GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שלי יחימוביץ': נשמע את הדוברים הנוספים ונסכם.
חגית אילוז: אני אמא לילד שלומד היום בכיתה ח', לקוי ראייה וגם לקוי למידה.
חגית אילוז: בני יאיר נמצא בכיתה מקדמת מאחר ויש אצלו פערים בין היכולות הקוגניטיביות ובין היכולות המעשיות שלו.
חגית אילוז: לפי רמת שכלו והאינטליגנציה שלו הוא לא מתאים לכיתה הזאת, אבל מאחר ואין מסגרת קטנה אחרת שבה יוכל להשתלב הכניסו אותו לכיתה מקדמת.
חגית אילוז: היום הילד לומד ללא כל אביזרי עזר.
חגית אילוז: בעבר קיבל מחשב נייד ממשרד החינוך לאחר שאובחן, ועבור האבחונים שילמנו מכספנו אנו.
שלי יחימוביץ': מחשב נייד הוא כלי הכרחי?
חגית אילוז: זה כלי הכרחי עבורו.
שלי יחימוביץ': האם מחשב נייד הוא כלי הכרחי בכלל לילדים עיוורים ולקויי ראייה?
חגית אילוז: זה כלי בסיסי.
חגית אילוז: בעבר ניתן לילד בהשאלה מחשב נייד כזה ממשרד החינוך, אבל קיבלנו את המחשב בלי אחריות לתיקונים.
חגית אילוז: המכשיר מתקלקל מדי פעם.
חגית אילוז: פניתי עשרות פעמים לעירייה ולמשרד החינוך.
חגית אילוז: כאשר הוא למד בבית-ספר יסודי העירייה לקחה על עצמה – וכדבריה: מעבר לשורת הדין – לתקן ולטפל.
חגית אילוז: לאחר שעבר לחטיבה עד היום לא היה שום גורם שהסכים לתקן את המחשב.
שלי יחימוביץ': כשיש בעיה כזאת, למי את פונה?
חגית אילוז: פניתי למשרד החינוך, פניתי לגברת יפה שבת, פניתי למתי"א, פניתי עשרות פעמים ואמרו לי: לא אנחנו, כן אנחנו.
חגית אילוז: אין מי שיתקן.
חגית אילוז: משרד המחשב נתן לנו את המחשב אבל לא מוכן לתחזק אותו.
חגית אילוז: בשנה הראשונה היה ביטוח שטיפל במחשב, ולאחר מכן החלו להפנות אותנו מגורם לגורם.
חגית אילוז: בבית-הספר היסודי העירייה נטלה על עצמה משום מה כן לתקן את המחשב, אבל עכשיו הוא לומד כבר שנה שנייה ללא מחשב.
חגית אילוז: אלה שנים קריטיות, בהן הילד רוכש את הבסיס, ואין לו כלי חשוב.
חגית אילוז: הוא יושב בכיתה ומקשיב, אבל לא ממצה את עצמו.
חגית אילוז: בסופו של דבר תיקנתי את המחשב בכספי, התיקון עלה לי 2,125 שקלים, ולאחר מכן היתה עוד בעיה קטנה במטען, מסרתי את המחשב למתי"א, ומתי"א אמרו לי: תביאו אלינו את המחשב, מהיום והלאה התיקונים עלינו.
שלי יחימוביץ': הבנתי את הבעיה עם המחשב.
שלי יחימוביץ': לא נשמע את כל הפרטים על כל הקלקולים של המחשב.
שלי יחימוביץ': אנו עוסקים בסוגייה העקרונית, על היעדר איזה אמא או אבא לעניין הזה, כאשר נדרשת לתקן לבד את המחשב בכספך את.
חגית אילוז: אחרי שתיקנתי ושילמתי משרד החינוך לקח את המחשב ואמר: מהיום והלאה לא תקבלו מחשב, המחשב אצלנו.
חגית אילוז: היום הילד לומד בלי מחשב, בלי כלי העזר היחיד שיכול לסייע לו.
גילה זיידל: אני יושבת-ראש עמותת "אופק לילדינו".
גילה זיידל: אני בעמותה הזאת בזכות בתי נילי, שהיום בת 25, עיוורת מלידה.
גילה זיידל: עברתי איתה את מערכת החינוך, עברנו את ההתנדבות בצה"ל, עכשיו בתי מתחילה שנה רביעית באוניברסיטה.
גילה זיידל: אני משתתפת, ואף מרצה פעמים רבות, בכנסים בין-לאומיים בנושאי חינוך, ואחרי כל-כך הרבה שנים אני מכירה את הנושא.
גילה זיידל: קודם כול אני מבקשת לברך על הדיון, וגם את חבר הכנסת דב חנין על עשייתו.
גילה זיידל: אני סבורה שצריך לתת לילדים שלנו כלים כדי שיבוא לידי ביטוי הפוטנציאל המקסימלי שלהם.
גילה זיידל: לענייננו, יש לנו מערכת שעובדת יפה בחלקה, ויש מערכת שעובדת גרוע מאוד בדברים משמעותיים מאוד.
גילה זיידל: רציתי להסביר למי שלא יודע, הכניסה של מורה תומכת לכיתה כשמדובר בילד עיוור מוחלט היא ל-6 שעות שבועיות, וזה לא הרבה.
