GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רותי זך: היום בונים פרויקט של מאגר רישום חיסון ארצי שהוא עכשיו בהקמה, זה פרויקט מאוד גדול, שאנחנו מקווים שכל חיסון, כל ילד שיתחסן, תינוק בתחנה, בקופת חולים שיקבל טטנוס או בחדר מיון, בבית הספר, בצבא, בכל מסגרת מרגע לידתו ועד 120, הנתונים על החיסון יכנסו למאגר ואנחנו נוכל לעקוב ונדע בדיוק את כיסוי החיסונים.
רותי זך: כיום אין לנו את זה, גם בגלל בעיות תקציב, רק מחצית או פחות ממחצית מהתחנות ממוחשבות והכול נעשה ידני, כל כיסוי החיסונים, כל חודש אוספים את הילדים לפי מדגם, לפי מאה אחוז ומעבירים את זה למחלקות לאפידמיולוגיה בלשכות הבריאות, גם שם זה נעשה הכול ידני ועובר למחלקה לאפידמיולוגיה, הפרויקט הזה הוא עכשיו בהקמה.
מאירה מרום: אני אחות, אני עובדת באגודה לבריאות הציבור ועבדתי גם בזמנו עם רות ביחד בלשכת הבריאות בחדרה, רותי פנתה לדרכה ואני פניתי לדרכי.
מאירה מרום: אני רוצה להגיד שכשמסתכלים עלי ואומרים אחות עם 3000 ילד, היא לא מסתכלת על הילדים, לא אכפת לה, היא לא מכירה את המשפחה, אנחנו אותן האחיות, אנחנו מסתכלים על הילדים כמו שהם, אנחנו עובדים עם ילדים, אנחנו לא עובדים עם מספרים, אני מרגישה מאוד קשה עם זה כי אני מרגישה שעל לא עוול בכפי אני חוטפת, כי אני מן בנאדם רע שעושה עוול לילדים, שעובד לא לפי התקנות.
נאדיה חילו: אני לא חושבת שזאת הייתה הכוונה.
מאירה מרום: אבל ככה אנחנו מרגישות.
נאדיה חילו: הוועדה הרי דנה, אנחנו פה לא נותנים את ההיבט הדיפרנציאלי על כל והתפקיד שלנו לראות את התמונה הכוללת ולהביא את התמונה הכוללת, אנחנו לא נכנסים, יכול להיות שבישוב איקס או בישוב ואי, הדברים גם מתנהלים בצורה אידיאלית, אנחנו מנסים לראות את התמונה הכוללת וחס וחלילה, זה לא עניין אישי של חוסר תפקוד או חוסר אחריות של אחות כזאת או אחרת.
מאירה מרום: אני מדברת מנקודת מבט כוללת כי אני מנהלת משא ומה שעוד רציתי להגיד, שייתנו לנו רק לחסן, שייתנו לנו לעבוד ואנחנו נעשה את העבודה שלנו, אני מרגישה שעוצרים אותנו.
הנרי כץ: אני רק רוצה להגיד שבמידה והחיסונים יגיעו.
רותי זך: הם הגיעו הנרי, אל תגיד במידה והם יגיעו.
הנרי כץ: אנחנו נשלים את כל החיסונים כולל הפער של שנה שעברה עד סוף שנת הלימודים.
נאדיה חילו: הבקשה הראשונה שלנו בסיכום הזה בהחלט פניה למשרד הבריאות לזרז את העברת החיסונים, אבל מצד שני אנחנו גם פונים גם לוועדה למצוא את הדרך, אני לא אגיד גם, לא פה המקום להגיד, להעביר את הנתונים ולהיענות לבקשתם של משרד הבריאות.
נאדיה חילו: אני רוצה לפנות מכאן לשר הבריאות גם ולבקש את התערבותו בכל הנעשה במערך הזה של החיסונים גם מבחינת התמונה, הבאת תמונה אמיתית לגבי ההיקף, המחסור, נתונים מדויקים וגם פשוט לקבוע אסטרטגיה עתידית שבתכליתה תעמוד מטרה אחת, חיסון כל תינוק וכל ילד ולא משנה לנו איפה הוא נמצא.
נאדיה חילו: נכון הוא, כשאנחנו מדברים על מערך אנחנו מדברים על מערך יותר של לימודים, אבל אני מסכימה שצריך להגיע לילדים וגם עם הם מעטים שלא נמצאים במסגרת הלימודים ונמצאים גם במסגרות האחרות.
נאדיה חילו: הוועדה מביעה את דאגתה מהרחבת מספר הילדים הלא מחוסנים, או נמנעים מחיסון מסוים ולא משנה תחת איזה תפיסות ואמונות מבחינת תשתית האמונות, כלומר מבחינתנו אנחנו בהחלט מביעים את הדאגה שלנו להרחבת המעגל הזה.
נאדיה חילו: על פי תפיסתנו, אחריות משרד הבריאות לספק לוועדה את הנתונים המדויקים גם לגבי תכנון וגם לגבי פיקוח וביצוע.
נאדיה חילו: אנחנו נפנה גם לאגודה, אבל אנחנו רואים באחריות הכוללת כאחריות של משרד הבריאות.
