GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מוריה בקשי: ישנן כמה נקודות שלא סגרנו בהם את הקצוות.
מוריה בקשי: אנחנו ישבנו ועבדנו מאוד קשה על פרק של הפיצויים הכספיים של ההתחייבות וכל כלי האכיפה, יש כמה נקודות לאורך הדברים שאציין.
זאב פיש: הגבנו, והגבנו בזמן.
משה גפני: לגבי מה?
זאב פיש: לגבי מה שתמר אלמוג כתבה ושאת עכשיו אומרת.
תמר אלמוג: זה ביני ובינך.
זאב פיש: זה לא בינינו אנחנו מיצגים ויש לנו אחריות.
תמר אלמוג: אתה לא יכול להגיד דברים על השולחן ושהם לא מדויקים.
תמר אלמוג: וועדת הסטנדרטים עבדה בשיתוף תתי וועדות.
זאב פיש: הפרוגרמה אינה נכונה בכל מה שקשור למשרד הבריאות.
זאב פיש: אנחנו בעלי המקצוע ואנחנו אומרים את זה, יש כאן סכנה ואת צריכה להבין את זה, את יכולה לדבר בנושא המשרד לתעשיה, מסחר ותעסוקה, בנושא הבריאות את לא מבינה.
תמר אלמוג: אני מבקשת לומר שאני לא קבעתי את הפרוגרמה, את הפרוגרמה רשמה וקבעה וועדת מומחים שהיה בה נציג שלך.
זאב פיש: גם אני השתתפתי בה, והדברים שלנו לא הובנו ולא נכנסו, הפרוגרמה לקויה והיא אינה טובה.
תמר אלמוג: אחרי שהיה כבר הטיוטא של החוברת.
זאב פיש: גם משרד השיכון לא קיבל את זה.
זאב פיש: האדריכלית של משרד השיכון גם לא הבינה והיא בעלת מקצוע .
מיכאל מלכיאור: אני לא מבין, אם נפלה שם טעות או אי הבנה גם עם מי שרשם, אז תתקנו.
תמר אלמוג: ישבנו איתם כדי לתקן.
זאב פיש: לא, זה לא מתוקן.
זאב פיש: שלושת הנושאים שעליהם דיברתי הם נושאים כבדים.
מירב ישראלי: הצעת החוק הפיקוח על מסגרות לפעוטות, התש"ח 2008, 1.
מירב ישראלי: הגדרות בחוק זה – "בדיקת כשירות" –בדיקת עמידתו של מבקש רישיון או בעל רישיון, לפי העניין בתנאי כשירות.
מירב ישראלי: "בעלים של מסגרת לפעוטות" – מי שמקיים או מבקש לקיים מסגרת לפעוטות, שממנה יהיה זכאי להכנסות.
מירב ישראלי: "בעל תפקיד" – מי שמבצע בדיקות כשירות לפי חוק זה: "מבדקה מאושרת" – מבדקה שהממונה אישר לפי סעיף 10 לצורך ביצוע בדיקות כשירות; "הורשע" – בהגדרת הורשע כשניסחנו את החוק לקריאה ראשונה היתה פה הערה של משרד המשפטים ואמרנו שנדון על זה בקריאה שניה ושלישית, אני אקרא את ההגדרה.
מירב ישראלי: "הורשע" – לרבות נאשם שבית המשפט קבע כי ביצע את העבירה, או שבית המשפט מצא כי עשה את מעשה העבירה לפי סעיף 15(ב) לחוק בטיפול בחולי נפש, התשנ"א- 1991;
משה גפני: למה בכלל נכנסה ההגדרה הזו?
מירב ישראלי: בגלל שמי שהורשע בעבירות מסוימות לא יכול להיות בעל תפקיד במעון וגם במבדקה.
מוריה בקשי: זה מופיע בנהלים ובבעלים של המעון, ומופיע בסעיף 4 (4) לגבי העסקת עובדים שהורשעו בעבירה ובמבדקות.
מירב ישראלי: אין לנו קושי עם מי שבית המשפט מצא כי עשה את העבירה לפי סעיף 15(ב), לחוק בטיפול לחולי נפש.
מירב ישראלי: אלה אנשים שלא מורשעים בגלל המצב הנפשי שלהם ומבחינה זו הם מהווים סיכון וכדומה.
מירב ישראלי: לגבי אנשים של מה שנקרא אי הרשעה, שזה שבית המשפט קבע שביצע עבירה אבל הוא לא הרשיע אותו.
מירב ישראלי: בכל אופן נרשם מידע פלילי.
מירב ישראלי: ככלל על אנשים שבית המשפט שקבע לגביהם אי הרשעה הוא לא מועבר בדרך כלל לגופים אלא לגופים שמנויים בסעיף 13 של אותו חוק.
מירב ישראלי: אני בדקתי את הנושא הזה עם המחלקה הפלילית אצלנו, ככלל, הגישה אצלנו היא שבמקרים אלו בית המשפט בודק ולא קובע סתם את אי ההרשעה לכן לא נכון להעביר.
מירב ישראלי: יש פה שני דברים, יש תיקון אחד שבמהלך הדיון חייבים לתקן.
מירב ישראלי: כאשר מדובר בעברייני מין, יש לנו היום את החוק על הגנת הציבור מפני עברייני מין, בחוק הזה הגדרת מוסד כוללת את המעונות לפי חוק הפיקוח על המעונות, ובהחלט יש מקום לעשות תיקון ולהוסיף בהקשר הזה שם את החוק שלנו.