גילה זיידל: מי שלוקח על עצמו את כל הנטל זה במקרים רבות הכיתה הרגילה, וכפי שאמרו כאן הילדים המורים לעתים יודעים להתמודד ולעתים לא יודעים להתמודד.
גילה זיידל: באשר לספרי הלימוד, אני סבורה שאי אפשר להתעלם מחוק השילוב.
גילה זיידל: יש לנו חוק שבו כתוב שמגיעים לילדינו העזרים המסייעים.
גילה זיידל: עזרים מסייעים זה טכנולוגיה וספרי לימוד.
גילה זיידל: על-פי חוק מי שממונה על החינוך של ילדינו זה משרד החינוך.
גילה זיידל: צריך לעשות מאמץ משותף.
גילה זיידל: יש גורמים רבים, לא רק הספרייה לעיוורים, שאי אפשר לבוא אליה בטענות, היא עמותה שעושה כמיטב יכולתה, לטוב ולרע – יש לנו השגות גם בעניין הזה, אבל זה לא נושא הדיון כרגע.
גילה זיידל: אני סבורה שצריך במאמץ משותף לחשוב ביחד איך לפתור את הבעיות.
גילה זיידל: בעידן הטכנולוגיה העכשווית יש המון פתרונות, יש הרבה פתרונות בעולם ובכלל.
גילה זיידל: נכון שעברית היא שפה קשה, אבל גם לעברית יש פתרונות.
גילה זיידל: באשר לטכנולוגיה המסייעת, אינני יודעת את הנתונים המדויקים כי אנו לא שותפים לוועדה המשותפת ולאלה שמתקצבים ומספקים.
שלי יחימוביץ': מי החברים בוועדה המשותפת?
גילה זיידל: המוסד לביטוח לאומי והפיקוח על תלמידים עיוורים ולקויי ראייה, אבל מהפניות שאנחנו מקבלים מהורים עולה שהמצב "על הפנים".
גילה זיידל: גברת חגית אילוז סיפרה לנו מה קורה.
גילה זיידל: בלי הטכנולוגיה הילדים שלנו לא יוכלו להתקדם.
גילה זיידל: הילדים שלנו צריכים להיות סוּפֶּר-סוּפֶּר-סוּפֶּר כדי להצליח.
גילה זיידל: יש להם הפוטנציאל להצליח ולתרום ואנחנו חייבים לתת להם את הכלים.
גלית אגמון: באשר למבחנים הפסיכומטריים, נהוג כעת שהעיוורים עושים קורס, רובו בעזרת קלטות, וגם המבחן כולו מוקלט על קלטות.
גלית אגמון: העיוור יושב עם משגיח בחדר ונבחן.
גלית אגמון: בעברית ובמתמטיקה המשגיח יכול לקרוא לו את השאלות שוב ולעזור לו, אחרי ששמע אותן בקלטת.
גלית אגמון: ספרי הלימוד של התוכנית כולה מופיעים בקלטות.
גלית אגמון: העיוור מקבל את הציון שמקבל, ואם זה לא מספיק הולכים לוועדת חריגים ויש העדפה מתקנת.
גלית אגמון: לא די שנקבל קלטות.
גלית אגמון: אני מכירה הרבה עיוורים שבמשך כל השנים קראו עם האצבעות ולא יכולים להפנים חומר משמיעה מקלטות, אלא מפנימים רק בעזרת האצבעות, כאשר קוראים את החומר מול העיניים.
גלית אגמון: כפי שכאשר לילד רואה מוצגים תרגילים במתמטיקה מול העיניים קל לו הרבה יותר לפתור את התרגיל, כך גם אנחנו, כאשר אנחנו רואים את זה באצבעות קל לנו הרבה יותר.
גלית אגמון: אם צריך לשמוע את זה בקלטת ולהעתיק ולהקשיב שוב, זה לוקח הרבה יותר זמן ומסרבל את התהליך.
שלי יחימוביץ': הדברים האלה בעצם מכוונים לאוניברסיטאות.
גלית אגמון: זה מכוון לאוניברסיטאות, וגם למבחני הבגרות ולבחינות ההערכה הפסיכומטריות.
גלית אגמון: כפי שילדים שעלו מרוסיה עושים מבחני בגרות ומבחן פסיכומטרי ברוסית, כך אנחנו רוצים שיתאימו את המבחנים גם אלינו.
גלית אגמון: אני עשיתי בגרות מלאה, ופרט למבחן הבגרות במתמטיקה, שעשיתי מותאם, את כל הבגרויות עשיתי רגיל לגמרי בכתב.
גלית אגמון: קיבלנו אישור לקבל את הבחינה קודם הביתה ועשיתי אותה במחשב, הכול רגיל לגמרי.
גלית אגמון: כפי שעשיתי את מבחני הבגרות באופן רגיל לגמרי, אני יכולה לעשות באופן דומה את מבחן הפסיכומטרי בברייל.
אורטל מחלוף: עוד עניין שמפריע לי מאוד אישית, המקצועות שאני חזקה בהם יותר ושאהובים עליי הם מתמטיקה ומדעים.
אורטל מחלוף: רציתי לגשת לבגרות ב-5 יחידות בכימיה ו-5 יחידות בפיסיקה אך לא אפשרו לי לעשות את זה כי בשני המקצועות יש יחידה אחת של מעבדה.
שלי יחימוביץ': איך ניתן לפתור את הבעיה הזאת?
