GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אסתר וילנאי: לפני שאני אעביר את רשות הדיבור לאברהים שימקד אותנו בבעיה של המגזר הערבי, יש לי בקשה והבקשה הזו שמוזכרת כאן היא פועל יוצא של הרבה מאוד קמפיינים שעשינו במהלך השנים ובעיקר בשנה האחרונה.
אסתר וילנאי: אתם בטח זוכרים סדרה של קמפיינים שמיתגו את עברייני התנועה באות קלון כזאת או אחרת והיו בהם הדמיות של תאונות.
אסתר וילנאי: מאחר שהקמפיינים מיצבו את הנושא בתקשורת באופן מלאכותי, בכסף, אנחנו יזמנו את ההפקה הזאת, ראינו מיד לאחר שהקמפיין ירד מהאוויר שקט יחסי.
אסתר וילנאי: זאת אומרת, מספר התאונות, מספר ההרוגים והנפגעים לתקופת מה, של בין שבועיים לחודש, ירד פלאים.
אסתר וילנאי: התופעה הזאת חוזרת על עצמה בכל פעם שמתרחשת תאונה מרובת הרוגים, עם שלושה ומעלה.
אסתר וילנאי: התקשורת מוכנה מנתון כזה של שלושה ומעלה להתגייס באופן יזום ולסקר את הנושא.
אסתר וילנאי: ככל שמספר הפעמים, מספר הדיווחים, זמן האוויר שניתן לנושא של תאונות אמיתיות שמתרחשות והן מרובות הרוגים, שוב אנחנו רואים לאחר מכן ירידה דרמטית בהרוגים.
נאדיה חילו: אני חושבת שהדגש שלך על נקודה מאוד ספציפית של לא רק מניעה והסברה אלא האלמנט של הרתיעה בהחלט מאוד חשוב.
נאדיה חילו: אני חושבת שלכולנו כאן יש תפקיד.
נאדיה חילו: יכול להיות שיש צורך בשינוי חקיקה או הוספת סעיפים.
נאדיה חילו: דיברנו על זה בישיבת הוועדה הקודמת ואמרנו שאולי יש כאן כמה פרצות שאנחנו כחברי הכנסת צריכים להתערב, לשנות או להוסיף סעיפים נוספים.
ניסן סלומינסקי: יש חוק שקשור בנושא והוא כבר עבר בקריאה טרומית והתקיים כבר דיון ראשון בוועדת החוקה, חוק ומשפט.
ניסן סלומינסקי: החוק נתקע גם בגלל ששם הדרישה היא להרבה יותר נתונים וגם בגלל לחץ בוועדה וזה חבל.
ניסן סלומינסקי: החוק קשור לנושא הזה כאשר מדובר באחריות.
נאדיה חילו: בהמשך הישיבה אולי תשתף אותנו ותאמר לנו כמה מלים בנושא.
אברהים סואטת: אני מתחיל את המצגת באמירה שאנחנו מדברים בוועדה של זכויות הילד ואני חושב שהזכות הבסיסית לחיים של הילדים במגזר הערבי נמצאת בסימן שאלה גדול וזאת לאור הנתונים המדאיגים.
אברהים סואטת: - הילדים הערבים נמצאים יותר בחוץ והם משחקים בחוץ במשך רוב שעות היממה.
אברהים סואטת: - הם אינם חוצים כביש בצורה זהירה.
אברהים סואטת: הם עוברים מעבר חציה באור אדום, בשיעור שהוא פי שמונה מהקיים במגזר היהודי.
אברהים סואטת: - הנהגים הערביים עוברים עבירות מהירות הרבה יותר מנהגים יהודים.
אברהים סואטת: פגיעות מוות של ילדים קטנים במגזר הערבי, אם אנחנו חוזרים אחורה, משנת 2001 עד שנת 2006 נדרסו למוות במגזר הערבי 84 ילדים קטנים בגילאי אפס עד 4 וזאת לעומת 14 ילדים במגזר היהודי.
אברהים סואטת: הפער הוא אדיר.
ניסן סלומינסקי: אם אני זוכר טוב, יש הרבה מאוד ילדים שנדרסו על ידי בני המשפחה אפילו וזה משהו ממש מזעזע.
אברהים סואטת: אתה מצביע על הנקודה הכי רגישה שאנחנו מתמודדים אתה בחיי היום יום שלנו ברשות הלאומית לבטיחות בדרכים.
