GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נאדיה חילו: אבל אני בהחלט רוצה לסכם.
נאדיה חילו: הוועדה יוצאת בקריאה לכל הגורמים, גם הפוליטיים, גם הגורמים שאחראים על קביעת מדיניות, גם הגורמים הבטחוניים, ואני אומרת בימים אלה, שאנחנו ערב שיחות חשובות מאוד, שכולנו רוצים בהחלט לקוות שהן יצליחו ויהוו פתח להמשכיות מסויימת ולהשגת מטרת על של שלום, אנחנו חושבים שהחלק של הקלות במחסומים לילדים בימים אלה הוא מאוד משמעותי.
נאדיה חילו: האקט הזה הוא לא רק אקט סימבולי, בנוסף להיותו מחווה מסויימת כלפי האוכלוסיה הוא קודם כל לגבי הילדים יש לו משמעות מאוד אדירה ליצירת אטמוספרה יותר חיובית ,להקלה על חיי היומיום ולהשפעה על החלק האזרחי של התושבים.
נאדיה חילו: אני חושבת שבחודש שנופל גם החודש הבינלאומי לזכויות ילדים מאוד חשוב לקחת בחשבון את הדברים האלה ולדעת שבסך הכל הילדים, ולא משנה באיזה מצב פוליטי כזה או אחר.
נאדיה חילו: אנחנו ערים למצבים, גם הפוליטיים וגם הבטחוניים, וזה לא עניינה של הוועדה הזאת, אבל בהחלט צריך תמיד למצוא את שביל הזהב או שביל הביניים שילדים יוכלו להמשיך את חייהם היומיומיים בצורה הכי טובה, ועם פחות קשיים, ועלינו כולנו לזכור שבסך הכל זו שגרת חיים יומיומיים.
נאדיה חילו: אנחנו מדברים על שגרת חיים יומיומיים, אם זה לימודים, אם זה משחק, נאמר פה גם צרכים בריאותיים וצרכים אחרים שכל ילד בהחלט צריך אותם.
נאדיה חילו: הוועדה תקרא גם לשר הבטחון וגם לסגן שר הבטחון, אנחנו נקרא ונפנה אליהם בהחלט שיהיה איזה משהו משמעותי בימים האלה, גם מעשי וגם סמלי, כמובן בנוסף לקבלת הנתונים, שאנחנו אחרי קבלת הנתונים נשקול לפנות לגורמים המתאימים, גם לנסות ולהאיץ את ההקלות.
נאדיה חילו: אני רוצה בהחלט להודות לכם ושוב לאחל לכל הגורמים הפוליטיים שמשתתפים שבאמת תהיה ועידה מוצלחת ועם תוצאות מוצלחות.
נאדיה חילו: בחרתי היום לקיים ישיבה מיוחדת מאוד וממוקדת בכנסת.
נאדיה חילו: מאז פרצה שביתת המורים התקיימו הרבה מאוד ישיבות בוועדת החינוך ובוועדות אחרות, והייתי שותפה לאותן ישיבות, אולם שם דנו בעיקר בשביתה ובהשלכות שלה על המורים, בהסכמים, בדרישות של ארגון המורים מול ההסכמות של משרד האוצר.
נאדיה חילו: הדיונים התקיימו עם שר האוצר ושרת החינוך, עם כולם.
נאדיה חילו: חשוב לדון בזה וחשוב להמליץ.
נאדיה חילו: אולם מה שלא נדון דיו במהלך כל ימי השביתה, ולצערי גם לא בתקשורת או בהתבטאויות בהפגנה, לא ניתן די משקל להשלכה של השביתה על התלמידים ועל מה שקורה להם בימים אלה.
נאדיה חילו: נדלק אצלי אור אדום בעניין הזה לאחר שבשבוע שעבר התקיים היום הבין-לאומי לזכויות הילד ולרגל האירוע כינסתי כאן נציגים של תלמידים מבתי-ספר שונים.
נאדיה חילו: בשיחה לא פורמלית עם מספר תלמידים נודע לי שיש תופעה, שלא הייתי מודעת לה, שחלק מהתלמידים התחילו לעבוד ושוקלים לא לחזור ללימודים.
נאדיה חילו: מישהו מהתלמידים אמר לי שהוא מכיר חבר שנקלט בשוק העבודה וכנראה לא יחזור ללימודים.
נאדיה חילו: זה הדליק אצלי נורה אדומה בוהקת.
נאדיה חילו: אני מניחה שזאת לא ההשלכה היחידה של השביתה.
נאדיה חילו: בשתי ישיבות שהשתתפתי בהן לאחר מכן, גם בוועדת החינוך וגם בסיעת העבודה שדנה בעניין הזה בנוכחות שרת החינוך, הצבעתי במלוא החומרה על התופעה הזאת.
נאדיה חילו: אמרתי שבעיניי תופעת הנשירה, הגלויה והסמויה, חמורה מאוד-מאוד ולא ניתן לה די דגש ומשקל.
נאדיה חילו: החלטתי ליזום את הדיון היום כדי לשמוע גם את הגורמים המטפלים, אנשי המקצוע, ואת נציגי ההורים, אבל בעיקר את נציגי התלמידים.
נאדיה חילו: אתם נמצאים בשטח יותר מאתנו.
נאדיה חילו: לאור הקשרים שלכם עם החברים והחברות בוודאי תוכלו להזין אותנו במידע כן על ההשלכות החמורות מאוד של השביתה.
