GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכאל מלכיאור: זה חשוב להבהיר את זה.
תמי אלמוג: כן, את הפיקוח יממן המשרד, זה ברור מאליו.
מיכאל מלכיאור: כל הפיקוח ממומן על ידי המדינה.
תמי אלמוג: חלקו ייעשה על ידי מפקחים ממשלתיים וחלקו על ידי הבודקים.
זבולון אורלב: יש לי שאלה.
זבולון אורלב: אם לפי החוק יצטרכו מטף כיבוי חדש.
זבולון אורלב: עד עכשיו היה 3 קילו, עכשיו יצטרכו 5 קילו.
זבולון אורלב: אם אני מבין נכון, את זה לא יממן המשרד, זה ייכנס בתעריף.
זבולון אורלב: הבנתי נכון?
זבולון אורלב: בכל מקרה לא דורשים מהגננת לספוג את זה.
תמי אלמוג: זה דבר אחד.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שחשוב להדגיש את זה.
מיכאל מלכיאור: מדברים על שני דברים שונים.
מיכאל מלכיאור: זה הדבר החשוב.
שלי יחימוביץ': רגע, ממומן ישירות בכספי המדינה, או בעקיפין זה יהיה---
מיכאל מלכיאור: לא, מכספי המדינה.
מיכאל מלכיאור: כל הוצאה אחרת, נלווית---
תמי אלמוג: אגרת רישוי, נניח.
מיכאל מלכיאור: אגרת רישוי, מטף כיבוי, זה שלא יהיה משולם על ידי המדינה, זה לא יהיה על חשבון הגן או הגננת, אלא זה יהיה על חשבון, בתעריף התשלום בשביל ה---
שמואל הלפרט: ואם ההורים לא ירצו לשלם את זה?
מיכאל מלכיאור: סליחה, הרב הלפרט.
מיכאל מלכיאור: התשלומים הנוספים שדובר בהם, הם סכומים גדולים אם זה יוצא מהכיס של הגננת, אבל הם לא סכומים גדולים כשזה יוצא על פני הרבה ילדים.
מיכאל מלכיאור: אנחנו פה מדברים על אגרה פעם בשלוש שנים.
מיכאל מלכיאור: אלה לא הסכומים הכבדים.
מיכאל מלכיאור: אם זה בא מכיס של מישהו שמקבל שכר עלוב גם ככה, אז זה הרבה כסף.
מיכאל מלכיאור: אבל כשזה בא ומעוגן בתוך התשלומים של ההורים בעניין הזה, אין לנו דרך אחרת לעשות את זה.
ליזה ריבקין: אני מנהלת במעונות נעמ"ת.
ליזה ריבקין: אני לא רואה כאן שום הבחנה בין מה שנאמר לגבי המטפלות של המשפחתונים לבין מטפלות מעונות היום.
ליזה ריבקין: מטפלות מעונות היום גם מרוויחות שכר מינימום ואנחנו בדיוק עומדים באותו מצב.
ליזה ריבקין: זאת אומרת, אני מבקשת שלא לעשות את ההבחנה בין מעונות לבין משפחתונים.
מיכאל מלכיאור: לא הבנתי.
מיכאל מלכיאור: מה הטענה?
ליזה ריבקין: נאמר כאן, במעין אפליה לגבי משפחתונים ששכרם---
זבולון אורלב: אין שום אפליה, לא מוסיפים להם שכר, מה את רוצה?
זבולון אורלב: היא באה להגיד, 'אל תגרעו מהם, מהמעט שיש להם'.
ליזה ריבקין: יפה, זה מה שאני אומרת, בדיוק את אותו דבר, במעונות.
זבולון אורלב: גורעים שכר מהגננות של נעמ"ת?
בקשי מוריה: לא, היא באה לומר דבר אחר.
בקשי מוריה: היא באה לומר שאם יהיה שינוי בתעריף, הוא יחול גם לגבי המעונות.
מיכאל מלכיאור: זה ודאי אותו דבר חל לגבי הרשתות.
עמיר טובי: אני אגיד לך מה ההבדל.
עמיר טובי: ההבדל הוא שאצלכם מטפלת באה, עובדת, מקבלת משכורת והולכת הביתה.
עמיר טובי: אצלי כל המטלות האלה יוצאות מהכיס הפרטי שלי.
זבולון אורלב: לא ייצא מהכיס שלך.
אבלין מורד: יש הבדלים.
אבלין מורד: להן יש בניין ציבורי, הן מקבלות תנאים סוציאליים והולכות הביתה.
מיכאל מלכיאור: לא זוכר שאפשרנו פה שיחה חופשית.
בקשי מוריה: אני רוצה רק להבהיר.
בקשי מוריה: לעניין הוראת המעבר, את זה אנחנו כותבים בחוק ובעניין הזה אנחנו באמת נשב ונשקול מה הם דברים שאנחנו לא---
מיכאל מלכיאור: מה זה נשקול?
מיכאל מלכיאור: מה, לא הכנתם את זה?
מוריה בקשי: לא, אמרתם שתעשו איזה שהיא ישיבה.
מוריה בקשי: קבענו איזה שהוא קו.
מוריה בקשי: אבל הדיון הזה שייערך כאן, הוא באמת ישקול איזה דברים הם הכרחיים וזה לא משנה אם זה גננות ותיקות או לא, כי אני מסכנת את הילדים, ואיזה דברים אפשר לבוא ולסבול.
