GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב כהן: אנחנו רואים למשל מה קורה ברצועה, איך מקבלים את יחסי הרחמים שיש שם בין המגזרים ולאו דווקא היהודים לבין עצמם.
יעקב כהן: קיימים כל החששות שכאן יהיה המקום הכי טוב להם, הבית הכי חם שיכול להיות.
יעקב כהן: אם מדברים על חקיקה, צריך לקחת את זה בחשבון, שלא נהיה כאן ארץ, שלוחה של ממשלת סודן.
יריב מוהר: אני דובר איגוד העובדים האפריקאים בישראל.
יריב מוהר: הנושא שאנחנו מעלים הוא מעט שונה.
יריב מוהר: מדובר על ילדי עובדים אפריקאים ופליטים לא מסודן אלא מאפריקה.
יריב מוהר: אני מדבר על פליטים לא מוסדרים כמו הקהילה הליברית עם המעמד שלה כפליטים.
רן כהן: זאת סוגיה שהיא חשובה מאוד, אבל היא קצת אחרת.
אלן בנגורה: לפי הנתונים שיש לנו לגבי ילדים שנולדו כאן בארץ, מדברים כאן על 393 ילדים והגיל הוא בין 3 ל-6.
אלן בנגורה: שמענו היום ממר יוסי אדלשטיין שחלקם כבר אושר לשהייה בארץ.
אלן בנגורה: אנחנו כאן כעמותה ואנחנו עובדים למען הילדים.
אלן בנגורה: אנחנו פונים אל משרד הפנים שיאשר את כל הילדים שנולדו כאן כי הילדים האלה, עלה בגורלם להיוולד בארץ.
רן כהן: אתה מדבר על 323 ילדים של פליטים אפריקאים.
רן כהן: על ילדים שנולדו בארץ.
אלן בנגורה: כן.
רן כהן: זה נושא אחר.
רן כהן: אנחנו ודאי נקיים על זה דיון, אם בוועדה לזכויות הילד או בוועדה לעובדים זרים, אבל אני רוצה לחזור לנושא של סודן.
דבי גילד-חיו: גם אני רציתי להתייחס לנקודה הזאת שיהיה הסדר במשרד הפנים כפי שהיה לגבי ילדים לעובדים זרים והוא לא חל על ילדים ברגע שהם מוכרים כפליטים והם מקבלים איזשהו מעמד זמני.
דבי גילד-חיו: בעצם ההסדר, גם אם הם עומדים בקריטריונים הרגילים של ילדי עובדים זרים, זה לא חל עליהם.
רן כהן: אני מבין שהילדים האלה שאנחנו מדברים עליהם הם ילדים חסרי כל מעמד.
רן כהן: אין להם שום מעמד ואין להם שום דבר.
רן כהן: הם כאילו ילדים לא קיימים מבחינת הרשויות.
רן כהן: זה בעצם הדבר החמור בתוך כל הסוגיה הזאת.
אמנון ניצן: אני חושב שעל רקע המשבר הספציפי בדרפור צריך להסתכל על התמונה הרחבה והתמונה הרחבה היא שפליטים לא יפסיקו להגיע לכאן אלא רק ימשיכו להגיע לכאן.
אמנון ניצן: פליטים מאסונות הומניטאריים, מקונפליקטים, מאסונות אקולוגיים ימשיכו ויהיו יותר ויותר, והמדיניות של המדינה שלא תהיה מדיניות לא תביא לכך שהבעיה תיעלם.
אמנון ניצן: אני לא מדבר על זווית הראייה של זכויות הפליט שכמובן זה חמור ביותר, והסיפורים ששמענו כאן הם קשים.
רן כהן: אנחנו מדברים על ילדים.
אמנון ניצן: מדובר בילדים שמגיעים וימשיכו להגיע.
אמנון ניצן: אם הדבר הזה לא יוסדר בחקיקה ראשית ובמערך כולל, המדינה עצמה תצטרך להתייחס לזה כל פעם מחדש, כמו שאנחנו מתייחסים לזה עכשיו.
אמנון ניצן: היא תצטרך להתייחס לבעיות ביטחוניות, לבעיות של טיפול בריאותי, לבעיות של חינוך וכיוצא בזה.
אמנון ניצן: אנחנו מציעים – ומחר בבוקר יש דיון בוועדת הפנים – לקדם שני דברים עיקריים כאשר הראשון הוא הטיפול המערכתי, ועדה פרלמנטארית וחקיקה ראשית בנושא זכויות הפליט, ובמקביל לפתור את נושא הפליטים הסודניים ולהגיע להסדרת מעמדם והתחלת ההכרה במעמד של פליט.
רן כהן: זאת הצעה לסדר יום שלי.
אמנון ניצן: זה שרק 25 אחוזים מגיעים מדרפור, זה לא אומר שיתר ה-75 אחוזים אינם מגיעים מאזורי קרבות.
אמנון ניצן: בסודן, בין הצפון לדרום יש עוד מלחמות שמתרחשות שם במקביל.
אילן לונאי: אמרת שאין להם מעמד.
אילן לונאי: אני מציע שנתחיל את הדיון בזה שיש מעמד – הם מסתננים והמדינה רואה אותם כך.
אילן לונאי: זאת הבעיה הגדולה ביותר שכרגע לילדים, לנשים, לגברים, יש להם מעמד לפי התפיסה הישראלית.