נאדיה חילו: הצבעתי רק על תופעה אחת ולא על תופעות נוספות שאולי יתחילו להתגלות מאוחר יותר, כמו למשל הנזקים לבחינות הבגרות.
נאדיה חילו: הפניתי שאלה למשטרה על מספר התיקים שנפתחו לבני נוער, האם נתקלים בתופעות של שוטטות ואלימות או של שתיית אלכוהול.
נאדיה חילו: רק שלשום לצערנו שמענו על אסון בעקבות השתכרות.
נאדיה חילו: אנחנו שומעים על התופעה כשהיא מגיעה למעין שיא.
נאדיה חילו: כל מי שנוהג במכונית יכול לראות, גם בלי לדעת את המספרים, אם מסתכל סביבו – לא כולם מסתכלים, אבל אני שמה לב ומסתכלת – את מה שקורה בהתנהגות של שעות הפנאי.
נאדיה חילו: "שעות פנאי" זה מושג חיובי, אבל כששעות הפנאי ממושכות מדי ללא שום תוכן, כאשר באופק לצערי לא נראה סיום השביתה מתגלות תופעות לא רצויות.
נאדיה חילו: אנחנו מתקרבים ליום ה-50 לשביתה, ועם החופש הגדול התלמידים נמצאים כבר כמעט 6 חודשים מחוץ למערכת, החל מאמצע חודש יוני.
נאדיה חילו: מדובר על אוכלוסיית התלמידים בכיתות ז'-יב', שמונה 600,000 תלמידים.
נאדיה חילו: בכל שכבת גיל לומדים כ-100,000 תלמידים.
נאדיה חילו: אלה נערים ונערות בגיל ההתבגרות, על כל המשמעויות שנובעות מכך, על הנתונים האישיים בגיל הזה, ועל משקלה הגדול יותר של קבוצת בני הגיל וההשלכות של הקשר הזה.
נאדיה חילו: אנחנו מדברים על היעדר פיקוח הורי בשכבת הגיל הזאת, על היעדר פיקוח חברתי, על חוסר-מעש וחוסר-ודאות.
נאדיה חילו: אם החברה היתה יודעת מראש שהשביתה תימשך כך וכך ימים, או אם ידעו מתי תסתיים אולי זה היה עוזר לתלמידים ולמערכות לנסות להתארגן, להחליט איך לגשת לימים האלה ולחשוב איך למלא אותם, אבל אי-הוודאות מכביד מאוד ויוצר תופעות שליליות.
נאדיה חילו: בדיון זה, גם אם המוקד שלי על ההשלכות השליליות על התלמידים, אינני יכולה שלא להזכיר שמדובר גם ב-41,000 מורים שחברים בארגון המורים השובת.
נאדיה חילו: לפי הערכה ונתונים שיש לי, כ-60% מכלל התלמידים בחינוך העל-יסודי אינם לומדים בגלל השביתה.
נאדיה חילו: שמענו על ניסיונות פה ושם, אבל לצורך הדיון אני לא מחשיבה את ה-40%, גם אם נמצאים פה ושם בהסדרים כאלה או אחרים.
נאדיה חילו: גם אני שמעתי על יוזמות שונות, על שיעורים שונים, על אלתורים, אבל זה לא המסגרת שמדינה מתוקנת צריכה לספק לתלמידים שלה.
נאדיה חילו: בפתח דבריי אני מבקשת להביע צער עמוק מאוד על השביתה הזאת ועל חוסר-האונים של כל המערכות וכל הצדדים השותפים למשא ומתן – ואני לא רוצה להאשים אף אחד – שעדיין לא השכילו להגיע לפתרון שיחזיר את 600,000 התלמידים למסגרות ויאפשר המשך מסלול חיים נורמטיבי שנקטע.
נאדיה חילו: אוי לנו אם לא נציג היום את ההשלכות של השביתה וניתן עליהן את הדעת.
נאדיה חילו: לפני שאני מסיימת ומעבירה את רשות הדיבור אליכם אני מוצאת לנכון להביע מחאה קשה מאוד ביום זה, שהוא יום המלחמה באלימות נגד נשים, על התבטאות אומללה, קשה ומשפילה של יושב-ראש ארגון המורים אתמול, שאמר כי "מי שאונסים אותו הרבה פעמים גם נהנה מזה בסוף".
נאדיה חילו: זאת התבטאות אומללה מאוד.
נאדיה חילו: לא הייתי מצפה מאיש שמוביל מערכת חינוך ומייצג צוותים חינוכיים גדולים מאוד להתבטאות כזאת, בלי קשר לדברים האחרים, למאבקים שלו על השכר וכדומה.
נאדיה חילו: אני מגיעה כרגע מדיון ארוך מאוד בוועדה לקידום מעמד האישה לציון היום הבין-לאומי למאבק באלימות נגד נשים ואלימות בכלל, שבהחלט גואה בחברה.
נאדיה חילו: אסור להתבטא בצורה כזאת.
נאדיה חילו: למרות הזעם והכעס חייבים לשמור על גבולות, ובפרט מי שנושאים באחריות.
נאדיה חילו: יושב-ראש איגוד המורים חייב לשלוט בדבריו ולשים גבולות להתבטאות שלו.
נאדיה חילו: רשות הדיבור לחברי חבר הכנסת הלפרט, בבקשה.