מוריה בקשי: אז העניין הזה הוא פשוט יותר.
מוריה בקשי: אבל העניין הוא על מי זה ייפול.
מוריה בקשי: אחרי הוראת המעבר ומה שייקבע בה, כל מה שכתוב בחוק הזה יחול על כל גננת וזה לא תלוי אם זה על חשבונה או לא על חשבונה.
מוריה בקשי: זה צריך להיות באיזה שהוא הסדר כספי.
מוריה בקשי: החוק הזה יחייב את כל הגננות, עם הסטנדרטים שייקבעו בו.
מוריה בקשי: לכן את זה אני לא יכולה לקבוע איזה שהוא משפט בחקיקה, 'ובתנאי שזה לא יהיה על חשבון...'.
מוריה בקשי: זה צריך להיות ברור.
מירב ישראלי: לא, אתם התחייבתם, גב' מוריה בקשי, וזה נאמר לפרוטוקול, שברגע שהחוק הזה יעבור, ישונה צו הפיקוח.
מוריה בקשי: אוקי, שזה סיפור אחר.
מיכאל מלכיאור: זה הסידור.
זבולון אורלב: זה ייצא באופן שבצו הפיקוח יילקח בחשבון עלויות הפיקוח.
מוריה בקשי: לא עלויות הפיקוח, אלא עלויות שיושתו על הגננת הספציפית, על התאמת הגן.
מיכאל מלכיאור: ההבהרות ברורות.
שמואל הלפרט: אדוני היושב ראש, אתה אמרת כאן שיהיו הוראות מעבר בקשר למעונות שקיימים.
שמואל הלפרט: גב' תמי אמרה שהמעונות המוכרים, כל דרישה חדשה לא תוטל על הגננות אלא על ההורים.
שמואל הלפרט: אז מה יקרה מחר בבוקר?
תמי אלמוג: לא, על התעריף, אני אמרתי שזה שונה.
שמואל הלפרט: סליחה, תני לי.
שמואל הלפרט: אולי תסבירי לי אחר כך.
שמואל הלפרט: יטילו על הורים תשלומים מסוימים, הורים לא יהיו מסוגלים, או שלא ירצו לתת תוספת תשלום.
שמואל הלפרט: בסופו של דבר, במי זה יתנקם?
מיכאל מלכיאור: בילדים.
שמואל הלפרט: לא, באותו מעון, או באותו משפחתון, שייסגר בגלל שיבואו דרישות חדשות, תשלומים חדשים.
שמואל הלפרט: ההורים לא יהיו מוכנים, יוציאו את הילדים---
מיכאל מלכיאור: על איזה דרישות אתה מדבר?
שמואל הלפרט: מה שגב' תמי אלמוג אמרה.
זבולון אורלב: מה שאנחנו אומרים.
זבולון אורלב: אנחנו רוצים שתהיה בטיחות לילדים.
שמואל הלפרט: המעונות המוכרים, אמרה, עליהם כל דרישה חדשה יטילו, אני מצטט מה שאת אמרת מקודם, יטילו על ההורים, יגלגלו את זה להורים.
תמי אלמוג: אם תרשה לי, אני אסביר.
שמואל הלפרט: על הגננות, או על ההורים, לא משנה.
תמי אלמוג: כשאני אומרת תעריף---
שמואל הלפרט: בסופו של דבר, מי שיסבול מזה, יהיו אלה שמפעילות את המשפחתונים או המעונות.
שמואל הלפרט: זה ברור.
תמי אלמוג: אדוני, חבר הכנסת, אני רק אסביר.
תמי אלמוג: אני אמרתי שזה יושת על התעריף ויש הבדל משמעותי בין להגיד על ההורים או על התעריף, למה?
תמי אלמוג: כי התעריף מפוקח בצו מחירים והתעריף הזה משלמים אותו לפי איזה שהוא מדרג, לפי הכנסות לנפש במשפחה, אז זה חל גם על הממשלה וגם על ההורים.
תמי אלמוג: על ההורים שנמצאים בעשירון העליון באותו מבחן הכנסה, זה יושת רק על ההורים, אבל הם חלק קטן מהמערכת.
מיכאל מלכיאור: אנחנו נתחיל בדברים האלה ואני מבקש מכל חברי הכנסת, כשנגיע לסעיפים הרלוונטיים, אני מבקש לא לדבר פה.
שלי יחימוביץ': אמנם יש לי הערות, חבר הכנסת מלכיאור, אבל זו לא סיבה להיות עוין כלפיי.
מיכאל מלכיאור: כל ההערות שלך התקבלו פה.
משה גפני: ההערה היחידה זה שלא קיבלנו תשובה גם בישיבה הקודמת מה יקרה במשפחתונים ובמעונות הפרטיים.
משה גפני: איך שם זה יתבצע?
משה גפני: הרי החוק חל על כולם.
זבולון אורלב: כמו שמעלים את התעריף בציבוריים, במשפחתונים הפרטיים יעלו את המחיר.
משה גפני: חבר הכנסת אורלב, יכול להיות שאני---
זבולון אורלב: טוב, אני כבר שותק.
זבולון אורלב: נו, מספיק.
משה גפני: לא, בגלל שהלכתי לנאום נאום עכשיו.
משה גפני: אני מבקש לדעת, גב' אלמוג, על אלה שיש להם סמל, הבנתי.
משה גפני: אני מקבל או לא מקבל, זה דיון.