אילן לונאי: המערכת רואה אותם כמסתננים, כבעיה פלילית שנכנסת לתוך המדינה.
אילן לונאי: כמו שנאמר כאן פעמים רבות, הם באמת אנשים שברחו מהנורא מכל.
אילן לונאי: החיים שלהם גם בסודן וגם במצרים היו כאלה שהם לא יכלו להישאר שם ולכן הם הגיעו לכאן אנחנו מברכים על הקמת ועדה בראשות שר הפנים, ועדה שראש-הממשלה הקים וכאן יש לנו בקשה ספציפית.
אילן לונאי: אני חושב שאם יש מישהו כאן במדינה שעוסק בנושא הזה כמו שצריך, אלה באמת הארגונים שיושבים כאן שכבר שנים עובדים על זה.
אילן לונאי: יהיה מאוד חבל אם הוועדה תקום ותפעל ולא תשתף פעולה עם הארגונים שיש להם את הידע.
אילן לונאי: אני מבקש מהוועדה כאן לקרוא לראש-הממשלה ולשר הפנים להכניס את הארגונים כי אני חושב שיש פה דברים מאוד חשובים לומר.
אילן לונאי: דבר נוסף הוא הפתרון כפי שעשה בגין בשנות ה-70 לגבי הפליטים מוייטנאם.
אילן לונאי: זה היה פתרון שהציעו לממשלה לפני כמה שנים כאשר נושא הסודנים שנכנסו לכאן עלה והמספר עמד על 300-400.
אילן לונאי: המספר גדל כל יום.
אילן לונאי: אנשים נכנסים ושום דבר שאנחנו נאמר לא יעצור את השטף הזה.
אילן לונאי: צריך לפתור את זה בצורה תשתיתית.
אילן לונאי: אני חושב שלוועדה יש את האפשרות לומר, כמו שאמר חבר הכנסת חנין, כמו שאמרה חברת הכנסת יחימוביץ שהיא תצטרף להצעת החוק, להתחיל כאן הצעה לחקיקה כי אנחנו נהיה במצב שאירופה נמצאת היום אם אנחנו לא נטפל בזה.
אילן לונאי: נזכור, נטפל בנושא של פליטים, נסתכל על זה עוד עשרים שנה.
אילן לונאי: אנחנו נמצאים עם גוף אחד שמתעסק בזה, שזאת נציבות האו"מ.
יפעת בויאר: בנוסף לכל הדברים שנאמרו כאן, אני מצטרפת לדיון השני שהציג חבר הכנסת חנין.
יפעת בויאר: כל עוד הילדים נמצאים כאן, ולא חשוב הפתרון שנמצא להם, חייבים להתייחס אליהם כאל ילדים, אני לא אומרת אזרחי ישראל אבל כמי שזכאי בזכויות הסוציאליות להן זכאים כל שאר ילדי ישראל.
יפעת בויאר: במרבית המקרים החוק היום גם מחייב את מדינת ישראל לנהוג כך.
יפעת בויאר: כך לגבי חוקי החינוך, כך גם לגבי שירותי הרווחה.
יפעת בויאר: בנוסף לחוק הייתה לאחרונה הצהרה של שר הרווחה עצמו שהמדיניות של המשרד היא כזאת שהמשרד יספק שירותים לכל מי שנמצא בישראל, גם אם אין לו מעמד.
יפעת בויאר: זה נאמר לגבי ילדי העובדים הזרים ואני חושבת שזה צריך להיות זהה גם לגבי האוכלוסייה שאנחנו מדברים בה עכשיו.
יפעת בויאר: עד שתתגבש הצעת חוק, אני חושבת שחייבים לעמוד על זה שמשרדי הממשלה ייתנו את אותם השירותים שנותנים לכל שאר ילדי ישראל ללא קשר למעמדם.
מיכל צביאלי: אנחנו מאוד שמחות לראות שיש כאן גישה חיובית.
רן כהן: אני יכול גם לספר לך שהצלחנו לאסוף 40 חתימות של חברי כנסת שמחייבות את ראש-הממשלה לבוא למליאת הכנסת לדיון על גורלם של הפליטים.
מיכל צביאלי: זה מאוד משמח אותנו.
מיכל צביאלי: אנחנו חוזרות הערב לבאר-שבע וכאשר תגיע לאינו קבוצה של פליטים, דבר שקורה כמעט על בסיס יום יומי, השאלה מה אנחנו הולכות לעשות אתם.
רן כהן: תביאו אותם לכנסת.
מיכל צביאלי: הבעיה שאין לנו כסף.
מיכל צביאלי: אנחנו לא עמותה רשומה.
מיכל צביאלי: להביא אוטובוס לכנסת עולה 1,500 שקלים.
מיכל צביאלי: כל פעם שיש סטודנט שמלווה פליטים לבית החולים, הוא קונה להם את התרופות מכספו.
מיכל צביאלי: את האוכל שלהם, אנחנו קונים מכספנו.
מיכל צביאלי: גם למשל כאשר הצבא זרק אותם ביום חמישי בשבוע שעבר, הבדואים הם אלה שהביאו שמיכות ובסוף הם ישנו במשרדים על רצפה חשופה מכיוון שלא מצאנו מספיק מזרונים לתת להם.
מיכל צביאלי: השאלה מה אנחנו עושים הערב כדי שלא נחזור בידיים ריקות וגם כדי שנוכל לישון בלילה, כדי שנוכל להמשיך לטפל בפליטים הבאים.
