GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבישי ברוורמן: יושבים ההורים פותחים את הטלוויזיה רואים את מה אנחנו מעריצים, רק בצע כסף, רק שטחיות, איך אפשר לחנך כך?
אבישי ברוורמן: איך אני יכול לבוא אל הילד שלי?
אבישי ברוורמן: אני משתדל ואני עושה, אני יושב פה בכנסת, ואשתי, וכשהוא פותח ואומר "אבא, אל תגיד שאתה חבר כנסת, אתה פרופסור, אתה היית בבנק העולמי ונשיא אוניברסיטה, אל תגיד.
אבישי ברוורמן: היה עכשיו סקר בטלוויזיה, חברי כנסת זה המקצוע עם היוקרה הנמוכה ביותר".
אבישי ברוורמן: כשאני יושב פה אני מבין למה, אני לא מבין למה קיצרו עכשיו, אני אדם שמאמין שלא היה צריך לקצר להקדים את הפגרה, לא משנה זו הקוסמטיקה, לא משנה, כי אין פה הרבה עוצמה כמו שנראה, אין פה כל כך עוצמה, עוצמה יש בעשייה.
אבישי ברוורמן: מה שקרה במשטר הישראלי, באה לפה מרקר, יש לה שנים עשר שרים, נשיא צרפת שידוע בחיבתו לנשים, המהלך הראשון, אני לא אדבר בינו ובין אשתו, הוא הוריד את מספר השרים לשנים עשר, ארצות הברית מדינה יותר קטנה מישראל, יש להם 14, 15 שרים, מה קרה כאן?
אבישי ברוורמן: נוצר משטר שאינו מתפקד וזה לא שייך לליכוד, לעבודה, לקדימה ויושבים פה מכל המפלגות ומדברים, המשטר השאיר את התפקיד לפקידים והפקידים יודעים שהשרים מתחלפים, כל שר מתחלף כל חצי שנה וכל אחד רוצה את התפקיד הבא, והוא כמובן צריך להופיע בתקשורת, אמרו פעם שאנשים שמעשיהם גדולים ממילותיהם, הם האנשים הננסים, היום - זה דיבור.
אבישי ברוורמן: בני בגין, אני רואה אותו כבר תקופה ארוכה היינו בידידות שנים, הוא אמר לי פעם על הממשלה בזמנו, אבל זה לא השתנה זה רק נעשה יותר גרוע, הוא אמר "טקטיקה זה איך להופיע בערב חדש ואסטרטגיה – זה איך להופיע במבט", אז עוד לא היה ערוץ 10 ולא היה ערוץ 2.
אבישי ברוורמן: מה הבעיה עם זה?
אבישי ברוורמן: שאנחנו מקבלים, ציבור ההורים, העם את כללי המשחק האלה שהם ככה, ואז אנחנו באים לכאן, אני בוועדת הכספים, אני כלכלן, קיבלתי שיעור בחינוך, יש לי ניסיון כלכלי יותר מכל אחד בבית הזה, אבל קיבלתי שיעור כלכלי ממורי ורבי הרב ליצמן מיהדות התורה, כשהגעתי לפני כשנה וחצי לוועדת הכספים, אומר לי הרב ליצמן "פרופסור ברוורמן", אנחנו ידידים גם מהעבר "דע לך, תשכח את כל התיאוריות, פה זה לא מדינה, פה זה שטייטל, פה זו עיירה, ואני אסביר לך איך זה עובד, את התקציב קובעים כבר מראש, ואז משאירים חוק הסדרים", כל מיני עיזים, אתם מכירים את הבדיחות עם הרב, כשחברי הכנסת ידברו עליהם הם הכניסו אותם והוציאו, "משאירים לנו מיליארד וחצי שקל, ואנחנו מחלקים כל אחד לקבוצה שלנו, כל אחד בא, ואנחנו בסדר".
אבישי ברוורמן: ככה לא עובדים, במדינה במשבר כמו היום, במדינה כזאת צריך משטר שקובע סדרי עדיפויות ותקציבים, הוא מתנהל בצורה אחרת, כשמשה ירד מהר סיני, הרי משה ידע תמיד שקשה לנהל בישראל, ולפני זה הוא זכר את העצה של חותנו, יתרו, שאמר לו שרי אלפים, שרי מאות.
אבישי ברוורמן: ביצועים, לנו ביצועים.