אורטל מחלוף: פעם מישהו היה נכנס אתך לתוך חדר המעבדה להקריא לך את המספרים הקטנים או להסביר לך מה אתה רואה.
אורטל מחלוף: עכשיו זה התבטל.
אורטל מחלוף: אני אישית רציתי לגשת לכימיה ופיזיקה ולא ניגשתי, על אף שאלה שני מקצועות שאני אוהבת מאוד.
אורטל מחלוף: אני אדם של מתמטיקה ומדעים.
אורטל מחלוף: מאוד-מאוד-מאוד התאכזבתי שלא עשיתי את זה.
שלי יחימוביץ': אנחנו חוזרים עכשיו לאנשי משרד החינוך.
שלי יחימוביץ': מהנושאים שעלו כאן, והם אכן מגוונים ומפורטים לפרטי פרטים, עולה תמונה כללית, ואני מודה שהיא מדהימה אותי, של היעדר גוף אחד מכנס לכל הבעיות שעולות, עם כתובת, עם נהלים, עם אחריות, עם תקציב.
שלי יחימוביץ': עולה כאן תמונה מאוד כאוטית של המצב, של איש הישר בעיניו יעשה ואיש ישיג ככל אשר ידו משגת.
שלי יחימוביץ': זאת סיטואציה שאנחנו בוודאי לא יכולים לקבל במדינה מתוקנת.
שלי יחימוביץ': עוד לפני שנדבר על העניינים התקציביים אני מבקשת להבהיר לכם, ועדות הכנסת בוודאי אינן מתקצבות, זה תפקידה של הממשלה ותפקידו של משרד האוצר, אבל קשה לי להבין מדוע נעדרת כאן יד מכוונת.
שלי יחימוביץ': הייתי רוצה לשמוע מאנשי משרד החינוך תשובה למספר עניינים שעלו כאן.
שלי יחימוביץ': גם בעניין הציוד, גם בעניין הספרים – הספרים בברייל והספרים המוגדלים, גם בעניין המחשב והסיפור של גברת חגית אילוז אמא של יאיר.
שלי יחימוביץ': הייתי שמחה אם מישהו מכם היה אומר כאן שהוא לוקח את העניין הזה לטיפולו באופן קונקרטי, אבל אני מניחה שהסיפור של חגית לא יוצא דופן.
שלי יחימוביץ': מי אחראי למחשב?
שלי יחימוביץ': מי אחראי לתחזוקה שלו?
שלי יחימוביץ': מי למשל נותן מענה לעניין יחידת המעבדה במסגרת 5 היחידות בכימיה ופיסיקה?
שלי יחימוביץ': מי נותן מענה לאורטל מחלוף על שאלה כזאת?
שלי יחימוביץ': מי הגוף שבכלל אמור לתת תשובה לכל העניינים שעולים כאן?
שלי יחימוביץ': ולמה עולה כאן תמונה כל-כך מבולגנת של המציאות, כאשר יש מאחורינו כבר 60 שנות מדינה, ומה לעשות, אחוז מסוים מהילדים לא רואים או לקויי ראייה?
שלי יחימוביץ': תחליטו מי מכם רוצה להשיב.
אבי ענתי: גם עניין הנהלים והתקנות.
ברכה ברכה: אחד הדברים שאנחנו הכי גאים בהם, שמרגע שהילד העיוור או לקוי הראייה נכנס לתוך מערכת החינוך הוא לא לבד.
ברכה ברכה: על-פי המודל שלנו, יש כל הזמן תמיכה, החל מהתמיכה המחוזית של אנשי המטה.
ברכה ברכה: אנחנו מלווים ועובדים ברמה הארצית, המחוזית והאישית.
ברכה ברכה: לכל ילד ולכל הורה יש מורה תומך, אדם שמלווה אותו בכל הסוגיות.
שלי יחימוביץ': את זה שמענו בהתחלת הדיון וזה מרשים מאוד.
ברכה ברכה: משמעותי מאוד העניין הזה שאתה לא לבד ויש מישהו שדואג לכל הפרטים.
ברכה ברכה: באשר לטכנולוגיה המסייעת, כולנו כאן מסכימים עד כמה זה קריטי, אין על כך ויכוח.
ברכה ברכה: אני יכולה לומר מה המדיניות שלנו ומה אנו עושים.
ברכה ברכה: בכל מחוז אחד המורים המומחים הוא מורה מומחה לטכנולוגיה מסייעת.
שלי יחימוביץ': עוד שאלה ששכחתי לשאול, האם בסמינרים למורים כחלק מתוכנית הלימודים מלמדים איך לנהוג בילד עיוור בכיתה?
שלי יחימוביץ': יש הנחיה כלשהי והדרכה, או שגם המורים אמורים להמציא את הגלגל כל פעם מחדש?
ברכה ברכה: באשר להדרכה, יש משימות או סיטואציות אפיזודיות.
ברכה ברכה: איך אנחנו מתמודדים עם הסוגייה?
ברכה ברכה: אנחנו עובדים עם התלמידים עצמם, שיוכלו לסנגר על עצמם ולבקש את הדברים.
ברכה ברכה: אתן דוגמה מהבן שלי.
ברכה ברכה: הבן שלי לקוי למידה ובכל בחינה היה צריך להיבחן בעל-פה.