מיכל צביאלי: שוב, אנחנו צריכים עזרה כדי שנוכל לחזור עם משהו ביד לבאר-שבע.
אלכס לבנטל: אני מתעניין וכותב בנושא הזה כבר כ-15 שנים.
אלכס לבנטל: אנחנו צריכים לראות שהדברים שאירופה ראתה חובה לפני 10 שנים מגיעים קצת מאוחר אלינו.
אלכס לבנטל: שטף הפליטים שמגיע – אני לא רוצה להשתמש במילה פליט כי יש לזה קונוטציה מאוד מאוד מסוימת – שטף האנשים שמגיעים לאירופה בכל מיני צורות, עכשיו התחיל להגיע אלינו.
אלכס לבנטל: הגל הראשון, אתה רואה אותם כאן, זה הגל של מהגרי עבודה ללא אשרות, אפריקאים שנמצאים בתל-אביב ובמקומות אחרים, אבל בעיקר בתל-אביב, ועכשיו אנחנו נמצאים בתופעה חדשה.
אלכס לבנטל: אני רוצה להבדיל בנושא הזה בין נושא של בריאות ובין נושא של רפואה.
רן כהן: אני מאוד מבקש שתתייחס בעיקר לילדים.
אלכס לבנטל: בהחלט.
אלכס לבנטל: בדרך כלל יש מחשבה של אנשים שחושבים שאם אנשים הם בצבע אחר ובאים ממקומות אחרים הם מביאים לך מחלות, צרות וכל מיני דברים, ומראש אנשים חולים, אבל הדבר הזה לא נכון.
אלכס לבנטל: זה פשוט לא נכון.
אלכס לבנטל: השוני הוא שוני אינדיבידואלי.
אלכס לבנטל: אני אבדיל בין בריאות לבין רפואה.
אלכס לבנטל: מערכת הבריאות שלנו, טיפות חלב, היא מערכת אוניברסאלית ולכן כל אדם שחי בישראל זכאי לשירותים מתוקף זה שהוא חי כאן.
אלכס לבנטל: אנחנו כאן נתקלים באנשים מסודן שאנחנו לא בדיוק מכירים אותם ומה שאנחנו עושים כרגע, כל הילדים האלה נבדקים לא בגלל שהם חולים אלא כדי להבין מה הבעיות שלהם.
אלכס לבנטל: עד היום נבדקו אצלנו ילדים שהוריהם עובדים בבתי מלון ובמקומות אחרים ואיכשהו גם ההורים האלה, כולם, יש להם ביטוח רפואי.
אלכס לבנטל: סוג הביטוח הרפואי, צריך לדון עליו, אבל גם חלקם של הילדים מבוטחים.
אלכס לבנטל: לחלק מהילדים האלה עד היום מי שנבדק, היו להם פנקסי חיסונים מצריים, הם קיבלו חיסונים כבר במצרים, הם נמצאים במעגל, הם יקבלו אצלנו אותו הדבר כמו שמקבל ילד אתיופי או תינוק אתיופי כאשר הוא מגיע לארץ.
אלכס לבנטל: הם יקבלו את כל הבדיקות, את כל החיסונים ואת כל המעקב שיש לנו בטיפות חלב ויש לנו מזל שיש לנו את טיפות החולה.
אלכס לבנטל: לכן זה נושא אוניברסאלי לאומי שאנחנו צריכים לשמור עליו.
רן כהן: לכן צריך לשמור על טיפות החלב.
דב חנין: ביום ראשון יתקיים דיון בממשלה בהצעת החוק.
אלכס לבנטל: לקחנו את הילדים והגדרנו אותם עד גיל 17.
אלכס לבנטל: גם מבחינת המעקב אחרי ההיריון.
אלכס לבנטל: אני רוצה לומר לכם כאן שהיריון הוא לא מחלה, הריון הוא מצב ולכן צריך לעקוב אחריו ועוקבים אחרי הנשים.
אלכס לבנטל: אנשים חושבים שהיריון הוא מחלה, אבל זה לא מחלה.
אלכס לבנטל: עוקבים אחרי הנשים האלה ובטיפות חלב אפשר לעקוב אחרי הנשים האלה.
אלכס לבנטל: אני חושב שהנושא הזה של הבריאות הוא מסודר.
אלכס לבנטל: לגבי הרפואה, יש שני דברים.
אלכס לבנטל: יש נושא מאוד אקוטי שהוא חדר מיון ולפי חוקי המדינה כל אדם שמגיע לחדר מיון צריך להתקבל ולהיבדק, ואם צריך להתאשפז, להתאשפז.
אלכס לבנטל: הנושא של הביטוח הרפואי נבנה לצורך אנשים, ילדים של מהגרי עבודה ללא אשרות שנמצאים בארץ.
רן כהן: ילד שמגיע לבית החולים סורוקה בבאר-שבע, אם מביאים אותו לשם רק לבדיקה כללית, מקבלים אותו?
אלכס לבנטל: אם הוא צריך אשפוז, כן.
רן כהן: לא אשפוז.
רן כהן: הוא בא לבדיקה כללית, לדעת מה מצב בריאותו.
אלכס לבנטל: למיון כן.
רן כהן: אתה בא למיון ושואלים אותך מה יש לך.
אלכס לבנטל: צריך לבדוק אותך.
אלכס לבנטל: אי אפשר לבוא למיון בלי שבודקים אותך.