אברהים סואטת: מדובר בתאונות משפחתיות ואין דבר יותר קשה מאשר אימא או אבא שכל חייהם מלאי רגשי אשמה, כאילו הם אשמים בכך שהילד איננו בחיים.
אברהים סואטת: כל זה למרות שבמגזר היהודי יש פי שלוש יותר ילדים מאשר במגזר הערבי.
נאדיה חילו: אנחנו לא רוצים לא את זה ולא את זה.
אברהים סואטת: נכון.
אברהים סואטת: אני בהחלט מסכים עם יושבת-ראש הוועדה.
אברהים סואטת: כל ילד הוא ילד.
אברהים סואטת: אני רוצה לעבור להתנהגות.
אברהים סואטת: הפעולות שילדים מבצעים ומצריכים חציית כבישים ללא ליווי.
אברהים סואטת: אנחנו מדברים על קנייה במכולת, ביקור חבר, השתתפות בחוגים, ביקור קרובי משפחה, משחקים בגן ועוד.
אברהים סואטת: בכל הפעילויות הכרוכות בחציית כבישים, ילדים במגזר הערבי חוצים כבישים ללא ליווי מבוגר יותר מאשר ילדים במגזר היהודי.
אברהים סואטת: לאור הנתונים המדאיגים מתחילת השנה, התבקשנו על ידי הנהלת המשרד להכין תוכנית חירום לטיפול בהיפגעות ילדים במגזר.
אברהים סואטת: מדובר בתוכנית אינטגרטיבית שמורכבת מכמה סעיפים.
אברהים סואטת: אנחנו מדברים על הסברה, חינוך, מטות בטיחות, מפגשים עם מעצבי דעת קהל במגזר, אכיפה.
אברהים סואטת: אנחנו מאמינים שאם המנהיגות הארצית והמקומית לא לוקחת את האחריות על הילדים, אנחנו כממסד לא יכולים לתת את המענה לבדנו.
אברהים סואטת: לכן קיימנו מסיבת עיתונאים בנצרת יחד עם מנהיגות המגזר ושם הצפנו את הבעיה, הצגנו את הנתונים המדאיגים וגילינו גם שחלק מהמנהיגות לא מודעת לגודל הבעיה במגזר.
נאדיה חילו: הייתי מציעה לכם לערב גם נשים מאחר שבמנהיגות הגבוהה שאתה מדבר, ושאני גם יודעת, נשים ערביות לא נמצאות.
נאדיה חילו: לדעתי המשקל של הנשים הוא מאוד רציני בנושא של הקשר הישיר עם הילדים, בנושא של ההסברה והמניעה, צריך לכן להגיע גם אליהן אפילו אם הן לא נמנות על צמרת ההנהגה.
אברהים סואטת: אני מסכים אתך במאה אחוזים.
אברהים סואטת: הגברים במגזר יוצאים לעבודה והאימא ברוב המקרים נמצאת עם הילדים בבית והיא כמובן יכולה להיות בשותפות מלאה עם הממסד, עם הרשות לבטיחות בדרכים, עם מטות הבטיחות בישובים הערביים, לקדם את כל הנושא של ההגנה על הילדים.
אברהים סואטת: הוקמו מטות בטיחות בשני נושאים עיקריים כאשר הראשון הוא כנסים לנשים, לאימהות לילדים מגיל אפס עד 14, ובימים הקרובים אנחנו מתכוונים לצאת למכרז של הדרכות ספציפיות לאוכלוסיית האימהות והנשים במגזר.
אברהים סואטת: כמו שאמרתי, יש מפגשים עם מעצבי דעת קהל במגזר בנושא של אכיפה, נושא שאנחנו כל הזמן מנסים לקדם אותו עם כל הקשיים של כניסת אגף התנועה לתוך הישובים הערביים.
נאדיה חילו: יש לכם מערכי חינוך מסודרים?
נאדיה חילו: אנחנו יודעים שכמעט כל הילדים נמצאים במסגרות והכי קל להגיע אליהם שם.
נאדיה חילו: זה בסדר מה שנעשה לגבי ההורים ולגבי האימהות, אבל הדגש הוא גם הסברה מאוד ישירה לאותם ילדים והשאלה אם יש לכם מערכים מסודרים של שיעור, ואם יש, האם הם חלק אינטגרלי ממערכת החינוך.