ברכה ברכה: כל בחינה הוא עשה 5 פעמים כי למורה אין זמן במערכת לבחון את הילדים.
ברכה ברכה: מדובר על מערכות גדולות מאוד, כאשר בכיתה יש 40 תלמידים, מתוכם 6% לפחות ילדים עם צרכים מיוחדים.
ברכה ברכה: אני מבקשת להכניס את הדברים לפרופורציה.
ברכה ברכה: עלינו לזכור שהמורה הרגיל מתמודד עם הרבה מאוד צרכים של ילדים שוני-צרכים, כאשר אין לו זמן ייעודי לצורך כך.
ברכה ברכה: היתרון שלנו, שאנחנו כל הזמן שם.
ברכה ברכה: המורה אמנם יכולה לעבוד עד 6 שעות, אבל אין עוד סוג של לקות עם תיווך כזה וסינגור מצד המורה.
שלי יחימוביץ': אני לא מדברת על המורה המלווה, אלא על מורה רגיל בכיתה.
שלי יחימוביץ': אני מודעת למגבלות, מי כמוני יודעת את המגבלות התקציביות, את הקיצוץ בשעות לימוד וכן הלאה.
שלי יחימוביץ': האם מוענקים למורים הרגילים כלים סטנדרטים בסמינרים למורים, לא רק כיצד להיות מורים, אלא האם מלמדים אותם גם איך להפעיל את התלמידים לטובת הילד שאינו רואה?
אבי אשכנזי: אני מורה רגיל בכיתה ומעולם לא למדתי שום דבר בעניין הזה.
ברכה ברכה: על-פי המסלול הרביעי על המורה התומכת לעשות עבודה מערכתית ולעבוד עם המורים הרגילים.
ברכה ברכה: כלומר שלוש פעמים בשבוע לפחות בא מישהו שמזכיר למורה הרגיל מה עליו לעשות, ויש לזה כל מיני ביטויים.
ברכה ברכה: באשר לטכנולוגיה המסייעת, יש לנו מורה תומך שמומחה לטכנולוגיה מסייעת.
ברכה ברכה: הוא עורך אבחון לכל אחד מן התלמידים.
ברכה ברכה: לא כל אחד מן התלמידים זקוק לטכנולוגיה מסייעת.
ברכה ברכה: נמצאת אתנו כאן ד"ר יפה שבת שמרכזת את הנושא ברמה הארצית.
ברכה ברכה: מכל האוכלוסייה, חלק קטן צריך סוגים שונים של התאמות.
ברכה ברכה: היום אנחנו יכולים להגיד מה צריך כל ילד, זה ברמה הראשונה.
ברכה ברכה: ברמה השנייה, אנחנו נותנים לכל תלמיד עיוור מכונת ברייל, ולכל תלמיד לקוי ראייה שזקוק לכך, על-פי הערכה תפקודית, טלוויזיה במעגל סגור.
ברכה ברכה: באשר לשאר הציוד הנלווה – המחויבות שלנו להנגיש להם את הטכנולוגיה, ובמידת האפשר אנו עושים מאמצים גדולים מאוד לספק ציוד נוסף.
ברכה ברכה: אם ניקח לדוגמה את ארבע הנערות ששמענו כאן היום, לכולן יש ציוד.
ברכה ברכה: נשאל אותן איזה ציוד חסר.
ברכה ברכה: לכל אחד יש ציוד למטרות מגוונות.
אבי ענתי: אני מבקש להגיד שנושא ספריית העיוורים נמצא בבדיקה אישית של שר המדע, התרבות והספורט.
ברכה ברכה: אותו דבר לגבי בחינות הבגרות.
ברכה ברכה: בכל אחד מן התחומים גברת מריאן בר ביחד עם המומחיות מלווה כל תלמיד, והמפמ"רים מגלים גמישות גדולה מאוד.
שלי יחימוביץ': אורטל מחלוף יכולה לפנות לגברת מריאן בר ולקבל תשובה בעניין היחידה הנוספת?
ברכה ברכה: היא לא צריכה לפנות.
ברכה ברכה: יש מורה שמלווה אותה בתיכון, וזה תפקידה.
ברכה ברכה: יש לה כתובת.
אורטל מחלוף: לא נכון שרק חלק קטן מן העיוורים ולקויי הראייה זקוקים לציוד, אלא כולם זקוקים לציוד.
אורטל מחלוף: בין אם זה מתבטא בספרים ובקלטות, ובין אם בזכוכית מגדלת או טלוויזיה במעגל סגור, כל אחד זקוק לציוד בהתאם לצרכים שלו.
שלי יחימוביץ': אני מבקשת לסכם את הדיון.
שלי יחימוביץ': אני יודעת שכל קבוצה שמגיעה לכאן היא עולם ומלואו ויש לה בעיות ייחודיות משלה.
שלי יחימוביץ': אני אומרת לכם בצער, גם חברי חבר הכנסת דב חנין וגם אני עדים שוב ושוב לתהליך קשה מאוד, שאנחנו מנסים לעמוד בפרץ ולעצור אותו, של התנערות גדלה והולכת של המדינה מאחריותה כלפי אזרחיה, ומי שנפגע מהמגמה הזאת זה לעולם החוליות החלשות.
שלי יחימוביץ': כל האזרחים נפגעים, אבל החוליות החלשות נפגעות יותר.