קריאה: אבל אם זה לא דחוף, לא עושים עם זה כלום.
אלכס לבנטל: קודם כל צריך לבדוק את האיש גם אם הוא בא מסיבה פסיכולוגית.
אלכס לבנטל: צריך לברר שאין לו מחלה גופנית אחרת, לאבחן את מצבו, אם מצבו חמור הוא צריך להתאשפז, ואם הוא חולה, הוא צריך לקבל תרופות במקומות אחרים.
אלכס לבנטל: קודם כל יש פה בדיקה במיון.
אלכס לבנטל: זה לפי ההוראות שלנו.
אלכס לבנטל: הנושא של הביטוח הרפואי.
אלכס לבנטל: זה שהמדינה קבעה 6 חודשים בחוזר מנכ"ל, אפשר גם לשנות את זה, אבל עדיין אנחנו מגיעים לאותו דבר.
אלכס לבנטל: מעניין שהחברים מאמנסטי אמרו דברים שאני צריך לומר אותם.
אלכס לבנטל: הפתרון צריך להיות שהמדינה תחליט מה בדיוק עושים אתם, אם יש להם פליטות או תושבות מסוימת, ואם יש להם סל שירותים שמגיע להם גם הנושא של הביטוח הרפואי ייכנס לעניין הזה והכול יהיה בסדר.
רן כהן: גם להשקפתך כאיש משרד הבריאות היה נכון שהממשלה תחליט על מעמדם?
אלכס לבנטל: בטח, מכיוון שלגבינו הם חיים בארץ.
אלכס לבנטל: זה שהם לא תושבים לפי חוקי המדינה, זה לא אומר שהם לא תושבים מבחינת מערכת הבחינות כי הם פה.
שרון הראל: בינתיים הצטברו עוד כמה הערות ואני רוצה גם תוספת וגם הערות לדברים שנאמרו, ולו כדי שיופיע בפרוטוקול.
שרון הראל: לעצם ההחזרה למצרים, ההחזרה של הפליטים הסודנים שמגיעים.
שרון הראל: אנחנו בנציבות האו"מ לפליטים עובדים כמעט יום יום אל מול המשרד שלנו בקהיר ואל מול המשרד הראשי שלנו בג'נבה, בתיאום מלא בכל העניין של הגעה של פליטים ואפשרות ההחזרה של פליטים למצרים.
שרון הראל: כרגע זה נמצא בדרגים בכירים פוליטיים, דיפלומטיים ואו"מיים בניסיון לבדוק האם מצרים מוכנה לקבל את הסודנים חזרה, לא את כולם, את חלקם ולפי קריטריונים מסוימים ובתנאי שהיא תתחייב לפני האו"מ שלא להחזירם לסודן.
שרון הראל: כל עוד אין הבטחה כזאת על שולחננו, ההחזרה למצרים כרוכה בסיכון, בסכנת חיים אדם, והדאגה העיקרית היא כמובן גירוש ממצרים לסודן בידיעה שאותם סודנים הגיעו או ביקרו בישראל, דבר שבאופן ממשי מהווה סכנת חיים.
דב חנין: ולכן – אני אמשיך אותך, כדי להבהיר את המשמעות המשפטית של העניין – כיוון שיש הערכה שיש סכנה לחייהם, לכן לפי הדין הבינלאומי – אני מתכוון לאמנה מ-1951 – הגירוש למצרים הוא אסור.
שרון הראל: כרגע הוא אסור, כל עוד אין הבטחה.
רן כהן: זה בדיוק מה שאמרתי קודם .
שרון הראל: כל עוד אין הבטחה מצרית.
שרון הראל: הקבוצה הגדולה של הפליטים הסודנים מורכבת מקטגוריות שונות, ביניהן מפליטים שהגיעו ממצרים, אחרים הם מבקשי מקלט שהגישו בקשות וטרם סיימו את הליך הטיפול בקהיר, אחרים הם פליטים שבקשותיהם נדחו, יש ביניהם גם פליטים שמעולם לא הגישו בקשה באו"מ ויש יותר ויותר גם מהגרי עבודה סודנים שמגיעים לאחרונה לישראל.
שרון הראל: אני רוצה להתייחס לביטוי של חבר הכנסת דב חנין לעניין של מדרון חלקלק ואולי קצת להוסיף על זה נקודת מבט שלנו כאו"מ.
שרון הראל: בעולם אנחנו עדים לתופעות של טרנדינג בהגירה של פליטים, בהגירת מהגרי עבודה, כאשר מקום שנמצא כטוב, מקום שקל להיכנס אליו, שנוח להגר אליו, שיש בו איזה שהן אטרקציות, הופך מהר מאוד למקום עבור אותן אוכלוסיות והנהירה אליו היא גדולה.
שרון הראל: יש לנו כרגע מצב שעל בסיס עבודת ההגנה מפני מעצר וגירוש של פליטים שנשקפת להם סכנת חיים, על הבסיס הזה תפסו טרמפ – ואני בכוונה משתמשת בביטוי הזה – גם אחרים.
שרון הראל: אנחנו מדברים על מסתננים ממדינות שונות שלא כולם עניינה של נציבות האו"מ לפליטים, כל אחד מהם כמובן יכול לפנות בבקשה לקבלת מקלט מדיני, אבל לא כולם פליטים וחשוב מאוד לעשות את ההבחנה בין מהגרי עבודה לבין פליטים.