אבישי ברוורמן: עקבה פורחת, אילת לא, באר שבע כמטרופולין שיש שם 25% מהאנשים הצעירים מהטובים ביותר בארץ, באוניברסיטה שאני וחבריי הצלחנו לבנות ובמכללות מסביב, ובכל מקום אתה בונה פארק הייטק, אתה בונה רכבת ואתה עושה את הכל, פה אתה צריך, ולכן השאלה שאני שואל, ואני שואל פה בסיעתא דשמייא, כי גם אני יושב בבית הזה ועיניי כלות, איך אפשר עם העוצמה הזו של הורים, של צעירים ומבוגרים, כי רובם אינם רוצים להצביע, לא מאמינים שאפשר לשנות, למה מדינה כל כך עלובה שהיתה, סינגפור, אני הייתי בחיל מצב בעזה ב- 1967, סינגפור היתה כמו עזה, בא אינקאיו, ואמר, אני הולך עכשיו ובונה את סינגפור בתור מדינת מופת, צחקו ממנו, הוא אמר אני מסתכל רק על דבר אחד, הצעירים המבריקים נכנסים פנימה או יוצאים החוצה, לקח 10 שרים צעירים, התחיל לעבוד כל שנה, והיום סינגפור המדינה השלישית העשירה בעולם, ולנו יש הרבה יותר כשרון מאשר לסינגפור, הרבה יותר, אבל אין לנו שיטה, סינגפור זו לא לגמרי דמוקרטיה, אז היו האירים, אני זוכר כשהייתי בבנק העולמי האירים היו יורדים איתי לפאבים לשתות קצת והיו בוכים, היו אומרים "יש לנו סופרים גדולים, שמעתם בטח, סופרים גדולים מאוד, אבל אנחנו עם אבוד, אנחנו יורדים לבארים שותים בירה, ורק אינדיבידואליים, אתם היהודים חזרתם מכל קצוות העולם, בניתם את המוביל הארצי, אתם יודעים לעבוד קולקטיבי", לפני 18 החליטו להיכנס לשוק האירופאי ואמרו נגמר, אנחנו קולקטיב, חתכו את הבירוקרטיה, השקיעו בחינוך, היום האירים שהיו מתחתנו מסתכלים מלמעלה למעלה.
אבישי ברוורמן: לנו יש עם יותר טוב, אני אומר את זה כאן, וגם הערבים וגם היהודים שיושבים פה הם טובים, אין לנו שיטה ולכן כשאני אומר פה ורואה פה את העוצמה של ההורים אנחנו זרקנו את כל האחריות היום על ההורים כי מערכת החינוך כושלת, ואנחנו יודעים את זה, כמה סובלים המורים הטובים שעוד נמצאים שמה, כי מה אומרים לנו, "לכו תעשו כסף, תעשו אותו בלאס וואגס, תעשו אותו בניו יורק, זאת הציונות.
אבישי ברוורמן: אני מאמין שהעוצמה חייבת להיות מהעם, ההורים זה כוח, הבעיה שרוב הכוחות האלה, ובמפלגות אין הרבה כוח כי שמה זה קבוצות מאוד קטנות, רוב העם לא מבין מה קורה פה אחרי 2,000 שנה, אני מקווה שהמועצה הציבורית הזאת לא תהיה עוד מועצה כמו כל המועצות.
אבישי ברוורמן: אצלנו בנגב, היו אומרים מה זו וועדה?
אבישי ברוורמן: וועדה - לקחו קבוצת אנשים ואמרו להם לתכנן סוס, כשנגמרה הוועדה יצא גמל, אז יש כאן וועדות מכאן ועד להודעה חדשה, וגם מועצות, אני מתפלל שמשהו יקרה בשנים הקרובות שיזעזע את הבתים האלה בירושלים ונעבור לשיטה אחרת, לאיכות אחרת, וההורים אולי, אולי דווקא ההורים הם יובילו את המהפכה הזאת.
נאדיה חילו: תודה רבה, את הפריבילגיה שנתתי לחברי הכנסת, זמן ארוך, אני לא יכולה לאפשר לכל האחרים, אנחנו כפופים לזמן ולסדר יום, אני מודה לכם, אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לגברת אסנת לבנדה חברת צוות ההקמה והיא בעצם תציג את מטרות המועצה.
אסנת לבנדה: שלום לכולם, אני שמחה מאוד להיות פה, אמא טריה שלושה חודשים, אבל עם עוד כובע, אני חוקרת את הנושא של מעורבות של הורים בבתי ספר ואני אציג כאן את הרעיון הזה של המועצה, אני אציג את הרעיון שעומד מאחורי אותו גוף, המועצה הציבורית לישראל וכיצד הרעיון מתממש וקורם עור וגידים ממש בימים אלו.
אסנת לבנדה: למצגת, תחילה אני אסביר מהי המועצה, מה זה הגוף הזה, המועצה היא בעצם גוף וולונטרי, ציבורי, ארצי שהוא כולל בתוכו נציגים של הורים, ארגונים, מוסדות ואנשי מקצוע וקהילה שפועלים בתחום של הורות ומשפחה, אשר מה שמאחד את כולנו, זה שכולנו מסכימים שקיימת חשיבות רבה וחיוניות רבה להורים אחראיים ומתפקדים עבור התפתחות תקינה וכוללת של ילדים, לבריאות ולחוסנה של חברה במאה ה-21.
אסנת לבנדה: אני אתחיל מהנחות היסוד שהביאו להקמת המועצה, בראש ובראשונה חשיבות הורים מעצם העובדה שהורים הם יסוד עולם, ואין להם תחליף, אנחנו יודעים עד כמה הורים מהווים את הבסיס של התפתחות, כמה הם משפיעים לטוב ולרע, ומהם זה מתחיל, מהם אנחנו מתחילים ובונים חברה.
אסנת לבנדה: מלבד זאת שכולנו נולדנו הורים מעצם היותנו בני אנוש יש לנו במורשה האבולוציונית את היכולת, את המסוגלות להיות הורים.