נאדיה חילו: אני רוצה לציין שזה לא רק הרושם וזה לא רק מהדיון הזה, הפרטת השירותים, שירותי הבריאות בכלל, אבל השירותים בכלל של בריאות הציבור, שינתה את מיקומה ותפקידה ותפיסתה של אחות בריאות הציבור שבעבר, ואני לא מדברת על אזור כזה או אזור אחר, אלא מבחינת תפיסה כוללת שהיא מילאה באמת תפקידים יותר הוליסטיים, גם של מניעה וגם של ראיה כוללת של חלק מהתנועה.
נאדיה חילו: אני לא מדברת על חדרה, אני מדברת באופן כללי, זה ההתרשמות שלי וזה משיחות רבות גם עם בתי הספר, ואני חושבת שצריך לשים דגש על העניין הזה.
נאדיה חילו: אני בונה את ההתרשמות שלי מראיה כוללת של כל הנתונים, כולל אנשים ופרסונות שהם לא נמצאים גם פה, מידי יום מגיעות אלינו תלונות גם מבתי ספר, וחוות דעת, אני מאוד מאמינה ואני משבחת אתכם על העבודה שלך ועל ההתייחסות שלך ואני אומרת את זה במלוא הכנות, אבל חובתי פה כיושבת ראש הוועדה להתריע גם על דברים ומחדלים וגם לציין מה הרושם הכללי.
נאדיה חילו: והרושם הכללי באמת מהנושא של ההפרטה פגע בצורה מסוימת בראיה הכוללת ובתפקידה המסורתי של האחות שהיה לו זיקה מאוד גדולה קהילתית ומניעתית.
נאדיה חילו: אני רוצה להמליץ גם למשרד הבריאות אבל זה יותר לאוצר, הגדלת סל החיסונים, על פי המלצות משרד הבריאות, הוועדה לא תיכנס על אמות מידה מקצועיות, אנחנו סומכים את ידינו על ההמלצות שניתנו ב- 2007, אני רוצה בהחלט פה לשים דגש פה על מה שדוקטור יצחק קדמן ציין, זה גם הכנסת חיסונים נוספים שלא נמצאים היום בסל, אבל גם פיתוחים, הפיתוחים של חיסונים חדשניים, זה לא פחות חשוב מחיסונים חדשים וזאת בעצם ההמלצה שלנו גם לקראת תקציב 2009, לתת את המשקל לסל הזה ולהרחיב אותו.
נאדיה חילו: אני רוצה להביע את דאגת הוועדה שטרם חוסנו כל הילדים, גם אם יש תוכנית, אני שמעתי אתכם לגבי מערך התכנון, אבל בפועל היום עדיין קיבלו את כל החיסונים ואני בהחלט רוצה לקוות שהתוכנית שלכם לכיסוי 120%, גם כיסוי הפערים תתממש ואנחנו בהחלט נרצה לקבל בוועדה מכם, מהאגודה, אולי בסוף אנחנו ניתן חודש ימים, איזה עדכון, אנחנו נקבל את האחריות גם משר הבריאות אבל אני רוצה באופן ישיר לקבל ממך, מראש האגודה, גם מבחינת איך אתה מתקדם עם הביצוע בתוכנית שאמרת, ושניים, את הפריסה היישובית של המערך הזה.
נאדיה חילו: אני מדברת על מערך כולל יישובי שזה כולל בתי ספר, מאוד חשוב לנו.
נאדיה חילו: לסיכום, אני רוצה להביע את ההערכה של הוועדה לאחיות בריאות הציבור שעושות וממשיכות לעשות את עבודתן בצורה טובה ונאמנה לטובת הילדים, בהחלט זה לא סותר, אנחנו תמיד נשאף כשמדובר בילדים לשלמות מסוימת ותפקידנו להצביע על המחדלים ולשנות אותם.
נאדיה חילו: תודה רבה לכולם.
נאדיה חילו: אני מתכבדת לפתוח את ישיבת ועדת זכויות הילד.
נאדיה חילו: היום אנו מעלים את הנושא של שירותי התפתחות הילד על ידי קופות חולים למיניהן, לאחר שהתקבלה פנייה ממרכז הירש לגיל הרך, ונמצאים אתנו מנהלת המרכז הגברת עמאל טטור, ביחד עם חלק מצוות העובדים.
נאדיה חילו: בפתח הדברים, אתן לעמאל את האפשרות בהחלט לתאר את הבעיה ואת הצרכים במרכז הירש, הצרכים של הילדים.
רינה יצחקי: לפני כן הרשי לי רק להגיד, שכדאי לכל אחד לבוא ולראות את המרכז הזה, שאין כמוהו ביופי וביעילות.
נאדיה חילו: למען הגילוי הנאות, אני חייבת להגיד שאני הקמתי וניהלתי את המרכז הזה כעובדת סוציאלית, טרם נכנסתי לפוליטיקה, קרוב לעשר שנים, ועמאל באה לנהל את המרכז פשוט בעקבות פרישתי.
נאדיה חילו: וזה ככה לפרוטוקול ולמען הגילוי הנאות כך שאני בהחלט מכירה באופן מאוד בסיסי גם את הצרכים וגם את השירותים, אבל על הבעייתיות הייחודית שהתעוררה ואולי אז לא היתה מאוד מחודדת, זה אנחנו ניתן לגב' עמאל טטור לתאר את המצב.
עמאל טטור: צהריים טובים.