משה גפני: מה עושים בפרטיים?
משה גפני: אני רוצה תשובה ממנה, איך בדיוק אותו דבר.
מיכאל מלכיאור: הרב גפני.
משה גפני: אני אסביר לך את השאלה.
מיכאל מלכיאור: אני הבנתי את השאלה.
מיכאל מלכיאור: כמו שיעלו את התעריף להורים בציבוריים, יעלו את התעריף של ההורים בפרטיים.
משה גפני: רק בהבדל אחד.
תמי אלמוג: אם יורשה לי, אני דווקא אתן תשובה---
משה גפני: אני רוצה לדעת את התשובה שלך, ולא את התשובה של חברי הכנסת, שאני מאוד מכבד אותם.
משה גפני: השאלה שלי, את קובעת, משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה קובע את התעריף בציבוריים ואת אומרת שבמקום 400 שקל, ישלמו עכשיו 430, ובזה נגמר העניין.
משה גפני: הגננת, לכאורה, לא בעניין.
משה גפני: יש מכתב שלך, היא מראה את זה להורים, ההורים משלמים.
משה גפני: במעון הפרטי לא מכירים אותך.
משה גפני: עכשיו, אחרי החוק, יכירו אותך.
משה גפני: את תשלחי פיקוח, שעל הפיקוח עוד נדבר מי יהיה הפיקוח, שפה אתם מאוד נדיבים.
משה גפני: יבוא מפקח למעון הפרטי ויגיד לגננת 'את חייבת לא מטף כיבוי, אלא את צריכה ללמוד 30 שעות בשנה'.
משה גפני: הרי גם זה יהיה בחוק.
משה גפני: אני לא רוצה להגיד מטף כיבוי, בגלל שמטף כיבוי זה פיקוח נפש, אז זה בסדר.
משה גפני: ואת תגידי שעכשיו 'את חייבת ללמוד וזה יעלה לך 1,200 שקל לשנה'.
משה גפני: את תגידי, בגלל שעד עכשיו הם לא הכירו אותך.
משה גפני: מה תעשה הגננת?
משה גפני: מאיפה היא תגבה את ה-1,200 שקל?
משה גפני: היא מרוויחה שכר מינימום, או פחות מזה.
תמי אלמוד: אז אני אומר לך.
תמי אלמוד: היום, השוק הפרטי---
משה גפני: אני מכיר אותה.
משה גפני: אני מכיר מעונות אחרים.
תמי אלמוג: אז אנחנו מכירים גם אחרים.
תמי אלמוג: השוק הפרטי נע בין ממש מחירים מגוחכים של 500-600 שקלים, שאני לא יודעת גם מה רמת השירות שניתנת שם, לבין 3,000 שקלים ומעלה גם.
תמי אלמוג: אז ברגע שיחול החוק, השוק הפרטי יצטרך להתייצב אל מול היצע וביקוש של הלקוחות שלו.
תמי אלמוג: אם הוא יעלה באופן דרסטי את המחיר, אז אולי לא יהיו לו לקוחות, הוא יצטרך להתפשר.
תמי אלמוג: יכול להיות שהיום הם גובים מחירים מופרזים בלי כל הצדקה וממקסמים את הרווח.
מיכאל מלכיאור: בשוק הציבורי, זה לא יהיה כוחות השוק ואסור שזה יהיה.
שלי יחימוביץ': קודם כל, הדברים ששמעתי כאן לא רק שלא מרגיעים אותי, אלא מדאיגים אותי והפתרון שמסתמן והוא הטלת התשלום על ההורים, כלומר העלאת שיעורי הגבייה, הוא בעייתי בדיוק מהסיבות שאמרתי בהתחלה.
שלי יחימוביץ': כיוון שממילא צריך לעדכן את התשלומים וממילא התשלומים נשחקו וממילא שכרן הולך ונשחק, יהיה עדכון לטובת הדברים האלה ואז כבר בכלל אף אחד לא ידבר איתן על עדכון ריאלי, כי יגידו 'כבר עדכנו לכן, כבר ההורים מתלוננים, כבר העלינו תעריפים כדי לעמוד בכל הדרישות האלה', ואני אומרת שכל הדברים האלה, אי אפשר להשית אותם על התשלום של ההורים, כלומר על התשלום שהן מקבלות, כי זה יוצר שחיקה מיידית בשכר שלהן, ותחשבו עליהן.
שלי יחימוביץ': אני מתחננת לפניכם.
שלי יחימוביץ': זה נורא קל לשכוח את החוליה הזאת ולהתעלם מפרטים שהם לא נוחים לנו, כי אנחנו נורא רוצים שהחוק הזה יעבור, אבל בואו נגרום לעצמנו את אי הנוחות הזאת, כדי לדאוג לשכר המינימלי שהן מקבלות ואנחנו יודעים שזה יגרום להן נזק.
זבולון אורלב: חברת הכנסת יחימוביץ, במקרה יושבים כאן חברי כנסת, לפחות אני מרגיש קצת אי נוחות מהדברים שלך, שכאילו יש מי שדואג יותר או מי שדואג פחות, ואני בטוח שלא התכוונת לזה, שלא תהיינה אי הבנות, כי אני מכיר אותך, בין מי שדואג ומי שלא דואג לשכר הראוי וההגון שתקבל מטפלת.
זבולון אורלב: זה ממש לא כך.
