלא ראויים היום.
מיכאל מלכיאור: המעונות הפרטיים הלא ראויים לא יהיו קיימים יותר בגלל הסטנדרטים פה.
מיכאל מלכיאור: זה אומר שכל האמהות תלכנה הביתה---
זבולון אורלב: ילכו לנעמ"ת.
טליה לבני: בנעמ"ת לא יהיה מקום.
מיכאל מלכיאור: בנעמ"ת לא יהיה והפרטיים לא יהיו ולכן ההיגיון הפנימי אומר שהמדינה מחויבת לבנות מעונות.
מיכאל מלכיאור: הגדרתי נכון?
טליה לבני: מאה אחוז.
טליה לבני: : אל תגידו הפרטיים הלא ראויים, בגלל שהפרטיים הם כן ראויים.
מיכאל מלכיאור: יש פרטיים ראויים ויש פרטיים לא ראויים.
זבולון אורלב: אני מסכים שצריך כזה חוק, אבל לא בחוק הזה.
זבולון אורלב: : זה מה שהיא אומרת, זו התוצאה.
טליה לבני: זה הסעיף בחוק הזה, אחרת אתה שופך את כל התינוקות עם המים, וגם את האמהות.
טליה לבני: הסעיף השני שהפעלת הסטנדרטים כאן תמומן על ידי המדינה וגם המבדקות.
טליה לבני: זאת אומרת---
תמר אלמוג: אין מבדקות.
טליה לבני: בדיקות.
טליה לבני: אני אגיד לך למה אני מתכוונת.
טליה לבני: הפיקוח.
טליה לבני: כאשר בא מכון התקנים לבדוק מתקן חצר, אני צריכה לשלם לו עבור הבדיקה הראשונית, עבור התיקון.
טליה לבני: : מה, באמת?
טליה לבני: כן.
טליה לבני: אני אגיד לך גם בדיוק כמה.
טליה לבני: : זה המצב כאן?
מיכאל מלכיאור: אבל זה המצב היום.
מיכאל מלכיאור: זה לא בא מן החוק.
טליה לבני: הרב גפני, זה מצב בלתי אפשרי.
טליה לבני: אני משלמת עבור הבדיקה הראשונה, אני משלמת עבור התיקון, אני משלמת---
זבולון אורלב: לא בגלל החוק.
טליה לבני: אני משלמת עבור הבדיקה החוזרת.
טליה לבני: עוברת שנה, שוב אותו דבר.
טליה לבני: : מי מגיע אלייך לבדיקה?
טליה לבני: אני חייבת להזמין מישהו שמוסמך על ידי מכון התקנים.
טליה לבני: באים ממשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה ואומרים לי--- : עובדי מדינה?
טליה לבני: כן, ואומרים לי 'אין לך מדבקה, שאת--- : אני שאלתי מי המפקחים שמגיעים בפועל.
טליה לבני: היום, ממשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
טליה לבני: : עובדי משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
טליה לבני: כן, בוודאי.
תמר אלמוג: מכון התקנים.
טליה לבני: אני אומרת ככה, כשאני מפעילה היום, כל הארגונים, אנחנו מפעילים רמות גבוהות, בעלויות עצומות, הן אינן מגיעות לסטנדרטים שאתם הולכים להכניס בחוק הזה.
טליה לבני: אתם הולכים בחוק להכניס סטנדרטים שהם ה-wishfool thinking של הארגונים, אבל מתוך אמונה שהמדינה תושיט יד ותממן את זה.
זבולון אורלב: האם את חושבת שעל פי המצב החוקי החדש המדינה תוכל לחייב אתכם בסטנדרטים וגם בהסכם של הסבסוד?
זבולון אורלב: הרי גם אחרי החוק, כדי שאתם תסכימו להיכנס להסדר הסבסוד יצטרך להיות הסכם בין---
טליה לבני: לא, היא לא תצטרך, אתם תשחררו אותה.
טליה לבני: פה הנקודה.
זבולון אורלב: אמרת מצוין.
זבולון אורלב: אם יש סעיף בחוק שאת חושבת שאנחנו עכשיו משחררים או נותנים יותר כח בסוגיה הזאת, תראי לי את הסעיף.
זבולון אורלב: בואי נדבר כרגע לא בסיסמאות, בסעיפים.
טליה לבני: בסעיף 4.
זבולון אורלב: מה כתוב בסעיף 4?
טליה לבני: השר יקבע.