אסנת לבנדה: החשיבות של הורות היא בכך שהיא גם מנהיגות, הורה הוא מנהיג והוא משמש מודל לדור הבא, ולהורים יש כוח כמובן, מכיוון שאנחנו לא מדברים על הורים ללא הקשר, אנחנו מתייחסים למשפחה שהיא ההקשר שבו בני אדם גדלים ולכן ישנה חשיבות להתייחסות למשפחה ולא רק להורה אינדיבידואל או לזוג הורים.
אסנת לבנדה: הנחת היסוד האחרונה, שהורים ומשפחות זקוקים לחיזוק ולהעצמה, אומנם אנחנו מגיעים לעולם עם מסוגלות הורית, אבל אנחנו גם זקוקים לחיזוק ולהעצמה.
אסנת לבנדה: הנחות היסוד האלה החלו תהליך, תהליך שהתחיל בשנת 1998 בכנס אשדוד שבו הובעה לראשונה הכוונה להקים מועצה, מועצה ציבורית להורים, הרצון הזה הביא להקמה של מרכזים ברמה יישובית, אזורית וארצית שמטרתם לפתח תוכניות עבור הורים, להכשיר אנשי מקצוע שיעבדו עם הורים, לקיים מפגשי הדרכה להורים ולהפיץ ולקדם מודעות לנושא הזה של הורות ומשפחה, המוסדות האלה כבר קיימים ומשמשים קהילות רבות ברחבי הארץ.
אסנת לבנדה: צעד נוסף הוא בשנת 2006 כאשר התקיימה ועידת ירושלים להורים, ובוועידה הזו הושמעה קריאה להקמת המועצה וזה הביא לתהליך של גיוס אנשים, תהליך של גיוס מתנדבים וגיבוש מגילת יסוד.
אסנת לבנדה: מי הם המתנדבים או אולי נגיד מי אנחנו, אנחנו כולנו מתנדבים, הורים, חלקנו אנשי מקצוע מתחום חברה, חינוך ורווחה חברי ארגוני הורים וגם כאלו שהם פעילים בגופים הבאים, אני לא אעבור על כולם, אני לא אקריא אותם אבל יהיה אפשר לראות שמדובר במוסדות השכלה כמכללות חינוכיות, וועדי הורים יישוביים - בישובים שמצוינים, משרדי ממשלה, רשויות מקומיות, ארגוני חינוך וחברה שונים, מכונים וארגוני נשים, מדברים על עשרות פעילים.
יהודה סקר: שכחתם, "הכל חינוך" עמותה שהוקמה לפני שבועיים בראשות מאה אנשי עסקים.
קריאה: הם עדיין לא שותפים להקמת המועצה, אנחנו נשמח מאוד אם יצטרפו.
יהודה סקר: אני אצרף אותם, אני חבר בעמותה.
קריאה: אנחנו מודים לך מאוד, כבר הרווחנו.
אסנת לבנדה: מה עשינו?
אסנת לבנדה: מה בעצם אותם מתנדבים, אותם מתנדבים עשו במסגרת הקמת המועצה?
אסנת לבנדה: גובשה מגילת יסוד, אני אציג לכם את עיקרי המגילה, ראשית נקבעו מטרות המועצה, בראש ובראשונה המטרה היא לעלות את נושא ההורות לסדר היום הציבורי, ובכך לעלות את המודעות, את החשיבות של ההורים לצורך בחיזוק הורים, התפקיד ההורי הוא אומנם תפקיד מוכר ויומיומי לכולנו, אבל הוא לא נידון, הוא לא מדובר בצורה ישירה כתפקיד, למרות שכולנו גם הילדים וגם ההורים שבינינו עוסקים ומתעסקים באופן יומיומי בתפקיד ההורי.
אסנת לבנדה: מלבד המטרה הזו המטרה הנוספת היא לקדם עיצוב מדיניות לאומית בנושא הורים, עד כה עיצוב המדיניות הוא עניין יוצא מתוך עיסוק במדיניות בתחומים אחרים, אנחנו מאמינים שיש לעצב מדיניות בנושא הורים באופן ישיר ולא כחלק, כנובע מ.
אסנת לבנדה: או כתת נושא מתוך נושאים אחרים.
אסנת לבנדה: מטרה נוספת היא לקדם שותפות של הורים בקביעת מדיניות בעשייה חברתית חינוכית, צריך גם לשמוע את ההורים ולא רק לעשות עבורם ולמענם, ההורים צריכים להיות חלק מהחלטות האלה ומהעשייה החברתית חינוכית.
אסנת לבנדה: אלו המטרות ולאור המטרות האלה הוגדרו גם תפקידים.
אסנת לבנדה: התפקיד הראשון לשמש גוף מאגד, מתאר ומקדם לארגונים ולגופים שעוסקים בנושא של הורות משפחה, אני אציין שהמועצה הציבורית אינה מתיימרת לתפוס את מקומו של גוף או ארגון שעוסק בתחום אלא מתכוונת להיות בית או משפחה אם תרצו, לגופים הללו, לגורמים הללו.
