GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ציון גבאי: זו בעצם התפיסה שאנחנו מנסים להגיד והיינו רוצים שהכנסת תעזור לנו לשים את זה על השולחן ולהיות באותם מקומות.
נאדיה חילו: יש לך מספרים שממחישים את גודל התופעה?
נאדיה חילו: בשנה האחרונה, כמה במרכזי בילוי כאלה נפגעו נערים?
ציון גבאי: כן.
ציון גבאי: גברתי היושבת ראש, הכנו פה גם מצגת וגם יש פה נער שיספר מההתנסות שלו וגם העובדים שהיו.
ציון גבאי: יש לנו עובדי 'עלם' שנמצאים פה, שהיו בקיץ בחופי הים, והם יספרו מהחוויות שלהם, מה הם ראו, מה הם חווים, מה הם חושבים שצריך לעשות ואני חושב שזו ההזדמנות של כולנו באמת לשמוע על הדברים ויש לנו בהחלט גם מספרים וגם תופעות ואנחנו פה להציג את העניין הזה.
ציון גבאי: כמו שאמרתי, אני מבקש שזו באמת תהיה יריית פתיחה לאיזה שהוא תהליך שלא ייעצר היום, אלא מפה נצא לאותה דרך שנגיע בסוף שיהיה מוקד בכל אירוע.
ציון גבאי: אנחנו רוצים להתחיל ממורן, שבתפקיד שלה ב'עלם' היא אחראית על מרכזי 'הפוך על הפוך' ואחראית על הפעילות המיוחדת הזאת של פעילות הקיץ.
ציון גבאי: הכנו פה מצגת כדי להסביר את הרציונל, את הקונספט, ואני חושב שאחר כך ניתן לדיון להתפתח.
מורן מוסט: אני רוצה להגיד לכם שמבחינתנו זה חלום שמתגשם.
מורן מוסט: הפרויקט 'הפוך על הפוך' התחיל לפני ארבע שנים בפסטיבל הראשון של הבומבמלה.
מורן מוסט: לא חלמנו שאחרי ארבע שנים נגיע לפה ונוכל לחלום על חקיקה בנושא.
מורן מוסט: הכנתי מצגת בשביל להעביר את התמונה הכללית, כדי שנבין את המוקדים.
מורן מוסט: אנחנו עושים איזה שהיא סקירה של השנה האחרונה, להבין איפה, ברצף השנה, בני נוער נמצאים, גם מבחינת הכמויות.
מורן מוסט: בטח כולם הייתם, לא בטוח שכולכם שלחתם אס.
מורן מוסט: אמ.
מורן מוסט: אס, אבל גמר כוכב נולד היה בכנרת.
מורן מוסט: למשך שלושה ימים כמות של 35,000 בני נוער שנמצאים בחוף עצמו.
מורן מוסט: זה בשביל להבין סדר גודל.
מורן מוסט: באילת, בחופשת הקיץ, מדברים בעיקר על חודשי יולי-אוגוסט כשהמסה הקריטית מתחילה להגיע מאמצע יולי עד אמצע אוגוסט, 100,000 בני נוער.
מורן מוסט: אלה נתונים שאנחנו מודדים דרך חברת אגד, דרך הגעה של אוטובוסים.
מורן מוסט: אנחנו יודעים שרוב בני הנוער מגיעים לאילת באוטובוסים.
מורן מוסט: לפי כמויות האוטובוסים שמגיעים.
מורן מוסט: חוף דוגית, חוף מאוד מאוד פופולרי אצל בני הנוער, מוקד משיכה מאוד מרכזי, בחופשת הקיץ, 20,000 בני נוער שמגיעים.
מורן מוסט: מוקד משיכה מרכזי לבני נוער מהמגזר הדתי.
מורן מוסט: 'מרוסיה באהבה' זה פסטיבל גדול, 200,000 איש, מתוכם 70% בני נוער, כשהפסטיבל הוא פסטיבל חד יומי שמתקיים בפארק הירקון, אבל הוא מתקיים כל הלילה, זה אומר שהפסטיבל נגמר בסביבות אחת-שתיים לפנות בוקר.
מורן מוסט: רוב בני הנוער נשארים לישון בפארק עצמו ומתארגנים למחרת.
מורן מוסט: מי נותן את המענה באותן שעות?
מורן מוסט: אף אחד.
מורן מוסט: פסטיבל בומבמלה, אתם אפילו יכולים לראות רק מהתמונה.
מורן מוסט: זה המתחם שלנו.
מורן מוסט: בקצה, זה האוהל הצהוב, זה האוהל של הסיינטולוגיה.
מורן מוסט: פסטיבל בומבמלה, זה פסטיבל שנערך באופן מסורתי פעם בשנה בחופשת פסח, למשך שלושה ימים.
מורן מוסט: כמות ממוצעת של 30,000 בני נוער.
מורן מוסט: זה פסטיבל רק של בני נוער, מעטים המבוגרים שמגיעים לשם.
מורן מוסט: זה נראה כמו עיר הנוער, בלי אף מבוגר שנמצא ומסייע.
מורן מוסט: אחר כך אני אחזור לעניין הכתות, אבל רק בשביל שתבינו איזה מקום מרכזי יש להם בתוך הפסטיבל.
מורן מוסט: פסטיבל 'בראשית', בחופשת סוכות.
מורן מוסט: 12,000 בני נוער.