מוריה בקשי: בתוספת יש אלימות ועבירות מין.
מוריה בקשי: אני כן אומרת שנעשית היום בדיקה אצלנו במשרד לגבי מוסדות חינוך, ואני העברתי אליהם את עמדתי שהיא צריכה להיות באותו סטנדרט, אם יוחלט בכל זאת להעביר למנהל הכללי של משרד החינוך גם מידע על אי הרשעות על עבירות מסוימות מעבר לעבירות המין, זה צריך להיות אצלנו.
מוריה בקשי: כרגע זה לא נמצא ולכן הייתי מוציאה את זה, אני אבוא בכל זאת לדיון הבא עם משהו שתתקבל החלטה מערכתית אחרת, הייתי מוציאה את זה ומבצעת את התיקון של חוק הגנה על הציבור מפני עבירות מין, ששם זה יהיה רחב יותר.
מירב ישראלי: במקביל לזה זה יהיה.
מיכאל מלכיאור: אבל למה את מוציאה את זה ?
מוריה בקשי: אמרתי שבקבוצה של אנשים שבית המשפט קבע בבדיקה של אי הרשעה יש היום הגבלה מאוד גדולה על העברה של המידע הזה, גם לגופים שזכאים לקבל, זאת הגבלה מאוד חמורה, ובדרך כלל הם נמצאים בפיקוח קצין מבחן.
משה גפני: היה דיון לגבי חוק ההתנתקות בנוגע למחיקה מרישום פלילי.
משה גפני: אי ההרשעה בבית המשפט שהמידע על העבירה אינו מועבר, אלא רק לגופים מאוד מצומצמים, אז אי ההרשעה בבתי משפט יוכלו להעביר את זה לקבוצת נטו, ופה הם יצטרכו להעביר את המידע הזה גם למשרד התעשיה, מסחר ותעסוקה, וגם למשרד הבריאות.
משה גפני: רק תעשיה, מסחר ותעסוקה לא קיבל את זה עד היום.
מוריה בקשי: נכון.
מיכאל מלכיאור: השאלה אם אתה רוצה להגן על הילדים או להגן עליהם?
מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים להגן על הילד, יש אדם אחד במשרד לתעשיה, מסחר ותעסוקה שמקבל את המידע הזה?
משה גפני: ביקשתי לדעת על איזה עבירות, אבל אם יש עבירה שהוא לא עמד לפני 5 שנים בתנאי בטיחות?
מיכאל מלכיאור: זה לא סוג כזה בכלל.
משה גפני: חוץ מעבירות מין ועבירות אלימות ישנה תוספת?
מוריה בקשי: ספציפית, עבירות בקטינים.
יצחק קדמן: אני מבין את החשש שהובע פה אבלצריך לזכור את המהות.
יצחק קדמן: נניח שיש בעל מעון, שהיכה את אשתו מכות רצח, השאלה האם אני רוצה שאיש כזה ינהל משפחתון לילדים.
מיכאל מלכיאור: גם אם היא המנהלת, אז גם אשתו לא יכולה לנהל את המעון .
יצחק קדמי: לפעמים יש לבית המשפט סיבות לא להרשיע.
יצחק קדמי: כאשר מסתבר שהאיש חולה סרטן, יש כל מיני סיבות אחרות אנושיות שבית המשפט מתחייב ואומר, קבעתי שהאיש ביצע את העבירה, אני נותן שירות לטובת הציבור, והוא יהיה בפיקוח.
יצחק קדמי: אך אני עדיין לא רוצה שאיש כזה יעסוק בתפקיד הזה.
יצחק קדמי: ולכן לגופו של עניין לא יהיה נכון לפטור את האנשים האלה.
יצחק קדמי: את מעלה שאלה איך גורמים לכך שמשהו שלא צריך להיות מפוזר לכל העולם, גם היום זה מפוזר לכל העולם, כל חוקר פרטי יש לו מכאן ועד להודעה חדשה את פרטי המרשם, המשטרה מעבירה את זה למי שהיא רוצה, אפילו לכנסת, כי כאשר רוצים לעשות בדיקה לצורך אישור קבוע להגיע לפה, זה עובר לשירותים לביטחון כללי, ויש להם את זה, אז זה ממילא עובר לכל.
יצחק קדמי: אבל אני אומר שוב לגופו של עניין שצריך למצוא דרך לגבי אנשים שאנחנו יודעים שהם ביצעו את העבירה, כי בית המשפט קבע שהם לא יוכלו להכנס לתפקיד כזה.
יצחק קדמי: את רוצה שאיש כזה ינהל מבדקה ויפקח?
יצחק קדמי: אני לא הייתי רוצה.
מיכאל מלכיאור: מה שנקבע לגבי מערכת החינוך זה קל וחומר לגבי המסגרת הזאת.
מיכאל מלכיאור: כי פה מדובר בילדים קטנים.
מיכאל מלכיאור: ילדים יותר גדולים יכולים לפחות לדבר ולדווח וכדומה.
מיכאל מלכיאור: עדיין לא נקבע לגבי מערכת החינוך, אבל הגישה היא זאת ואנחנו תומכים בגישה הזאת.