נאדיה חילו: השאלה היא אם מישהו יכול לומר לי באיזה אחוזים המערכים האלה קיימים ואיך הם מכסים ארצית את בתי הספר ואת מערכת החינוך.
אברהים סואטת: נכון להיום נכנסנו כמעט לכל בתי הספר במגזר והכנו אוגדנים שכוללים שישה מערכי שיעור והפצנו אותם בכל בתי הספר במגזר.
אברהים סואטת: לגבי המוסדות שאת מדברת עליהם, אני חושב שזה חשוב.
אברהים סואטת: קבענו שאחרי שנסיים את מכרז ההדרכות, נשלב את האוגדנים יחד עם ההדרכות כי הפעילות בתוך המוסדות – אם הבנתי מדובר במוסדות שקשורים לרווחה או אחרים – נכון להיום עוד לא התחילה ולא נכנסנו לזה, אבל אנחנו מתכוונים לעשות זאת ולהיכנס עם האוגדנים עצמם מיד אחרי המכרז.
אתי וייסבלאו: נציג משרד החינוך לא הגיע והוא זה שבעצם היה צריך לענות על השאלה שלך.
נאדיה חילו: יש כאן מישהו ממשרד החינוך?
נאדיה חילו: שאלתי זאת גם בתחילת הישיבה.
נאדיה חילו: אני חושבת שזה היה מאוד חשוב שנציג משרד החינוך ישתתף בישיבה הזאת.
נאדיה חילו: מנהלת הוועדה הולכת לבדוק כי אני חושבת שמשרד החינוך הוא גורם מאוד מרכזי.
נאדיה חילו: אני בהחלט לא מרוצה מאי-הימצאות נציג המשרד כאן.
אסתר וילנאי: לפני שנעבור לנושא חוק העונשין, רצינו להראות ממש בקצרה מספר מיזמים הסברתיים שלנו.
נאדיה חילו: אנחנו צריכים לסיים את הישיבה בשעה 13:30.
נאדיה חילו: אני מציעה שנשאיר את המיזמים, נאפשר התייחסות לגורמים שנמצאים כאן, ואם בסוף אני אראה שזה אפשרי, נחזור לנושא הזה.
אברהים סואטת: במדינת ישראל קובע חוק העונשין ש"המשאיר ילד שטרם מלאו לו שש שנים ללא השגחה ראויה ובכך מסכן את חיי הילד או פוגע או עלול לפגוע פגיעה ממשית בשלומו או בבריאותו, דינו מאסר שלוש שנים.
אברהים סואטת: עשה כן ברשלנות, דינו מאסר שנה.
אברהים סואטת: עשה זאת במטרה לנטוש את הילד, דינו מאסר חמש שנים".
אברהים סואטת: במדינות אחרות, כמו ארצות-הברית וקנדה, החוק קובע כי הגיל המינימאלי בו ניתן להשאיר ילד לבד ללא השגחה נע בין 10 ל-13.
אברהים סואטת: אנחנו מבקשים וממליצים לנבחרי הציבור לקדם את חובת ההשגחה על הילדים בדרכים עד גיל 9.
אברהים סואטת: בנוסף כמובן חוק העונשין עליו אנחנו מדברים ואנחנו רוצים להעלות את הגיל לגיל תשע
נאדיה חילו: אנחנו נבדוק איך אנחנו יכולים לקדם את זה.
ניסן סלומינסקי: ההצעה שלי היא להעלות את הגיל מגיל שש או לתשע, למרות שאני הצעתי עד גיל שבע כי פחדתי לומר גיל תשע, אבל במסגרת הדיונים בוועדה בהחלט אפשר להעלות את הגיל לגיל תשע.
ניסן סלומינסקי: ההצעה עברה קריאה טרומית ועברה לוועדת החוקה.
אסתר וילנאי: מתי זה היה?
ניסן סלומינסקי: אין לי כאן את הצעת החוק.
ניסן סלומינסקי: התקיים כבר דיון אחד בוועדה, דיון מאוד רציני אליו הבאתי גם חומר מטעמכם ומארגון בטרם, אבל יושב-ראש הוועדה לא רצה לסגור את העניין כי הוא רצה יותר אינפורמציה ויותר נתונים כי הכל נעשה שם על דרך של מחקר.
ניסן סלומינסקי: פרופסור בן-ששון הוא איש אקדמיה והכל צריך להיות כך.