טליה לבני: החוק הזה מעביר את העבודה עם הארגונים באמצעות סמל לעבודה עם רישיון לכל המשק.
טליה לבני: תיאורטית, כל מי שיהיה לו רישיון---
זבולון אורלב: גם היום, כל מי שיש לו סמל מעון.
טליה לבני: סמל המעון היום---
תמר אלמוג: פעם היו שלושה ארגונים עם סמל, היום יש לי 160 ארגונים עם סמל.
טליה לבני: משהו קרה פה במדינה, בשנים.
תמר אלמוג: משהו קרה בהרבה תחומים.
טליה לבני: היא עוברת למצב של רישיון.
טליה לבני: כל אדם עם רישיון יוכל לבוא ולומר לה---
זבולון אורלב: 'אני עומד בסטנדרטים, תני לי רישיון'.
זבולון אורלב: זה קיים היום, אני עומד בהסכם מעון, תני לי סמל מעון.
טליה לבני: 'תסבסדי את ההורים שמגיעים אלייך' והיא תסבסד.
זבולון אורלב: זה אותו דבר.
טליה לבני: היא לא תצטרך את הארגונים.
זבולון אורלב: זה אותו דבר גם היום.
זבולון אורלב: גם היום היא לא יכולה לסרב.
זבולון אורלב: אם בא מעון פרטי, או עמותה, ואומר 'אני עומד בסטנדרטים, תביאי לי סמל מעון', אסור לה לסרב, אחרת יהיה בג"צ.
זבולון אורלב: אין חוק שאומר שזו בלעדיות של הארגונים, לצערי.
זבולון אורלב: אני חושב שיותר טוב היה במסגרת ארגונים, כי אני מוקיר וחושב שזה דבר ראוי ולא לחינם קיבלתם פרס ישראל, אבל לצערי המצב החוקי הוא לא כזה.
זבולון אורלב: הטענה שלי כלפייך, או לא כלפייך, אלא הטענה כנגדך היא שהחוק איננו גורע ולו בסנטימטר את מצבך הגרוע היום.
זבולון אורלב: הוא לא גורע, למה?
זבולון אורלב: כיוון שגם אחרי החוק הזה זה יעבור לוועדת העבודה והרווחה והשר ישכנע את הוועדה להעלות את הסטנדרטים לשמים, הוא יכול לעשות את זה גם היום.
זבולון אורלב: מה תגידו לו? 'אם כך, אין הסכם, אז גם ככה לא יהיה הסכם'.
זבולון אורלב: תגידו לו, 'אדוני, תדע לך ש---
טליה לבני: אבל לא יהיה לי רישיון.
טליה לבני: אני אצטרך לסגור את המעון.
זבולון אורלב: אבל אותו דבר גם היום.
זבולון אורלב: השר יכול ולהגיד לך 'אני רוצה את הסטנדרטים האלה, מי שלא רוצה, לא מקבל מעון', נגמר ההסכם, מה הבעיה?
זבולון אורלב: היום הוא קשור איתך בהסכם, כי הסכמתם על סטנדרטים, מחר הוא יכול לא להסכים לסטנדרטים, להגיד 'רבותיי, אני רוצה להעלות את הסטנדרטים, אני רוצה עכשיו לכל שלושה ילדים מטפלת והמטפלת תהיה פרופסורית, לא יכולים לעמוד?
זבולון אורלב: להתראות'.
זבולון אורלב: מה מונע ממנו?
טליה לבני: אתה מונע ממנו.
זבולון אורלב: ובלי אישור ועדת העבודה והרווחה.
טליה לבני: אתה מונע ממנו, הכנסת.
טליה לבני: הציבוריוּת.
זבולון אורלב: עכשיו הכנסת תוכל למנוע את זה.
תמר אלמוג: חבר הכנסת אורלב, אתה אמרת שהיום לא יכולים לחייב בחוק.
תמר אלמוג: המשרד פרסם באתר האינטרנט מי רשאי לבקש סמל והיה כתוב ארגוני נשים, עמותה, מלכ"רים.
תמר אלמוג: מהחשב הכללי באוצר פנו אליי ואמרו לי לתקן מיידי, זה חוסר שוויון, צריך לשים גם עמותות וחברות בע"מ והכל.
תמר אלמוג: זה דבר שכפו עליי לעשות את זה.
תמר אלמוג: ומאז באמת כל שנה פונות אלינו עמותות חדשות ורוצות סמלים.