עמאל טטור: מרכז הירש הוא מרכז שנותן שירותים, המטרה שלו זה שירות מונע לאוכלוסייה.
עמאל טטור: העבודה יותר עם הקהילה.
עמאל טטור: ולאחרונה אנחנו לרוב רואים עצמנו נותני שירות, במקום לעשות שירות מניעתי אלא חייבים לקבל כי האוכלוסיה היא אוכלוסיה שזקוקה להמון טיפולים, להמון התערבויות.
עמאל טטור: ביפו יש כיום כארבעת אלפים חמש מאות ילדים ערבים מגיל לידה עד גיל תשע, שמהווים שישים אחוז מילדי יפו.
עמאל טטור: למרות שהאוכלוסיה הערבית ביפו היא ארבעים אחוז, הילדים בגילאים האלה הם כשישים אחוז מהאוכלוסיה.
עמאל טטור: היום המקום היחידי שהילדים בגילאים האלה יכולים לבוא ולקבל שירות הוא במרכז הירש, אם זה בתחום של איבחון פסיכולוגי התפתחותי או בתחום הפרא-רפואי או טיפול להורי הילד, הדרכת הורים.
עמאל טטור: מכיוון שהאוכלוסיה אינה דוברת עברית, ולרוב כשהם נוסעים להתפתחות הילד או נמצאים בהתפתחות הילד, במכבי או בכללית שרוב האוכלוסיה שייכת אליהם, אין להם מענה.
עמאל טטור: נכון שיכול להיות שהאמהות בשפת היום יום, יכולות לגשת למכולת ולבקש את המצרכים בעברית, אבל לנהל שיחה ולהגיד מה יש לילד הן לא מסוגלות לעשות את זה והמחסום הוא גדול.
עמאל טטור: אנחנו מדברים על ילדים בגילאי לידה עד שש, האם ילד יכול להתאים עצמו למטפל שהוא דובר עברית?
עמאל טטור: הרי הנורמה שמטפל מתאים עצמו למטופל ולא ההיפך.
עמאל טטור: כמעט חמישים אחוז מהילדים שבגני הילדים ובגני טרום חובה זקוקים להתערבות כלשהי בתחום הפרה-רפואי.
עמאל טטור: ילדים מעוכבי התפתחות נמצאים בתוך הגנים ולא מאותרים, וזה גורם עומס רב על המרכז שהוא המקום היחידי.
עמאל טטור: ההורים באים ובאמת הכעס מופנה אלינו, כי אנחנו גם דוברי ערבית שם, הם יכולים לבוא ולהוציא.
עמאל טטור: מצד שני אני מבינה אותם, הם הולכים ואין להם מענה לצרכים שלהם.
עמאל טטור: אני כאן פונה לשתי הקופות שעוסקות בתחום בהתפתחות הילד, ואני אומרת נכון שאנחנו נמצאים בלב של תל אביב-יפו אבל כל אוכלוסיה יש לה את הצרכים הייחודיים שלה, ואנחנו רוצים להוציא הורים ממעגל העוני, רוב הילדים מגיעים לכיתה א' לא מוכנים בגלל צרכים כלשהם ואנחנו רוצים באמת לעשות משהו אחר, שיפו תהיה משהו אחר, לא רק מה שאנחנו שומעים בחדשות.
עמאל טטור: ובלי שיתוף פעולה אני לא רואה את עצמנו.
עמאל טטור: היום עיריית תל אביב סגרה את כל המרכזים שמקבלים בגיל לידה עד שש חוץ ממרכז הירש לגיל הרך בגלל הצרכים הייחודיים של האוכלוסיה הערבית.
עמאל טטור: חוץ מזה משרד החינוך גם התגייס לנושא, גם מינהל החינוך בעירייה.
עמאל טטור: אבל עם כל הכבוד הצוות הטיפולי שבמרכז לא יכול לתת מענה ליותר מעשרים וחמישה אחוז מהצרכים שנמצאים.
עמאל טטור: לכן אני הבאתי את זה היום לדיון.
נאדיה חילו: אני רוצה, לפני שאני פותחת את הדיון ואני ארצה לשמוע את התגובות של קופות החולים גם כללית וגם מכבי, ברור לנו שהמענה שניתן במרכז הירש היום לפי הנתונים הוא רק לעשרים אחוז מהילדים.
נאדיה חילו: ברור שבאוכלוסיית יפו בקרב האוכלוסייה הערבית חתך הילדים ומספר הילדים הוא מאוד מאוד גדול וגם ברור שאותם ילדים לא יכולים להנות משירותים של אנשי מקצוע אלא דוברי ערבית.
נאדיה חילו: כלומר הגיל הזה וסוג השירותים, אם זה קלינאיות תקשורת, אם זה פסיכולוגים, כל השירותים המקצועיים אינטר-דיסיפלינריים בעצם אמורים להיות באותה שפה.
נאדיה חילו: רק לידיעת הוועדה, אני יוצאת עכשיו מדיון אחר בחינוך שאני יזמתי על כל הנושא של איום סגירת תכנית לפסיכולוגים תואר שני בערבית בחיפה.
נאדיה חילו: כך שזה גם משתלב עם העניין וכל החלק של המחסור.