שלי יחימוביץ': זה בא לידי ביטוי בכל מיני צורות מתוחכמות ולא מתוחכמות, כמו הפרטה של שירותים שהמדינה נותנת, כמו קיצוצים אינטנסיביים מאוד בתקציבי המשרדים.
שלי יחימוביץ': משרד החינוך, שיש לכם כל-כך הרבה טענות אליו, עבר קיצוץ של קרוב ל-5 מיליארד שקלים ב-5 השנים האחרונות, ועם קיצוצים כאלה אי אפשר לתת יותר אלא רק פחות, אין דרך מתמטית לתת יותר.
שלי יחימוביץ': יש גם הקפאת תקני כוח-אדם וקיצוצים בכוח-אדם.
שלי יחימוביץ': אלה תופעות שחוזרות על עצמן כל הזמן כתוצאה מאידיאולוגיה כלכלית מסוימת, לדעתי פסולה.
שלי יחימוביץ': לשמחתי נמצא אתנו חבר הכנסת דב חנין ששותף להשקפת עולמי בעניינים האלה.
שלי יחימוביץ': קשה מאוד מהנקודה הזאת, של הצורך כל הזמן לתת מהאין, לתת יותר למי שזכאי על כך על-פי הצדק, המוסר, הדין והשוויון, בוודאי השוויון בחינוך.
שלי יחימוביץ': הסוגיות שעלו כאן, נראה לי על פניו שחלק מהן לפחות פתורות לא במישור התקציבי אלא במישור הארגוני, במישור של תיאום בין הגופים השונים.
שלי יחימוביץ': בעניין הזה אני מתכוונת לשוחח עם שרת החינוך יולי תמיר ולראות מה משרד החינוך מתכוון לעשות.
שלי יחימוביץ': אני בקשר גם עם שר המדע, התרבות והספורט ר'אלב מג'אדלה בעניין הספרייה לעיוורים, שאמר לי שהבעיה עומדת לקראת פתרון, אבל אני מתכוונת בוודאי לעקוב אחר העניין מקרוב.
שלי יחימוביץ': בקרוב תוכלו לקרוא באתר הכנסת פרוטוקול של הישיבה הזאת, ותוכלו גם לעקוב באתר בתוך דיוני הוועדה לזכויות הילד על התקדמות, אם קורה משהו ואם כותבים מכתב ומי עונה וכן הלאה.
שלי יחימוביץ': אנחנו עומדים כמובן לרשותכם גם בעתיד.
שלי יחימוביץ': אני מודה לכם מאוד.
שלי יחימוביץ': אני יודעת שעסקנו בעניין על קצה המזלג, אבל גם זה האיר עולם ומלואו.
יעקב מרגי: שלום לכל החברים.
יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה לזכויות הילד.
יעקב מרגי: מתוקף תפקידי כיושב-ראש ועדת הכנסת, מעבר לסדר היום שהנכם מוזמנים אליו, יש לנו גם חילופי אישים.
יעקב מרגי: היום נודה לחברת הכנסת שלי יחימוביץ על תרומתה הנכבדה בוועדה, על הטבעת החותם בתקופה שהיא שימשה כיושבת-ראש הוועדה לזכויות הילד.
יעקב מרגי: אני מודים לה ומאחלים הצלחה ליושבת-הראש הנכנסת.
יעקב מרגי: גם אני חבר הוועדה לזכויות הילד ואני מכה על חטא שבקדנציה הזאת אני לא מצליח להגיע הרבה מפאת עיסוקיי הרבים אבל הוועדה הזו היא ועדה חשובה, ועדה שקרובה ללבי ואני אומר לכם שנעשים כאן הרבה דברים טובים.
יעקב מרגי: רבותיי, לפי התקנון אני אקריא את המלצת ועדת הכנסת לחברי הוועדה: "בהתאם להוראות סעיף 10(א) לתקנון הכנסת ממליצה ועדת הכנסת בפני הוועדה המיוחדת לזכויות הילד לבחור בחברת הכנסת נאדיה חילו לכהן כיושבת-ראש הוועדה במקום חברת הכנסת שלי יחימוביץ".
יעקב מרגי: אני מביא את זה להצבעה ומי שחבר הוועדה , יוכל להצביע.
יעקב מרגי: ה צ ב ע ה פה אחד אושרה המלצת ועדת הכנסת לאשר את חברת הכנסת נאדיה חילו כיושבת-ראש הוועדה
יעקב מרגי: לפני שנעביר את רשות הדיבור ליושבת-ראש הוועדה החדשה שמיד תיכנס לעבודה, אני מעביר את רשות הדיבור לחברת הכנסת שלי יחימוביץ שתאמר לנו גם דברי ברכה ומה היא חושבת על הוועדה הזו.
שלי יחימוביץ': תודה לחבר הכנסת מרגי.
שלי יחימוביץ': שלום לכולכם.
שלי יחימוביץ': יצא לכם באקראי להיות שותפים לטקס החילופים למרות שלא באתם לעניין הזה.
שלי יחימוביץ': חברת הכנסת נאדיה חילו, מיד שאני אסיים לדבר, תיגש אתכם לעניין לשמו באתם, אבל אנחנו ננצל את ההזדמנות שאתם כאן
שלי יחימוביץ': ואני אספר לכם שהוועדה לזכויות הילד, לשיטתי, היא ועדה לענייני מדינת ישראל.