שמואל הלפרט: הבעיה ידועה.
שמואל הלפרט: דנו על הנושא הזה כבר בוועדת החינוך ובוועדות אחרות ובמליאה.
שמואל הלפרט: לצערי הרב השביתה נמשכת כבר מספר חודשים, וכפי שאמרת כבר 6 חודשים התלמידים לא לומדים.
שמואל הלפרט: זה חמור מאוד.
שמואל הלפרט: יש לזה השלכות חמורות, ועדיין אי אפשר ללמוד את מלוא ההשלכות של השביתה האומללה הזאת.
שמואל הלפרט: יש לי רושם ששני הצדדים מתחפרים בעמדותיהם וכל צד טוען לצדקתו.
שמואל הלפרט: לכן קשה מאוד למצוא פתרון מתקבל על הדעת.
שמואל הלפרט: חז"ל אומרים כי "אין חבוש מתיר את עצמו מבית האסורים".
שמואל הלפרט: בן אדם שקשור בחבלים לא יכול להשתחרר לבד, צריך שמישהו אחר יבוא וישחרר אותו.
שמואל הלפרט: לפעמים צריכים שצד שלישי ייכנס בעובי הקורה, אדם נבון שמכיר את הנושא מכל היבטיו, גם הצד החינוכי וגם הצד הכלכלי, שינסה להשפיע על שני הצדדים, לכופף קצת את שני הצדדים.
שמואל הלפרט: באתי עכשיו במיוחד להציע מועמד שלה
שמואל הלפרט: ערכתי יוכל בתוך תקופה קצרה להביא לסיום השביתה.
שמואל הלפרט: יש חבר כנסת שכולנו מכירים, פרופ' ברוורמן, שהוא איש חינוך וכלכלן דגול, אדם נבון.
שמואל הלפרט: שוחחתי אתו רבות על השביתה וביקשתי ממנו שייכנס בעובי הקורה.
שמואל הלפרט: הוא הבטיח לי שאם יתבקש על-ידי שר האוצר להתערב יוכל לנסות לסיים את השביתה בתוך מספר ימים.
שמואל הלפרט: הייתי מציע שהוועדה תקבל את הצעתי ותבקש משר האוצר להטיל על חבר הכנסת פרופ' ברוורמן את התפקיד.
שמואל הלפרט: כולם מכירים את פרופ' ברוורמן, הוא איש חינוך, אדם משכמו ומעלה.
שמואל הלפרט: להערכתי הוא יוכל בתוך תקופה קצרה להביא לסיום השביתה.
שמואל הלפרט: ללא אישיות מהדרג הבכיר הזה אני לא רואה איך תסתיים השביתה.
שמואל הלפרט: שר האוצר, שרת החינוך ויושב-ראש ארגון המורים ישבו כבר עשרות ומאות שעות ולא יצא מזה לצערי שום דבר.
שמואל הלפרט: בואו ננסה את האדם הזה, אולי יצליח להביא לסיום השביתה.
נאדיה חילו: הפעם, בניגוד לישיבות אחרות שאני בדרך כלל פותחת בשמיעת אנשי המקצוע, אני מבקשת להתחיל עם נציגי מועצות התלמידים.
נאדיה חילו: לאחר מכן נשמע את אנשי המקצוע.
נאדיה חילו: ארצה לשמוע תלמיד אחד מכל אזור.
נאדיה חילו: אני מבקשת שתנסו להציג לנו תמונה, מהידוע לכם, על ההשלכות של שביתת המורים על הציבור שלכם ועל החברים שלכם.
הדס טרספולסקי: אני תלמידה בבית-ספר פלך בירושלים, בית-ספר דתי לבנות.
הדס טרספולסקי: אנסה לתאר לכם מה קורה אצלנו.
הדס טרספולסקי: הדבר העיקרי שמאפיין את השביתה הזאת הוא אי-הוודאות.
הדס טרספולסקי: זה מה שמנע מאתנו להפיק משהו מהזמן הפנוי העומד לרשותנו.
הדס טרספולסקי: כתלמידת יב' יש לי הרבה להספיק ולעשות, פרויקטים, עניינים ותחביבים.
הדס טרספולסקי: במבט לאחור אולי יכולתי לתכנן דברים רבים שימלאו את הזמן שעמד לרשותי בחודש וחצי של השביתה, אבל מכיוון שכל פעם הסתכלנו לכל היותר יום או יומיים קדימה, ולפעמים גם זה לא, בעצם נמנע מאתנו לתכנן לטווח ארוך.
הדס טרספולסקי: פשוט החלטנו: טוב, נצא לראות סרט, טוב, נראה עוד חברים, טוב, נצפה בטלוויזיה.
הדס טרספולסקי: בעצם לא יכולנו לעשות דברים בעלי משמעות.
הדס טרספולסקי: זה אפילו דרבן אנשים לבזבז זמן, כי אם נשאר עוד יום אז בואו לפחות ניהנה ממנו.
הדס טרספולסקי: זאת השנה האחרונה שלי ושל בני גילי במסגרת חינוכית יציבה.
הדס טרספולסקי: חלק מאתנו יתגייסו אחר-כך לצבא או יילכו לשירות לאומי, כל אחד יקבע את מעשיו בלי איזו הדרכה והשגחה ממישהו שינסה להעביר לו עוד כלי התמודדות לחיים.