איילת ששון: יש כאן את רשימת העבירות, עבירות אלימות, עבירות זנות ותועבה, עבירות מין,עבירות נגד קטינים ונכים כולל נטישת קטינים, פגיעה בקטינים וחסרי ישע, תקיפת קטין והתעללות בקטין, אל הן ההגדרות.
מיכאל מלכיאור: זה מאוד מצומצם ואנחנו רוצים את זה פה.
מוריה בקשי: אבל בכל מקרה את התיקון לחוק.
מירב ישראלי: כתבתי.
מירב ישראלי: אני ממשיכה עם החוק: "ממונה" – מנהל האגף למעונות יום ומשפחתונים לגיל הרך במשרד התעשייה המסחר והתעסוקה;
משה גפני: מה המצב היום?
משה גפני: אתם נותנים רישיון למישהו שהורשע בעבירות מהסוג הזה?
יצחק קדמן: אין רישיון היום.
מירב ישראלי: אין היום תעודת יושר.
מיכאל מלכיאור: המצב היום הוא הפקרות מא' ועד ת'.
משה גפני: נדמה לי שאני מתחיל לתמוך בחוק, אבל אנחנו נצטרך להוריד את החששות שלהם.
מירב ישראלי: "מסגרת לפעוטות" –מקום המשמש או המיועד לשמש לשהות יומית של 4 פעוטות לפחות, הפועל 20 שעות בשבוע לפחות, למעט אחד מאלה: מסגרת לפעוטות שנועדה כולה לשמש מסגרת טיפולית לפעוטות בסיכון או לפעוטות עם מוגבלות, מסגרת לפעוטות המופעלת בבית חולים ונועדה כולה לשמש לפעוטות המאושפזים בו או במקום שהוא בית מגוריהם של כל הפעוטות.
נעמי לנגוס: למה הוציאו את המלה חינוכית ממסגרות, מה זה צריך להיות מסגרת לפעוטות?
נעמי לנגוס: גדר או מה?, אני מדברת על ההגדרה של מסגרת לפעוטות, למה לא מסגרת חינוכית לפעוטות?
נעמי לנגוס: בתחילת החוק שמיכאל מלכיאור הגיש היה חוק לרישוי ופיקוח על מסגרות לחינוכיות לפעוטות, במשך הזמן החינוכית נפלה בכלל.
מירב ישראלי: מזמן היא כבר ירדה, היא ירדה כבר באמצע הדיונים.
מיכאל מלכיאור: הסיבה שזה ירד כדי שלא יבואו להגיד כאן זה משרטף, זה לא חינוכי, זה שמרטף, לכן אנחנו פה מרחיבים, אף אחד וכל מסגרת שיש שם ארבעה ילדים עם 20 שעות זה המינימום, כל מי שעושה את זה כלול בחוק.
נעמי לנגוס: זה רק חוזר למה שאני אמרתי, לנושא של החינוך.
מיכאל מלכיאור: זה ישנו בחוק, מדברים כעת רק על ההגדרות.
נעמי לנגוס: אני מדברת על השם של החוק שהוא השתנה ברגע שהוא עבר לתעשיה, מסחר ותעסוקה.
נעמי לנגוס: כשהוא היה אצלך הוא היה חינוכית וכשהוא עבר לתעשיה, מסחר ותעסוקה הוא נהיה מסגרת.
מיכאל מלכיאור: נכון שההצעה המקורית היא שאני הצעתי שזה יהיה תחת משרד החינוך, מאחר ולא היתה לי הסכמת ממשלה לעניין וגם הגעתי לסיכום אז כך זה נמשך.
משה גפני: לפי דעתי את טועה בעניין, כי לפי ההצעה הזאת זה מרחיב את זה על כולם, אלא אם כן את לא רוצה להרחיב.
נעמי לנגוס: מה עם הדרישות?
מיכאל מלכיאור: הדרישה הזאת קיימת במלוא עוצמתה בתוך החוק.
משה גפני: אני גר בשכונה מסוימת בארץ ואישתי היא מטפלת,ויש 4 שכנות ששולחות את התינוקות שלהן אליה האם גם אני כלול בחוק?
מיכאל מלכיאור: אם יש 4 כן.
משה גפני: אבל אישתי לא למדה שום דבר, היא לא הואשמה בשום עבירת אלימות.
מיכאל מלכיאור: אז היא תבוא פעם במספר שנים ותקבל כמה שעות הדרכה איך לטפל.
משה גפני: היא שומרת שש שעות, ארבע שעות, זה מחייב רישיון?
משה גפני: אני חושב שכן מכיוון שכתוצאה מהחוק הזה היא תצטרך להוציא יותר הוצאות והיא תגבה את זה מההורים.
תמי אלמוג: תהיה אגרה פעם בשנתיים.
זאב פיש: הפיקוח הפרטי, זה קצת יותר מאגרה פעם בשנתיים.
מיכאל מלכיאור: המבדקה זה על ידי משרד האוצר.
מיכאל מלכיאור: האוצר נותן את התקציב עבור הפיקוח.
מירב ישראלי: זו הגשת בקשה לקבלת רישיון למעון, הגשת בקשה לאישור מבדקה ולבחינות המקצועיות, אלו הם שלושת הדברים שאפשר לגבות עליהם אגרה כרגע לפי החוק.
מיכאל מלכיאור: המבדקה והמפקחים ממומנים על ידי המדינה , לא על ידי המטפלות או המשפחתונים, תהיה אגרה שיצטרכו לשלם בשלושת התחומים שדובר עליהם.