מורן מוסט: כל התמונות הן תמונות מהפסטיבל.
מורן מוסט: כל המוקדים האלה אלה מוקדים שאנחנו נמצאים ומנסים לתת מענה.
מורן מוסט: המטרה המרכזית מבחינתנו, בפרויקט הזה, שהשם קוד שלו זה 'הפוך על החוף' והוא לא סתם נבחר.
מורן מוסט: ..
מורן מוסט: 'הפוך על הפוך' זה מרכזי מידע וייעוץ לבני נוער שפרושים בכל הארץ.
מורן מוסט: הרבה בני נוער מכירים את המותג, ולכן 'הפוך על החוף' והחוויה החיובית של רוב בני הנוער מההיכרות עם 'עלם' ברמה המקומית מסייעת לנו ברמה הארצית.
מורן מוסט: אם אנחנו פוגשים אותם באילת או בבומבמלה הם כבר עושים את החיבור בין 'הפוך על החוף' ל'הפוך על הפוך' ל'עלם' ומרגישים בטוחים לפנות ולהתייעץ.
מורן מוסט: אנחנו 'עלם' וחרות על דגלנו להיות במקום שבני הנוער נמצאים והם נמצאים שמה.
מורן מוסט: כמו שאמרת, היושבת ראש, אי אפשר לשנות את התרבות, אבל לפחות להיות שם וזה חלק, להבין את אזורי המחייה של בני הנוער.
מורן מוסט: להיות שם בשבילם, לסייע, להיות חלק מתוך התהליך שמתרחש שם, להוות דמות של מבוגר משמעותי, זמין ומיטיב.
מורן מוסט: צריך להבין, הפסטיבלים האלה הם מוקד משיכה למבוגרים שמחפשים את הנערות, שמחפשים את הטרף הקל.
מורן מוסט: אנחנו מתמודדים בכל פסטיבל עם כל הכתות האפשריות בישראל, אם זה הסיינטולוגיה ועדי יהווה והמשיחים הצעירים והארי קרישנה, והם יודעים לעשות reaching out קצת יותר טוב מאיתנו כי הם מביאים יחד איתם כיבוד ואוכל ושתייה, ובשביל להבין, להיות שלושה ימים בניצנים כשכל בקבוק מים הכי קטן עולה 12 שקלים, אז אתה מוכן להיכנס גם להרצאה של הארי קרישנה בשביל לשבת לאכול וליהנות מהמזגן.
מורן מוסט: מתן תמיכה רגשית, הכוונה וייעוץ לבני הנוער.
מורן מוסט: זה גיל קריטי, הם צריכים מישהו שיעזור להם, מישהו שיהיה שם איתם, לעכל את החוויה.
מורן מוסט: החוויה היא קשה, היא עוצמתית, היא צבעונית.
מורן מוסט: עשרות אלפי בני נוער, היכרויות, מפגשים, שלאו דווקא מולידים אחר כך דבר חיובי.
מורן מוסט: איתור בני נוער במצוקה והתערבות בשעת משבר – אנחנו אחר כך באמת נמשיך והרחיב על זה.
מורן מוסט: 'הפוך על החוף' בעצם משלב שתי תורות מרכזיות.
מורן מוסט: אחד זה התערבות טיפולית בלתי פורמלית במרחבים פתוחים.
מורן מוסט: אנחנו לא צריכים את הקירות, אנחנו כבר שנים קוראים עליהם תיגר.
מורן מוסט: אנחנו יכולים לעשות את העבודה הזאת בכל מקום, בכל זמן.
מורן מוסט: גם כש'הפוך על החוף' נראה לכאורה מאוד פתוח בתוך החוף, הוא מאוד מוגן, הוא מאוד ברור, יש לו תורת עבודה מסודרת, יש לו שיטת עבודה מאוד ברורה ואנחנו מביאים את זה יחד איתנו בעצם למרחב שלהם.
מורן מוסט: התורה השנייה מתבססת על נוכחות המבוגר המשמעותי שפותחה על ידי חן אמבר, שאנחנו מאמינים באמת ובתמים שצריך שיהיה שם מישהו שיקשיב, מישהו מיטיב, מישהו שהאינטרס שלו זה באמת טובת בני הנוער בתוך המרחב הלא מוגן הזה.
מורן מוסט: בנוסף יש כל מיני אלמנטים שאנחנו עובדים איתם ביום-יום של 'עלם', שהיה לנו מאוד קל לקחת אותם ולחבר אותם לתוך ההוויה הפסטיבלית, של עבודה, של איתור ויישום.
מורן מוסט: אנחנו עושים המון עבודה של איתור בתוך הפסטיבלים.
מורן מוסט: נדבר על זה אחר כך.
מורן מוסט: באופן כללי המתחם עצמו זה אוהל, זה מאהל כמו שהוא, מאהל שאנטי, הצוותים מחולקים לשניים.
מורן מוסט: יש צוות אחד שנמצא בתוך המאהל, שנותן מענה לבני נוער שמגיעים פנימה ויש צוות שעל בסיס קבוע עושה reaching out ואיתור.
מורן מוסט: אנחנו משתדלים לתת מענה כמעט מסביב לשעון.
מורן מוסט: אנחנו עובדים מ-12:00 בצהריים ועד 6:00 לפנות בוקר, בין שתיים לשלוש משמרות, תלוי בכמות.