הדס טרספולסקי: אני רואה כל יום שמתבזבז כרגע כהפסד ענק עבורנו.
נאדיה חילו: בקשר שלך עם חברות מהכיתה ומבית-הספר שלך, נתקלת גם בתלמידים שאומרים שהם עובדים ולא מתכוונים לחזור להמשך הלימודים?
הדס טרספולסקי: מקרב החברים הקרובים שלי – לא.
הדס טרספולסקי: יש מי שהתחילו לעבוד, וכנראה ימשיכו בעבודה, אבל לא על חשבון בית-הספר.
הדס טרספולסקי: אני מניחה שזה יהיה על חשבון ההשקעה בלימודים כי מי שנכנס למסלול עבודה במשמרות 3 פעמים בשבוע לא יתנתק מהמסלול הזה, מה שאומר שזה יבוא כנראה על חשבון ההשקעה, אבל אני לא מכירה אנשים שיעזבו את בית-הספר בגלל העבודה שמצאו.
הדס טרספולסקי: בעיה אחרת שאני רואה, שאנשים כבר עכשיו מזיקים לעצמם.
הדס טרספולסקי: יש לי חברים רבים שבמסגרת הלימודית הם ילדים טובים יחסית, חוזרים הביתה בשעות סבירות יחסית, ועכשיו כל ערב הולכים למרכז העיר, שותים וחוזרים הביתה ב-4 לפנות בוקר, ולמחרת קמים בשעה 3 אחר-הצהרים ושוב יוצאים ועושים שטויות.
הדס טרספולסקי: בגילנו אלכוהול עדין לא חוקי אבל כך הם עושים.
אבי קמינסקי: מי שומר שלא ישתו אלכוהול?
הדס טרספולסקי: רבים מהחברים שלי מבלים כך את ימי השביתה, בעיקר בגלל אי-הוודאות.
הדס טרספולסקי: הם פשוט מנסים לנצל כל יום לבילויים בצורה כזאת.
אתי בנימין: חסר לי כאן נציג של מגן דוד אדום, שאולי ייתן לנו נתונים כמה ילדים נמצאים בכיכרות אחרי ששתו ואחרי שהתעלפו ואיבדו את הכרתם.
רחל סעדה: הם הוזמנו לישיבה, אך אמרו שזה לא קשור אליהם.
נאדיה חילו: ננסה לברר עם הגורמים שנמצאים כאן, כל אחד בזווית שלו.
נאדיה חילו: אכן חסרים לנו נתונים בריאותיים מעין אלה.
נאדיה חילו: הנתונים לצערי יתחילו לזרום בעתיד הקרוב.
נאדיה חילו: יש תופעות חמורות בהשפעת השביתה הזאת שעדיין לא הגיעו למודעות החברה ולתקשורת.
נאדיה חילו: אני לא מדברת על המורים או על ארגון המורים, אלא על הילדים.
נאדיה חילו: הדס ציינה שהיא מכירה חברות שלא נשרו, אבל כבר עובדות והתחייבו למקום עבודה ואולי ההשקעה שלהן בלימודים תהיה פחותה.
נאדיה חילו: זה נשירה סמויה.
נאדיה חילו: אני רואה כבר את אי-ההצלחה של חלק מהם בבגרויות כי נוצרו דפוסי התנהגות מסוימים, שלא ייעלמו תוך חודש אלא ימשיכו גם אחרי השביתה.
נאדיה חילו: כאשת מקצוע שמגיעה מתחום העבודה הסוציאלית וטיפול בילדים אני מזהה כאן תופעה חמורה מאוד של נשירה ורואה את ההשלכות שלה לטווח ארוך.
שגיא טובים: אני מייצג את מועצת התלמידים הארצית.
שגיא טובים: אנחנו מודעים לכך שב-8 חודשים אנחנו אמורים ללמוד חומר של שנה שלמה.
שגיא טובים: התחלנו ללמוד ואז קיצצו לנו 3 חודשים משנת הלימודים.
שגיא טובים: אי אפשר להספיק ללמוד ב-5 חודשים חומר של 8 חודשים.
שגיא טובים: במועצת התלמידים הארצית אנחנו מנסים למצוא פתרונות לבעיה הזאת.
נאדיה חילו: במועצות התלמידים אתם נמצאים בקשר עם תלמידים ממקומות שונים, בנוסף לישוב שבו אתה גר?
שגיא טובים: כן.
שגיא טובים: במזכירות הארצית נמצא יושב-ראש של כל מחוז.
שגיא טובים: כל מחוז יוצר קשר עם בתי-הספר שיש בהם בעיות מיוחדות או שהביעו מחאה מיוחדת.
שגיא טובים: בירושלים היתה מחאה של אחד מבתי-הספר והבאנו את נציגתם לדבר על המצב שלהם ועל מה שהם עושים.
שגיא טובים: אנחנו תומכים בהם ונותנים להם כלים להתמודד עם המצב.
נאדיה חילו: אני רוצה לבקש שוב שתנסו להציג לנו תמונת מצב.
נאדיה חילו: דיברת על דבר חשוב מאוד, על ההישגים הלימודיים ורמת הלימודים והפגיעה במסלול החינוכי ובתעודות שישפיעו אולי לטווח ארוך, אבל אולי תוכל לדבר גם על תופעות שמתגלות כעת אצל תלמידים, תופעות של שתיית אלכוהול ושוטטות ושעות בילוי לא שגרתיות, ככל הידוע לך.