אסנת לבנדה: תפקיד נוסף לקדם ולפתח תשתיות ארגוניות ותקציביות לקידום מעמד הורים בישראל, כמובן על מנת שתהיה עשייה, תפקיד נוסף הוא לפתח מודעות בקרב הורים אבל גם בקרב קובעי מדיניות לרכישת תפקידים הוריים, רכישת מיומנויות הוריות, ותפקיד נוסף לקדם את החשיבה והידע בנושא ההורית משפחה בהיבטים רב תרבותיים שהם מאוד שכיחים אצלנו במדינה, ולהפיצם.
אסנת לבנדה: זאת היתה הפעילות של גיבוש מגילת יסוד, עד היום קיימנו כנס שולחנות עגולים, כנס בדצמבר האחרון של 2007, שבו נידנו סוגיות שעוסקות בתחום של תפקיד הורי, בכל הנושאים שעוסקים בפעילות בתחומים שונים של הורים, הנה הנושאים, הסוגיות שנדנו, אני רק אציין שבכנס עצמו ישבו בשולחנות עגולים, בגלל זה זה נקרא כנס השולחנות העגולים, ובכל שולחן נידונה סוגיה אחרת, נידונה מבחינת המצב המצוי ומבחינת המצב הרצוי, וכך גובשו ניירות עמדה, תוכלו לראות מדובר על הורים ומדינה -היחסים ביניהם, הורים לילדים עם צרכים מיוחדים, הורות משמעותית במעבר תרבותי בהתייחס למהגרים, הורים ומורים שבונים יחד עתיד בחינוך, הורים ועובדים – איך משלבים הורים במדינה, למה זקוקים הורים בחברה רב תרבותית כדי לתפקד בהורותם, ובתום התהליך הזה, אנחנו עומדים בפני השיא של התהליך שיתקיים ב- 9 לאפריל בוועידת ירושלים להורים, שבה אנחנו נכריז על הקמת המועצה להורים בישראל, אני מאחלת לכולם בהצלחה.
נאדיה חילו: תודה רבה, זו באמת דוגמה של עשייה מאוד גדולה וממוקדת מאוד.
נאדיה חילו: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לגברת רע'דה מסלאחה מנהלת המרכז הארצי להורים ומשפחה בחברה הערבית, אני חושבת שכשאנחנו מדברים על הורים אנחנו מדברים על הורים בכל המגזרים בחברה הישראלית, ואני חושבת שהפרטנריות והקולגיות בעניין הזה, הבעיות דומות וגם שונות, ומאוד חשוב שהמועצה תשמש גם ותפתח את הדלתות שלה לכל האזורים גאוגרפית, לכל המגזרים כשהמכנה המשותף באמת עצם התפקיד ההורי.
רע'דה מסלאחה: תודה רבה, שלום לכולם, אני רוצה להתחיל בזה שאני מברכת את חברת הכנסת נאדיה חילו, את נאדיה הכרתי כבר בתחילת דרכי כעובדת סוציאלית טריה, השם שלה היה אחד השמות המוכרים בתחום העיסוק של העבודה הסוציאלית, ומאוד שמחתי לראות אישה ערביה בתפקיד מאוד משמעתי ומשפיע כחברת כנסת זה מאוד מחמיא ומהווה מודל לאפשרויות עשייה והשפעה בתוך החברה.
רע'דה מסלאחה: אני מייצגת את המרכז הארצי להורים ולמשפחה והקהילה בחברה הערבית, מרכז שהוקם ביוזמת המחלקה להורים, משפחה והקהילה במשרד החינוך בראשותה של הגברת רינה כהן, בשיתוף עם הקרן לפיתוח תוכניות לגיל הרך ועבודה קהילתית בחברה הערבית, ומכללת אל קאסמי שהיא מכללה אקדמית לחינוך, אני חושבת שאנחנו מייצגים את אחד המרכזים שמאגד ומביא שותפות מאוד חשובה ומאוד משמעותית בין כמה גופים שכל אחד מיצג פן ומיצג צד אחר בתוך החברה, אני מסכימה עם חברת הכנסת נאדיה חילו שהצרכים של ההורים הם צרכים מאוד דומים בכל החברות, אבל בכל זאת קיימת ייחודיות מסוימת מעצם היותנו חברה ערבית בתוך מדינת ישראל, היום כולם מדברים על מצוקות שידועות דווקא בתוך החברה, מצוקות שכל שכבות החברה סובלות מהן, אבל הן חריפות יותר ואולי גם מקבלות עוצמות גדולות יותר כשמדובר בחברה הערבית.
רע'דה מסלאחה: אנחנו באנו וניסינו בתור מרכז ארצי להורים ולמשפחה לחשוב על דרכים ולתת מענה למצוקות וגם לתת מענה להורים בתוך החברה, וחשבנו על תפקיד ההורים בפתרון הבעיות, על תפקיד ההורים במתן מענה למצוקות בתוך החברה.
רע'דה מסלאחה: אני חושבת שהנושא של ההורות הוא מאוד מאוד משמעותי וחשוב כי כולם הולכים להיות הורים באופן אוטומטי, וכולם, וכפי שנאמר כאן לכולם ישנה מסוגלות הורית.
רע'דה מסלאחה: השאלה היא, אם לכולם ישנה מסוגלות הורית, מה הורים צריכים לעשות כדי להיות הורים משפיעים והורים רלוונטיים?