זבולון אורלב: אני חושב שלאורך כל הדרך עושים פה את כל המאמץ האפשרי כדי למצוא את האיזון הנכון, כדי שהגננת בשום מקרה שכרה לא ייפגע, ובשבילי זה עיקרון ברזל, לבין שמירת שלמותו של הילד.
זבולון אורלב: המשוואה הזאת, יש לה רק שלוש אפשרויות, או שהמדינה תממן, או שההורים יממנו, או שהגננת תממן.
זבולון אורלב: הוצאנו את הגננת מהמשוואה.
זבולון אורלב: הגננת לא במשוואה.
זבולון אורלב: אני, כאחד מיוזמי החוק, אעשה ככל שאני יכול שהגננת תצא מהמשוואה הזאת, בין הפרטית, בין הציבורית, בין כל דבר אחר.
זבולון אורלב: ועל זה חובתנו לשמור.
זבולון אורלב: אבל במשוואה הזאת נשארו רק שניים, מדינה והורים.
זבולון אורלב: באה המדינה ואומרת 'תראו, כל מה שקשור בפיקוח', אגב, זה העלויות הכבדות בפרשה הזאת, 'כל עלויות הפיקוח אנחנו מקבלים על עצמנו', המדינה תממן, יושב פה איש האוצר, הפרוטוקול לא רואה, הוא עושה בראשו תשובה חיובית.
מיכאל מלכיאור: אגב, על זה היה הוויכוח חמש שנים.
מיכאל מלכיאור: על זה היתה לנו מלחמת עולם.
מיכאל מלכיאור: אני רק מוסיף את זה.
מיכאל מלכיאור: על זה היתה לי מלחמת עולם, בגלל זה חמש שנים, מאז תחילת הכנסת הקודמת, לא הצלחנו להביא את זה.
משה גפני: רק שתדעי שזה לא יהיה משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, זה יהיה קבלן חיצוני.
שלי יחימוביץ': אני יודעת, זה יהיה מופרט, זו כבר סוגיה אחרת, מעניינת בפני עצמה.
זבולון אורלב: שלי, תיכף נדבר על זה.
זבולון אורלב: אני לא רואה---
משה גפני: כבר ננזפתי כמה פעמים כשאמרתי שזו סוגיה מעניינת.
מיכאל מלכיאור: בחיים לא ננזפת.
זבולון אורלב: אני לא רואה אפשרות אחרת במשוואה הזאת שאותם דברים שהם בטיחותיים, אני רוצה להפריד כרגע את עניין ההשתלמות, אינני רואה שום מצב שבנושאים הבטיחותיים זה לא יבוא לידי ביטוי בתעריף.
זבולון אורלב: אינני רואה אפשרות אחרת בדברים הבטיחותיים.
זבולון אורלב: יכול להיות, אגב, שלמקרים גדולים צריך להקים קרן במשרד התעשייה, כדי לשנות גרם מדרגות, כי אי אפשר להטיל על מישהי שעבדה 20 שנה.
זבולון אורלב: יכול להיות, אינני יודע, צריך לדבר על הדבר הזה.
זבולון אורלב: אבל אין לי ספק שזה צריך לבוא, הרגולרים, שיהיה מרחב מספיק, שתהיה תאורה מספיקה, שיהיה גלאי עשן, שיהיה מטף כיבוי אש, שנושא החשמל יסודר, שלא יהיה חשמל חשוף והמפסקים לא יהיו למטה, וכל הדברים הבטיחותיים, שאני, אגב, מכיר אותם ממערכת החינוך, כל מה שחל על כל מוסד חינוכי, שיחול גם על הדבר הזה, בהתאמה לפעוטונים, כי ודאי יש כל מיני התאמות נוספות ואני לא מכיר את הכללים בפעוטונים.
זבולון אורלב: אבל בנושא ההשתלמות, יכול להיות שצריך לדבר.
זבולון אורלב: גם במשרד החינוך ההשתלמויות, צריך לברר לגננות פרטיות, אינני בטוח שזה על חשבונן.
זבולון אורלב: יכול להיות שבעניין ההשתלמויות, אנחנו גם צריכים לדבר.
זבולון אורלב: אני לא יודע מה העלות, אין לי מושג.
זבולון אורלב: אם המדינה רוצה לחייב גננות בהשתלמות, קודם כל אני מקווה שההשתלמות לא עולה 1,200 שקל לשנה.
זבולון אורלב: זה נשמע לי סכום דמיוני.
זבולון אורלב: יכול להיות שפה זה חלק מחובתה של המדינה, יכול להיות שצריך לדבר עם האוצר, עם משרד התעשייה והמסחר, עם המשרדים האחרים ולהגיד 'רבותיי, נושא ההשתלמויות, בואו נראה איך מסתדרים'.
שלי יחימוביץ': אפשר להסב את האולפנים, חבר הכנסת מלכיאור.
זבולון אורלב: אגב, זה ייסגר, כמו שהשרה יולי תמיר, חברתך, סגרה את האולפנים.
שלי יחימוביץ': אז אני אומרת, האולפנים, במקום לסגור אותם, להסב אותם להשתלמויות.
מיכאל מלכיאור: למען הצדק, היא לא סגרה.
זבולון אורלב: ולכן המשוואה פה היא משוואה מאוד ברורה, ובואו נעבוד ביחד ונראה איך פותרים את הבעיות.
מיכאל מלכיאור: אוקי, בואו נעבוד.