מורן מוסט: בין 20 ל-40 אנשי צוות ומתנדבים, כל ערב, שנמצאים בכל מקום שבני הנוער מגיעים אליהם.
מורן מוסט: היכולת של לעשות עבודה קבוצתית – הרבה חבר'ה מגיעים לפסטיבל הזה כקבוצות.
מורן מוסט: הנושא של עבודה רגישת תרבות – לדעת, להבין.
מורן מוסט: להביא יחד איתנו אנשים שמדברים שפה, שמבינים מנטליות, במפגש עם בני נוער עולה, או בני נוער מאוכלוסיות שונות בחברה הישראלית.
מורן מוסט: המון עבודה עם מתנדבים.
מורן מוסט: היכולת לגייס מתנדב מבוגר שיהיה חלק מזה וייתן מענה לאותם בני נוער.
מורן מוסט: קצת ככה להבין את הגורמים המסכנים – אנחנו מתייחסים לגורמים המסכנים, כי אם נער מגיע עם קושי מהבית שלו והוא מגיע לחופשה באילת, סביר להניח שלקושי הזה מהר מאוד מתלווה עוד משהו ויש התייחסות לקשיים שבעצם מגיעים איתם מהבית, וקשיים שחווים אותם בחופשה עצמה.
מורן מוסט: המון נושא של לחץ חברתי, לכל דבר.
מורן מוסט: סמים, אלכוהול, יחסי מין, התנסויות על הקצה.
מורן מוסט: אנחנו רואים את זה באילת, אפילו במקום של לקפוץ מהגשר.
מורן מוסט: הכול נורא נורא חברתי.
מורן מוסט: הלחץ מאוד חזק.
מורן מוסט: זמינות של סמים ואלכוהול, כשהמכה הקשה ביותר, וכולם מכירים ומסתובבים ברחוב, זה נושא האלכוהול.
מורן מוסט: הסמים הם כמעט OUT והאלכוהול מאוד IN.
מורן מוסט: כל הנושא של הזמינות שלו, הבלתי נסבלת.
מורן מוסט: שתייה, כמויות שתייה שאותם בני נוער גם מביאים מהבית וגם קונים חופשי וכמובן שאין על זה שום פיקוח וכמובן שאין על זה שום אכיפה.
מורן מוסט: כמובן שאחרי האלכוהול מתחילות להיוולד כל הצרות, מתחיל להיוולד הנושא של תקיפות מיניות, שזה משהו ככה מאוד חזק שאנחנו רואים בפסטיבלים.
מורן מוסט: מוסיפים לזה קיץ, מוסיפים לזה אווירה מאוד מאוד חופשית.
מורן מוסט: אנחנו עושים הרבה פעמים שילוב עם מוקד הסיוע.
מורן מוסט: מוקד הסיוע בא איתנו לשטח ועוזר לנו לתת מענה לאותן נערות או נערים שחוו תקיפה מינית סביב הפסטיבל.
מורן מוסט: חוסר מסגרת וגבולות טוטאליים.
מורן מוסט: ממש, אין שם חוויה של אף מבוגר.
מורן מוסט: אף מבוגר.
מורן מוסט: ממש.
מורן מוסט: עיר נוער לגמרי.
מורן מוסט: אינטנסיביות ביצירת קשרים – כל הזמן.
מורן מוסט: כל הזמן הם עסוקים במרדף הבלתי נגמר הזה.
מורן מוסט: היכרויות עם בני נוער מרקעים שונים.
מורן מוסט: שהייה בתנאי שטח.
מורן מוסט: ישנים באוהל, ישנים בחום.
מורן מוסט: אין בעצם את כל התנאים שלהם הם רגילים, מתחילים להיווצר גם השעמום, גם חוסר המעש והם מתחילים לתת את האותות שלהם.
מורן מוסט: גם חוסר פרטיות ותנאים היגייניים.
מורן מוסט: ניצול על ידי מבוגרים – שזו אחת הבעיות המרכזיות שאנחנו מכירים.
מורן מוסט: אם זה באילת, כל הנושא של השכרת דירות על ידי גורמים פרטיים.
מורן מוסט: קבוצה של נערות מגיעה אלינו ב-2:00 לפנות בוקר למאהל ומספרת שהם הבינו שבעל הדירה התקין מצלמה בתוך השירותים ובתוך המקלחת.
מורן מוסט: בעלי דירות שמציעים לנערות 'בואי תשני איתי בקומה למעלה, אני אעשה לכם הנחה בדירה', נושא של ניצול כספי גם של בעלי מוניות.
מורן מוסט: ניצול על ידי מבוגרים אנחנו מכירים את זה מפסטיבל בומבמלה ובראשית שיש מתחם של אמן שמצייר על הגוף של הנערות.
מורן מוסט: הנערות ככה מסתובבות ערומות, הוא מצייר להן פרפרים והוא מציע להן לצלם אותן ולהעלות את זה באינטרנט תמורת 200 שקלים.
מורן מוסט: וזה ככה משהו מאוד לגיטימי וזה בסדר, זה נורא מגניב, יש חופש ואין מישהו שבעצם ישים לזה קאט וקצת יעשה את ההסבר.
מורן מוסט: הנושא של הכתות שמאוד מאוד בעייתי, מאוד בולט, כי בכל ואקום בסוף נכנס משהו והם בעיקר נכנסים לתוך המקום הזה.
מורן מוסט: קצת ככה להבין מה המענה שאנחנו מציעים, מה יש לנו ככה לדבר.