רע'דה מסלאחה: מתוך הניסיון שלנו, אנחנו מרכז שקם לפני כארבע שנים והתחיל לפעול לפני ארבע שנים, נפגשנו עם מספר גדול של הורים, וכמובן שאנחנו נפגשים עם הורים מתוך האוכלוסיה שלנו ומתוך החברה שלנו.
רע'דה מסלאחה: מתוך המפגש הזה עם ההורים ראינו שלמרות המסוגלות ההורית ישנן הרגשות של חוסר אונים ואובדן סמכות הורים בקרב אמהות ובקר אבות, חלק מהניתוח שלנו לשאלה למה קיימת הרגשה כזו, היא שבין היתר גם בהיותנו בתהליך מעבר, גם בשל היותנו בעידן הטכנולוגי, עידן שכל הילדים בישראל כולל ילדים בגיל הרך, ילדים צעירים בכיתות א.
רע'דה מסלאחה: ב.
רע'דה מסלאחה: ו-ג.
רע'דה מסלאחה: מוכשרים מאוד ומסוגלים להשתמש בכלים הטכנולוגים כאשר ההורים לעומת זאת כמעט, אחוז גדול מההורים עומדים חסרי אונים וכמובן המצוקות הגדולות שהחברה סובלת מהן מגדילות עוד יותר את הרגשת חוסר האונים של ההורים.
נאדיה חילו: רק לעניין הזה, אני רוצה להודיע למשתתפים פה שאני תמכתי בחוק של הגבלת האינטרנט לגבי אלימות מינית וכאלה, למרות שהיה פה מסע מאוד מאוד רציני, ואחרי זה בדקתי את זה מול מנהלת תפעול באחד האתרים, לידיעתכם, אמרתי לה אני רוצה לקבל נתונים, כי הם היו נגד.
נאדיה חילו: בסקרים שלכם כמה הורים יודעים שיש אפשרות לחסום את האינטרנט, ושאלה נוספת, כמה מהגולשים בתוך האתרים הפונוגרפים והאלימים, פיזית ומינית, הם ילדים?
נאדיה חילו: 80% מההורים בתוך הסקר שלהם אמרו שהם בכלל לא ידעו שקיימת אפשרות לחסום את האינטרנט, וקרוב ל-50% מהילדים הנסקרים אמרו שהם בעצם נכנסו לאתרים שאנחנו מבקשים להגביל.
נאדיה חילו: אני חושבת, את העלאת את זה, הטכנולוגיות והשימושים הלא מבוקרים, אחד האתגרים פה למועצה ההורית, זה להיות שותפה בחקיקות כאלה וגם לפתח מודעות בקרב ההורים שיש להם כלים, גם אם החוק עדיין לא מיושם, הכלים ברשותם והם אינם מפעילים אותם מספיק, וצריך למצוא את הדרך לקמפיין להביא למודעות את הכלים האלה ואת המודעות להורים לחסימה בסוג כזה וגם בסוגים אחרים.
רע'דה מסלאחה: תודה רבה לך חברת הכנסת, אני חושבת שמשפט המפתח זה לתת כלים להורים לפעול גם בתחום הזה וגם בתחומים אחרים, נתבקשתי על ידי רינה כהן להדגיש יותר את הנושא של העצמת הורים ואנחנו פעלנו מאז הקמת המרכז בצורה מאוד נחרצת בנושא של העצמת הורים וכשאני מדברת על העצמת הורים אני מתכוונת גם למתן כלים מעשיים להורים שיכולו לטפל בסוגיות השונות, שידעו להתמודד עם קונפליקטים ובאתגרים שהם נתקלים במפגש היום יומי שלהם עם הילדים.
רע'דה מסלאחה: אנחנו מדברים על לתת הרגשת יכולת, תחושת יכולת להורים, שוב אני חושבת שזה משותף לכולנו, הרגשת היכולת הולכת ומצטמצמת לאורך הדרך, הורים יותר ויותר מרגישים חסרי יכולת.
רע'דה מסלאחה: אני חושבת שזה אחד מהתפקידים שלנו, גם כאנשים שעוסקים בתחום הזה, להחזיר להורים את ההרגשה שהם כן יכולים, שיש בידם את הסמכות, שיש להם את היכולת גם לטפל וגם להחזיר את הכוח לעצמם, לידיים שלהם כדי להתמודד עם הסוגיות השונות, אנחנו עוסקים כשאנחנו מדברים על העצמת הורים, אנחנו גם עוסקים במתן תמיכה להורים והתמיכה נעשית באופן פרטני וגם באופן קבוצתי.
רע'דה מסלאחה: חשוב מאוד להפגיש הורים בקבוצות.
רע'דה מסלאחה: לפני שנה התחלנו את הפרקטיקה של הקבוצה הראשונה של מנחות בתחומי ההורים, הם התחילו לעבוד עם קבוצות כחלק מהפרקטיקה שלהם.