טליה לבני: אני רוצה שוב לומר, הסמל בא למען הפעלת מעון במחיר בפיקוח וסבסוד ההורים על ידי משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, נקודה.
זבולון אורלב: הסבסוד ניתן לארגונים?
טליה לבני: להורים.
טליה לבני: מועבר לארגונים.
זבולון אורלב: הכסף מועבר פיזית מהמדינה אל הארגונים.
זבולון אורלב: וזה במסגרת תמיכות?
תמר אלמוג: היום זה התגבש למתכונת של תמיכות, החל מ-1 בספטמבר.
תמר אלמוג: : זה לא תקצוב?
יובל אביעד: לא.
יובל אביעד: זה במתכונת של תמיכות.
יובל אביעד: : ומה היה לפני ה-1 ספטמבר?
יובל אביעד: זה היה בהנחיות מנהליות ולא היה לזה תוקף חוקי והיתה לנו הערה גם מהחשב הכללי.
טליה לבני: הם משגעים את ההורים ואותנו ביחד.
תמר אלמוג: טליה, מאוד חשוב לי--- : תמי, דקה.
תמר אלמוג: אבל שהיא תשמע את מה שעורכת דין יובל אביעד עונה, כי את חושבת שאני ממציאה דברים.
יובל אביעד: יש אפשרות גם בסעיף 3(א) להבחין מבחני תמיכות לצורך תמיכה כזאת או אחרת.
יובל אביעד: זה יהיה מהראשון לספטמבר והדרך הזאת יותר טובה מדרך של האופציה המנהלית, נדמה לי, כי היא מעוגנת על פי חוק.
יובל אביעד: אנחנו מחויבים לגבי החוק הזה להפעיל מבחני תמיכה שוויוניים לפי קריטריונים שוויוניים, זה בטח ידוע לאדוני איך זה עובד, לעבור דרך הנחיות היועץ המשפטי.
זבולון אורלב: אני אומר לך, שכוונתי בחקיקה הזאת היתה לשמור על בריאותם ושלומם של הילדים, אבל לא במחיר חשש אפילו, סביר או לא סביר, של הארגונים, שהם לדעתי המובילים והחלוצים בעניין הזה, של פגיעה כלכלית בהם.
זבולון אורלב: השאלה כרגע איך מרבעים את המעגל, שמצד אחד אנחנו רוצים להגדיל סטנדרטים ואני בעד, ומצד שני, לא מטילים עליהם עומס כספי מעבר לקיים היום.
זבולון אורלב: אם משלמים היום בשביל בדיקות, החוק הזה לא יפטור, הוא לא ייטיב מצב.
זבולון אורלב: את באה ואומרת שהוא מרע את המצב.
זבולון אורלב: אנחנו רוצים לא להרע את המצב.
טליה לבני: מרע.
זבולון אורלב: אמרתי, אני לא רוצה להרע.
זבולון אורלב: אני מניח שגם הרב מלכיאור לא בא להרע.
זבולון אורלב: אני מאמין שגם הרב גפני, הם לא רוצים להרע.
זבולון אורלב: לא זאת היתה מטרתנו.
זבולון אורלב: לכן צריכים למצוא פה נוסחה שאם השר מביא הצעות לשינוי סטנדרטים באופן שמטיל עול כספי על המבצעים, צריך לקיים דיון ולהגיע להסכמה באשר למקורות המימון, כדי שניתן יהיה להיטיב.
זבולון אורלב: אנחנו מכירים את הממשלה--- : הליבה של החוק---
טליה לבני: שהם ישאו בזה, שהם יעשו את זה, לא אני.
טליה לבני: שהם יממנו את הכל, הכל שהם יעשו.
טליה לבני: : יש הנחיות, גב' תמר אלמוג, פעם דיברו על זה שיכול להיות שעכשיו לא תוכלי להיות בדיון הזה.
טליה לבני: אני ממשיך את דבריו או את שאלתו של חבר הכנסת זבולון אורלב.
טליה לבני: הליבה של החוק, שזה היה הוויכוח המרכזי, אני לא מדבר על הכוונה והרעיון בחוק שזה נשאר כמובן, אבל הליבה של הוויכוח היה המבדקות.
טליה לבני: זה היה נושא הנושאים מבחינה טכנית.
טליה לבני: הרעיון נשאר, הכוונה ברורה, והמבדקות בסופו של דבר ירד בגלל אלף ואחד נושאים, לא נכנס לעניין הזה, לא חוזר על מה שהיה פה.