שרון הראל: מהגר עבודה מגיע מסיבות כלכליות, פליט או מבקש מקלט, בדרך כלל אנחנו מכנים אותם פליטים ברגע שהם קיבלו את ההכרה על ידי המדינה הקולטת, אבל כל עוד הוא נמצא בזמן של מבקשי מקלט, נשקפת להם סכנת חיים ממשית וזאת סכנת חיים אל מול פתרונות כלכליים שהם לא פחות חשובים אבל הם לא מעניינו כרגע.
שרון הראל: גורם המשיכה הוא מאוד אטרקטיבי וכאן אני עושה הבחנה נוספת בתופעה של הסודנים שאנחנו מדברים עליה כרגע, בין בעיה אחת שהיא הפסקת הזרימה לבין בעיה שנייה שהיא טיפול באוכלוסייה שנמצאת פה בארץ.
שרון הראל: אני חוששת שעד שיתקבלו החלטות ויעברו חקיקות, זה יארך זמן רב.
שרון הראל: כל נושא הבריאות והחינוך של ילדים, גם בקבוצה הזאת של הסודנים אבל גם בקבוצות אחרות של פליטים הומניטאריים, ואני מדברת כרגע על כ-500 פליטים הומניטאריים שנמצאים בישראל באישור שר הפנים, אזרחי חוף השנהב, אזרחי ליבריה שעוד מעט עוזבים את הארץ, אזרחי קונגו, מדינות בהן מתרחש כרגע קונפליקט צבאי ושוהים כאן כחוק, גם להם לא ניתן מענה ממוסד, אם זה חינוכי או אם זה רפואי.
רן כהן: הם גם בסכנת גירוש.
שרון הראל: הם לא בסכנת גירוש אלא הם שוהים באשרת עבודה מסודרת אבל הילדים שלהם נשלחים לכל מיני פתרונות ארעיים של חינוך ושל בריאות.
שרון הראל: חקיקה או הסדר חקיקתי של הענקת זכויות בריאות גם רלוונטי להם.
שמעון בר-גור: אני לא צריך לחזור על מה שנאמר ששירות בתי הסוהר לא קולט ולא קלט פליטים.
שמעון בר-גור: הטענות שנשמעו על ידי נציגת הנוער העובד לגבי הקטינים, אלה לא קטינים שהיו במשמרות שירות בתי הסוהר.
שירלי אברמי: אני מבינה שנציגתנו הציגה את הנושא בתחילת הדיון.
שירלי אברמי: הערה אחת לדוקטור לבנטל.
שירלי אברמי: אתה אמרת שמשרד הבריאות מטפל אבל המדינה צריכה לדאוג והמדינה צריכה לקבוע.
שירלי אברמי: אתם המדינה.
רן כהן: אנחנו נפנה למדינה.
שירלי אברמי: כפי שנכתב במסמך שלנו משרד הבריאות הודיע שהוא יפנה לאוצר אבל בדקנו באוצר ועדיין לא התקבלה פנייה כזאת.
קריאה: לפני חודש קראתי שמשרד החוץ מקצה 20 מיליון שקלים לשיפור התדמית על-ידי סיוע ישיר לסודן, לארגוני סיוע וכולי.
קריאה: אני חושבת שאם ייקחו את הסכום הזה וישקיעו בפליטים שמגיעים לכאן ואני חושבת שמדינת ישראל עם שבעה מיליון איש יכולה לקלוט גם 7,000 וגם 10,000 איש.
קריאה: אנחנו מדינה מספיק חזקה, מספיק גדולה ומספיק התרוגנית כדי לקלוט כמות כזאת ולהשקיע את הסכום הזה, דבר שישפר את התדמית שלנו וזה קצת יותר מאשר להשקיע 20 מיליון שקלים שיגיעו למנגנונים מנופחים של ארגוני סיוע חיצוניים.
רן כהן: למשרדים של יחסי ציבור.
שלי יחימוביץ': היושב-ראש רן כהן יעשה סיכום של הישיבה, לרבות הצעת החוק שסיכמנו כבר שנבקש מאמנסטי לעזור לנו בניסוחה לגבי זכויות הפליט.
שלי יחימוביץ': ברשותך, אני רוצה להוסיף.
שלי יחימוביץ': דוקטור לבנטל, קשה לי להבין מדבריך אם אתם מתכוונים לפעול בעניין השינוי של ביטוח הבריאות לגבי חצי שנה שבה הוא אינו תופס בפועל.
אלכס לבנטל: זה לא ביטוח הבריאות אלא זה חוזר מנכ"ל שנעשה בתיאום עם האוצר.
אלכס לבנטל: אני חושב שהפתרון יבוא יחד עם כולם.
שלי יחימוביץ': לא הבנתי.
אלכס לבנטל: אנחנו עכשיו נמצאים בשלב אבחון ואנחנו צריכים לראות מה הבעיה.
שלי יחימוביץ': בשלב האבחון החולה ימות.
אלכס לבנטל: אין חולים.
אלכס לבנטל: היי שקטה.
אלכס לבנטל: הדברים הם בסדר והם מסודרים.
אלכס לבנטל: אני אומר שבחוזר המנכ"ל צריך להיות עוד כמה שותפים ואני מקווה שהדבר הזה יקרה.
אלכס לבנטל: למה עשו שישה חודשים?
אלכס לבנטל: כי זה נעשה עבור מהגרי עבודה.
שלי יחימוביץ': אני שואלת אם אתם אכן מתכוונים לעשות את זה.