רע'דה מסלאחה: אמרו לנו בהתחלה שהורים לא יגיעו לקבוצות כאלה ואני מתכוונת להורים ערביים, הרבה מנהלי בתי ספר, הרבה גננות, והרבה אנשי מקצוע אמרו לנו שהורים לא יבואו לקבוצות כאלה, הורים ערביים, אמהות ערביות הם לא אוהבים להיות בתוך קבוצות כאלה, אמרנו בואו ננסה, התחלנו לגייס הורים, באו בהתחלה מספר מצומצם של אמהות בעיקר, לאט לאט המספר הלך וגדל, אמא מספרת לי, יותר ויותר אמהות מגיעות לקבוצות, הופתעתי לראות שדווקא אמהות אקדמאיות, אמהות משכילות עם תארים אקדמיים יותר מתעניינות בקבוצות כאלה מאשר אמהות שהן חסרות השכלה.
רע'דה מסלאחה: אני רק אצטט משפט ששמעתי מאחת האמהות, אני שואלת אותה את הרי אקדמאית, למדת חינוך, קיבלת את כל התיאוריות, היא אומרת לי "אני אלופה בלעבוד עם ילדים אחרים, קשה לי יותר ויותר לעבוד עם הילדים שלי בתוך הבית", הקבוצה נתנה לה עוצמה, הקבוצה החזירה לה את הסמכות שהיא איבדה בדרך גם בהיותה אשת מקצוע.
נאדיה חילו: אני ממש מודה ל רע'דה מסלאחה, שגם היא שנים רבות מעורבת בעשייה מקצועית ועשייה בקרב הורים, תמיד אמרו שכל מקצוע וכל דבר יש לו את האג'נדה של הלימודים שלו, כל דבר, מקצוע, לימודים עם השכלה, הדבר היחיד והכי חשוב שלא לומדים והיחיד, זה מקצוע ההורות, וזה בהחלט חשוב ורצוי לחשוב גם על העניין הזה, ואני רוצה לעבור לגברת גיטה לויפר, מנהלת את המרכז הארצי להורים, משפחה בקהילה החרדית.
גיטה לויפר: שלום רב לכולם, לחברת הכנסת נאדיה חילו, רינה כהן מנהלת המחלקה להורים, משפחה וקהילה שהיא שותפה ותיקה איתנו במסע מרתק שנכנס כעת לשנת השלושים שלו, אני מנהלת את המרכז הארצי הרב תחומי להורים ולמשפחה בקהילה החרדית של המכון להכשרת מנחות הורים, וכובע נוסף בכנס זה, אני הייתי יושבת הראש של פורום הורים לילדים עם צרכים מיוחדים, אחד מהשולחנות העגולים שהכינו את התשתית למועצה, אני אנסה להיות קול של שני הדברים הללו גם יחד.
גיטה לויפר: חשבתי שיש בזה משהו מאוד סמלי, בזה אני פונה אליך אישית חברת הכנסת נאדיה חילו, כשהתכנסנו היום בוועדה שלכם לזכויות הילד כדי להכריז על הקמת המועצה להורים ומשפחה בישראל, לילד ולזכויותיו שהוא לב עניינה של הועדה הנכבדה הזו, יש לו הורים ויש לו משפחה, מתן מקום להעצמת ההורות, לחיזוקה בעצם תאפשר את המימוש של האחריות ההורית למען הילד ולמען החברה ולמען האומה כולה, ובעצם כאן סוד ולב העניין.
גיטה לויפר: מכאן אני חושבת שצריכה לצאת קריאה שמדינת ישראל צריכה לראות בהורים, בהורות, נכס לאומי ממדרגה ראשונה, הורות-הורים משאב מאוד יקר ערך שאם כמדינה ישקיעו בתפקודם המרבי של ההורים אנחנו בעצם בונים את החוסן וההעצמה של האומה כולה, במציאות העכשווית שקודם את הצדדים הפחות מאירי פנים שלה הזכירו גם פרופסור אבישי ברוורמן וגם הרב מיכאל מלכיאור.
גיטה לויפר: חשבנו שבעצם הקמת המועצה להורים ולמשפחה יש משום, אני משתמשת במושג היהודי ותיק וישן עם שינוי והתאמה למציאותנו, השבת ההורות, עטרת ההורות והמשפחה ליושנה, "השבת עטרה ליושנה", אולי במציאות הקיימת היום במתווי חברה ומשפחה, נקרא לזה להשיב אבידה לבעליה, ולהשיב את האבידה הזאת דווקא דרך ההורים, כשאנחנו מעיינים במקורות, כשאנחנו פונים לספר משלי שאותו כתב החכם מכל אדם, ישנה שם אמירה שאומרת "עטרת זקנים בני בנים ותפארת בנים אבותם" כלומר אם יש בנים שממשיכים בדרך אבות, ואם ישנה דרך אבות שהיא מאוששת על ידי עשייה של הבנים ועל ידי התנהלותם אנחנו מדברים על איזה רצף דורות שיסודו בעבר, שפניו לעתיד והוא אמור לתת את החוסן לאומה כולה, והרי לכם בתהלים הפסוק שאומר "אשא עיניי אל ההרים" והמפרשים מסבירים ההרים אלו הם ההורים, כלומר אם בעצם ההתחלה והיסוד והמבט עם הפנים אל ההורים אז כל העשייה החינוכית והמעשית תראה אחרת לגמרי.