טליה לבני: יש למבדקות אלטרנטיבות שהאוצר לא רוצה אותן.
טליה לבני: הוא היה רוצה את המבדקות, אתה התעקשת בעקבות הדיונים שהתקיימו פה, אין את המבדקות, יש אלטרנטיבות.
טליה לבני: אם מישהו חושב שלא יוטל עול כספי נוסף בחוק הזה על הארגונים, פשוט חוטא לאמת.
טליה לבני: הרי מישהו יצטרך לממן את זה.
טליה לבני: האוצר לא.
טליה לבני: המבדקות לא.
טליה לבני: נשאר הפיקוח, שצריך להביא אנשים.
טליה לבני: הרי יש חוק עכשיו, בניגוד למה שהיה קודם.
זבולון אורלב: יכול להיות שההורים.
זבולון אורלב: : ההורים.
זבולון אורלב: אז בואו נחליט, נכתוב בחוק שההורים יממנו.
זבולון אורלב: אמרת יפה מאוד, המשוואה זה לא רק ארגונים ואוצר.
זבולון אורלב: : לא, זה ברור.
זבולון אורלב: יש לי עוד פתרונות, אפשר לאסוף תרומות בבתי כנסת, יש כל מיני אלטרנטיבות איך עושים כסף.
זבולון אורלב: רק שנדע את האמת.
זבולון אורלב: האוצר התחיל בזה שהוא רצה מבדקות.
זבולון אורלב: כאן היה הלב של העניין, מפה היה הכסף.
זבולון אורלב: המבדקות, אנחנו יודעים מה התהליך, הורדנו את זה.
זבולון אורלב: נשאר הנושא של הפיקוח שמישהו יצטרך לממן אותו.
זבולון אורלב: ברגע שיש חוק, יש את כל התנאים שהם תנאים חשובים וטובים, אבל מישהו יממן את זה.
זבולון אורלב: המדינה עומדת כאן בוועדה פעם אחר פעם ואומרת 'אנחנו לא נממן'.
זבולון אורלב: אז מה?
זבולון אורלב: נטמון את הראש בחול?
זבולון אורלב: אז או שנאסוף כסף בבתי הכנסת, שזאת אלטרנטיבה אחת, או שנגבה כסף מההורים, או שהארגונים ייתנו את הכסף, א שיסגרו את המעונות.
זבולון אורלב: הממשלה עומדת מהצד על כל דבר בזמן האחרון באופן חמור.
זבולון אורלב: לא סתם.
נעמי לנגוס: אני רוצה להתחיל את דבריי מהמשפט שאמר חבר הכנסת אורלב.
נעמי לנגוס: מטרת החוק או הליבה של החוק זה הילד, ופה הילד הלך לאיבוד בתוך כל הצדדים הארגוניים.
נעמי לנגוס: אני יודעת שבלי כסף אי אפשר לחנך אותו, אבל יש לי רושם שאנחנו פה שכחנו את המטרה ותהיה פה בכייה לדורות.
נעמי לנגוס: תהיה מסגרת או לא תהיה מסגרת ובינתיים היום אנחנו עומדים בסוף שנת הלימודים, מה יהיה עם הילדים בספטמבר הבא?
מיכאל מלכיאור: אני מבטיח לך שאני מכניס את זה עוד שנייה, כי זה הלב.
שמוליק דוד: יש כאן דבר מאוד פשוט.
שמוליק דוד: אתם מגיעים שנה וחצי או שנתיים אחרי הזמן עם הדיון הזה.
שמוליק דוד: עכשיו אם אתם כבר מגיעים שנה וחצי או שנתיים אחרי הזמן, תביאו תחשיב כלכלי בידיים שלכם, תציגו כמה זה עולה, זה מיליון שקל, זה חמישה מיליון שקלים, זה 20 מיליון שקלים?
שמוליק דוד: תציגו גם כמה מעונות ייסגרו.
שמוליק דוד: מזהירים אותנו שיסגרו מעונות וישלחו ילדים הביתה.
שמוליק דוד: יש לזה מספרים, יש לזה נתונים, אפשר לחשב את זה?
שמוליק דוד: יש סטנדרטים, חוברת עבודה---
טליה לבני: למה אני צריכה?
טליה לבני: אתה צריך היית להביא.
שמוליק דוד: למה?