אלכס לבנטל: אנחנו עכשיו בשלב האבחון.
אלכס לבנטל: אם נראה שיש מצב, זה דורש כסף.
שלי יחימוביץ': מה זאת אומרת אם נראה שיש מצב?
שלי יחימוביץ': יש מצב.
שלי יחימוביץ': התשובה שאני מקבלת ממך היא מאוד מעורפלת.
אלכס לבנטל: עד עכשיו אין, אבל יתכן שיש.
שלי יחימוביץ': שמענו כאן על מקרים ספציפיים של ילדים ובני נוער שאינם זוכים לטיפול רפואי.
שלי יחימוביץ': שמענו על נשים בהיריון שאין מי שיטפל בהן.
אלכס לבנטל: לכל אחד יש שלושה אנשים שהוא מכיר או עשרה ועל זה הוא בונה את הכול.
אלכס לבנטל: אנחנו רוצים לבנות קודם כל את המערך ולראות בכלל מה זה.
אלכס לבנטל: אנחנו רוצים לבוא עם נתונים אחרי שנבדוק.
שלי יחימוביץ': מתי תבדקו?
אלכס לבנטל: השבוע.
שלי יחימוביץ': בתוך כמה זמן זה יסתיים?
אלכס לבנטל: תראו, יש רצון.
אלכס לבנטל: זה מאוד מעניין להתקיף אנשים שדווקא נמצאים כאן.
אלכס לבנטל: מגיע לנו פרס ולא מגיעה לנו התקפה.
שלי יחימוביץ': אני כתבתי למשל – ואני מניחה שחברי כנסת אחרים פעלו כמוני במקרים אחרים – לשר הבריאות בנושא של הילדים.
שלי יחימוביץ': זה לא נחת עליכם כרעם ביום בהיר.
שלי יחימוביץ': זה לא שעכשיו ישבתם בוועדה ופתאום הבנתם שיש בעיה.
שלי יחימוביץ': הבעיה קיימת והיא מתמשכת לאורך זמן.
שלי יחימוביץ': היא לא התגלתה לפתע פתאום.
שלי יחימוביץ': אני מבינה שהשבוע התחלתם לעשות אבחון של המצב אבל זה מעט מדיי ומאוחר מדיי.
אלכס לבנטל: בהחלט לא.
אלכס לבנטל: אני מתנגד לזה.
אלכס לבנטל: מה שקורה שברגע שיש פה 20, פה 30, פה 40, הנושא הזה לא בא לפתחנו.
אלכס לבנטל: זה המקצוע שלנו, תאמיני לי.
אלכס לבנטל: אני מבין בזה היטב.
אלכס לבנטל: אנחנו צריכים קודם כל לעשות אבחון ואנחנו מפעילים עליהם כרגע את כל הנושא האתיופי.
אלכס לבנטל: זה בדיוק הפוך ממה שאת אומרת.
אלכס לבנטל: אני מצטער.
שלי יחימוביץ': לאמיתו של דבר אין כאן ולו פליט אחד ומצבם הבריאותי של כל הילדים הוא שפיר.
שלי יחימוביץ': זה המצב ההפוך.
שלי יחימוביץ': במלחמת העולם השנייה דובר הרבה על אלה שעמדו מנגד ועוד שנים ארוכות אחר כך היה כאן דיון מוסרי בשאלת העומדים מנגד.
שלי יחימוביץ': אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו להיות אלה שעומדים מנגד.
שלי יחימוביץ': נכון להיום מדינת ישראל, ממשלת ישראל, עומדת מנגד.
שלי יחימוביץ': אני רוצה להודות לאלה שאוספים אל חיקם את המחויבות המוסרית הזאת במקום המדינה, בין אם לסיגל רוזן והארגון שלה, ליפתח עם ארגון אס"ף, ובין אם זאת ריטה או האגודה לזכויות האזרח, ובמיוחד כל האנשים הטובים שנמצאים כאן, במיוחד שתי אוכלוסיות שמושמצות מאוד לאחרונה ואנחנו רואים כאן נציגות שלהם, כמו הסטודנטים שנטען עליהם בטעות ובשוגג שהם דואגים אך ורק לשכר הלימוד שלהם.
שלי יחימוביץ': כשאני ביקרתי אצל הסטודנטים בבאר-שבע באוהל המחאה שלהם על עניין ההשכלה הגבוהה, עמדו שתי הסטודנטיות האלה וחילקו חומרים והחתימו אנשים למען הפליטים.
שלי יחימוביץ': אני רוצה להודות לכן.
שלי יחימוביץ': אני רוצה להודות גם לתנועה הקיבוצית שמושמצת לאחרונה ואני חושבת שמי שיושבת כאן מייצגת את פניה היפות, כיוון שהתנועה הזאת לקחה על עצמה אחריות לדאוג באופן מוחלט, כולל, גם ערכי, גם פיזי, גם חינוכי לילדים האלה.
שלי יחימוביץ': אני רוצה להודות לכל האנשים שממלאים את התפקיד אותו הייתה צריכה המדינה למלא.
סימונה הלפרין: שמעתי עכשיו את חברת הכנסת שלי יחימוביץ ואני יכולה לומר שלפחות אנחנו במשרד החוץ ושרת החוץ מצטרפים לכל מילה.