גיטה לויפר: אנחנו שמענו וקראנו את דברי בלעם שבא לקלל את עם ישראל ונמצא מברך ואמר "מראש צורים אראנו ומגבעות אשורנו" ומפרש שם רש"י אלו אבות ואמהות, ופתאום אנחנו מגלים שהנכסים האלה הם לפתחנו, כולנו הורים אבות ואמהות, ואם באמת נשתמש ביכולת, בסמכות, במסורת בכל הדברים שהם ברשותנו יהיו שונים פניה של החברה כולה.
גיטה לויפר: היהדות תמיד עיצבה את מהותה ואת עוצמותיה דרך הורות ומשפחה, ולכן באמת בקהילתנו רואים בעניין המשפחה ובהגשת תפקיד הורי הגשמת רצונו של הקדוש ברוך הוא והתכלית עלי האדמות, זו בעצם זכותה וחובתה של המועצה שאנחנו עומדים היום להכריז עליה שהיא לוקחת על עצמה תפקיד אחראי מאין כמותו, לחבר עבר אל ההווה ואל עתיד טוב יותר ולבוא מהמקום של היכולת שאין כמותה ולתת לזה תנופה.
גיטה לויפר: כיושבת ראש השולחן העגול להורים עם ילדים עם צרכים מיוחדים, הדברים מקבלים משנה חוזק, משנה חובה מוסרית, ומשנה תוקף, הורים לילדים מאתגרים, שזה בעצם הכינוי החדש לילדים עם צרכים מיוחדים, ואל תשכחו שפעם קראו לזה הורים חרדים, ובעצם עברנו תהליך מאוד גדול ובלהסתכל על האתגר בגידול הילדים הללו, עמידותם של ההורים האלה ותפקודים המיטבי זה סיכוי השיקום והתפקוד של הילדים המיוחדים הללו.
גיטה לויפר: בדיונים שהיו אצלנו והפורום שלנו ליקט סביב שולחן עגול את נציגות הממסד, אני מדברת על משרד החינוך, משרד הבריאות, משרד הרווחה, ארגונים וולונטריים שונים עם הורים, למען הורים, אני מדברת על קשר בזכות, אני מדברת על אלו"ט וניצן ואקי"ם וכל מיני ארגונים ללקויות שונות, ועל הורים שבאו למושב הזה כהורים ובעלי תפקיד בתחום המשפט, בתחום החקיקה, בתחום כל מיני דברים.
גיטה לויפר: הדיונים האלה העלו כי קיים במדינת ישראל בשנת 2008 פער מאוד גדול בין הרצוי והמצוי בכל הנושא של קשרי הורים ומערכות מחנכות, מטפלות ומשקמות.
גיטה לויפר: קיימת בעיתיות קשה ליישם, וכאן אני פונה אליך ואל כולם, קיימת בעיתיות קשה ליישם את מה שמוסכם בעצם על דעת כולם, שהורים הם שותפים והם נותנים את מיטבם והם יודעים פשוט מה שהילדים שלהם צריכים, והפער בין ההסכמה, בין אמנות שונות לבין היישום, ודברו כאן היום על הפרגמאטיות ועל היישום של כל הדברים, הוא עדיין לצערנו מאוד גדול, עלה קול מאוד כואב, מאוד קשה, אני עדיין כולי חלחלה כשאני נזכרת בו, של אובדן דרך, של ניכור, של בדידות, במדינת ישראל של 2008 שיא הקידמה בכל תחום והורים חשים עצמם מנוכרים, בודדים במסע המאוד מאוד קשה של ילדיהם המיוחדים.
גיטה לויפר: החוקים הדנים בזכויות הילד והילד המיוחד בפרט, אני חושבת שאין כל התייחסות לדרך שבה המדינה הייתה אמורה לסייע להורים לגדל יותר טוב את ילדיהם המיוחדים, לכן חשבנו, וזו היתה המסקנה שלנו וסיכום דבריי, יש לחולל תפיסה הורית ומשפחתית בקרב כל נותני השירות לילד ולאדם המאתגר, אנחנו מזכירים את האדם כי הילד הזה יגדל ובעוד שנים אדם לפנינו, והאדם הזה במדינת ישראל.
גיטה לויפר: השינוי צריך להיות מערכתי, עם אופק רחב והוא חייב להתחולל, ולכן הפניה היא מחדר זה, ברמת מדיניות, ברמת חקיקה, ברמת הקצאת משאבים עד למקומות היישומים ביותר שאליהם בעצם השוועה שלנו.
גיטה לויפר: זה יעודה של המועצה להורים בישראל, וזה תפקידה, עליה להיות קול להורות, קול להורים הרגילים, גם הם צריכים והם צריכים הרבה, קול בוודאי להורים לילדים עם צרכים מיוחדים, וקול של השותפים של כל אלה שיושבים כאן ושאינם יושבים כאן, ושיש להם את הזיקה והחיבור לגידול ילדים, לחינוכם, להחשת המקצועיות שלהם בעתיד ובכלל לחזון ולאחריות של מראה פניה של מדינת ישראל והאומה כולה.
גיטה לויפר: זה הסיכום ואני רוצה לסיים אותו בלשונו של הנביא מלאכי, הנביא מלאכי בסוף הספר מביא חזון שנקרא חזון אחרית הימים ואומר "והשיב לב אבות על בנים ולב בנים על אבותם" וברוח הזו, ובקריאה הזאת אני קוראת לכולנו שנתלכד, שנתאחד, וביחד אתכם נביא את הדברים האלה ליישום הגדול שלהם.