מורן מוסט: אנחנו מדברים בעצם על מתחם קבע שנמצא שם, שנמצא על המפה, שמוסכם וידוע מראש, שבני הנוער יכולים לדעת להיכנס.
מורן מוסט: ממותג, נייח, יש מישהו שמקבל אותם בכניסה, מציע להם לשבת לשיחה, מנסה להבין מה הבעיה.
מורן מוסט: מה שקורה בעיקר במקומות האלה שיש חוויה אינטרנטית עם בני הנוער, אין את תהליך החיזור שאנחנו הרבה פעמים מכירים מהיום יום ברחוב.
מורן מוסט: יש חוויה אינטרנטית, עכשיו יש לו בעיה, עכשיו הוא צריך פתרון.
מורן מוסט: הוא לא צריך לעשות את החיזור, מי אתה, לסמוך עליי, לא לסמוך עליי, מבחינתו הוא רואה אותי, פשוט מקיא עליי את הבעיה.
מורן מוסט: זו הבעיה.
מורן מוסט: ועכשיו הוא צריך עזרה, ועכשיו זה כאן ועכשיו.
מורן מוסט: בנוסף לזה זה גם ככה זה הדור שנולד עם העכבר ביד והכול צריך להיות מיידי לגמרי.
מורן מוסט: היו"ר נדיה חילו: מהניסיון שלכם, מאחר שאתם מסתובבים במרחבים האלה, הנוכחות של המשטרה, לא כאכיפת חוק, אלא כמניעה, לא נמצאת?
מורן מוסט: הם נמצאים במינונים שכמעט לא משמעותיים.
מורן מוסט: לדוגמה בחוף דוגית.
מורן מוסט: הם מגיעים פעם בשבוע לסיבוב עם כלבי גישוש, לחפש סמים.
מורן מוסט: שוב אני מציינת שסמים זה מזמן לא הבעיה של הנוער.
מורן מוסט: והם פשוט עוברים, עושים איזשהו סיבוב, כמעט ואין היתקלויות עם המשטרה.
מורן מוסט: גם אם היינו לוקחים את זה על המקום של אילת, עשרות אלפי בני נוער בטיילת, כמות קטנה של משטרה, כוח של מג"ב, קצת סיירת הורים, קצת שיטור קהילתי.
מורן מוסט: עדיין אין חוויה של אכיפה, האלכוהול נמכר ללא דין וללא דיין.
מורן מוסט: יש הרבה נושא של יזמות עסקית באילת, של בני נוער אילתים שקונים את האלכוהול בסופרים שלהם בזול, יורדים עם צידנית לחוף הים, כמו שפעם היו מוכרים ארטיק שוקו-בננה, אז הם פשוט יורדים עם צידניות ומוכרים אלכוהול.
מורן מוסט: כמעט אין אייס-קפה, מילקשייק שלא טבעו באלכוהול.
מורן מוסט: יש קושי מאוד גדול, כי יש פרדוקס מאוד גדול בחוק.
מורן מוסט: יש רק איסור מכירה, אין איסור שתייה, וגם השוטרים קצת עומדים חסרי אונים מול המקום הזה.
מורן מוסט: אנחנו מתייחסים לאוהל אחד גדול שמחולק למספר מרחבים.
מורן מוסט: יש מרחב אחד מרכזי, שזה מרחב המעגל.
מורן מוסט: בני נוער בדרך כלל מגיעים בקבוצות, לפסטיבלים, לאילת, ואנחנו מקבלים אותם כקבוצה ומנסים לדבר איתה.
מורן מוסט: יש מרחב שנותן מענה לנערות.
מורן מוסט: אנחנו יודעים, נערות צריכות התייחסות אחרת, שונה.
מורן מוסט: יהיה מאוד קשה לדבר על נושא של פגיעה מינית עם נערה בתוך מרחב שהוא מוצף גם במתנדבים ועובדים אחרים וגם בבני נוער, נערים, ולכן יש מרחב שמלכתחילה הוא מוגדר לטובת נערות.
מורן מוסט: אנחנו מנסים לתת את המענה, אם זה על ידי עובדות מומחיות, שמבינות מאוד טוב את התחום של נערות, עם הנושא של מוקד סיוע לנערות.
מורן מוסט: הדגש של עבודת נערות הוא מאוד מאוד משמעותי במרחבים האלה.
מורן מוסט: מרחבים לשיחה אישית, כשיש על בסיס קבוע כל הזמן עבודת איתור.
מורן מוסט: אנחנו לא מאמינים בלתלות שעות קבלה על האוהל.
מורן מוסט: זה בני נוער, אתה חייב להיות גמיש, אתה חייב ללכת לחפש אותם כל הזמן.
מורן מוסט: אנחנו יודעים שהנוער שנמצא במצוקה הכי קשה בדרך כלל לא מגיע ויש צורך לגשת אליו ולחפש אותו.
מורן מוסט: אם זה, לדוגמה בפסטיבלים יש מתחם מאוד מוגדר של מי שיכול היה לקנות כרטיס, והכרטיסים יקרים, זה בין 130 ל-200 נכנס, ויש הרבה מתחמים אלטרנטיביים מבחוץ, לאותם בני נוער שלא יכלו לקנות.
מורן מוסט: אנחנו גם מגיעים לשם, גם נמצאים שם ומנסים לאתר ולהגיע לכמה שיותר בני נוער.