נאדיה חילו: האם יש נערים ונערות שכבר הסתבכו?
נאדיה חילו: ואני חוזרת ושואלת, האם חלק מן התלמידים שוקלים לא לחזור ללימודים לאחר שנקלטו בעבודה?
נאדיה חילו: חשוב לנו לראות את התמונה ולהבין אותה.
שחף סדן: אני מרחובות ומייצגת את מועצת התלמידים הארצית.
שחף סדן: אני מכירה מספר תלמידים בכיתות הגבוהות של התיכון, מכיתות יא'-יב', שבעקבות השביתה ינשרו מהלימודים.
שחף סדן: הם מצאו עבודה שוטפת והם צריכים את הכסף, ואז אומרים: טוב, לא אסיים את השנה הזאת, וגם כך אתגייס, או לא, ופשוט מתכוונים לנשור.
שחף סדן: באשר לשוטטות בלילות – אני מכירה את התופעה הזאת.
שחף סדן: גם ילדים "טובים", שבדרך כלל ביום-יום לומדים היטב ויש להם ציונים גבוהים בלימודים, פשוט אומרים: אין לי מה לעשות בבית, משעמם לי שוב לראות טלוויזיה, טוב, אז אסתובב ברחוב.
שחף סדן: וברחוב יש סמים, ברחוב יש אלכוהול ואלימות.
נאדיה חילו: את מכירה באופן אישי, בלי להגיד כמובן שמות, תלמידים או תלמידות שכבר הסתבכו?
שחף סדן: כן.
שחף סדן: לא חברים שלי, אבל אנשים שאני מכירה.
שחף סדן: שלושה מהם נמצאים במעצר בית לאחר שהסתבכו באירוע אלימות, שניים נמצאים במעצר בית בשל עבירת סמים.
נאדיה חילו: יש כאן מישהו משירות המבחן או ממשרד הרווחה, פקידות סעד? לא.
נאדיה חילו: נרצה לפנות גם אליהם.
שחף סדן: אני מכירה שלושה שנמצאים במעצר בית על אלימות, שניים שנמצאים במעצר בית על סמים, ורבים שעדיין לא נתפסו.
שחף סדן: חבל, פשוט חבל.
שחף סדן: מועצות הנוער מנסות ככל היותר לרכז את הנוער, למצוא להם פעילויות, אבל אי אפשר בהיעדר שגרה.
שחף סדן: הצעירים מתעוררים מדי יום ב-2 או ב-4 אחר-הצהרים, משוטטים קצת במחשב, רואים קצת טלוויזיה, ובערב מחליטים שמשעמם להם ויוצאים לרחובות ומסתבכים.
שחף סדן: זה חוזר על עצמו מדי יום.
שחף סדן: כל יום חוזרים ב-6 בבוקר מהבילוי, קמים ב-4 אחר-הצהרים ויוצאים שוב לרחוב.
שחף סדן: זה לא יכול להימשך כך.
נאדיה חילו: אני מודה לך מאוד שדיברת בגלוי וחשפת את העניין.
נאדיה חילו: בהמשך נחשוב לא רק על חשיפת התופעות אלא גם איך אנחנו מתכוונים לנסות להעביר את החומרה של הדברים שנאמרים כאן לגורמים השונים כדי שזה יהווה חלק מן השיקול שלהם.
ילנה רומנובסקי: גל סלומקה ואני מגיעות לכאן מטעם עמותה לפיתוח מנהיגות נוער שנקראת "קו הזינוק".
ילנה רומנובסקי: אני גרה ברחובות.
ילנה רומנובסקי: מה שהפריע לי, שיש כאן ראייה כאילו עבודה היא דבר מרכזי לא נכון.
ילנה רומנובסקי: לדעתי אם תלמידים מעסיקים עצמם בעבודה זה טוב בהרבה מאשר תלמידים שיוצאים לשתות אלכוהול.
ילנה רומנובסקי: אני עובדת עכשיו בשתי עבודות, בניקיון ובמעבדות, וגם בעת הלימודים תמיד עבדתי.
ילנה רומנובסקי: לדעתי הבעיה המרכזית היא השוטטות ברחובות.
ילנה רומנובסקי: אני גרה ברחוב הראשי של רחובות, רחוב הרצל, ולא יכולה להירדם בלילות כי ברחוב הראשי מסתובבות חבורות של אנשים שצועקים ושותים ומרביצים.
ילנה רומנובסקי: זה פשוט נראה לא הגיוני.
ילנה רומנובסקי: דווקא מי שמעסיק עצמו בעבודה ולפחות מתעייף ביום לא ייצא לשתות בלילה, אז יש בזה גם דבר חיובי.
נאדיה חילו: בהחלט.
גל סלומקה: אני מתל-אביב.
גל סלומקה: כפי שילנה אמרה, כל אדם שמוצא עבודה ולא משוטט בימים ובלילות ברחובות, שיבורך.
גל סלומקה: אני מכירה ילדים שמסתובבים כל ערב ושותים אלכוהול.
גל סלומקה: אני בדרך כלל נמנעת מלהסתובב איתם על אף שאלו אנשים שאני מכירה וקרובים אליי יחסית.
נאדיה חילו: הילדים שאת מכירה ששותים, זה תופעה חדשה אצלם, או שגם לפני השביתה נהגו לשתות אלכוהול?