נאדיה חילו: אבל באמת תמוה בעיניי מהו ההסדר בעצם הקיים היום, ומה חובותיהן של הקופות כשיש ילדים הזקוקים לטיפול כזה או לאיבחון כזה מבחינה התפתחותית.
נאדיה חילו: מה המענים, מה הם מציעים, מה ההסדר, כספי או לא כספי.
נאדיה חילו: כי ידוע שאותם ילדים לא יוכלו לקבל את השירותים האלה ממקומות אחרים.
נאדיה חילו: זה בעצם הבעיה המאוד חמורה.
אשר אור-נוי: אני ממשרד הבריאות, אני אחראי על התפתחות הילד.
אשר אור-נוי: נדמה לי שכדאי שאני אמסור מה עמדת משרד הבריאות לפני קופות החולים כדי שנבין במה מדובר.
אשר אור-נוי: נתחיל מכך שהקופות מחוייבות לממש את חוק בריאות ממלכתי.
אשר אור-נוי: וחוק בריאות ממלכתי בתחום התפתחות הילד למעשה נותן בידי הקופות את הייתי אומר אפילו היתרון מצד אחד, ומצד שני החובה, לטפל בילדים עם הפרעות התפתחותיות, לפי מה שכתוב בחוק, ומאפשר להם לטפל בילדים הללו קודם כל במקומות מוכרים על ידי משרד הבריאות.
אשר אור-נוי: משרד הבריאות מכיר במכונים העוסקים באבחון ובטיפול, ויש כאלה שלושים ושלושה מכונים, שחלקם הגדול שייך לקופות השונות.
אשר אור-נוי: יש יחידות טיפוליות, יחידות טיפוליות הן מקומות שבהם ילדים מקבלים טיפול לאחר שהם אובחנו במכון, והדבר המתחייב הנוסף הוא שעל כל יחידה כזאת תהיה איזו שהיא אחריות מקצועית של מכון.
אשר אור-נוי: תפיסת העולם שלנו אומרת שאנחנו לא רוצים להריץ ילדים מטופלים במרחקים גדולים ממקומות המגורים שלהם, ואנחנו כמובן רוצים לתת להם את השירות המתאים להם ביותר.
אשר אור-נוי: ולכן יש היום שישים וחמש יחידות מוכרות על ידי משרד הבריאות, פי שניים ממספר המכונים, ובעצם בכל יישוב גדול, או אפילו בערים במספר מקומות יש יחידות מהסוג הזה.
אשר אור-נוי: מבחינת המערך של האנשים דוברי ערבית יש לנו מכון אחד בנצרת, שהוא מוכר, שמיועד לילדים דוברי ערבית בנצרת, הוא גם מקבל ילדים דוברי עברית, יהודים, אבל בעיקר הוא מיועד לזה.
אשר אור-נוי: ויש לנו שמונה יחידות טיפוליות.
אשר אור-נוי: אני יכול לומר לכם, יש לנו שתיים במזרח ירושלים, יש לנו בדבוריה, בכפר מנדא, בסכנין, בתמרא, באום אל פאחם וברהט.
אשר אור-נוי: לא היה קל להקים את אותן יחידות מפני שיש מחסור גדול באנשי מקצוע בכל התחומים ההתפתחותיים במגזר הערבי, וכאשר אני אומר אנשי מקצוע במגזר הערבי פירוש הדבר שאנחנו כן חושבים שילדים מהמגזר הערבי צריכים לקבל ככל האפשר טיפול על ידי מטפלים דוברי ערבית.
אשר אור-נוי: וכשמדובר על הפרעות בתקשורת ברור שלא בא בחשבון משהו אחר, וגם פסיכולוג עדיין צריך לבדוק את הילד בשפת האם שלו.
נאדיה חילו: כשאתה אומר שיש שמונה יחידות טיפוליות, או שבכלל באופן כללי כשאתם מחליטים לפתוח יחידה ולא משנה עכשיו איפה, מה הקריטריונים?
אשר אור-נוי: כמו כל משרד ממשלתי, אנחנו קודם כל מצפים שיפנו אלינו לבקש הכרה.
אשר אור-נוי: אבל אני מוכרח לומר שבמגזר הערבי לא פעם אנחנו היינו היוזמים מפני ששם מאוד מאוד קשה לאתר אנשי מקצוע, ופה נעזרנו מאוד במתנ"סים וחברת מתנ"סים עזרה ופתחה חלק מאותן יחידות במגזר הערבי.
אשר אור-נוי: לנו אין פנייה מכם, לא עכשיו ולא לפני שנה או שנתיים או שלוש, למיטב ידיעתי, לקבל אישור.
אשר אור-נוי: יש תנאים.
עמאל טטור: קיבלנו אישור אפילו מכם לחצי שנה, אבל לא היה הסכמים עם קופות חולים.
אשר אור-נוי: ישנם תנאים מסויימים להכרה, ואני מדבר כרגע על הכרה ביחידה, והתנאים הם מאוד קלים.
אשר אור-נוי: כל מה שאנחנו מבקשים מיחידה התפתחותית, כלומר איפה שעושים טיפול, זה חצי משרה של כל אחד ממקצועות הבריאות, מספיק אפילו רבע משרה של פסיכולוג, ודורשים שאיזה שהוא מכון יהיה אחראי מבחינה מקצועית.
נאדיה חילו: לכמה ילדים היחידה מיועדת, והאם הטיפול שאתה אומר הוא בחצי משרה?