מירב ישראלי: הבקשה לקבלת רישיון למעון עצמו, כלומר לתת לה רישיון להיות מבדקה, ובחינות מקצועיות במקרה שיהיו מכוח החוק.
עליזה ידעי: במגזר הערבי ניסו להעביר את חלק מהמשפחתונים לזכיין פרטי .
משה גפני: למה כל הזמן המלה זכיין, למה אתן חוזרות על זה?
מיכאל מלכיאור: הן מדברות על הזכיין של בעלות המסגרות.
תמי אלגמוג: אם עיריית בני ברק או אם אום אל פאחם תודיע לי שהיא לא מסוגלת להמשיך להפעיל את שירות המשפחתונים על פי הכללים הנהוגים במשרד אני חייבת להעביר את השירות הזה למישהו שזכה במכרז במקום הרשות.
תמי אלגמוג: הוא צריך לתת שירותי רכזת.
משה גפני: המשפחתונים שלכם הם ציבוריים או פרטיים?
קריאה: ציבוריים.
מיכאל מלכיאור: משה גפני, אם תקרא את הסיכום של הדיון שהיה בוועדת העבודה והרווחה, שם זה גם כתוב וזה מקובל על המשרד לתעשיה, מסחר ותעסוקה.
מיכאל מלכיאור: אחרי חוקי המעבר, התשלומים לא יהיו על חשבון המטפלות.
משה גפני: אין השתלמויות בחוק הזה?
מירב ישראלי: יש חובה.
משה גפני: זאת אומרת שאשתי תצטרך לשלם על השתלמות.
מיכאל מלכיאור: אני אמרתי שהתשלום יחול על המשרד לתעשיה, מסחר ותעסוקה.
משה גפני: רק בציבורי, בפרטי לא.
מיכאל מלכיאור: אני מדבר על המסקנות של הישיבה.
מירב ישראלי: למה, אם עורך דין צריך תואר אז המדינה מממנת לו את זה?
מירב ישראלי: יכול להיות שאפשר לקבוע את זה, אבל זה לא ברור מאליו.
מיכאל מלכיאור: הוועדה קובעת ואומרת נציגת משרד התעשיה, מסחר ותעסוקה שהמסקנות מקובלות עליה, כל ההשתלמות וההכשרה של המטפלות צריכה להינתן שלא על חשבון המטפלות.
תמי אלמוג: זה המסמך שהגיע מהוועדה אל שר האוצר ואל שר התעשיה, מסחר ותעסוקה.
תמי אלמוג: אנחנו צריכים להשיב לוועדה.
תמי אלמוג: לגבי השתלמויות אנחנו משלמים, קורס מקצועי לא, קורס מקצועי זה מתוקף חוק אחר, של מובטלות.
מיכאל מלכיאור: לפי המסקנות של הישיבה הזאת כל ההשתלמויות תמומנה על ידי המדינה.
מיכאל מלכיאור: מירב ישראלי מציינת שמה שנדון בישיבה הזאת על פי בקשתכן היה רק המשפחתונים שהם ציבוריים.
משה גפני: הן אומרות שהן ציבוריות והן משלמות 600 שקל להשתלמויות.
מיכאל מלכיאור: אנחנו מקווים שלא תצטרכו לשלם אחרי שהחוק יעבור.
מיכאל מלכיאור: החוק לא קובע, גם הכסף שאתן משלמות היום מבחינתי ולפי המסקנות פה של הוועדה, אתן לא צריכות לשלם, אני מקווה ששר התעשיה, מסחר ותעסוקה יקבל את הדברים כמו שאתן אומרות וכפי שהוא נקבע בוועדת הרווחה.
מיכאל מלכיאור: זה לא קשור לחוק הזה, זה קשור למאבק אם אתן צריכות לשלם או לא צריכות לשלם על ההכשרה המקצועית.
מיכאל מלכיאור: גם הפיקוח וגם המבדקות, החוק אומר שכל הדבר הזה ישולם על ידי המדינה.
ברכה זקס: כל משפחתון צריך להכניס לחצן מצוקה, צריך להכניס מטף, מי יממן את הדברים האלה?
רחל אברהם: אותנו מוציאים משוק העבודה.
מירב ישראלי: המדינה מממנת את כל הדרישות של המבדקה והפיקוח.
יצחק קדמן: את יודעת כמה היא תשלם אם יתבעו ממנה אחר כך פיצויים שלא היה מטף?
תמי אלמוג: הסוגיה של התעריף תבחן, נערוך בדיקה יסודית.
משה גפני: תמר אלמוג צודקת, מה שיצטרכו להכניס לחוק, ברגע שיש את הדרישות הנוספות של לחצן מצוקה ומטף וכל הדברים הללו שהם דרישות מוצדקות, כל התעריף יצטרך להיות שונה.
יצחק קדמן: אי אפשר להטיל מחויבויות כספיות להמשיך ללחוץ ולהגיד אסור לכם לקחת יותר, זה לא יכול להיות.
יובל יעקובי: התעריף יצטרך להשתנות בהתאם.
מיכאל מלכיאור: משרד האוצר הכריז בפני הוועדה שהתעריף ישונה בהתאם.
מירב ישראלי: קראנו את המסגרת לפעוטות.