מורן מוסט: סוגי המענה – אנחנו נותנים תמיכה בהכלה רגשית.
מורן מוסט: מי שבעצם מרכיב את הצוותים, צוותים שנעים בין 20 ל-40 בערך, זה עובדי נוער, עובדי משרד החינוך, עובדי הרשות למלחמה בסמים, עובדי הרשות המקומית.
מורן מוסט: אנחנו מנסים לגייס כמה שיותר כוח אדם, זה פרויקט ענק.
מורן מוסט: כמויות של בני הנוער בלתי ניתנות להבנה.
מורן מוסט: לעמוד בטיילת באילת בערב רגיל ולראות 15,000 בני נוער חולפים על פניך.
מורן מוסט: אתה אפילו לא יודע מאיפה להתחיל, מאיפה מתחילים את כל ה-reaching out.
מורן מוסט: ייעוץ והכוונה בהתלבטויות – המון בני נוער נכנסים סביב חוויה מינית ראשונה, חווית אלכוהול ראשונה, חווית סמים.
מורן מוסט: אנחנו גם נותנים מענים קונקרטיים.
מורן מוסט: אנחנו יודעים שאנחנו צריכים להיות רלוונטיים וצריכים לדעת לספק את המענה, החל מהרמה של מנה חמה, זה קורה המון בדוגית, שמגיעים חבר'ה שגרים בכיכרות בירושלים ובתקופת הקיץ מגיעים להתאוורר בדוגית.
מורן מוסט: אנחנו יודעים שהם באים בלי כלום ואנחנו נותנים אוכל, נותנים מנות חמות, נותנים קפה, שתייה, אוכל, מספקים לבוש, מספקים אמצעי הגנה, אמצעי מניעה, מספקים קרם שיזוף.
מורן מוסט: אנחנו מנסים בעצם לתת את המענה שיכלול כמה שיותר בעיות שאנחנו מכירים מהם.
מורן מוסט: התערבויות בשעת משבר – אם זה פינוי מיידי לבתי חולים, אם זה הרבה פעמים אנחנו בקשר עם המשטרה ואז מתקשרים אלינו מנקודת המשטרה בפסטיבל ואומרים 'תשמעו, יש פה נערה', החל מזה שגנבו להם את כל הציוד ועד שהם שכנעו את ההורים שייתנו להם לנסוע ואיך שהם הגיעו, גנבו הכול, הם במצוקה ובלבול רגשי, והשוטרים פשוט מתקשרים ופונים--- היו"ר מיכאל נודלמן: מארגני הפסטיבלים האלה, הם רק מארגנים ולא אחראים על שום דבר?
מורן מוסט: הם בונים עליכם או בונים על המשטרה?
מורן מוסט: כי פה יש איזה בעיה.
מורן מוסט: מארגנים פסטיבל ל-50,000 ילדים, נוער, 100,000 נוער ואחר כך אנחנו בבעיה ואתם בבעיה.
מורן מוסט: אני לא מבין מה התפקיד של המארגנים.
ציון גבאי: כרגע הם לא מחויבים לעשות את זה, הם לא דואגים שזה ימומן ויהיה חלק ממה שצריך.
ציון גבאי: כמו שאמרתי, כמו שהם לא יקבלו רישיון עסק אם אין משטרה ואין מגן דוד אדום, שהם לא יקבלו רישיון עסק לפסטיבלים בלי מוקד שכזה.
ציון גבאי: לכן כרגע זה לא נמצא באג'נדה בכלל, כרגע אפשר לקבל רישיון, לעשות פסטיבל בלי הדבר הזה.
ציון גבאי: אנחנו טוענים שלא ניתן לאשר לעשות פסטיבל בלי שיהיה מוקד שכזה מוגדר, מה ההיקף של כוח האדם, מה השירות שצריך לתת, מה המשימות שהדבר הזה צריך לעשות.
ציון גבאי: אם זה יעוגן ויהיה כתוב, אני חושב שזה ידחף את היזמים של הפסטיבלים---
מיכאל נודלמן: זה כל כך מסוכן ויש סכנות כאלה, לא צריך להיות פסטיבל של 100,000 ילדים, כי אתם גם לא יכולים לטפל בדברים כאלה.
ציון גבאי: מצד שני, התרבות שלנו היא הרי כזאת שצריך לראות איך אנחנו יכולים לתמוך באותה תרבות ולא אם נוכל לבטל פסטיבלים, רק לצמצם את הסיכונים.
מורן מוסט: העניין הוא שמבחינת מפיקי הפסטיבל, מטרת העל שלהם היא כלכלית לחלוטין.
מורן מוסט: אנחנו פונים אליהם, זה לא שנעשתה פנייה אלינו מאיזה שהוא מפיק של פסטיבל שאמר 'וואו, נורא חשוב שיהיו פה אנשים מעמותת עלם'.
מורן מוסט: אנחנו פונים אליהם ואנחנו נושאים גם במימון של הפרויקט, במשותף, עם קרן רש"י, משרד החינוך, הרשות למלחמה בסמים.
מורן מוסט: אבל זו מטרה שלנו.
מורן מוסט: מלבד זה שמקבלים סוג של עזרה לוגיסטית, מעבר לזה אנחנו לא מקבלים הרבה.
נאדיה חילו: איך אתם פרושים?