שלי יחימוביץ': ילדים הם מיקרוקוסמוס של כל מה שקורה במדינת ישראל, הם מיקרוקוסמוס ולעתים קרובות מדיי הם החוליה החלשה.
שלי יחימוביץ': בזמן תמורות כלכליות וחברתיות כל כך דרמטיות שמתרחשות, רובן לצערי שלא בטובתנו, לעתים מאוד קרובות אותה חוליה חלשה סופגת ומשלמת את מירב המחיר ועניין קצבאות הילדים זה דבר שהפגיעה כאן היא בלתי מידתית בעליל וגרמה נזק להיקפים עצומים של ילדים שעברו אל מאחורי קו העוני, אבל העניין הזה שכולם מכירים הוא רק עניין אחד מני רבים ואנחנו עדים לצמצום הולך וגדל של המגזר הציבורי להרזיית כל מה שממשלתי וכל מה שציבורי בגלל אידיאולוגיה מסוימת שבעיניי היא שגויה לחלוטין, הפרטה של שירותים חברתיים ושוב ושוב בכל ישיבה מישיבות הוועדה – ואת תראי את זה, חברת הכנסת חילו – אנחנו נראה את התוצאות ההרסניות של התהליך הזה, את התוצאות ההרסניות של נסיגת המדינה מאחריות כלפי אזרחיה והחוליה החלשה, שוב ילדים, לעולם תיפגע מהעניין הזה.
שלי יחימוביץ': אני חייבת לומר בגילוי לב שכאשר נכנסתי לתפקיד הזה, הייתי גם חברת כנסת חדשה וחשבתי בתמימות מסוימת שאנחנו ניקח נושאים חדשים, אותם נקדם, נלך אתם קדימה ונבקיע יעדים חדשים.
שלי יחימוביץ': מה שקרה בפועל הוא שכל הזמן נאלצנו לכבות שריפות.
שלי יחימוביץ': נאלצנו לטפל באסונות, בשגיאות ובעוול שנגרמים כתוצאה למשל מדברים קטנים.
שלי יחימוביץ': זאת שורה אחת בתקציב שאומרת הקפאת תקנים בשירות הציבורי.
שלי יחימוביץ': מה המשמעות של הקפאת תקנים בשירות הציבורי?
שלי יחימוביץ': זה אומר שבמעון נעול לנערות עובדת סוציאלית פורשת ואין עובדת סוציאלית במקומה.
שלי יחימוביץ': זאת המשמעות ומדובר באסון והאסונות האלה קורים בכל מקום.
שלי יחימוביץ': הקפאת תקנים זה אומר שאין חוקרי נוער לחקור נוער וילדים, לחקור ילדים שנפגעו מתקיפה מינית, זה להרוס עולם שלם.
שלי יחימוביץ': כל שורה יבשה בתקציב, ההשלכה שלה לפעמים היא טרגית לגבי ילדים וכך מצאנו את עצמנו – ולצערי חברת הכנסת חילו, אני בטוחה שגם את תמצאי את עצמך – מטפלים שוב ושוב בניסיונות להציל את הקיים.
שלי יחימוביץ': לעתים קרובות הצלחנו, לפעמים – אני אומרת בצער – גם לא הצלחנו.
שלי יחימוביץ': אני עוזבת באמצע.
שלי יחימוביץ': אם אני מסתכלת בהתבוננות ריאלית על ההשתלשלויות הפוליטיות שאני מניחה שזאת כבר אמצע הקדנציה, על פי הסכם רוטציה שנעשה בסיעת העבודה ועל פיו אני מפנה את מקומי לחברת הכנסת נאדיה חילו.
שלי יחימוביץ': אני עושה את זה בצער רב, אבל יחד עם זה בתחושת שקט נפשי כי חברת הכנסת חילו שתמלא את מקומי היא עובדת סוציאלית מאוד מאוד ותיקה, עם ניסיון עשיר ביותר בכלל בטיפול בחלשים ובעולם הרווחה, אבל באופן ספציפי בילדים.
שלי יחימוביץ': כל נושא שהגיע ויגיע אל שולחן הוועדה לא יהיה זר לה והרווחה מכך שהיא תהיה יושבת-ראש הוועדה הוא כפול כי הוא תביא גם את העובדה שהיא חברת כנסת בולטת שמתעסקת בעניינים חברתיים ועושה זאת באיכפתיות רבה, וגם את המקצוענות הגדולה, את הרקורד שלה ואת ההתמצאות באמת שעומדת בשורה אחת עם כל אנשי המקצוע שיגיעו לכאן.
שלי יחימוביץ': אני בטוחה שתעשי את זה על הצד הטוב ביותר ואני מאחלת לך המון המון הצלחה בתפקיד החשוב הזה.
שלי יחימוביץ': אני נאלצת לעזוב אתכם לאלתר כי אני באמצע ישיבה אחרת.
נאדיה חילו: מילה לפני שתעזבי.
נאדיה חילו: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, אני בהחלט לא אאריך אבל אני רוצה מקרב לב להודות לך.
נאדיה חילו: אני גם הייתי חברה בוועדה הזאת והשתתפתי בכמה דיונים.
נאדיה חילו: מיותר לומר איך הדיונים התקיימו והתנהלו כאן כאשר זה היה באופן מקצועי עם הרגישות החברתית שלך לכל הנושאים החברתיים ובמיוחד לנושאים של הילדים.