מיכאל מלכיאור: אני רוצה להציע, לפני שנשמע את הממשלה---
טליה לבני: בהוראות המעבר אני רואה שיש רעיון שעלינו זה יחול בכלל מיידית.
מיכאל מלכיאור: גב' לבני, את לא בזכות דיבור עכשיו.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה להגיד ככה: הדבר החשוב ביותר, המטרה המרכזית שלנו, ואנחנו לא נוותר על זה, אני לפחות לא אוותר על זה, אנחנו לא נאפשר למצב של ההפקרות שיש היום בשוק הזה ולמצב של הפקרות לגבי חלק גדול מהמעונות בישראל.
מיכאל מלכיאור: בכל יום יש סיפורים בעיתונים על עוד דברים שקורים בגלל היעדר פיקוח, היעדר פיקוח כללי וסיפורים קשים ביותר ואנחנו קיבלנו מאות ואלפי תלונות, אני עוסק בחוק הזה כבר חמש שנים ואנחנו לא נאפשר למצב הזה, כי התוצאה מדרישה שאת מביאה, גב' לבני, דרישה שאגב אני לגמרי מאחוריה ומוכן מיד אחרי זה גם להציע חוק בעניין הזה, אבל התוצאה מזה שאנחנו מחליטים פה שאת תמשיכי את כל המאבקים עם משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, וימשיכו להטיל עלייך בדיוק מה שמטילים עלייך היום, אבל את ה-150,000 ילדים שייהנו מהחוק הזה וכל האמהות שתוכלנה ללכת לעבודה ולדעת שיש פיקוח ויש הכשרה ויש השתלמויות לילדים...
מיכאל מלכיאור: נכון, מגבירים בכל הארצות של ה-OECD.
מיכאל מלכיאור: אני עקבתי אחרי אותם דיונים שהיו בארצות סקנדינביה לפני הרבה שנים ונכון, לאט לאט הגבירו ונתנו תנאים לילדים שלא נתנו לפני מאה שנה.
טליה לבני: מימנו.
מיכאל מלכיאור: לא, ברוב המדינות זה לא היה כך, אבל אני רוצה להציע את הדבר הבא ואני מקווה שזה יהיה מקובל על האוצר.
מיכאל מלכיאור: לא בטוח, על האוצר ודאי לא, אבל על החלק של הממשלה שבאמת רוצה בכל זאת בטובת הילדים וגם האמהות.
מיכאל מלכיאור: וזה ממילא העניין המוצהר של המשרד, רק שבפועל זה לא קורה וזה חלק מהבעיה שלנו.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה להציע שאנחנו נכניס לתוך החוק את המחויבות, מה שגם חבר הכנסת אורלב אמר וגם מה שדיברנו לפני כן, שלעומת המצב של היום, למסגרות שיש להן סמל היום, שהיו בכל התהליך גם של הסטנדרטים, ההוצאות הנוספות תהיינה על המדינה, לא על ההורים ולא על הארגון, כי הארגונים לא יעמדו בהן.
מיכאל מלכיאור: הארגונים יסגרו את המסגרות ולא יוכלו לעמוד בהן.
מיכאל מלכיאור: הנושא השני של החובה של המדינה לבנות מעונות לכלל ילדי ישראל, ועדיף אפילו שזה יהיה חינם.
מיכאל מלכיאור: הנושא הזה, אני מוכן לטפל בו ולעשות כל מאבק.
מיכאל מלכיאור: אנחנו עברנו מאבקים.
מיכאל מלכיאור: אני באמת חושב שאתם לא חשבתם בכלל שנעביר את החוק ושאנחנו מתכוונים ברצינות.
מיכאל מלכיאור: אני אומר לך, מודיע לך, גם בחוגים אחרים, ושישמעו את זה גם האוצר, אנחנו מתכוונים ועוד איך ברצינות ואנחנו גם מעבירים את כל החוקים שאנחנו רוצים להעביר, גם בניגוד לדעת הממשלה, אם צריך את זה.
מיכאל מלכיאור: או שלא, אבל בכל זאת עשינו לא מעט בשנתיים האלו, בחקיקה חברתית חינוכית חשובה ביותר.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה להציע לכם שההתחייבות הזאת, שממילא המשרד נתן, תיכנס כחלק מהחוק, כי אחרת זה יישאר שוב כהבטחה וכוונות טובות, ואולי לשר הנוכחי יש כוונות טובות, ואולי לשר הבא לא יהיו כוונות טובות, והארגונים באוויר.