נאדיה חילו: אני מבקשת לברר את השלכות השביתה.
נאדיה חילו: האם השביתה היא הגורם לשתייה?
גל סלומקה: אם בזמן הלימודים הילדים היו שמים גבולות, מסתובבים ובשעה מסוימת הולכים הביתה כי בכל זאת למחרת יש להם לימודים, השביתה גרמה לכך שהגבול הזה נמחק.
גל סלומקה: עכשיו הם יכולים להסתובב עד הבוקר.
גל סלומקה: שמעתי שממש לפני יום-יומיים ילדים הסתובבו בלילה והשתוללו ועצרה אותם משטרה ולקחה אותם לחקירה.
גל סלומקה: לא רציתי לדעת מי הם, לא רציתי להיות חלק מזה.
גל סלומקה: זה מה שידוע לי על השוטטות.
גל סלומקה: באשר לנשירה מבית-הספר ומעבר מלימודים לעבודה, אני יודעת שאני אישית שקלתי לעבור לבית-ספר אקסטרני כי אני לא יודעת איך אעמוד בלחץ של השלמת כל חומר הלימודים.
גל סלומקה: הגורם היחיד שמנע ממני לעבור לבית-ספר האקסטרני הוא העובדה שאני לומדת בבית-ספר טוב, בית-ספר שאני אוהבת ומכבדת, ואני יודעת שבעתיד אחוש גאווה אם אוכל להגיד שאני בוגרת בית-הספר הזה ויש לי תעודת בגרות שלו.
נאדיה חילו: אני מאחלת לך בהצלחה.
גל סלומקה: תודה.
גל סלומקה: אם הייתי בבית-ספר פחות טוב והייתי יודעת שלא יבואו לקראתי אחרי השביתה ולא יעזרו לי, לא הייתי מהססת ואולי הייתי עוברת לבית-ספר אקסטרני.
שמואל הלפרט: הבטלה היא אֵם כל חטאת.
יונתן האווארד: אני מבית-ספר הרטמן בירושלים, בית-ספר דתי חצי פרטי.
יונתן האווארד: אני רוצה קצת להסתייג מהדברים שנאמרו כאן.
יונתן האווארד: למרות שאין ספק שהתופעה קיימת, ושההתהוללות והשוטטות בערבים זה עניין בעייתי, אני סבור שזה לא בהכרח דבר חדש.
יונתן האווארד: התופעה אמנם מתעצמת נוכח העובדה שבאמת אין מה לעשות במהלך היום, אבל לדעתי מדובר בתלמידים שנהגו לעשות את זה וימשיכו לעשות את זה גם אחרי השביתה.
יונתן האווארד: זה נוגע יותר לתודעה של אדם, אם אכפת לו ממה שהוא עושה במהלך הלימודים או לא.
יונתן האווארד: אני מכיר הרבה אנשים שלא אכפת להם מהשביתה, שלא יודעים מתי תסתיים וגם לא משנה להם.
יונתן האווארד: אני למשל פעיל בתיאטרון קהילתי, הן במהלך הלימודים בבית-ספר והן בעת השביתה, ויש אנשים שיילכו לשתות, הן במהלך הלימודים והן במהלך השביתה.
יונתן האווארד: יש עכשיו פשוט הקצנה של בעיה שקיימת גם במהלך הלימודים.
יונתן האווארד: שורש הבעיה לא טמון בשביתה.
עפרה דונסקי: למה כוונתך שבית-הספר שאתה לומד בו חצי פרטי?
עפרה דונסקי: בית-הספר שובת כולו או חצי עובד?
יונתן האווארד: היו מספר ניסיונות להקים כל מיני אופני לימוד חדשים, להחיות את בית-הספר.
יונתן האווארד: בית-ספר חצי פרטי מקבל מימון מהממשלה וגם מימון ממקומות אחרים.
יונתן האווארד: חלק מן התוכניות נפלו, תוכניות לקראת הבגרות, אולם בשעות הבוקר פועל בית-מדרש ללימודים דתיים, שלא קשורים לבגרות, שעדיין מתקיים.
שמואל הלפרט: גברתי היושבת-ראש, אודה לך מאוד אם תוסיפי את ההצעה שלי להצעת הסיכום.
שמואל הלפרט: אני סבור שזה עשוי לפתור את הבעיה.
הדס טרספולסקי: רבים מהפתרונות שהוצעו, פתרונות זמניים של כל מיני מועצות ועיריות, נתקלו בזלזול מצד התלמידים כי הרגישו שלא היתה להם די התייחסות.
הדס טרספולסקי: הם מרגישים שהם בעצם בתחתית סולם העדיפויות של רוב אזרחי המדינה ורוב הגופים במדינה.
הדס טרספולסקי: רבים מהתלמידים שדיברתי איתם, רבים מהחברים שלי התחילו לשקול האם הם רוצים לשרת בכלל בצבא או בשירות לאומי ולתרום למדינה.
הדס טרספולסקי: הם מרגישים שהמדינה זנחה אותם לגמרי.
הדס טרספולסקי: אומרים: אם המדינה לא דואגת לחינוך שלי מדוע אתרום לה אחר-כך?
הדס טרספולסקי: רבים מהחברים שלי אומרים את זה עכשיו.
הדס טרספולסקי: אנחנו עכשיו בדיוק בגיל שמחליטים ופועלים בעניין זה.