אשר אור-נוי: חצי משרה בדרך כלל מטפלים בעשרה עד חמישה עשר ילדים בשבוע, והטיפולים הם פעם בשבוע.
אשר אור-נוי: היחידה צריכה לטפל בערך בארבעים ילדים.
אשר אור-נוי: אין ספק שיש ביפו אוכלוסייה הרבה יותר גדולה.
אשר אור-נוי: הדרישות המינימליות הללו, ואני באמת אומר, אלה דרישות מינימום, מוכרחים לעמוד בהן.
אשר אור-נוי: ברגע שיחידה מעוניינת להיפתח, והיא אומרת כרגע, היות ועוד אין לי מספיק ילדים אני גם לא מתחילה עם כל כוח האדם, אנחנו בהחלט נותנים הרשאה זמנית, לחצי שנה, לפעמים שנה, ומצפים להתקשרות עם קופות החולים.
אשר אור-נוי: צריך להביא בחשבון שמשרד הבריאות לא יכול לכפות על קופות החולים עם מי הן מתקשרות.
אשר אור-נוי: בדרך כלל ברוב היחידות שאני מניתי היתה התקשרות עם קופות החולים תוך חצי שנה עד שנה, לפעמים קופות החולים ניצלו את זה ולפעמים לא, אבל אני לא רוצה להיכנס לזה.
אשר אור-נוי: פה עומדות לזכות המטופלים, ולא היחידה, ההנחיות שאנחנו הוצאנו בדצמבר 2006, שאומרות שכל ילד שיש לו בעיה ביותר מתחום אחד, כלומר אם נניח שהוא זקוק לפיזיותרפיה או לריפוי בעיסוק וחייב לקבל את הטיפול, הקופה מחוייבת לתת לו את הטיפול, במכון מוכר או ביחידה מוכרת.
אשר אור-נוי: אם אין לה, אין היא צריכה לקנות שירותים.
אשר אור-נוי: קיימים כללים אחרים, אך זו לא הבעיה.
אשר אור-נוי: כלומר אנחנו בצורה הזאת בעצם באנו ואמרנו לקופות תראו, אתם צריכים לדאוג שהילדים יקבלו טיפול, והדבר הכי חשוב תוך לא יותר מאשר ארבעה חודשי המתנה וטיפול מרגע ההפנייה.
אשר אור-נוי: קופה שאיננה עומדת בזה, הדבר היחיד שאפשר לעשות הוא לפנות לנציבת קבילות הציבור לעניין מימוש חוק בריאות ממלכתי, ומי שצריך להתלונן זה ההורה.
אשר אור-נוי: וכאן לפעמים יש בעיות.
אשר אור-נוי: יש הורים שמתלוננים ואנחנו פותרים את הבעיה, ויש הורים שלא מתלוננים ואנחנו לא יכולים לפתור את הבעיה.
אשר אור-נוי: משרד הבריאות אין לו לפי חוק כלים או אפשרות או הרשאה לכפות על הקופות ולהגיד אתם לא בסדר, לפעמים עושה את ההיפך כי יש קופות שהן מאוד בסדר ויש לפעמים שלא.
נאדיה חילו: בהחלט אקיים פעם דיון מאוד מקיף על כל הנושא של המענים המקצועיים, הטיפוליים במרכזים וביחידות, בכלל במגזר הערבי ובפריפריה גם, שגם שם חסר.
נאדיה חילו: אני מנסה להתמקד היום בפתרון נקודתי, שברור לי שהפתרון הנקודתי גם יש לו איזו השלכה גם על כל הסוגיה הכללית.
נאדיה חילו: אבל מה שאתה אמרת גם, אני פשוט עשיתי איזה חישוב מתמטי מאוד פשוט, של ארבעים ילד ליחידה, שמונה יחידות במגזר הערבי, זה כמעט שלוש מאות עשרים ילדים בעצם מטופלים.
אשר אור-נוי: את זה לא אמרתי, אמרתי שאלה תנאי המינימום.
אשר אור-נוי: ברוב היחידות שאנחנו מדברים עליהן, יש הרבה יותר עובדים שמטפלים בהרבה יותר ילדים.
נאדיה חילו: תוכל להגיד לנו כמה ילדים מטופלים בכל היחידות?
אשר אור-נוי: אני לא יכול להגיד בדיוק, כי אני לא ארגנתי את זה, אבל אלפי ילדים מטופלים.
נאדיה חילו: אתה יכול גם להגיד לי מה הפער בין הצרכים לבין המענים?
נאדיה חילו: מהו הצורך?
נאדיה חילו: הדיון היום, הנושא של הדיון היום, ואני אקיים ואני מקיימת דיונים, גם כלליים, גם ספציפיים, נושא הדיון היום הוא בהחלט מרכז הירש לגיל הרך.