נאדיה חילו: כלומר, איזה מרחב, מבחינת אחוזים, כיסיתם בשנה או שנתיים האחרונות.
נאדיה חילו: הרי אתם גם לא יכולים במשאבים, אני מניחה, להגיע וגם לא הגעתם, לכל הפסטיבלים.
נאדיה חילו: השאלה שלי היא איזה חלק שלכם היה במעורבות מבחינת ההיקף הכללי של הפסטיבלים, או מקומות הבילוי?
מורן מוסט: אנחנו היינו באילת במשך חודשיים, פרויקט שבחודש הראשון התעסק בעבודת ניידת, בעבודת איתור, והחודש השני זה מאהל נייח שמוקם על הטיילת.
מורן מוסט: היינו באילת חודשיים, היינו כמעט חודש בדוגית, היינו בפסטיבל בומבמלה, היינו בפסטיבל בראשית ולא היינו ב'רוסיה מאהבה' ולא בכוכב נולד, שהיה לנו מאוד קשה להיכנס לשם.
מורן מוסט: בכל זאת, אני צריכה איזה שהוא סוג של אישור וגיבוי, אני לא יכולה להיכנס ולהקים מאהל ולהכניס את אנשי הצוות שלנו לתוך המקומות האלה.
נאדיה חילו: את אומרת 'היינו'.
נאדיה חילו: אני רוצה להבין את ההיקף.
נאדיה חילו: כשאת אומרת 'היינו', כמה צוותים?
נאדיה חילו: מבחינת הכיסוי המקצועי של המענים?
נאדיה חילו: את הצגת, אמרת 35,000, 12,000, 20,000, 'היינו', כמה אנשי צוות?
נאדיה חילו: מורן מוסט: בערב יש בערך 50 אנשי צוות שנמצאים לתת מענה.
נאדיה חילו: בתוך המתחם עצמו, בממוצע, ואני גם אדבר על זה, יש לנו את מערכת ממוחשבת ואנחנו מכניסים את הנתונים, יש 350 בני נוער שמגיעים למאהל עצמו ופונים לקבל סיוע וצוותי האיתור פוגשים כ-500 בני נוער לערב, כשיש כל הזמן מפגש כשהמפגש משתנה.
נאדיה חילו: אם בתחילת הערב אנחנו מנסים לדבר איתם על למה לא לשתות, בסוף הערב אנחנו יודעים שהתפקיד שלנו זה פשוט להרים להם את השיער ושלא יקיאו לנו על הנעליים, ולעזור להם, ממש פיזית.
נאדיה חילו: הרבה פעמים אנחנו מפנים בני נוער, לוקחים אותם במונית יחד איתנו, עם אחד המתנדבים, ומעלים אותם ממש למיטה, מורידים להם את הנעליים ומשכיבים אותם.
נאדיה חילו: מפחדים מהמקום הזה שהם מסתובבים, מהמקום הזה שהם נראים.
ציון גבאי: חשוב להגיד שה-50 האלה זה גם עובדים וגם מתנדבים ולא כולם מ'עלם'.
ציון גבאי: אלה היו מורים בחופשה, זה היו אנשי חינוך, לא כולם עובדים בשכר.
ציון גבאי: חלקם הגדול זה מתנדבים וזה היקף הכוח אדם שהפעלנו.
נאדיה חילו: ההתערבות המיידית שלכם שתיארת, ואני הבנתי מה תיארת, יש גם איזה התערבויות להמשכיות של התערבות במקרים מסוימים שמצריכים?
מורן מוסט: מה שמאוד מקל זה ש'עלם' פרושה ברמה הארצית ב-35 ישובים.
מורן מוסט: אני אתן דוגמה של שתי נערות שמצאנו בטיילת באילת, שתי נערות מנצרת עלית שברחו מהבית.
מורן מוסט: יש לנו מרכז בנצרת עלית.
מורן מוסט: אז ב-2:00 בלילה אני מתקשרת לאותה מנהלת שיוצרת קשר עם פקידת הסעד שיוצרת את החיבור ויוצרת את המעקב.
מורן מוסט: אנחנו משתדלים ליצור המשכיות גם במעקב, כל הזמן, בשביל לדעת גם.
מורן מוסט: לא לנסות לאתר ולקחת לבית החולים ולהשאיר שם.
מורן מוסט: מעניין אותי גם לראות מה קורה איתה בקהילה, כי אותם בני נוער שחווים את הקושי הזה, חוזרים לאותן קהילות ואנחנו נמצאים ברוב הקהילות ויש לנו את היכולת לתת את המענה גם שם.
מורן מוסט: אולי אני רק אסיים, בשביל להבין איך זה נראה, אחרי שדיברתי ואני מקווה שלא דיברתי הרבה; זה האוהל שלנו, אנשי צוות שלנו תמיד מצוידים בחולצות שכתוב עליהן 'הפוך על החוף'.
מורן מוסט: שבני הנוער שיידעו, שלא יחשבו שזה עוד מבוגר שבא להטריד ולהתחיל להציק.
מורן מוסט: הם יודעים, הם מזהים את החולצות, הם פונים אל החולצות.
מורן מוסט: מאחורנית זה כל האוהלים של אותם בני נוער שחיים, זה פסטיבל 'בראשית'.
מורן מוסט: זו תמונה אופיינית, דוגית, בקיץ, נערה שיכורה שמוצאים על החוף.
מורן מוסט: לא יודעים למי היא שייכת.