מירב ישראלי: "מפקח" – מי שהשר מינה למפקח לפי סעיף 18; "פעוט" – מי שטרם מלאו לו 36 חודשים בין ספטמבר של אותה שנת לימודים; "פעוט בסיכון" –כמשמעותו בחוק פעוטות בסיכון (הזכות למעון יום), התש"ס-2000; "פעוט עם מוגבלות" – "פעוט עם מוגבלות" – פעוט שהוא אדם עם מוגבלות כהגדרתו בסעיף 5 לחוק שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות, התשנ"ח-1998, וששר הרווחה והשירותים החברתיים, או מי שהוא הסמיכו לכך, קבע לעניין חוק זה; לפעוט בסיכון יש הגדרה שמתאימה לחוק הזה בחוק מסוים.
מירב ישראלי: לגבי פעוט עם מוגבלות אין לנו הגדרה שהיא מתאימה ובעצם השארנו לשיקול דעתו של שר הרווחה.
מירב ישראלי: השאלה אם אפשר לקבוע בחוק את ההגדרה של פעוט עם מוגבלות ולא להשאיר את זה לשיקול דעת?
יצחק קדמן: אני מבין שהסעיף הזה התייחס לאותו חוק לגבי מעונות יום שיקומיים.
יצחק קדמן: לאלה שנמצאים במעונות שיקומיים, שר הרווחה אחראי עליהם ולא שר התעשיה, מסחר ותעסוקה.
יצחק קדמן: אם יש מטפלת רגילה שיש לה 4 ילדים, ולאחד יש ליקוי בדיבור, ולשני יש מוגבלות אחרת, החוק לא יחול עליהם?
מירב ישראלי: אני אסביר את ההקשר, מדובר פה רק על מעונות, ההגדרה הזו היא לצורך מעונות שהם מעונות מעורבים אבל מי שמפנה את הילד עם המוגבלות למעון, זה לא שהמטפלת מקבלת על דעת עצמה, ואז אנחנו לא יודעים על זה והוא כמו ילד רגיל, אלא מדובר בחוק הזה לצורך מעונות, יש לנו כללים מיוחדים שקובעים יחד עם שר הרווחה לגבי מעונות מעורבים שמפנים אליהם, בנוסף לילדים רגילים יש גם ילדים בסיכון וילדים עם מוגבלות ששר הרווחה מפנה, רק על זה מדובר ולצורך זה אנחנו צריכים את ההגדרה.
יצחק קדמן: זה לא מוציא אותם מכלל ההוראות שבחוק.
מירב ישראלי: המעונות המעורבים נכנסים.
מוריה בקשי: זה מגדיר פיקוח ומעבר למעונות שיקומים, שם היא יותר מוגבלת ורצינו שיהיה גם לגבי ילדים.
מוריה בקשי: מצד שני ילדים עם מוגבלות זה רחב מידי לחוק שוויון לאנשים עם מוגבלויות , כי זה היה כבר, וזה גם מוגזם להטיל על המסגרת.
איילת ששון: הקביעה היא לגבי פעוט ספציפי ולכן לשאלתך אנחנו לא יכולים להגדיר את זה בחוק.
מירב ישראלי: בסדר, ההגדרה הזאת מקובלת עליכם?
איילת ששון: כן.
מירב ישראלי: "רישיון" – רישיון למסגרת לפעוטות שניתן לפי סעיף 2; "שהות יומית" –לרבות השגחה על פעוטות והספקת הצרכים הגופניים, הרגשיים, החברתיים והחינוכיים הנדרשים לשמירה על בריאותם והתפתחותם השכלית והחברתית התקינה; "שליטה" – כהגדרתה בחוק הבנקאות (רישוי) התשמ"א-1981; "תנאי כשרות" – תנאים למתן רישיון שנקבעו לפי סעיף 3(א)(3) ותנאים נוספים שנקבעו לפי סעיף 4, למעט לפי סעיף 4(א)(1), למשך תקופת תוקפו של רישיון אן כתנאי לחידוש רישיון;
מיכאל מלכיאור: נעמי לנגוס, כתוב תנאי כשרות.
נעמי לנגוס: זה כל כך הרבה מילים של חוק .
מיכאל מלכיאור: אני רק אומר לך שאנחנו לא שכחנו מכל הצרכים של הילדים, זו בעצם המטרה של החוק.
מירב ישראלי: "השר" – שר התעשיה המסחר הותעסוקה.
מירב ישראלי: פרק ב' – רישיון
שמואל דוד: אם אפשר להציע תוספת חדשה לסעיף 2 שתגדיר את מטרת החוק.
שמואל דוד: לשמור על שלומם וזכויותיהם של פעוטות, להבטיח להם תנאים נאותים של התחנכות ובכלל סביבה חינוכית טיפולית הולמת.
שמואל דוד: ההגדרה של המטרה תאפשר לכל שופט בעתיד לפרש את החוק הזה לאור מטרתו ומתוך התנגשות בין האינטרסים השונים שעולים על הפרק.
מיכאל מלכיאור: בדרך כלל אנחנו כותבים הגדרת חוק, ואכן ישנם חוקים כאלה שזה כן כתוב, אין לי בעיה להכניס את זה, תציע נוסח.
מירב ישראלי: תעבירו אלי נוסח ואנחנו נוסיף.
נעמי לנגוס: זה גם יפתור לי את הבעיה להתמקד בחינוך ובילד.