נאדיה חילו: ברור לי שמשהו גם הוצג פה, ולכן גם אפשרתי להציג את הראייה הכוללת והבעייתיות הרוחבית הכוללת בתחום הזה, שיש לה השלכה גם על המרכז, כשלי ברור שהנושא הזה, ואני כבר קיימתי דיונים על העניין הזה שיש מחסור בכלל בהתייחסות, באופן ארצי, לכל הנושא של הגיל הרך, באבחונים, בטיפולים, בחיסונים, מדי שבוע, לא רוצה להזכיר עוד את הנושא של החיסונים, אני רק שבוע שעבר, לפני הפשלה הזאת, התרענו וחברות פה אחיות וגם מוריה וגם עוד חברות השתתפו בדיון, ואנחנו ראינו את התמונה ואת הבלגן שקיים בין משרד הבריאות ובין האגודות, ורק לראות את התמונה, אז אני שמעתי על גבעתיים, לא היתה לי הפתעה, הנושא, אם בכלל לא היו עוד נושאים שלא הובאו.
נאדיה חילו: ולכן ככה חשוב לי להבהיר את זה ואני רק מאפשרת לך לענות.
אשר אור-נוי: אני לא יכול לתת מספרים, אני רק אומר שאין ספק שהמחסור במערך טיפולי התפתחותי לאוכלוסייה הערבית הוא גדול לאין ארוך מהמחסור הזה באוכלוסיה היהודית אפילו בפריפריה.
אשר אור-נוי: כי במרכז כמו תל אביב, ירושלים או כך הלאה.
אשר אור-נוי: אבל יש מחסור גם באוכלוסיה היהודית בפריפריה.
אשר אור-נוי: הבעיה נובעת מכמה דברים, ופה אני מוכרח לציין כי אני חושב שזאת הזדמנות להגיד את זה.
אשר אור-נוי: יש מחסור בכוח אדם מקצועי.
אשר אור-נוי: וזה מתחיל, חברת הכנסת חילו, אני התרעתי על זה לא פעם, מהתיכונים.
אשר אור-נוי: אני מוכרח לומר לכם שבנושא של הפרעות בתקשורת, קלינאי תקשורת, לפחות שניים מתוך שלושת בתי הספר הקיימים היום נותנים תנאים טובים יותר לקבלה לסטודנטים דוברי ערבית מאשר לסטודנטים ישראלים.
אשר אור-נוי: ואין מועמדים.
נאדיה חילו: פרופ' אור-נוי, אני רוצה לעשות רק סטייה קטנה כי אני חושבת שהעניין הזה הוא מאוד מאוד חשוב.
נאדיה חילו: אני בדיוק אמרתי שאני באה מדיון שהם רוצים לסגור אפילו את הפוטנציאל של קליטת תשעה פסיכולוגים פעם בשנה דוברי ערבית בחיפה, שיש לנו שלוש מאות עשרים תקנים רק בבתי הספר לא מאויישים, אני לא רוצה לדבר על המכונים.
נאדיה חילו: אני לוקחת קלינאיות תקשורת, פיזיותרפיה, כל החלקים הפרא-רפואיים, יד מכוונת ומדיניות על, לא להסתפק באמירה, בית ספר תל אביב המגמה לתקשורת קיבלה אחד או שניים, עומדים, לא עומדים, אני לא רוצה להתווכח, אבל לבוא ולהקצות מכסות.
נאדיה חילו: המכסות זה לא אומר סוג ב'.
נאדיה חילו: אני באופן אישי נגד חד משמעי לקבל ולהוריד רמה ולקלוט סטודנטים סוג ב' ולעשות מגמה סוג ב'.
נאדיה חילו: אבל כן אפשר, כמו שבחיפה, את המצטיינים, ורואים את זה, תל אביב עשתה את זה שנה אחת או שתיים, לפני כמה שנים טובות שהיתה שם, בהתערבותי, ועשו איזו תכנית וקלטו ושנת קדם הם קראו לה, ואז בשנה אחת נתנו להם את כל התוספות והם השתלבו.
נאדיה חילו: בעניין הזה, אני רוצה להציע לך אתגר.
נאדיה חילו: כאחראי וממונה ארצי על תחום התפתחות הילד, מעבר לאחריות הנקודתית שלך בתחום הזה, אם אתם תפנו גם לראשי האוניברסיטאות, אנחנו גם מתריעים, ותתריעו ותציעו, הרי ההתרעה לא מספיקה, גם תציעו פתרונות, שכל אוניברסיטה תנסה להקצות ולקלוט, ואני בטוחה שתוך שלוש או ארבע שנים המחסור, הפער הזה יתחיל גם להיסגר.
נאדיה חילו: אנחנו נפנה, אני גם מפה רוצה לנצל את ההזדמנות, אני אפנה לכל ראשי האוניברסיטאות בעניין הזה ואני בהחלט אבקש מהם גם לתת את הדעת וגם לחשוב על פתרונות בעניין הזה.
אשר אור-נוי: כפרופסור בפקולטה לרפואה בירושלים, אני יכול לומר שלגבי רפואה למשל, סטודנטים דוברי ערבית, מתקבלים לבתי הספר לרפואה באחוז שהוא לא פעם יותר גבוה מהאחוז שלהם של האוכלוסיה.
אשר אור-נוי: וזה לא בעיה שאין מאיפה לבחור.
אשר אור-נוי: אז לכן אני אומר, אין מועמדים, ואני יודע בדיוק מה שנעשה במכללת הדסה פה בירושלים, מסתכלים על מספר המועמדים, לכתחילה.
כנען פאדי: למה בהדסה בירושלים?
כנען פאדי: אני סיימתי לפני שנתיים וחצי בתל אביב, אני יודע, אני לא עשיתי סטטיסטיקה, אתה מדבר אולי על לפני עשרים שנה או חמש עשרה שנה.