מורן מוסט: היא פשוט נכנסת פנימה ומקבלת סיוע וטיפול.
מורן מוסט: מבחינתנו זו התוצאה הסופית.
מורן מוסט: זו מפה של פסטיבל בראשית ויש פה את הסימון של 'עלם', שאותם בני נוער יידעו.
מורן מוסט: כל מה שיקרה, אנחנו שם.
מורן מוסט: תודה רבה.
נאדיה חילו: אנחנו נרצה עכשיו לעבור לנציגה של המשטרה.
נאדיה חילו: אם את גם יכולה לתת לנו, ממש בצורה מאוד ברורה, בפסטיבלים כאלה, מה נדרש?
נאדיה חילו: שמענו שיש דרישה למגן דוד אדום, יש דרישה למשטרה, אבל גם תגידי לנו מבחינת האם יש דרישה גם מספרית לצוותים שקשורים לגודל הפסטיבל, או שזו דרישה שככה לא מותנית ואם המשטרה נמצאת ומה ההתרשמות שלך.
ידידה אריה: ראשית, תפקידי הוא קצינת רישוי ואבטחה.
ידידה אריה: לא בפן של מניעה או נוער שאולי היה צריך להיות, לכן אני אדבר---
נאדיה חילו: אין פה מישהו אחר, את היחידה מהמשטרה?
ידידה אברהם: כפי שאתם אמרתם, יש הרבה ועדות, כנראה הם הלכו לוועדות אחרות.
ידידה אברהם: בכל מקרה, אני אתרום לדיון בפן הזה שברישוי עסקים, כפי שראיתי גם בהצעת החוק, ההתייחסות היא קודם כל... וגם נראה שמעבר לזה שחסר כאן נוער מהמשטרה, חסר כאן גם רשויות מקומיות, שלטון מקומי ומשרד הפנים.
ידידה אברהם: כי הנושא של הפסטיבלים הם באחריות שלהם.
ידידה אברהם: מי שנותן את הרישיון זה העירייה, הרשות המקומית.
ידידה אברהם: ועוד משהו שאני רוצה להגיד ואולי זה דבר חדש לנוכחים כאן, יש תקן חדש לאירוע המוני, תקן שנכנס לתוקף אולי פחות מחצי שנה.
ידידה אברהם: הכינו רק שני חלקים מהתקן, צריך להיות חלק שלישי, שאולי כדאי שתהיו מעורבים בו.
ידידה אברהם: התקן הוכן על ידי משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, בשיתוף כמובן עם מכון התקנים, שמדבר על איך צריך להיות אירוע המוני, מה צריך להיות שם, איזה אוהלים, איזה אנשי תפקיד צריכים להיות שם וכדאי ומומלץ מאוד שתיכנסו לזה, כי כפי שהגברת הנחמדה סיפרה על הנושא של הכלכלה והמסחר שיש מאחורי הפסטיבלים האלה, אז כדאי גם באמת להעמיד אותם בסדר הגודל איפה זה יהיה.
ידידה אברהם: אני יכולה להגיד מה אנחנו עושים, כמשטרה, בפסטיבלים האלה.
ידידה אברהם: זה הנושא של הטיפול אחרי קרות האירוע.
ידידה אברהם: מעט מאוד האפשרויות של מניעה ויכול להיות שאם היה לידי נציג של מחלקת נוער, הוא היה יכול אולי לדבר יותר בכיוון הזה.
ידידה אברהם: הפן שלנו זה הנושא של האבטחה מפני האלימות והאבטחה מפני הפעילות החבלנית העוינת.
ידידה אברהם: אנחנו דורשים נושא של גידור, נושא של מגן דוד אדום וכיבוי אש, אם היה אירוע, כדי שיוכלו לטפל בזה.
ידידה אברהם: הנושא של סדרנים, נושא ההיבטים שכאן דיברו עליהם, זה באמת לא הפן שאני יכולה לתרום.
ידידה אברהם: רק להגיד עוד פעם, שחסרים כאן בעלי התפקיד שיכולים לעזור לכם, כי כאשר יש אירוע ואחר כך צריכים להמשיך לטפל בו, אז מי שחסר שם זה באמת הרשויות המקומיות ונציגי משרד הפנים.
ידידה אברהם: מומלץ מאוד שהנוכחים כאן יידעו על התקן וינסו להיכנס לנושא של התקן, כי אם אתם מדברים על כך שאתם צריכים להיות משהו בתוך אותו פסטיבל שנמשך מספר ימים, אז שזה יהיה בתוכנית הקיימת לארגון של האירוע.
נאדיה חילו: למישהו יש אינפורמציה על התקינה החדשה שהוזכרה פה, מבחינת התקנים החדשים לאירוע המוני שהזכרת?
נאדיה חילו: כי לנו אין.
ידידה אברהם: זה משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה.
נאדיה חילו: זה מאוד חשוב.
נאדיה חילו: אנחנו נפנה בהחלט למשרד התעשייה, המסחר והתעסוקה לבקש את התקינה החדשה.
ציון גבאי: חן זה נער בן 19, שמכיר אותנו, שהיה בפסטיבלים שכאלה ואני מציע, חן, מהחוויות האישיות שלך, מה אתה רואה שם, מה אתה חושב שצריך, מה נכון שיהיה שם.
ציון גבאי: טיפה לשתף, כדי לתת תחושה ממקור ראשון.