מיכאל מלכיאור: ואנחנו לא רוצים לפגוע במי שהיום עושה את זה וגם נמצא בסטנדרטים טובים היום, גם אם יש עוד ויכוח על הספרינקלרים או משהו אחר, אז הוא נמצא בסטנדרטים טובים ועושה את העבודה המסורה הזאת.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה להציע שנכניס את זה בתוך החוק ולדעתי אנחנו פותרים את הבעיה המרכזית.
מיכאל מלכיאור: יש עוד בעיות שהועלו פה, שזה חלק מהראייה הכוללת של הצרכים של ילדים קטנים בישראל, ולדעתי אין מספיק חשיבה אסטרטגית אם אנחנו רוצים שיהיו ילדים בישראל.
מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים שיתחתנו במזל טוב ושיהיו ילדים, אבל לא נוכל להפיל על החוק הזה, עשינו את זה במשך כל הישיבות האלה, הפלנו את כל הרעות של החברה הישראלית על החוק המסכן הזה.
מיכאל מלכיאור: כמו שאנחנו לא רוצים להוריד את האמהות עם המים המלוכלכים, בואו לא נוריד גם את התינוקות פה עם המים המלוכלכים ושנשאיר את זה ברמה הזאת.
תמר אלמוג: ראשית, אני רוצה להבהיר לכל היושבים שכבר היום, בלי קשר לחקיקה החדשה, מוטלת חובה על המשרד לפקח על כל מי שמטפל משני פעוטות ומעלה, בתוקף חוק הפיקוח 1965, חוק הפיקוח על המעונות.
תמר אלמוג: זה שהמשרד בעבר ועד היום לא עשה כן לגבי כלל הילדים במדינה, זה קרה מסיבות שונות והוא התמקד בפיקוח על המסגרות הציבוריות, אלה בעלות הסמל, מכח אותה סובסידיה שניתנת להורים שבאים, כי מאחר שאם המדינה נותנת סובסידיה, היא צריכה גם לדאוג לכך שהילדים מגיעים למקום ראוי ובטוח.
תמר אלמוג: זה בלי קשר.
תמר אלמוג: גם אם לא יעבור החוק החדש, בכל רגע נתון.
תמר אלמוג: ..
תמר אלמוג: גם היתה דילמה בלשכה המשפטית אצלנו אם בכלל לא ללכת לחקיקה חדשה, אלא להתקין את התקנות לחוק הקיים.
מיכאל מלכיאור: שאגב לא צריכה איזה אישור של שום ועדה בכנסת.
תמר אלמוג: נכון, זה במסגרת החוק הקיים.
תמר אלמוג: וכנגד המשרד עומד ותלוי היום בג"צ דווידוביץ' על כך שהוא לא מפקח ולא מיישם את החוק זה.
תמר אלמוג: את זה שכולם יידעו.
תמר אלמוג: : את החלק הזה סיימת?
תמר אלמוג: בגלל שיש פה פרק שלם שלא מופיע בחוק ההוא.
תמר אלמוג: אני אמרתי שיכולנו, מתוקף החוק ההוא, להתחיל--- : הבנתי, הבנתי.
תמר אלמוג: אבל בחוק ההוא אין חלקים מהחוק הזה.
תמר אלמוג: אני מיד אכנס לחקיקה החדשה.
תמר אלמוג: דבר שני, אני חושבת שמשרד העבודה והרווחה לשעבר, והתעשייה היום, היה לו קשר הדוק ופורה עם ארגוני הנשים.
תמר אלמוג: הם היו באמת העוגן הרציני והמרכזי בהקמת מערך מעונות יום והמגמה הזאת נמשכת עד היום, גם עם הקודמים שלי לתפקיד וגם איתי והראייה לכך, אני חושבת, שכשהקמנו את ועדת הסטנדרטים, נציגים בכירים מארגוני הנשים ומהארגונים הגדולים, היו שותפים לוועדת הסטנדרטים וזו פעם ראשונה שבכלל ישבו אנשי מקצוע מהשורה הראשונה והגדירו מה צריך להיות במעון יום כדי שאפשר יהיה להגיד שהמעון הזה ראוי ונכון לטפל בתינוקות ובפעוטות.
תמר אלמוג: ובאמת היתה התייחסות לכל ההיבטים, הבטיחותיים, הפיזיים, כישורי העובדים.