מירב ישראלי: (א) לא יקיים אדם ולא ניהל בעצמו או באמצעות אחר, מסגרת לפעוטות אלא אם כן נתן הממונה לבעלים של המסגרת לפעוטות רישיון לאותה מסגרת לפעוטות, לכל מסגרת יינתן רישיון בנפרד.
מירב ישראלי: בעצם מדובר על זה שלכל מקום שמהווה, גם אם זו רשת, לכל מקום שמהווה, מכיוון שיש את הדרישות לבטיחות שהן רלוונטיות למקום מסוים, הוא יצטרך בעצם לקבל רישיון, אבל מי שמבקש את הרישיון זה הבעלים, לא מי שמנהל את המסגרת הספציפית.
מירב ישראלי: (ב) בעלים של מסגרת לפעוטות יגיש לממונה בקשה לקבלת רישיון או לחידושו, והיא תכלוול את הפרטים ויצורפו אליה מסמכים, הכל כפי שקבע השר (בחוק זה –בקשה), בקשה לחידוש רישיון תוגש 45 ימים לפחות לפני מועד פקיעת תוקפו.
מירב ישראלי: (ג) רישיון ראשון יינתן לתקופה של שנה, והממונה רשאי לחדש את הרישיון לתקנות נוספות של שנתיים כל אחת.
שלומית ביסמונובסקי: אני רוצה לבקש שהרישיון לתקופות הראשונות יהיה לפחות לשלוש שנים, משום שיש בעיה גם היום במשרד החינוך שמבקשים לחדש רישיון, לוקח להם חצי שנה עד שהם נותנים את האישור.
שלומית ביסמונובסקי: בדצמבר קיבלנו אישורים ועכשיו בפברואר אנחנו צריכים להגיש בקשה לרישיון לשנה הבאה, משהו לא ראלי.
שלומית ביסמונובסקי: אנחנו מתעסקים כל הזמן ברישיונות האלה, צריכים לתת איזה פער של זמן לחיות בין רישיון לרישיון ולא כל היום להיות בתוך הרישיון, יש פה הרבה מאוד עבודה, מינימום שלוש שנים.
תמי אלמוג: כמה משרד החינוך דורש?
שלומית ביסמונובסקי: פעם היה שלוש שנים, עכשיו שנה, כל שנה שנתיים אי אפשר לעמוד בזה, אתה פשוט נמצא כל היום תחת תהליך של חידוש רישיון, זה לוקח המון זמן.
מיכאל מלכיאור: מה זה המון זמן?
שלומית ביסמונובסקי: אנחנו שלחנו למשרד החינוך בזמן, הוא לא שלח את המפקחים בזמן.
מיכאל מלכיאור: מאחר שיש את הפיקוח לפחות פעמיים בשנה, אין לי בעיה עקרונית עם זה.
קריאה: השאלה אם לפתור את הבעיה בסגנון שזה יישאר שנתיים.
קריאה: אולם משהוגשה בקשה, הרישיון יהיה בתוקף כל עוד נתקבלה החלטה.
מירב ישראלי: לא, זה בעייתי.
מיכאל מלכיאור: אתה כבר לוקח מראש הנחה שלא יעמדו בתנאים.
מוריה בקשי: חבל להיכנס למשהו שהוא אינו ראלי.
מיכאל מלכיאור: מה שהוא לא ראלי או כן ראלי, הכל תלוי בכוח האדם שיש בעניין הזה.
מיכאל מלכיאור: אם אנחנו קובעים מראש שזה לא ראלי שנתיים אבל שלוש זה כן ראלי, אז כנראה ששלוש לא יהיה ראלי וזה יהיה ארבע, מה זה ראלי בתחום הזה?
מיכאל מלכיאור: יש מסעדה שצריכה רישיון כשרות אז כל שלושה חודשים מחדשים, אם זה ראלי או לא ראלי, מה שאנחנו צריכים לראות זה לא אם זה ראלי או לא ראלי,אלא שזה פונקציה של מה שאתם משקיעים בעניין.
מיכאל מלכיאור: בנסיבות ראויות ומתאימות ושיש דוחות פעמיים בשנה זה דבר אוטומטי.
מיכאל מלכיאור: זה ארוך למי שלא עובד, למי שעובד זה לא תהליך ארוך.
קריאה: כי המפקח שיש לו 200 גנים, עד שהוא מגיע לגן לוקחת עוד שנה.
מיכאל מלכיאור: המפקח לא מגיע לפה.
שלומית ביסמונובסקי: שלוש שנים זה נראה נכון.
אורית אבישר: במשרד החינוך יש הרבה מאוד.
זאב פיש: עם משרד החינוך הגענו להבנה של שלוש שנים.
מיכאל מלכיאור: כשאת אומרת שלוש שנים זה נשמע משכנע, אבל אני לא יודע למה זה יותר הגיוני משנתיים.
שלומית ביסמונובסקי: אנחנו קיבלנו רק בדצמבר אישור.
שלומית ביסמונובסקי: שנה שלמה שאנחנו מבקשים רישיון ועכשיו נגמרה השנה וכבר קיבלנו הודעה שתוך חודש לא נגיש את הבקשה לשנה הבאה, אז אנחנו לא עומדים בחוק.
מיכאל מלכיאור: זה לא בטוח, פה מופיע 45 יום לפני.
שלומית ביסמונובסקי: אנחנו רצים, צריכים לחיות בין רישיון לרישיון.
מיכאל מלכיאור: אני קראתי מה נהוג, יש מדינות שזה שלוש שנים, ויש מדינות שזה שנה.