הדס טרספולסקי: ודבר נוסף, רבים מהתלמידים לא הולכים לכל הפעילויות.
הדס טרספולסקי: ניסו לארגן לנו כל מיני פעילויות של התנדבות, מהעירייה ומכל מיני מקומות.
הדס טרספולסקי: התלמידים פשוט צוחקים על זה ואומרים: אם לא אכפת לכם מהחינוך שלנו, בתקופה של הבגרויות אתם לא מלמדים אותנו כבר חודש וחצי, למה אתם מצפים שנעשה משהו, שנציית לאיזה כלל או חוק?
עפרה דונסקי: במצב אחר הם היו מתגייסים?
הדס טרספולסקי: כן.
הדס טרספולסקי: הם התלבטו, אבל לפני השביתה כאשר דיברתי איתם היו יותר על הצד של הגיוס, ועכשיו מרגישים שאכזבו אותם.
אבי קמינסקי: למה הם מצפים, שהרשויות ילמדו את הילדים?
אבי קמינסקי: שיפתחו את בתי-הספר?
הדס טרספולסקי: ציפו שאולי ימצאו להם פתרונות אחרים מלכתחילה, למשל למצוא סטודנטים שילמדו קבוצות מסוימות.
הדס טרספולסקי: יכלו לארגן פעילויות או דברים שונים.
אבי קמינסקי: זה ישבור את השביתה.
אבי קמינסקי: אין תחליף למורים.
עפרה דונסקי: זה לא היה מביא אתכם לבגרויות וגם היה שובר שביתה.
נאדיה חילו: אין כאן נכון או לא נכון.
נאדיה חילו: אני מנסה לאפיין את הבעיה.
נאדיה חילו: כל אחד מסתכל מזווית הראייה שלו, כל אחד עם האמת שלו.
שגיא טובים: למרות שהרבה חבר'ה לא מסתובבים ברחובות, זה פותח צוהר, כפי שהיא אמרה, לא להתגייס, פותח צוהר לאנשים שלא עשו דברים כאלה בעבר להיכנס להלך-מחשבה כזה.
שגיא טובים: השביתה נמשכת כבר תקופה ממושכת והזמן גורם להתפתחות דברים מעין אלה.
שחף סדן: ידוע לי שהתופעה היתה קיימת, אבל עכשיו מתעצמת במהירות, ורואים את זה.
שחף סדן: זה תמיד היה קיים, אף אחד לא מסתיר ואומר שזה לא היה, אבל עכשיו מתעצם.
שחף סדן: פתאום רואים חברים מהשכבה הולכים לשתות ואין לנו מה לעשות.
שחף סדן: רואים את זה וזה ידוע, זה לא חבוי.
נאדיה חילו: ארצה לשמוע את האמא שנמצאת אתנו כאן.
גלית ינובסקי: אני אמא לשתי בנות שלומדות בבית-ספר פלך בירושלים.
גלית ינובסקי: אני אמא "מפונקת" מאוד, הבנות שלי לא יוצאות בערב ולא מבלות.
גלית ינובסקי: אני לא נתקלת בהיבט המרכזי שהעלו כאן, לכן רציתי להציג פן אחד.
גלית ינובסקי: אני מרגישה שהתלמידים שוקעים בחוסר יכולת ללמוד או להתרכז.
גלית ינובסקי: גם דברים שהיו עושים קודם, אפילו ברמה של קריאת ספרים או התעניינות בכל מיני נושאים אחרים, לאט-לאט גם זה דועך.
גלית ינובסקי: היכולת ללמוד ולהשקיע בלימודים אבדה במידה רבה.
גלית ינובסקי: אני חוששת מאוד ממה שיקרה ביום שיחזרו ללמוד, איך יוכלו לחזור לשגרה של ההשקעה, של היכולת לנתח טקסט וכן הלאה.
גלית ינובסקי: כבר כמעט חודשיים לא פתחו שום ספר.
נאדיה חילו: את מדברת על פגיעה במוטיבציה, ועל ההשפעה הפסיכולוגית של אי-הוודאות.
עפרה דונסקי: וגם על הרגלי למידה שנשברים.
נאדיה חילו: את בוודאי מכירה חברות וחברים של בנותיך.
נאדיה חילו: האם ידוע לך מה עושים החברים והחברות בימי השביתה, מה אופני הבילוי שלהם וכדומה?
גלית ינובסקי: פלך הוא בית-ספר לא אופייני מהבחינה הזאת.
גלית ינובסקי: הרוב מבלים בקבוצות של תנועות נוער כמו בני עקיבא ומבלים פחות ברחובות.
גלית ינובסקי: אני יודעת שמצבי טוב יחסית, לפחות לזה אני לא דואגת, אבל אני דואגת מאוד לעניין הלימודי.
גלית ינובסקי: זה בית-ספר של תלמידות טובות מאוד, שאוהבות ללמוד ורוצות ללמוד, ואני לא יודעת מה יקרה עכשיו.
גלית ינובסקי: נושא שני שאני מבקשת להעלות, אני מבקשת לחזור לנושא הכאוב של הבגרויות, שאולי לא עומד בראש סדרי העדיפויות כאשר מדברים על דברים כל-כך חשובים כמו הילדים, אבל בכל זאת 40% מבתי-הספר כן לומדים באופן כזה או אחר וכאשר יגיע "יום הדין" בסוף השנה, בבגרויות מצבם יהיה טוב בהרבה משאר התלמידים ששבתו.