סימונה הלפרין: אני יכולה לתת לך ציטוט מתוך הצעה שמונחת היום על שולחן הממשלה לקראת דיון שיתקיים בימים הקרובים שאנחנו כותבים שם ש"מדינת ישראל היא מדינת העם היהודי אשר סבל רבות מרדיפות, אינה יכולה להישאר אדישה לסבלם של אחרים ומביעה זעזוע ודאגה חמורה מהמצב ההומניטארי הקשה באזור ורואה חובה להצטרף למאמצי הקהילה הבינלאומית ולקחת חלק בניסיון לסייע לקורבנות".
סימונה הלפרין: אני חושבת שזה קו פרשת המים שבאמת כולנו מתחילים בו.
סימונה הלפרין: משרד החוץ הוא משרד שלא יכול להיכנס לעבודתם של משרדי ממשלה אחרים לגבי הטיפול, איך ומה צריך לעשות כאן בארץ.
סימונה הלפרין: זה לא בתחום תפקידנו.
סימונה הלפרין: מה שכן בתחום תפקידנו, ואנחנו מטפלים בו, היות ויש מצב חמור אמיתי שאנחנו מוכרחים לענות לו ולענות לו בשתי הנקודות, גם הטיפול של אלה שמבקשים מקלט ומבקשים הגנה אצלנו בארץ, וגם בסיוע לאלה שסובלים מרדיפות או ממצב קשה, ולא רק בגלל שאין להם כלום בסודן אלא אין אפילו מים לשתייה במקומות שם ובמחנות.
סימונה הלפרין: כאן משרד החוץ כן גיבש הצעה שממשלת ישראל תעניק סיוע ממקור חיצוני חד-פעמי – כי למשרד החוץ אין את התקציב הזה – ומשרד החוץ ירכז תוכנית סיוע כזאת.
סימונה הלפרין: אנחנו רואים בחלק מהארגונים שנמצאים כאן
סימונה הלפרין: כדי לעשות את זה גם בסיועם הטוב של אלה שכבר עובדים בשטח ואנחנו נשמח לשתף פעולה גם עם גורמים אחרים מהחברה האזרחית וגם עם סוכנויות האו"מ כאשר הסיוע הזה יינתן כסיוע ישראלי.
רן כהן: אני רוצה לנסות לסכם אל הישיבה, לא לפני שאומר שאני שותף לכל מילה שאמרה חברת הכנסת יחימוביץ.
רן כהן: אני מסכים לחלוטין לדברים שהיא אמרה ורק אוסיף משפט אחד משלי שהוא על אחריותי.
רן כהן: אני חושב שההתנהלות של מדינת ישראל בסוגיה הזאת של פליטי סודן ודרפור הוא בגידה במהותה של מדינת ישראל כמדינה הומניטארית, כמדינה דמוקרטית וכמדינת העם היהודי.
רן כהן: אין לי ביטוי יותר מדויק לומר את זה.
רן כהן: זאת מדינה של הצלת פליטים יהודים שבוגדת בהגדרה של הצלת פליטים אחרים והדבר הזה בעיניי הוא בלתי נסבל.
רן כהן: לכן נדמה לי שאנחנו דורשים קודם כל מהממשלה לקיים דיון רציני, מיידי ודחוף, ולהחליט החלטות אופרטיביות באיזה אופן מדינת ישראל, איזה מעמד היא נותנת לאנשים הללו, לילדים הללו, ואנחנו תובעים ממנה לספק לילדים את כל מה שמגיע להם כבני אדם, כילדים, כל מה שהם זכאים על פי האמנות של האו"מ, על פי ההחלטות של מדינת ישראל מה מגיע לילדים.
רן כהן: ילד הוא ילד הוא ילד והילדים האלה הם ילדים במצב יותר קשה מאחרים ולכן הממשלה חייבת לספק להם את כל השירותים כמו חינוך, בריאות, רווחה וכל מה שהם זקוקים לו.
רן כהן: בעניין הזה לא נוותר לממשלה.
רן כהן: אנחנו מבקשים מהממשלה בהחלטותיה לשתף את כל הארגונים.
רן כהן: אני משתתף בברכה של שלי יחימוביץ שבירכה את הארגונים שבאו לעזור לפליטים ולנו.
רן כהן: כל הארגונים האלה הם מקור המידע והקרבה הגדולה ביותר לפליטים ואין שום סיבה שלא יהיו שותפים לחלוטין שותפות מלאה בגיבוש המדיניות שהממשלה תגבש בעניין הזה.
שלי יחימוביץ': בגלל הנכונות שהביע משרד החוץ, נבקש אותו שכאשר תקום סוף סוף ועדה כזאת, שיהיה לה לפה ונבקש את שותפות הארגונים האלה.
רן כהן: כן, אני גם מציע שנפנה בסיכום שלנו לראש-הממשלה כדי שהוא, שרת החוץ וממלאת מקום ראש-הממשלה וכל הגורמים האחרים ייקחו חלק בעניין הזה, כל אחד על פי תרומתו.
רן כהן: אני חושב שזה נכון.
רן כהן: אנחנו לא נרפה בנושא של הכנת חוק זכויות הפליט עד שהדבר הזה יחוקק בחקיקה ראשית בכנסת כיוון שזה מחויב המציאות שבספר החוקים של מדינת ישראל הפרק הזה יהיה מגובש, יהיה מוגדר ובעצם יגדיר את מהותה של מדינת ישראל והתייחסותה לפליטים.
שלי יחימוביץ': נבקש מאמנסטי שיסייע לנו בהכנת החקיקה.