שלומית ביסמונובסקי: במדינת ישראל שנה זה לא הגיוני משום שלוקח שנה עד שמקבלים את הרישיון.
אורית אבישר: אז מה נכון?
אורית אבישר: האישורים עצמם, לפנות לכל גוף היום שהוא מגובל, נציג משרד הבריאות יושב כאן והוא אמר, אין לי מספיק מפקחים, אם אני צריכה את האישור של משרד הבריאות, אני צריכה לחכות שנה וחצי ואין לי את פרק הזמן להגיש.
מיכאל מלכיאור: האישור הראשוני לפני שפותחים זה ממילא צריך, הבדיקות פעמיים בשנה.
מירב ישראלי: אפשר לסייג את זה ,על ידי זה שהמפקח ראה משהו לא נכון הוא יכול לדרוש שינוי כזה או אחר, אז אין לנו בעיה, יש לנו פיקוח.
מיכאל מלכיאור: תמר מה אומרת לי אין בעיה, אני מעדיף שנתיים כמובן אבל לי בעיה עם זה.
תמר אלמוג: אני הייתי מעדיפה לא לענות ככה.
מיכאל מלכיאור: אם משרד הבריאות אומר אנחנו רוצים פעם בשלוש שנים, איזה מחלות יהיו שם?
זאב פיש: אם נלך לפי מה שאדוני אמר, מבחינת כוח האדם שיוקצה לנו אז פעם ב- 20 שנה.
זאב פיש: אין כוח אדם, אין אפילו תקן אחד.
מיכאל מלכיאור: אבל אתה רוצה שיהיה יותר טוב, לא?
זאב פיש: תנו לנו 18 אנשים והכל הסתדר.
מיכאל מלכיאור: יבדקו את זה.
מיכאל מלכיאור: נקבל תשובה ונחליט.
נעמי לנגוס: בכל אופן איכות החינוך תשמח יותר כאשר יהיה פעם בשנתיים, ולא לבנות על בירוקרטיה ועל קשיים של הצוות.
שלומית ביסמונובסקי: זה לא הגיוני שאנשים האלה יתעסקו במקום בחינוך ברישיון, תנו לנו לחנך בין רישיון לרישיון.
שלומית ביסמונובסקי: אנחנו רוצים לעסוק בחינוך.
תמר אלמוג: זה לא אחד על חשבון השני.
תמר אלמוג: אני חושבת שצריך להשאיר שנתיים.
מיכאל מלכיאור: על מי שפועל לא טוב יש סנקציות אחרות , להתריע, לסגור.
מיכאל מלכיאור: אתם תענו תשובה מוסמכת על זה בפעם הבאה, ואנחנו נשאיר את זה פתוח.
מירב ישראלי: (ד) הממונה רשאי, מטעמים מיוחדים שיירשמו, לתת רישיון או לחדשו, לפי העניין, לתקופות קצרות מהתקופות האמורות בסעיף קטן (ג); סבר הממונה כאמור, יודיע למגיש הבקשה בכתב מהם נימוקיו לכך וייתן לו הזדמנות לטעון את טענותיו טרם מתן החלטתו.
מירב ישראלי: (ה) רישיון, לרבות זכות הנובעת מהחזקתו, אינו ניתן להעברה, אלא אם כן אישר זאת הממונה מראש ובכתב ובתנאים שקבע, אם שוכנע שמתקיימים בנעבר כל התנאים שהתקיימו במעביר.
מירב ישראלי: (א) המונה לא ייתן רישיון ולא יחדשו, אלא אם כן מצא כי התקיימו כל אלה; הבעלים של מסגרת לפעוטות, ואם הוא תאגיד – אם בעל השליטה בו ומנהל התאגיד, ובמסגרת לפעוטות הפועלת בבית מגורים – גם מי שמתגורר במסגרת לפעוטות, לא הורשעו באחת העבירות המפורטות להלן: עבירה המנויה בתוספת; השר רשאי בצו, להוסיף עבירות על העבירות המנויות בתוספת: כאן נשמט לנו אישור וועדה, השינוי של הצו צריך להיות באישור הוועדה.
מירב ישראלי: עבירה אחרת שלפי מהותה, חומרתה או נסיבותיה לא ראוי לתת רישיון או שהממונה סבר כי בשל עבירה כאמור מתן הרישיון עלול לסכן את הפעוטות שבמסגרת או לפגוע בטובתם; אני מזכירה כרגע שהעבירות שפורטו כאן קודם הן עבירות אלימות.
איילת ששון: עבירות אלימות, עבירות זנות ותועבה, עבירות מין ועבירות כלפי קטינים ונכים, ותקיפת קטין או חסר ישע או התעללות בקטין או חסר ישע.
מירב ישראלי: זאת התוספת, בנוסף יש את האפשרות לעבירה אחרת.
מירב ישראלי: בשנתיים שקדמו להגשת הבקשה לא ניתנה החלה סופית בנוגע למסגרת לפעוטות שמגיש הבקשה או מנהל סגרת לפעוטות המועסק על ידו קיימו או ניהולו אותה, באחד מאלה: אי חידוש רישיון או ביטולו לפי הוראות סעיפים 5 או 6; הוצאת צו מינהלי לסגירת מסגרת לפעוטות המתנהלת ללא רישיון, לפי הוראות סעיף 23(ב); אני מזכירה שאת שני התנאים הממונה בודק.