חן לנגר: אני עוד מעט בן 20 ואני חושב שאני עברתי את התהליך הקלאסי ב'עלם'.
חן לנגר: אני הייתי נער שהיה זקוק למענה ואחרי זה נער מתנדב והיום אני מתנדב בוגר ב'עלם'.
חן לנגר: לפני שלוש שנים הגעתי ל'עלם', כשעברה עליי תקופה מאוד מאוד קשה בבית, בעקבות זה שיצאתי מהארון וסיפרתי בבית שאני הומוסקסואל.
חן לנגר: להורים היה מאוד קשה עם העובדה הזאת ומצאתי את עצמי בלי מקום להיות בו.
חן לנגר: בזכות הכוונה של המרכז 'הפוך על הפוך' בנתניה גיליתי שאני לא צריך להיות ברחוב והגעתי לבית דרור, שזה בית מחסה בתל אביב.
חן לנגר: הייתי שם 8 חודשים, עברתי לפנימייה וככה שיקמתי את חיי.
חן לנגר: הייתי צעד קרוב לכל אחת ממה שמגדירים שוליים, הייתי צעד אחד קרוב מלהגיע לזנות, לסמים, באמת הכול.
חן לנגר: צעד אחד קרוב.
חן לנגר: הייתי גם בפסטיבל בומבמלה בתור נער, לפני שלוש וארבע שנים.
חן לנגר: שאלתם על הנוכחות של המשטרה, אז היה שם קוד לאנשים העומדים באזור, הם היו צועקים 'עמוס בין האוהלים' וכולם היו יודעים שהמשטרה מתקרבת והאלכוהול נחבא והכול מחביאים והכול מזיזים הצידה, מטאטאים.
חן לנגר: אני חושב שהיום, כשאני הייתי בפסטיבל בראשית וכשהייתי בחוף דוגית, כשהייתי נכנס עם חולצה אדומה עם לב והסמל של 'עלם', ואתה מדבר בגובה העיניים ואתה שואל ובאמת רק רוצה לתת אוזן קשבת, כי לא צריך באמת הרבה יותר מזה, לא צריך כל כך הרבה ידע ולא צריך כל כך הרבה, רק להטות את האוזן ולהקשיב.
חן לנגר: זה עושה משהו שלא יאומן.
חן לנגר: עצם הפורקן, עצם השאלה והעזרה, לפעמים זה נותן את המראה הכי טובה שיש.
חן לנגר: לפעמים זה חסר, חסר את המקום שבו מישהו יגיד 'לא, זה לא בסדר', ו'כן, זה כן כדאי שתעשה ככה'.
חן לנגר: אני חושב שבגלל שעברתי את כל התהליך הזה והגעתי היום למקום שבו אני רוצה לתת ואני יכול גם לתת, אני חושב שאני יכול להגיד שלסגור פסטיבל לדוגמה, כמו שהצעת, היושב ראש, אני חושב שלהציע איזה משהו שיסגור, זה רק יפרק את העניין לגורמים, זה פשוט יחלק את כולם לעוד יותר מוקדים שיהיה בלתי אפשרי.
חן לנגר: בני נוער בחופשים ינסו ללכת לחופש להתפרק.
חן לנגר: מה שצריכים פשוט זה שבמקומות ההמוניים האלה יהיה איזה שהוא מישהו שהם יודעים שהוא שם והוא נותן להם גבולות ואם זה להיכנס לאוהל עם חולצה, ואם זה 'אצלנו אתה לא נכנס עם פחית בירה, אתה יכול להסתובב,
חן לנגר: למרות שאתה באמצע חוף ים, לאוהל הזה לא נכנסים עם בירה' והוא יודע שאם אין לו כסף לאוכל, אז יש לו מנה חמה שמחכה לו.
חן לנגר: זה באמת מקום, זה פשוט האמא והאבא של היום, באמצע כאוס מטורף.
מייק המל: אני יושב ראש אגודת ההומואים והלסביות בישראל ואני רוצה לברך את 'עלם' על היוזמה הזו, כי אני חושב שזה יחזק אותה.
מייק המל: אני חושב שהנושא הזה הוא חשוב והוא מרכזי.
מייק המל: אני מכיר את הנושא גם כהורה לשלושה ילדים שכל אחד בתורו עבר את המסלול עם בומבמלה ובראשית ורוב שאר האירועים באילת.
מייק המל: בני נוער הולכים לאיבוד ובמקומות האלה, כשאין שום מסגרת ואין שום מערך, השמים הם הגבול עד כמה הם הולכים לאיבוד ואני חושב שזה איפה שהוא התפקיד שלנו, אם זה ארגונים, אם זה המחוקק, אם זה המשטרה, איפה שהוא להכניס את הדברים למסגרת.
מייק המל: אנחנו התרגלנו לזה שאנחנו לא שמים לבני נוער שום גבולות ושום מסגרת.
מייק המל: ספציפית לנושא של הנוער ההומו-לסבי.
מייק המל: לצערי, אני חושב שכמו בהרבה מקומות אחרים, יש כאן קצת התעלמות או לא מספיק התייחסות לפן הזה הספציפי.
מייק המל: לדוגמה במצגת היתה התייחסות למרחב ספציפי לנערות כיוון שיש להן צרכים מיוחדים.
מייק המל: אני חושב שגם בנושא של הנוער ההומו-לסבי ישנם צרכים מיוחדים.