מיכאל מלכיאור: אנחנו לא מתקדמים, כי אנחנו חוזרים על סוגיות.
מיכאל מלכיאור: רציתי רק להגיד לחברת הכנסת יחימוביץ, שזה לא עניין שיש אי נוחות מהדברים שאת מעלה, זה דברים חשובים ביותר שחייבים להגיע לפתרון עד סוף החקיקה, אבל זה כן דברים שבארבע הישיבות האחרונות, שעות על גבי שעות, ומחוץ לישיבות הפורמליות עסקנו בזה בהרחבה.
שלי יחימוביץ': חבר הכנסת מלכיאור, עסקתם בהרחבה, אבל האנשים האלה, מ-2,300 המשפחתונים, לא ידעו על זה, לא היו פה ולא---
מיכאל מלכיאור: לא, היו פה בכל הדיונים.
שלי יחימוביץ': סליחה, נציגות המשפחתונים, שמעתן את כל מהלך החקיקה?
מיכאל מלכיאור: היו בכל הדיונים.
מיכאל מלכיאור: חברת הכנסת יחימוביץ, זה ממש לא פייר.
מיכאל מלכיאור: בכל הדיונים הם היו, לא רק היו, הם רצויים והיו חלק מכל פרט ופרט.
מיכאל מלכיאור: אז לכן אני רק מדגיש את זה.
מיכאל מלכיאור: את פה מעלה דבר שעשרות שעות טיפלנו, ואת מעלה את זה כאילו שזו פעם ראשונה שמישהו חשב על זה.
שלי יחימוביץ': אני נותנת כאן התחייבות שברגע שזה ייפתר, אני מפסיקה להעלות את זה לאלתר.
מיכאל מלכיאור: לא, זכותך להעלות את זה, אני רק אומר שאנחנו---
שלי יחימוביץ': ברור שזאת זכותי, זאת חובתי אפילו, זה לא רק זכותי.
משה גפני: שלי, את אומרת שהנושא הזה נדון והאנשים אמרו את דעתם, אבל זה באמת שלא סוכם, כמו שלא סוכם שום דבר.
משה גפני: גם אני לא יודע עדיין מה ההגדרה, זאת אומרת, אני צריך לסמוך על משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, שעוד יש לי חשיבה וצריך להגיד את זה.
זבולון אורלב: הגדרה למה?
משה גפני: מה יהיה הנוסח בחוק.
מיכאל מלכיאור: לרב גפני יש בעיה תקועה עם משרד התעשייה והמסחר והתעסוקה.
משה גפני: יש לי הרבה בעיות תקועות, ומשרד התעשייה הוא אחד מהן.
משה גפני: המבדקות, כך קוראים לזה בחוק.
משה גפני: יש לזה מלה בעברית.
שלי יחימוביץ': תמיד הם ממציאים מלים.
מיכאל מלכיאור: אנחנו נתקדם בחוק וכשנגיע לסוגיות הרלוונטיות---
לאה הדסי: משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה הרי שקד, יחד עם כל יתר המשרדים, על הכנת פרוגרמה חדשה, שכוללת גם את כל דרישות הבטיחות של כל הרשויות, השאלה אם מבחינת
לאה הדסי: כם התעריף החדש יבטא גם את כל הדרישות שמופיעות בחוק.
תמי אלמוג: אני יודעת שנחתם הסכם בין המשרד לבין ראשי הארגונים וראשי הארגונים דרשו שייכנס לתוך ההסכם סעיף שאומר שכל דרישה חדשה שהמשרד ידרוש, היא תגובה בתעריף.
לאה הדסי: ומבחינתכם, זו דרישה חדשה.
תמי אלמוג: כן, בגלל זה אנחנו לא רוצים להכניס עוד שינויים בתוך הפרוגרמה שיש להם עלויות כבדות.
שמואל הלפרט: אנחנו כאן בכנסת מחוקקים הרבה מאוד חוקים.
שמואל הלפרט: אני זוכר, למשל, את חוק המתווכים.
שמואל הלפרט: אז היה סעיף שאמר ככה, שהחוק לא יחול על אלה שעסקו בתיווך לפני תחולת החוק.
שמואל הלפרט: אני רוצה לשאול את אדוני היושב אם אתה תסכים שיהיה כאן סעיף שיאמר שמעונות המשפחתונים הקיימים כבר חמש שנים לא ייפגעו מהחוק החדש.
זבולון אורלב: אני אתנגד לזה.
זבולון אורלב: בשום פנים.
זבולון אורלב: אתה אומר ככה, שאם פועל משפחתון שאין סורגים בחלונות והחלונות הם נמוכים חצי מטר מעל האדמה, לאפשר הלאה למשפחתון הזה לפעול ללא פיקוח.
שמואל הלפרט: אני לא מדבר על דברים בטיחותיים.
תמי אלמוג: זה קורה היום כשאני אומרת למישהו משהו, הוא אומר 'מי קבע שאני צריך לעשות?'
משה גפני: אפשר להגדיר דברים בטיחותיים.
מיכאל מלכיאור: אגב, בהוראות המעבר---
שמואל הלפרט: אפשר להגדיר דברים בטיחותיים, אבל פרט לדברים בטיחותיים---
משה גפני: נכון, אפשר להגיע להסכמה בדבר הזה.
שמואל הלפרט: אבל פרט לדברים בטיחותיים, אני מציע שיהיה כתוב 'מעונות או משפחתונים הקיימים כבר חמש שנים לא ייפגעו, פרט לנושאים בטיחותיים'.