מירב ישראלי: לרישא של פסקה (3) שתי גרסאות: גרסה א': מתקיימים תנאי הכשירות למתן רישיון שקבע השר, באישור ועדת העבודה והרווחה והבריאות של הכנסת לרבות בעיניינים אלה: גרסה ב': (3) מתקיימים תנאי הכשירות למתן רישיון שקבע השר, באישור ועדת חינוך, התרבות והספורט של הכנסת, לרבות בעניינים אלה: אנחנו צריכים להכריע בעניין הזה.
מיכאל מלכיאור: הבעיה היא לא השר, השר הוא אותו שר, השאלה היא איזו ועדה בכנסת?
מירב ישראלי: בדרך כלל לפני השר הולכים לוועדה, זה המצב בדרך כלל, זה בדרך כלל היחסים בין השר לוועדה.
תמר אלמוג: סוכם בקריאה הראשונה על הועדה לזכויות הילד.
מירב ישראלי: אי אפשר, צריך להחליט.
מיכאל מלכיאור: כשהוועדה תהייה סטטוטורית נשנה את החוק.
מיכאל מלכיאור: בואו ונעביר את זה לוועדה העבודה והרווחה.
מירב ישראלי: תנאים להעסקת עובדים בנוגע להתאמה בריאותית, גופנית.
מירב ישראלי: אני מזכירה מה שעלה כאן קודם בנושא ההכשרה.
מירב ישראלי: אני אומרת בהערה כללית, כרגע, כשאנחנו קוראים את הסעיף הזה אנחנו הורדנו בעצם לסמכות של השר, לרמה של חקיקת משנה כמעט את כל הדברים, קבענו באיזה נושאים צריך לקבוע את התנאים, אבל בעצם את הכמויות, את שנות ההכשרה, את זה בעצם השארנו לשיקול דעתו.
מירב ישראלי: אני אומרת כהערה מקדימה, כשכל שאפשר לקבוע את זה ברמה של חקיקה ראשית, זה כמובן עדיף, אני פותחת את זה לדיון גם מההיבט הזה.
מירב ישראלי: אם יש לכם בפרוגרמה שלכם דברים שבינכם הם קבועים ואפשר להכניס אותם כבר לחקיקה ראשית, עדיף להכניס מבחינת חופש עיסוק, עדיף להכניס אותם בחקיקה ראשית.
שמואל דוד: הטיעון שלנו נורא פשוט, זה משתנה האם המטפלת היא בעלת הכשרה או נטולת הכשרה, זה משתנה שמשליך על הכל, על איכות הטיפול, על איכות הבטיחות, על כל נושא שנוגע לעניין, קודם כל שתעבור הכשרת מינימום, הגדרה בשעות, של מספר שעות הכשרה יוצר איזה סף תחתון.
שמואל דוד: אנחנו לא מדברים על תקרה, אנחנו מדברים על רצפת מינימום, כדי שלא כל בנאדם שעובר ברחוב יכול להיכנס לתפקיד של טיפול.
מירב ישראלי: החוק אומר את זה, אבל הוא לא קובע לשר.
שמואל דוד: ברגע שאתה קובע סף, גם אם הוא סף מינימום, וגם אם הוא לא אורתודוכסי אלא קתולי, נורא חשוב לייצר איזה סף.
שמואל דוד: שיהיה ברור בכל התהליכים ובכל המסגרות שאת הסף הזה לא עוברים, לא נכנסים למסגרת על פי הגדרתה בחוק הזה.
שמואל דוד: אני אומר את זה באופן חריף יותר, אכן אומרות ובצדק המטפלות שהן זקוקות לאיזושהי הגנה, של איזו לגיטימציה למלחמה שלהן.
שמואל דוד: אני חושב שזו הלגיטימציה, שמעתה והלאה תהיה הבחנה בין מישהו שהוא מקצועי לבין מי שהוא לא מקצועי, בין מטפלת מוסמכת לבין מטפלת שאינה מוסמכת, וזה לא יהיה קשור למניפולציה פוליטית.
מיכאל מלכיאור: אני לא בטוח שאתה מייצג אותן בדברים שאתה אומר.
תמר אלמוג: ניסיון זה חלק מההכשרה?
שמואל דוד: ניסיון זה חלק מההכשרה, אם יש 800 שעות של הכשרה, אז 300 יכולות להיות הכשרה בתפקיד, ולמי שיש כבר 20 שנה של ביצוע בפועל, יש להתחשב בזה, אי אפשר להתעלם מזה, כשתקבענה הוראות, אז השר יתחשב בזה.
מירב ישראלי: עכשיו אנחנו מדברים על הסדר הקבע, על מה יהיה מעתה ואילך, כלומר כל מטפלת חדשה שתיכנס, זה מה שהיא תצטרך.
שמואל דוד: הטיעון שלנו, ש- 800 שעות הוא סף מינימום, מה שיכול ליצר את סף המינימום של איכות הכשרה, אני חושב שזה משרת את המטפלות וזה משרת את הילדים.
רחל אברהם: מטפלות עם ניסיון של 20 שנה אי אפשר להגיד להן.
מיכאל מלכיאור: אני אומר לכם אבל בפעם האחרונה, גם כוונת החוק, וגם כוונתנו וגם מה שנקרא כרגע בדיונים במשרד התעשיה, מסחר ותעסוקה.