נאדיה חילו: בהחלט פה ושם ארשה לעצמי להיעזר בך לשם המשכיות הדברים וכדי לגרום לחוליה המקשרת של הוועדה הזאת ואת התפקיד שלי שיהיה יותר יעיל.
נאדיה חילו: אני בהחלט מודה לך ואני מאחלת לך הצלחה בכל התפקידים.
נאדיה חילו: נמשיך להוביל את הנושאים החברתיים בגדול ואת הנושאים הקשורים לעולם הילדים באופן מאוד מיוחד.
נאדיה חילו: כמו שנאמר כאן, אני ברקעי באה מהתחומים האלה, לא רק כעובדת סוציאלית אלא כמתמחה בתחומים של הגיל הרך, וגם כאחת שניהלה והקימה מרכז מאוד גדול ומקצועי בנושא של התפתחות הגיל הרך על כל ההיבטים ועל כל הנושאים, מהחלק המניעתי, הסברתי, טיפולי, העשרתי וחינוכי.
נאדיה חילו: ברור שהמיקוד בנושא הזה היום הוא מיקוד שיש לו היבטים נוספים החל מהנושא ההסברתי, מניעתי וחינוכי ואנחנו מדברים גם על ההיבט הטיפולי.
רן כהן: באתי להצביע עבור היושבת-ראש נאדיה חילו ולברך אותה.
רן כהן: אני הולך לנהל את ישיבת הוועדה לעובדים זרים.
נאדיה חילו: אני מודה לך.
נאדיה חילו: זה לא הנושא שלנו היום.
נאדיה חילו: אני בהחלט רוצה לקוות שהוועדה הזאת תצליח לא רק להתמודד עם תופעות שוליים ועם טיפול בעוולות חברתיות שקשורות לנושא של הילדים בגיל הרך, אלא גם תצליח להוביל מהלכים של שינוי ומהלכים שיטביעו חותם על נושא של טובת הילדים וזכויותיהם.
נאדיה חילו: בעוד שבעולם המודרני היום מתמודדים עם בעיות אחרות לגמרי – ואני בהחלט שותפה גם למסגרות כאלה לפעמים – מתמודדים על איך להוסיף עוד נדבך על זכויות הילדים, איך לקדם את הנושא הזה, איך לגרום לכך שהילד יהיה במרכז העשייה, ואיך לגבש את הדעה מאובייקט לסובייקט על כל המשמעות של העניין.
נאדיה חילו: אנחנו מוצאים את עצמנו מתמודדים כיום עם תופעות מאוד ראשוניות של הגנה על הילדים, של מתן משאבים מסוימים, של ראשית הדברים שהם באמת מובנים מאליהם כאשר הנושא של התקציב הוא בהחלט הרבה פעמים הגורם המרכזי שחותך בבשר החי כאשר מדובר בילדים.
נאדיה חילו: כאמור, כל ועדות הכנסת דנות היום במלחמה בתאונות הדרכים וכל נושא בוועדה אחת משליך על השנייה.
נאדיה חילו: לא מזמן התקיים דיון בוועדה לקידום מעמד האישה ובהחלט הנושא הזה היה נושק לנושאים של ילדים כאשר התייחסו לבטיחות.
נאדיה חילו: אני לא יכולה שלא לציין את חלקן של אוכלוסיות מסוימות בהן אחוז הנפגעים הוא הרבה יותר גבוה אבל אנחנו בהחלט ניתן התייחסות מאוד ספציפית לעניין הזה.
נאדיה חילו: מקרב האוכלוסייה הערבית נהרגו השנה 26 ילדים בתאונות דרכים ורק לצורך ההשוואה – למרות שכל ילד הוא ילד – אומר שנהרגו 15 ילדים יהודים.
נאדיה חילו: כאשר אנחנו סוקרים רוחבית את העניין לכל אלף, אנחנו רואים שאחוז הנפגעים הגבוה לאלף ילדים בישובים מסוימים, הם בישובים הערביים.
נאדיה חילו: ברור שהנושא של היעדר תשתיות, הסדר התחבורה, כל הנושא שקשור בכבישים, הוא אחד הגורמים הרלוונטיים למרות שהוא לא היחיד כי גם נושא ההסברה והמניעה הוא חשוב.
נאדיה חילו: אנחנו לא יכולים להתעלם מהגורם הישיר שמשפיע על תאונות הדרכים, במיוחד בישוב הערבי, והוא בהחלט היעדר תשתיות נאותות ותחבורה נאותה שיכולות בהחלט למנוע אולי חלק מהפגיעות שהם במספרים מאוד גבוהים.
אתי וייסבלאו: בפתח הדברים אני רוצה לומר ששיעור ההרוגים והנפגעים של הילדים הערביים בתאונות הדרכים הוא גבוה הרבה יותר משיעורם באוכלוסייה.
קריאה: באיזה גילאים היו הילדים?
אתי וייסבלאו: 26 ילדים ובני נוער ערבים הם עד גיל 19, 15 מהם עד גיל 14.
אסתר וילנאי: אני מנהלת אגף הסברה ברשות הלאומית לבטיחות בדרכים ועיקר עיסוקי בהבאת הנושא לתקשורת.
אסתר וילנאי: 1.
אסתר וילנאי: להעמיק את המחויבות לבטיחות בדרכים של נבחרי הציבור, מקבלי ההחלטות, מנהלי ארגונים, כלי תקשורת, בתי המשפט והציבור הרחב.