זבולון אורלב: השאלה גם מה זה בטיחותיים.
זבולון אורלב: אני שואל אותך, בחדר של 12 מטר מרובע, אתה מסכים שייכנסו 30 ילדים?
זבולון אורלב: זה בטיחותי?
שמואל הלפרט: אתה מדבר על דברים, הרי ממילא לא יסכימו לכך.
שמואל הלפרט: אתה לא מסכים לזה, החוק לא יסכים לזה.
שמואל הלפרט: אף הורה לא יסכים להכניס לחדר של 12---
זבולון אורלב: אני אביא אותך למשפחתונים, באמת.
זבולון אורלב: על מה אתה מדבר?
יצחק קדמן: אנחנו קיבלנו תלונה, בדירה קטנה היו 60 ילדים.
יצחק קדמן: 60 ילדים!
שמואל הלפרט: תמיד כשרוצים משהו לבטל, אז מביאים איזה---
מיכאל מלכיאור: סליחה, אני מבקש, דבר-דבר על אופיו.
שמואל הלפרט: לא תהיה פגיעה ב-2,300 גננות---
מיכאל מלכיאור: הרב הלפרט, אף אחד לא רוצה לפגוע ב-2,300 מקרים.
שמואל הלפרט: לא רוצים לפגוע, אבל---
מיכאל מלכיאור: הרב הלפרט, לא.
מיכאל מלכיאור: וכשאנחנו נגיע לדברים הרלוונטיים---
שמואל הלפרט: זה רלוונטי.
מיכאל מלכיאור: כשאנחנו נגיע לסעיף הרלוונטי של הוראות המעבר, אז אתה תראה שאנחנו נבדיל בין דור המדבר לבין הדור החדש.
מיכאל מלכיאור: בדיוק זה מה שאתה מבקש, בסך הכול.
משה גפני: קודם כל בואו נדבר על המעון החדש, שמחר צריך לפתוח אותו.
משה גפני: אחרי זה נדבר על אלה שנמצאים, בסדר?
מיכאל מלכיאור: חוץ מזה, הרבה מאוד מהדברים האלה היום נמצאים כבר בחקיקה, פשוט לא מיישמים את החקיקה, כי אין פיקוח.
מיכאל מלכיאור: מאחר ואף אחד לא מפקח, לא משרד התעשייה והמסחר והתעסוקה, ולא אף אחד אחר, אף אחד לא מפקח בפועל, כי אין חוק לדבר הזה, אז לכן הדברים נעשים ומסכנים את הילדים כל יום.
מיכאל מלכיאור: זה לא בכל המקומות, ברוב המקומות הדברים מוסדרים וטובים, אבל אנחנו מוכרחים להגן על הילדים פה, בשביל זה יש ועדה לזכויות הילד.
שמואל הלפרט: גם ההורים דואגים לילדים שלא יפגעו בהם.
שמואל הלפרט: גם ההורים ששולחים את הילדים למשפחתונים.
מיכאל מלכיאור: כן, אבל אתה יודע שבהרבה מאוד מקומות אין להורה אופציה אחרת.
שמואל הלפרט: לקחת סתם דוגמאות קיצוניות.
יצחק קדמן: זה לא קיצוניות.
משה גפני: אפשר להגיע בזה להסכמה.
שמואל הלפרט: אני בטוח.
מיכאל מלכיאור: אנחנו נגיע בזה להסכמה.
משה גפני: אגב, הגננות של עיריית בני ברק הוזמנו?
רחל סעדה: הם היו פה בפעם שעברה, הפעם הם לא באו.
משה גפני: אני שואל על עכשיו.
מיכאל מלכיאור: אז תשאל אותה.
מיכאל מלכיאור: אי אפשר על כל דבר, למה זה לא פה ולמה ההוא לא פה.
משה גפני: מה התשובה?
תמי אלמוג: היתה ישיבה אצלנו במשרד בשבוע שעבר, נציגות של ארבעה ישובים, וסוכם שתהיה נציגות קבועה בוועדה הזאת של שתיים-שלוש, אז יש פה שתיים שמייצגות את כולם.
טובי עמיר: אנחנו שייכות גם לבני ברק.
משה גפני: למה למשל בני ברק לא היתה יכולה לייצג את האחרים, גב' אלמוג?
תמי אלמוג: הם החליטו, אני לא קבעתי להם.
תמי אלמוג: אמרתי להם, במקום שיבואו כל פעם שמונה---
משה גפני: אני מציע לא לדבר על הפגישה הזאת.
זבולון אורלב: אתן נמצאות פה על דעת בני ברק?
משה גפני: אני אדבר איתך על הפגישה הזאת.
תמי אלמוג: בסדר.
משה גפני: לא, בסדר, הרי אני יודע מה שהיה בפגישה הזאת.
משה גפני: לא סתם שאלתי.
זבולון אורלב: למה אתה לא יכול להזמין אותן?
זבולון אורלב: אני לא מבין.
זבולון אורלב: תזמין אותן.
משה גפני: למה אתה מתערב לי בעבודה?
זבולון אורלב: אני עוזר לך.
מיכאל מלכיאור: אני מודיע פה שנציגי בני ברק, בין אם הם מיוצגים על ידי אחרים ובין אם לא, הם מוזמנים לישיבת הוועדה ויכולים, כמו בישיבה הקודמת, הם מוזמנים והם יכולים להגיע, בין אם הרב גפני רוצה את זה או לא.