גלית ינובסקי: צריך לתת על כך את הדעת.
גלית ינובסקי: התלמידים האלה לומדים פיסיקה 5 יחידות, מתמטיקה 5 יחידות – מקצועות שקשה מאוד ללמוד לבד.
גלית ינובסקי: חלק מבתי-הספר מלמדים, ובתי-ספר אחרים לא מלמדים דבר.
גלית ינובסקי: בבתי-ספר טובים כמו בית-הספר שליד האוניברסיטה לא לומדים וזה יהיה בעוכרם של התלמידים.
עפרה דונסקי: מי כן לומד?
גלית ינובסקי: בקיבוצים לומדים ויש בתי-ספר אליטיסטים ערבים שם לומדים, וכך גם בחלק מבתי-הספר הדתיים.
גלית ינובסקי: באולפנות כן לומדים.
אתי בנימין: גם בחלק מבתי-הספר הממלכתיים לומדים.
גלית ינובסקי: יש קבוצה רחבה למדי שלומדת, במגזרים מסוימים.
נאדיה חילו: אני מבקשת לשמוע את נציגת המשטרה והמשרד לביטחון פנים.
נאדיה חילו: אולי תוכלי להציג בפנינו נתונים עדכניים על ממדי התופעה.
נאדיה חילו: האם אתם רואים בעיות מסוימות, עלייה במעורבות של בני נוער בעבירות מסוימות?
אפרת וולך: אני מבקשת להתייחס לארבעה היבטים.
אפרת וולך: קודם כול, אנחנו בעיצומה של שביתה והנתונים שאני מציגה עכשיו לא סופיים.
אפרת וולך: תיקים רבים שנפתחים נמצאים עדיין בהליכי חקירה ומן הסתם הנתונים יתעדכנו בעוד חודשיים-שלושה, אבל אני יכולה להציג איזו תמונת מצב ראשונית.
אפרת וולך: אתייחס לשני סוגי עבירות – עבירות אלימות ועבירות סמים, כי עליהם בעיקר מדובר, וגם על שוטטות אגיד מילה או שתיים.
אפרת וולך: אני רוצה להגיד דבר שאולי לא יהיה כל-כך פופולרי.
אפרת וולך: כאשר אנחנו בוחנים את נתוני המשטרה בתקופה הזאת, בניגוד למה שנאמר כאן ולאינטואיציות שלנו, על-פי נתוני המשטרה בעבירות אלימות יש דווקא ירידה בתקופת השביתה לעומת שנים קודמות, גם לעומת שנה שעברה וגם לעומת שנים קודמות.
אפרת וולך: יש ירידה של 36.84%, ירידה גדולה למדי.
נאדיה חילו: לקחתם בחשבון תיקים שנפתחו במשטרה במחלק הנוער?
אפרת וולך: אני מדברת עכשיו על נוער בלבד, על תיקי ט"מ ופ"א, כלל העבירות.
אבי גור: אין להם תוספת כוח-אדם להיערכות לשביתה.
אבי גור: הם לא מבקרים במקומות השונים.
אפרת וולך: מוכרת הטענה שאין כוח-אדם למשטרה ושהמשטרה לא חושפת.
אפרת וולך: אני יכולה להגיד שאת רוב עבירות האלימות אנחנו חושפים, יש 90% חשיפה בעבירות אלימות.
אפרת וולך: אם היית אומר שלמשטרה אין כוח-אדם, זה לא נכון לגבי עבירות אלימות.
אבי גור: אני בעדכם, שלא תטעי.
אפרת וולך: יש ירידה בעבירות אלימות.
אפרת וולך: אני יכולה להסביר את התופעה.
אפרת וולך: הירידה שאנו עדים לה בתקופת השביתה זהה פחות או יותר לירידה בחודשים יולי-אוגוסט.
אפרת וולך: בחודשים יולי-אוגוסט אנחנו שומעים פעמים רבות: זה חופש גדול והתלמידים משוטטים ומבצעים עבירות, אבל זה לא נכון.
אפרת וולך: כאשר בוחנים נתונים משנת 2002 ועד היום, בתקופת החופש הגדול יש ירידה של בממוצע 20% בעבירות אלימות.
אפרת וולך: אנחנו יודעים במשטרה ש-30% מעבירות האלימות מבוצעות במוסדות חינוך וכאשר אין מוסדות חינוך יש 30% פחות עבירות אלימות.
עפרה דונסקי: זה פתרון לאלימות של התלמידים.
אפרת וולך: לא.
אפרת וולך: אני רוצה להמשיך את דבריי לפני שכולם ייצאו מהישיבה הזאת עם כותרת שהמשטרה ממליצה לסגור מוסדות חינוך, ממש לא.
עפרה דונסקי: אני מוכרחה להגיד לך שבתי-ספר שעברו מ-6 ימי לימוד ל-5 ימי לימוד, גם בהם יש ירידה בעבירות אלימות בימי שישי.
אפרת וולך: לא בדקתי את זה, ייתכן.
אפרת וולך: דיברו כאן הרבה על עבירות של אלכוהול וסמים.
אפרת וולך: אלכוהול זה לא עבירה פלילית ולכן אין לנו במשטרה נתונים על שתיית אלכוהול.
אבי גור: אבל מכירת אלכוהול לילד מתחת לגיל 18 היא כן עבירה.