כנען פאדי: היום אחוז התיכוניסטים שרוצים לפנות ללמוד קלינאי תקשורת בארץ באוכלוסיה הערבית הוא אחוז הכי גדול בעולם נראה לי.
כנען פאדי: למה, כי הם יודעים שיש מחסור והם פונים.
כנען פאדי: אז מועמדים יש, והם פונים, ואפילו אם רוצים לקבל דוגמא, כל אלה שלא מתקבלים, ואני מדבר על מאות עכשיו, לא עשרות, בכל זאת נוסעים לחוץ לארץ ללמוד את זה.
כנען פאדי: הפרופסור מדבר על זה שאין מועמדים, זו התשובה שלי.
כנען פאדי: וזה כבר חמש שש שנים.
נאדיה חילו: בהחלט זו סוגייה, אבל אני לא רוצה לפתוח את זה לדיון.
כנען פאדי: דיברו פה גם על יחידות, אני עבדתי בחברה למתנ"סים, ביחידה טיפולית במתנ"ס ג'אסר-א-זארקא, ששם האוכלוסיה נמצאת במצב סוציו-אקונומי מאוד נמוך, ואפשר להכניס גם אותה כדוגמא ליפו.
כנען פאדי: לפני כחודשיים הגיע אלי טלפון, שבינתיים עבודת היחידה מופסקת, בטענה שיש בעיות עם הסכמים עם קופת חולים.
נאדיה חילו: אני רוצה לתת לקופות החולים להגיב.
נאדיה חילו: ד"ר זנדה
נאדיה חילו: אוז, אנחנו יכולים לדון בסוגייה הארצית, אני רוצה לנסות ולהתמקד ספציפית במענים, מה הגברת עמאל טטור שהביאה על השולחן הזה בעיה של הורים שפונים והיא מפנה וקופות חולים שלא מפנים אליה אלא מפנים לאיזורים אחרים שהורים לא הולכים כי אין שם מענה של שפה.
נאדיה חילו: מה היום אנחנו יכולים לתת לה ולנסות לפתור לה את הבעיה ושיותר ילדים נצרכים יקבלו את הטיפול.
יורם זנדהאוז: גבירתי היושבת ראש, אנחנו נפגשנו לפני יותר מעשר שנים, כשאני הייתי אחראי על טיפות חלב בתל אביב ואת היקמת את הירש.
יורם זנדהאוז: אני ניהלתי עד לפני חודש את התפתחות הילד של איזור תל אביב של מכבי.
יורם זנדהאוז: ואני רוצה להיות קצר וקולע.
יורם זנדהאוז: בשלוש נקודות.
יורם זנדהאוז: אלף יש מחסור בכוח אדם דוברי ערבית.
יורם זנדהאוז: היתה לנו קלינאית תקשורת דוברת ערבית בסניף שלנו במה שהיה מכון ועכשיו זה שלוחה ביפו, שעזבה.
יורם זנדהאוז: אני מקווה שמישהו אחר יחזור, משהו מסתמן.
יורם זנדהאוז: אבל כרגע אין כוח אדם דובר ערבית בשלוחה ביפו.
יורם זנדהאוז: אנחנו עובדים באופן עקרוני עם יחידות טיפוליות שמוכרות על ידי משרד הבריאות.
יורם זנדהאוז: זו ההנחיה של מרכז מכבי.
יורם זנדהאוז: מי שמוכר על ידי משרד הבריאות אין שום בעיה, מדיניות מכבי היא לתת הפניות, התחייבויות, נוסח טופסי 17, והמבוטח משלם השתתפות עצמית ומגיע, יש רשימה של יחידות טיפוליות מוכרות, ומגיעים.
יורם זנדהאוז: החובה שלנו, זה לספק שירות.
יורם זנדהאוז: לאוכלוסיה הערבית יש באמת בעיה, עכשיו במיוחד כשעזבה אותנו הקלינאית דוברת ערבית.
יורם זנדהאוז: ולכן אנחנו במקרה הזה עשינו מנגנון יוצא דופן של מתן החזרים על טיפולים.
יורם זנדהאוז: זאת אומרת אלה שהולכים למרכז הירש מקבלים החזר בגובה ההחזר שמכבי נותנת.
יורם זנדהאוז: זה לא המדיניות שלנו לתת החזרים, במקרה הספציפי הזה אנחנו נותנים החזרים.
יורם זנדהאוז: אני רק רוצה עוד נקודה אחת, שגם למרכז הירש אני לא בטוח שיש לו את היכולת לטפל בכולם.
עמאל טטור: אני חושבת שחובה שכל אחד במקום שלו ייתן את השירותים כדי שיותר ילדים יקבלו.
עמאל טטור: למרות אני רוצה להגיד, אתם דיברתם על מחסור, דווקא במרכז, במרכז הירש וגם במרכז אין מחסור.
עמאל טטור: אם היום יש לי שש קלינאיות תקשורת דוברות ערבית, שש מרפאות בעיסוק דוברות ערבית ופסיכולוגית קלינית דוברת ערבית, ויש לי עוד אחד שעושים גם אבחונים פרטיים כדי לעזור, יש אנשים, צריך באמת למצוא ולחפש, יש אנשים דוברי ערבית.