רן כהן: אני מאוד מודה לכל המשתתפים.
שלי יחימוביץ': שלום לכולם, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה, וממש מתנצלת על האיחור.
שלי יחימוביץ': כינסתי את הוועדה הזאת לבקשתו של מנכ"ל המועצה לשלום הילד, הד"ר יצחק קדמן שגילה תופעה שככל הנראה היתה ידועה אבל ממדיה הגיעו לממדים מפלצתיים, היא הפרה מתמשכת של חוק הנוער, וזו העובדה שקטינים שמצפים לחקירה אינם נחקרים.
שלי יחימוביץ': הגענו לכמויות מאד גדולות של כ- 550 ילדים ואני מציעה שבפתח הישיבה מר קדמן יפרוס לפנינו את הנושא.
יצחק קדמן: אני מאד מודה לך ששינית את סדר היום הרגיל של הוועדה כדי לקיים דיון דחוף בנושא הזה שהוא באמת דחוף.
יצחק קדמן: אני רוצה ברשותכם לעשות משהו לא שיגרתי והוא לא ייקח יותר מדקה.
יצחק קדמן: למרות שכל היושבים מסביב לשולחן מכירים את הנושא אבל אני רוצה לשניה להחזיר את הנושא לשולחן דרך עיניו או עיניה של ילד אחד שנפגע.
יצחק קדמן: נניח לרגע שמדובר בילדה בת 7 שהשכן פגע בי מינית ויותר מאשר פעם אחת, והוא כל הזמן אמר לה: שלא תעיזי לגלות מה עשיתי, כי אם תגלי יאמינו לי ולא יאמינו לך, לך יקרה משהו רע ולי לא יקרה כלום, יש לי קשרים, אני אגיד להם שזה הכל שטויות וכל מה שהיה זה את המצאת את זה.
יצחק קדמן: לא כדאי לך להתלונן, כי לא ייצא מזה כלום.
יצחק קדמן: אותה הילדה מתלבטת ואומרת: לא כדאי לי לספר.
יצחק קדמן: אולי בכל זאת אני אגלה לאמא אבל אני יודעת שאמא תכעס עלי ותגיד לי למה יצאת לבד מהבית כשאמרתי לך לא לצאת.
יצחק קדמן: ואת אשמה.
יצחק קדמן: ואולי אפילו יעשו לי משהו רע ויתנו לי עונש אז יותר טוב שאני אשתוק.
יצחק קדמן: ואולי אני אספר לחברה אבל החברה אחר כך תספר לכולם ויצביעו עלי ויביישו אותי, ויגידו לו זאת הולכת עם גברים, אז אני אשתוק.
יצחק קדמן: אבל היום באה היועצת לכיתה שלנו וסיפרה לנו שיש אנשים שעושים דברים רעים לילדים ושאסור לשתוק ושאין מה לחשוש כי אם אנחנו נדבר ונספר למישהו שאפשר לסמוך עליו יגנו עלינו ויאמינו לנו ויתנו לנו עזרה.
יצחק קדמן: וימנעו מהאיש הרע הזה להמשיך לעשות מעשים רעים כאלה לה ולילדים אחרים.
יצחק קדמן: אחרי ששמעתי את היועצת מספרת לנו את זה בבית הספר החלטתי שאני מוכרחה לעשות משהו.
יצחק קדמן: אז הלכתי לאמא שלי וניסיתי בהתחלה לספר לה סחור סחור כדי שהיא לא מיד תתנפל עלי והיא לא הבינה, ובסוף אמרתי לה במפורש.
יצחק קדמן: אמא אמרה, אל תדאגי אני עכשיו הולכת למשטרה להגיש תלונה ויעצרו את האיש הרע הזה ויותר לא תצטרכי לראות אותו.
יצחק קדמן: ואמא שלי הלכה למשטרה, והגישה תלונה והייתי בטוחה שעוד באותו יום יבואו לעצור את האיש הזה, ועבר יום, ועברו יומיים, ועבר שבוע ועברו שבועיים ושום דבר לא קרה.
יצחק קדמן: ואני כל פעם רואה אותו במדרגות והוא צוחק, והוא צדק, הוא אמר לי שלא יאמינו לי והוא צוחק כי הוא ידע שלא יקרה לו כלום.
יצחק קדמן: למה בכלל דיברתי?
יצחק קדמן: סלחו לי על המונולוג הזה שעשיתי אותו בקצרה.
יצחק קדמן: הייתי יכול לעשות אותו גם שעה.
יצחק קדמן: אני רוצה שנראה את הדבר דרך עיני הילד.
יצחק קדמן: זה סיפור אמיתי שקורה כל יום, יושבים לך פה אנשי ונשות המקצוע, הם יודעים את זה טוב יותר ממני, הם יכולים לספק את זה בצורה יותר ציורית ממני.
יצחק קדמן: ודרך העיניים של הילדה הזאת שנראה את הבעיה בכללותה.
יצחק קדמן: יש כרגע לפי דבריהם של אנשי המקצוע המוסמכים 550 ילדים דומים מאד לילדה שסיפרתי בכל הגילאים, שאנחנו בגדנו באמונם.
יצחק קדמן: אמרנו להם, תספרו לנו אנחנו נגן עליכם, והם סיפרו לנו ולא עשינו כלום, כלום, הפקרנו אותם.
יצחק קדמן: כי מישהו רוצה להרע לה? לא.