אסתר וילנאי: 3.
אסתר וילנאי: אפשר לתמצת את העניין בנקודה הבאה ולומר שזה יום לעריכת חשבון נפש אישי וציבורי לבחינת המחויבות והעשייה בתחום הבטיחות בדרכים.
אסתר וילנאי: הילד הוא אדם שלם ואנושי מרגע לידתו, תלותו במבוגרים מחייבת שמירה קפדנית על זכויותיו בדרך שתבטיח את שלומו.
אסתר וילנאי: זכותו של כל ילד לקבל הגנה מלאה ויעילה מפני כל צורה של הזנחה גופנית-נפשית בבית הוריו או מחוצה לו.
אסתר וילנאי: קצת נתונים והנתונים הם בהחלט נתונים דרמטיים.
אסתר וילנאי: תאונות בכלל במדינת ישראל הם הגורם מספר אחד למוות של ילדים בגיל אפס עד 14, כאשר הקטגוריה הבעייתית ביותר והמשמעותית ביותר היא תאונות הדרכים.
אסתר וילנאי: ילדים נפגעים כהולכי רגל בעת חציית הכביש והליכה בדרך, כנוסעים ברכב וכרוכבי אופניים.
אסתר וילנאי: בעשור האחרון נהרגו 499 ילדים בקבוצת הגיל הנדונה וכ-4,000 ילדים בקבוצת הגיל הזאת נפצעו קשה.
אסתר וילנאי: רק 45 אחוזים מהיושבים במושב האחורי, שרובם כידוע ילדים, משתמשים בהתקני ריסון או בחגורות בטיחות.
אסתר וילנאי: אני רוצה לציין שהגיל הבעייתי, נקודת הזמן שבו יש נפילה דרמטית בכל הקשור לחגירה, זה במעבר ממושב הבטיחות, הבוסטר, למושב המגביה.
אסתר וילנאי: תכף נבין מדוע זאת קבוצת הגיל הבעייתית ביותר, אבל גם הנתון של 45 אחוזים, אחרי שנים רבות של הסברה מסיבית, הוא נתון לא גבוה.
אסתר וילנאי: אי-שימוש באמצעי ריסון בקרב ילדים מעלה את הסיכוי להיפגע או להיהרג ב-45 עד 71 אחוזים.
אסתר וילנאי: בשעת התנגשות או התהפכות הרכב, ילדים שאינם חגורים מוטחים בכוח אדיר הרבה יותר ממשקלם האמיתי קדימה או הצידה בתוך הרכב או נזרקים מחוץ לרכב.
אסתר וילנאי: יותר מזה, אנחנו יודעים היום שילדים או כל נוסע ברכב שלא חגור, הורג גם נוסעים אחרים אפילו אם הם חגורים.
אסתר וילנאי: המושב האחורי נתפס בטוח יותר.
אסתר וילנאי: זאת אחת הסיבות שאנחנו עדים לתופעה שילדים פחות חגורים ממבוגרים.
אסתר וילנאי: רוב הנסיעות עם ילדים קרובות לבית, קצרות, במהירויות נמוכות והן נתפסות בטוחות יותר וכי אפשר לא לחגור את חגורת הבטיחות.
אסתר וילנאי: השימוש בחגורת הבטיחות לילדים ללא מושב מגביה גם לא נוחה וגם מאוד מסוכנת מאחר שהחגורה חולפת ליד הצוואר.
אסתר וילנאי: ילדים מגיל 5 מסוגלים להשתחרר מהחגורה, זאת סיבה נוספת לכך שהם חגורים פחות החל מגיל 5.
אסתר וילנאי: מאחר שהורים נוטים גם לא לחגור במושב האחורי או נוטים פחות, הם מוותרים גם על פעולת החגירה בהקשר של הילדים.
אסתר וילנאי: הילד לא מבין את הנושא של הסכנה ואת הסופיות של המוות וגם העניין הזה משפיע על קבלת ההחלטות שלו בכביש.
נאדיה חילו: יש לכם נתונים לגבי הסעות ילדים?
נאדיה חילו: אנחנו יודעים שגם בתחום הזה של הסעות הילדים, מאורגנות או לא מאורגנות, אין בכלל אכיפה למרות שיש פה ושם חקיקה מסוימת לעניין הזה.
אסתר וילנאי: כן.
אסתר וילנאי: יש לנו נתונים – לא במצגת הזאת – ויש בעיה רצינית בעניין הזה.
אסתר וילנאי: לאחר מכן אני ארחיב בנושא.
אסתר וילנאי: הערכת מהירות ותפיסת מרחק.
אסתר וילנאי: שוב, יש בעיה בנושא הזה כאשר ילדים לא מסוגלים לקבל את ההחלטה הנכונה האם המכונית שנמצאת במרחק מה מהם עם מעבר חציה, נמצאת במרחק כזה שהם יוכלו לחצות את הכביש בבטחה.
אסתר וילנאי: קבלת ההחלטות היא בעייתית מאוד.
אסתר וילנאי: ילדים מתקשים להפריד את קולות המכונית שמתקרבת מרחשי התנועה האחרים, רחשים שנמצאים בסביבת מעבר החציה.
אסתר וילנאי: הם גם לא מזהים את הכיוון של קול המכונית.