ניסן סלומינסקי: ביקשנו להביא עוד נתונים ואנחנו מחכים לדיון נוסף.
ניסן סלומינסקי: אני יודע שהלחץ שם הוא גדול מאוד.
ניסן סלומינסקי: אני לא יודע אם אפשר להעביר את זה אל הוועדה הזאת, כי יכול להיות שאם זה היה נדון כאן, ממזמן היינו סוגרים את זה והחוק הזה היה חוק.
ניסן סלומינסקי: בכל אופן, אני חושב שהחוק הזה ראוי.
ניסן סלומינסקי: ודאי שצריך לחנך את הילדים וצריכים לפעול בבתי הספר, אבל בסך הכל בגילאים כאלו עדיין ההורים הם הנקודה המרכזית ואסור לנו לשחרר את ההורים מאחריות.
ניסן סלומינסקי: אנחנו רואים מקרים שהורים משאירים את הילדים סגורים במכונית כשהם קופצים לרגע, או ההורים הולכים לעבודה ונותנים לילדים להסתובב בכבישים, או משאירים אותם בבית לבד והילד מטפס על החלון ונופל.
ניסן סלומינסקי: ילד עד גיל שש עדיין לא מספיק עם שיקול דעת כדי לשמור על עצמו ולכן קורות כל כך הרבה תאונות ומתרחשים אסונות.
ניסן סלומינסקי: אם את מבחינת הוועדה יכולה לזרז את הדיון בוועדה או כל אחד מהגופים הרלוונטיים יכול לפעול לכך, זה היה טוב.
ניסן סלומינסקי: בוועדה שם צריך ניירות והגופים צריכים להוציא נייר ולומר שהנושא הזה דחוף ומבקשים דיון ולצרף אליו נתונים, כי זה יכול לגרום ללחץ ולזירוז הדיון בנושא.
אסתר וילנאי: בשנה האחרונה יצאנו באופן מסיבי עם הנושא הזה לתקשורת, החל מתשדיר מאוד בוטה שדיבר על לתת לילד לחצות כביש לבד זה פשע ועד מסרים יותר הסברתיים כגון אלו שנאמרו כאן.
אסתר וילנאי: אני חושבת שהיום יש אווירה ציבורית עם נכונות יותר להחמרה.
אסתר וילנאי: גם שר התחבורה, לאור סדרת הקמפיינים והאווירה הציבורית שקיימת היום, מצליח להחמיר ולחוקק חוקים הרבה יותר דרמטיים, דבר שלא היה לפני שנה.
אסתר וילנאי: לגבי נתון לגבי נכונות ומוכנות של הציבור לקבל על עצמו, אני יכולה להוציא סקר אומניבוס בנושא הזה ולהראות באחוזים האם הציבור מוכן להעלאת הגיל, כמו שעשינו בנושאים אחרים.
ניסן סלומינסקי: אם תוכלו לתת לנו נתונים שמראים שבאמת יש צורך להעלות את הגיל מגיל שש לגיל תשע.
אסתר וילנאי: הנתונים כאן.
אסתר וילנאי: הצגתי כאן את כל התיאוריות שמסבירות מדוע ילד עד גיל תשע לא מסוגל לקבל את ההחלטה הנכונה בעת חציית הכביש.
ניסן סלומינסקי: חציית כביש זאת דוגמה אחת, אבל זה שמשאירים אותו בבית, הבנתי שארגון הכבאים גם כן עמד על זה ומצא סטטיסטיקות.
אסתר וילנאי: נכון.
ניסן סלומינסקי: את כל זה מישהו צריך לרכז.
ניסן סלומינסקי: אולי תדאגו שיזמינו אתכם לוועדה כי נדמה לי שאתם לא הייתם בדיון בוועדה.
ניסן סלומינסקי: כדאי שיזמינו גם אתכם ולנסות לזרז את הדיון בהצעת החוק כי ההצעה עברה קריאה טרומית ועברה דיון אחד.
נעמי לנגוס: אני רוצה לברך את יושבת-ראש הוועדה חברת הכנסת נאדיה חילו ולאחל לך הצלחה כי ההצלחה שלך היא ההצלחה של הילדים ושל ההורים.
נאדיה חילו: בעניין הזה יש לנו בשורות.