נאדיה חילו: אני מודה לך ואמרו קודם אבות ואני רוצה לעבור לעורך הדין יצחק ברקוביץ הוא פעיל בהנהלת מרכז מהות לקשרי הורים ומערכת החינוך.
נאדיה חילו: בבקשה עורך הדין יצחק ברקוביץ.
יצחק ברקוביץ: שלום לכולם, אני יושב כאן כחבר הנהלת "מהות" למי שלא יודע, "מהות" ארצי רב ארגוני לקידום שותפות הורים ומערכות החינוך, הוא הוקם ביוזמת המחלקה להורים ולמשפחה הקהילה אגף לחינוך מבוגרים במשרד החינוך, המייסדת כמובן היא רינה כהן, אישה משכמה ומעלה לדעת רבים מאיתנו.
יצחק ברקוביץ: המרכז משמש כתובת וצומת לפיתוח תרבות לשותפות בחשיבה ובעשייה בין כל הפועלים בחינוך, הורים, מורים, אנשי מערכות חינוך.
יצחק ברקוביץ: בהנהלה יושבים נציגים מהסתדרות המורים, ארגון המורים, ומנהלי אגפי החינוך, אני באתי מטעם ארגון הורים ארצי ויש שם באמת תוכניות ומטרות וחזון והרבה מאוד פעילות שמשתלבת מצוין עם המועצה הציבורית שמוקמת היום.
יצחק ברקוביץ: "מהות" קוראת להרבה ארגונים להצטרף לפעילות שלה ומי שרוצה מוזמן.
יצחק ברקוביץ: היום זה יום של ברכות, אני אעשה את זה בקיצור, ראשית אני מצטרף לכל מלה מדברייו של חבר הכנסת מיכאל מלכיאור, הוא לא נמצא פה כרגע, מרכז הכובד הוא אך ורק בשותפות אמיתית בין כלל גורמי החברה, כי היא זאת שתניב לנו ילדים ותלמידים ואזרחים טובים התורמים להתקדמות החברה בישראל.
יצחק ברקוביץ: אנחנו נמצאים בעידן של התפרקות ותחושה של חסר בדבק של המארג החברתי שבו אנו חיים, לכן לפי עניות דעתנו הגיע הזמן שהמדינה וחברי הכנסת ייקחו ברצינות את האחריות שמוטלת עליהם, תפקידה של הכנסת ושל המדינה הוא לבסס, להגיב ובעיקר לעודד ולהמריץ את הנכונות של האנשים לחיות יחד וקדם את הילדים והתלמידים, וגברתי נאדיה חילו, תודה על ההזמנה, אנחנו סבורים שלפניכם הרבה עבודה חקיקתית כדי ליצור את התנאים שאנחנו מצפים להם.
יצחק ברקוביץ: אז חצי הכוס הריקה מצויה, כשרוצים לנתח את המצב אז אנחנו אומרים שאם לא נעודד את שיתופי הפעולה האלה מגיל אפס ובהמשך, אז חצי הכוס הריקה היא שלממשלה לא יהיה על מה למשול, ולחברי הכנסת לא יהיה בשביל מה לחוקק חוקים, זו חצי הכוס הריקה.
יצחק ברקוביץ: חצי הכוס המלאה, נמצאת דווקא בדברייך גבירתי, כפי שאת אמרת, את רואה בזה עוצמה, וחצי הכוס המלאה מבחינתנו שחייבים להקצות משאבים ולהקים את המועצה הזאת, ולדחוף אותה, ולצרף לה אנשי ציבור שאכפת להם, לאו דווקא מהמפלגות אלא מהרבה סקטורים מהציבוריות הישראלית, זה יכול להיות אנשי עסקים, אנשי חינוך ותרבות, וכל מיני גורמים בציבוריות הישראלית לאו דווקא מפלגות, אבל שאכפת להם ורק ככה נוכל להביא את ההורות למייצבת, מתחזקת, ודוחפת את האזרחים גם למצוינות אישית ואת הקהילה למצוינות ולאיכות חברתית שיהיה כיף לחיות בקהילה כזאת, ואת המדינה למצוינות בתוך קהילת המדינות.
יצחק ברקוביץ: החזון הזה יכול להתממש אך ורק אם נתחיל לבנות את שיתופי הפעולה החברתיים והתרבותיים, הכלכליים והעסקיים.
יצחק ברקוביץ: הבשורה מפה שהגיע עת ההורים, אם יורשה לי במלה אישית, אני 23 שנה בארגון הורים ארצי, הייתי יושב ראש וועדה משפטית שם ובעצם ייחלתי כל השנים האלה לרגעים החשובים הללו, אני מברך ושיצא מפה רק טוב.
אביסרור מקס: גם אני בהנהלת פרויקט "מהות", בנוסף אני נציג של רשת קורי בארץ, ואני יושב ראש מועצת החינוך בגבעת שמואל, חברת הכנסת נאדיה חילו, ראשית אני מברך אותך ואני שמח שבחרתי בך בבחירות הפנימיות של המפלגה כי אני רואה תוצאות טובות, וזה מבטיח גם לגבי העתיד.