משה גפני: אני לא רוצה כלום, אני לא מתערב, רק שאלתי.
שלי יחימוביץ': אני מוכנה לייצג את בני ברק.
משה גפני: אני מתפטר ברגע זה מייצוג בני ברק.
זבולון אורלב: שלב אחד כבר עשיתְ.
מירב ישראלי: אני מזכירה שנשארו כמה סוגיות שמשרדי הממשלה היו צריכים לחזור אלינו.
מירב ישראלי: בסעיף 4, אני מזכירה, בעצם אנחנו קבענו בנוסח הזה את התנאים למתן רישיון.
מירב ישראלי: סעיף 4 קובע את התנאים למתן הרישיון ואם תהפכו את הדף בפסקה 3, זה כאילו קוד.
מירב ישראלי: אני מקריאה: 'מתקיימים תנאי הכשירות למתן רישיון שקבע השר, באישור הוועדה, לרבות בעניינים אלה' ואז יש רשימה של עניינים כשבעצם כתוב את הנושאים שבהם יהיו תנאים, אבל בעצם לא כתוב את התנאים באופן ספציפי, אלא השר יקבע אותם והוא יביא אותם בתקנות לאישור הוועדה.
מירב ישראלי: אנחנו, בנושא של פסקה ב' בעמוד הזה, שזה 'תנאים בנוגע לניסיון תעסוקתי, כישורים והכשרה מקצועית, לרבות עמידה בבחינות מקצועיות של מנהלי מסגרת הפעוטות, עובדיה ובעלי תפקיד אחרים בה' וכולי.
מירב ישראלי: השר אמור לקבוע.
מירב ישראלי: אנחנו ביקשנו ממשרדי הממשלה, בנושאים שכבר היום יודעים מה התנאים שיידרשו, רצינו להכניס את זה כבר לחקיקה הראשית ולא לתת לשר, להוריד את זה בעצם לסמכות של השר.
שלי יחימוביץ': אז למה זה לא פה?
מירב ישראלי: זה בהבלטה.
מירב ישראלי: במיוחד כשמדובר בתואר אקדמי, זה בדרך כלל דרישה שאנחנו דורשים שתהיה בחקיקה הראשית, כי יש בעיה של הסמכה.
מירב ישראלי: זה הנוסח שהועבר אלינו על ידי משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
מירב ישראלי: אני מקריאה אותו ואז אולי תסבירו.
מירב ישראלי: 'השר רשאי לקבוע הוראות שונות בהתאם לסוג המסגרת, מספר הפעוטות וגיל הפעוטות, ובלבד שמסגרת לפעוטות שבה שוהים 33 פעוטות ויותר, תעסיק בין היתר בעלי תפקידים אלה: '1.
מירב ישראלי: מנהל המסגרת לפעוטות, שהוא בעל תואר ראשון בחינוך, בפסיכולוגיה או בעבודה סוציאלית, ושהוא בעל ניסיון לתפקיד כפי שיקבע השר.
מירב ישראלי: השר רשאי לקבוע בעל תפקיד שהוא בעל השכלה שונה, ובלבד שהוא בעל זיקה מקצועית, ניסיון והכשרה לתפקיד, כפי שיקבע.
מירב ישראלי: '2.
מירב ישראלי: מדריך חינוכי למסגרת לפעוטות שהוא בעל תואר שני בחינוך, בפסיכולוגיה, או בעבודה סוציאלית, ושהוא בעל ניסיון לתפקיד כפי שיקבע השר.
מירב ישראלי: השר רשאי לקבוע בעל תפקיד שהוא בעל השכלה שונה, ובלבד שהוא בעל זיקה מקצועית, ניסיון והכשרה לתפקיד כפי שיקבע.
מירב ישראלי: לעניין סעיף זה תואר ראשון בחינוך, לרבות תואר בוגר בהוראה ותעודת הוראה, שניתן על ידי מוסדות להכשרת עובדי הוראה המתוקצבים ומפוקחים על ידי האגף להכשרת עובדי הוראה במשרד החינוך' וכתוב כאן שההגדרה לא סופית.
מוריה בקשי: זה לא סופי, יש אישור של המועצה להשכלה גבוהה, אבל עכשיו של משרד החינוך.
מירב ישראלי: זה נוסח שהוא לא כל כך מקובל בחקיקה.
מירב ישראלי: אתם רוצים להסביר מה עומד מאחורי הסעיף?
זבולון אורלב: כלומר, שיהיה ברור שבעל תואר ראשון בחינוך הוא גם מי שיש לו תואר ראשון במתמטיקה, אבל בנוסף לכך הוא עשה רישיון הוראה, במוסד אוניברסיטאי או בוגר---
מירב ישראלי: אז כאן כתוב בוגר בהוראה.
מיכאל מלכיאור: בוגר בהוראה זה כולל בית יעקב.
זבולון אורלב: אם זה לא מה שאני אומר, אז אני מתנגד לזה.
זבולון אורלב: הרי 95% של המורים במדינת ישראל הם לא בוגרים בחינוך, הם בוגרים בדיסציפלינה מסוימת ובנוסף לדיסציפלינה שהם עשו, יש להם תעודת הוראה.
זבולון אורלב: לא כתוב או, כתוב 'ו'.
זבולון אורלב: זו שאלה מאוד גדולה כאן.