עמאל טטור: קלינאית תקשורת שעבדה אצלכם לפני שנתיים, עד היום אין אחרת במקומה.
עמאל טטור: למרות שפנו גם מאצלי למכבי ונרשמו ולא נכנסו.
עמאל טטור: השאלה אם לא העניין של המחסור.
עמאל טטור: נכון, יש בכל המגזר הערבי.
עמאל טטור: דווקא במרכז אין לנו מחסור באנשים מקצועיים, וכולם עם תואר ראשון ותואר שני, וכולם סיימו בארץ ולא בחו"ל וזה משמעותי מאוד.
עמאל טטור: לכן השאלה היא עד כמה באמת כל קופה לוקחת על עצמה את האחריות לגבי הילדים האלה.
יורם זנדהאוז: אנחנו לוקחים אחריות.
יורם זנדהאוז: מה שאני מציע, יש אנשים שהם רוצים להיכנס לתחום, יואילו נא להגיש את מועמדותם כיחידות טיפוליות עצמאיות או כמטפלים עצמאיים, ואנחנו נעבוד איתם.
יורם זנדהאוז: אנחנו אין לנו תקנים להעסיק בתוך המכון אבל אנחנו יכולים לקנות שירותים בחוץ.
יורם זנדהאוז: האנשים פשוט צריכים להציע את השירות שלהם.
יורם זנדהאוז: לא כל אחד יכול להיות קלינאי התפתחותי, צריך מינימום שנתיים של נסיון בעבודה התפתחותית עם ילדים.
נאדיה חילו: במכון של קופ"ח מכב"י ביפו, אני יודעת שיש יחידה התפתחותית האם יש שם כוח אדם דובר ערבית?
יורם זנדהאוז: לא, כפי שאמרתי, היתה לנו והיא עזבה.
נאדיה חילו: יש היום תקן פנוי, אם מפנים?
יורם זנדהאוז: יש עכשיו על הפרק אולי מישהי או מישהו דובר ערבית שאולי יצטרפו אלינו.
יורם זנדהאוז: אבל כרגע נכון להיום אנחנו קונים שירות במרכז הירש ונותנים החזר.
יורם זנדהאוז: ההחזר של מכבי ניתן לפי התעריף הממוצע של יחידה טיפולית מוכרת.
יורם זנדהאוז: זה בערך מאה שלושים שקל לטיפול, ומורידים מזה את ההשתתפות העצמית של ההורים.
יורם זנדהאוז: במרכז הירש דורשים מאה חמישים שקל עבור טיפול, ולכן נוצר פה פער של עשרים שקל שיכול להיות שההורים גם צועקים על העניין הזה שהם צריכים לשלם יותר.
עמאל טטור: מדובר במספר מועט של משפחות כי ההורים לא יכולים לשלם.
עמאל טטור: הילדים האלה באים אליכם אחרי שסיימו את המחזור הראשון בטיפול אצלנו של עד חמישה עשר טיפולים שהוא חינם.
עמאל טטור: מה שקורה שלפני שאני שולחת אפילו לפעמים אמא אומרת בסדר, הוא ילך, יתנו לי טופס שאני אשלם מאה חמישים שקל או מאה עשרים שקל או אפילו עשרים שקל אבל אין לי לשלם את זה, אני לא יכולה.
עמאל טטור: אז הם לא באים בכלל.
עמאל טטור: זה טוב לאנשים ממש, אולי יש לנו איזה עשרה, חמישה עשר אנשים שקיבלו את זה, שזה השכבה שיכלה לשלם את זה.
עמאל טטור: וזה באמת קשה לי מאוד.
יורם זנדהאוז: יכולים לפנות למנגנוני הרווחה ולהגיש בקשה לחריגות.
עמאל טטור: אנחנו מדברים על אוכלוסיה שאני רוצה שתבוא למכבי ותקבל את השירות.
יורם זנדהאוז: מי שפונה אלינו וזכאי לטיפול מקבל החזר.
נאדיה חילו: מה שאני מציעה בעניין הזה, אתה גם עבדת ביפו והיה לך איזה מגע, ויש פה חלק מאוד גדול שגם יודע על איזה אוכלוסיה אנחנו מדברים, זו לא אוכלוסיה שתיזום, זו לא אוכלוסיה שגם יש לה את היכולות, אם אני מדברת על שלושים ומשהו אחוזים מהמשפחות שרק צורכים שירותי רווחה וחיים מקצבאות, אני מניחה שזו גם האוכלוסיה הכי פגיעה מבחינת הנזקקות של הילדים ומבחינת החתך של ילדים שצורכים את השירותים האלה.
נאדיה חילו: לכן אני אומרת, אני בהחלט מצפה הרבה פעמים ממנגנונים וממערכות אחראיות גם לחשוב בחשיבה יצירתית, שזה אומר לנסות ולהתאים.
נאדיה חילו: נכון, אנחנו בעד החוק והכל ויש כללים, אבל בכל דבר יש בתוך הכללים שבילים מסויימים שצריך בהחלט, אני לא רוצה, אני אומרת לך, אני יכולה לתת לך פה עשרות דוגמאות.
נאדיה חילו: גם בעבר וגם בהווה, בדיונים ובהצעות שאנחנו עושים, כולל עם משרד הבריאות בתחומים שונים.