מירב ישראלי: אז זה תואר בוגר בהוראה, או בעל תואר בוגר ותעודת הוראה, או שזה רק תעודת הוראה?
תמי אלמוג: תעודת הוראה זה מכסה.
תמי אלמוג: הוא לא מקבל תעודת הוראה, אם הוא לא למד---
מיכאל מלכיאור: לא, יש אנשים שיש להם תואר ראשון ואין להם תעודת הוראה, ויש אנשים הפוך.
תמי אלמוג: זה או-או.
זבולון אורלב: או מי שיש לו תואר בחינוך, או מי שיש לו תואר אחר ותעודת הוראה.
מיכאל מלכיאור: אבל, גב' אלמוג, זה לא מה שכתוב פה.
מירב ישראלי: זה מה שהוא אומר, הוא אומר תעודת הוראה או בוגר.
זבולון אורלב: לא, לא נכון.
זבולון אורלב: אין דבר כזה.
זבולון אורלב: אם הוא תואר בחינוך הוא לא צריך תעודת הוראה, או שיש לו תואר בוגר בחינוך, או שהוא בוגר אקדמי אחר ויש לו תעודת הוראה אקדמית.
שמואל הלפרט: אנחנו סיכמנו בישיבה הקודמת וזה היה על דעת כולם שיהיה סעיף ברור שיהיה כתוב בו שבוגרת בית יעקב, סמינר למורות ולגננות---
זבולון אורלב: תיכף נדבר.
שמואל הלפרט: לא, עכשיו נדבר, לא תיכף.
מיכאל מלכיאור: סוכם פה, על דעת כולם, גם על ידי משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה---
שמואל הלפרט: שיהיה כתוב באופן מפורש.
שלי יחימוביץ': למה, יש חשש שלא?
שמואל הלפרט: לא רק חשש, היה ברור שלא.
מיכאל מלכיאור: הרב הלפרט, סוכם פה בישיבה הקודמת, מי שאין לו תואר, מי שיש לו תעודת הוראה, וגם סוכם שמי שבוגר בית יעקב, אמרנו אז, לפי הניסוח, דיברנו על כל תואר מקביל של הציבור החרדי, שזה ייחשב בדיוק באותה מידה.
מיכאל מלכיאור: זו הסכמה של כולם.
מיכאל מלכיאור: למה לא הכנסתם את זה פה?
שמואל הלפרט: זה צריך להיות סעיף ברור.
תמי אלמוג: המוכרים על ידי האגף להכשרת עובדי הוראה במשרד החינוך.
תמי אלמוג: אז זה נותן כיסוי, לא?
תמי אלמוג: הבוגרים של הסמינרים החרדים מקבלים גם הכרה מטעם משרד החינוך, נכון?
מיכאל מלכיאור: מבחינתי, זה מספיק.
זבולון אורלב: תיכף נגיע לחרדי שעליו כבר הסכמנו.
זבולון אורלב: אני רוצה לחזור.
זבולון אורלב: לדעתי סעיף 1 צריך להיות 'בעל תואר ראשון בחינוך, בפסיכולוגיה, או בעבודה סוציאלית, שהוא בעל ניסיון כפי שיקבע השר.
זבולון אורלב: לעניין סעיף זה, תואר ראשון בחינוך, לרבות תואר בוגר בהוראה'---
שמואל הלפרט: בסמינר למורות וגננות.
זבולון אורלב: תקשיבו, תואר בוגר בהוראה אלה תארים של BED שמקבל אותם בוגר במכללה להכשרת מורים.
זבולון אורלב: מעבר לכך, יש בוגרי אוניברסיטאות שהם לומדים דיסציפלינות שונות, ספרות, היסטוריה, מתמטיקה, גיאוגרפיה, ותוך כדי השנה השלישית שלהם הם גם מתחילים לעשות שנתיים של תעודה לקבל רישיון הוראה או תעודת הוראה.
זבולון אורלב: גם הם, אין שום הבדל, והם חסרים לי פה.
מירב ישראלי: אז זה תואר בוגר פלוס תעודת הוראה.
זבולון אורלב: תעודת בוגר בכל דיסציפלינה.
זבולון אורלב: תעודת הוראה, אגב, אקדמית, תעודת הוראה שניתנה על ידי מוסד אקדמי.
זבולון אורלב: הדבר השני שהסכמנו עליו בפעם הקודמת שגם יינתן פתרון למגזר החרדי.
זבולון אורלב: המגזר החרדי איננו הולך למוסדות אקדמיים, נקודה.
זבולון אורלב: יש לו את המוסדות שלו ולצורך החוק הזה צריך לאפשר שהבוגרים של המוסדות האלה, יכירו בהם לצורך חוק זה.
זבולון אורלב: ונדמה לי שניסחנו את זה דבפעם הקודמת ואין על זה מחלוקת, ולא צריך לעורר מחלוקת במקום שאין.
יצחק קדמן: אבל זה כתוב, 'תעודת הוראה שניתנה על ידי מוסד להכשרת עובדי הוראה, המתוקצב והמפוקח...'.
יצחק קדמן: זה כל הסמינרים.
זבולון אורלב: זה יהיה 'או', לא 'ו'.
זבולון אורלב: זה נותן את הפתרון.
זבולון אורלב: אתה מדבר על אלה שקיבלו תעודת הוראה ממוסדות.
זבולון אורלב: אלה נמצאים פה.