נאדיה חילו: חלקו של האגף החדש כאן הושלם והחלק השני יושלם תוך חודש-חודש וחצי ואז כל הוועדות – גם אלה הפועלות באגף הישן – יעברו לאגף החדש ולוועדה הזאת גם יהיה את המקום שלה.
נעמי לנגוס: הבעיה היא יותר הסטטוס של הוועדה ולא החדר שלה.
נעמי לנגוס: לעניין עצמו.
נעמי לנגוס: כאשר אני מסתכלת במצגת שלכם ואני רואה שמדובר בכך וכך ילדים שלומדים את התוכניות שלכם בגני הילדים, הכוונה היא בטח לטרום חובה ולגני חובה.
נעמי לנגוס: מה קורה עם הילדים בני שלוש ומטה?
נעמי לנגוס: אמנם ילד בן שלוש כביכול לא מסתובב לבד, אבל אנחנו רואים שבמגזר הערבי ילדים בני שלוש כן מסתובבים לבד וילדים בני שלוש בהחלט יכולים לקלוט תוכנית מתאימה תוך משחק, ואני לא צריכה להיכנס לפרטים.
נעמי לנגוס: מה גם שלדעתי חובה במקרה כזה שהילדים הם כל כך צעירים, לפנות ישירות אל ההורים.
נעמי לנגוס: מי שחוגר את הילדים אלה הם ההורים ומי שמוותר להם אלה הם ההורים.
נעמי לנגוס: בתוכניות שאתם עושים חייבים לפנות גם להורים ככל שהילדים צעירים יותר.
אסתר וילנאי: אנחנו עושים זאת.
נעמי לנגוס: בכל אופן, ההורים היום הם יחידה אחת עם הילדים בכל מיני תחומים ובתחום הזה על אחת כמה וכמה ולכן צריך להרחיב את האחריות שלהם.
נאדיה חילו: אני רוצה לשמוע את התלמידים.
ליאור האס: אני נציג מועצת תלמידים ונוער ארצית שהוא הגוף הנבחר והמייצג של כל הנוער בישראל.
ליאור האס: בשנה שעברה עבדנו בשיתוף עם אור ירוק ואנחנו עובדים עכשיו עם משרד התחבורה והבטיחות בדרכים.
ליאור האס: יש לי כמה דברים לומר בנושא של ההסברה שלכם.
ליאור האס: לילדים אולי כדאי להראות יותר סרטונים.
ליאור האס: אני לא יודע איך נראית ההסברה שלכם, אבל כדאי ללכת על סרטונים כי זה שונה מאשר חומר קריאה.
אברהים סואטת: יש לנו דוגמה של סרטון שאנחנו יכולים להראות.
אסתר וילנאי: אם יהיה זמן, נראה אותו.
נורית בוריה: יש קשר מאוד אמיץ עם תנועות הנוער.
נורית בוריה: למעשה במליאה המורחבת שתהיה, תהיה אמנה עליה נחתום בין הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים, והשר יהיה נוכח בעת החתימה, לבין ארגוני תנועות הנוער.
נורית בוריה: בתיה לוי שהיא מנהלת תחום חינוך ברשות ועובדת מול תנועות הנוער נמצאת בוועדה אחרת בכנסת, בוועדת החינוך.
נורית בוריה: אם כן, יש קשר עם תנועות הנוער והקשר יעמיק במהלך השנה כי אנחנו מכינים תוכניות יחד אתם וזה כבר יצא לדרך עם תנועת הצופים.
ליאור האס: יש את המד"צים ואת המש"צים שזה דרך משרד החינוך.
ליאור האס: גם אתם יש לכם את הקשר?
נורית בוריה: כן.
נורית בוריה: הכניסה לתוך בתי הספר גם עם המד"צים תיעשה באופן הדרגתי וזה יהיה גם דרך המתנ"סים, שזה תחום האחריות שלי.
נורית בוריה: בחודשיים-שלושה הקרובים זה יהיה גם דרך המתנ"סים.
אסתר וילנאי: אני מצטרף לברכות ליושבת-ראש הוועדה ומאחל לך הצלחה בתפקידך החדש.
נאדיה חילו: המערך הזה הוא מערך ארצי?
אסתר וילנאי: מערך ארצי בפריסה ארצית.
נאדיה חילו: מה כוח האדם?
אסתר וילנאי: מדן ועד אילת.
אסתר וילנאי: כרגע אנחנו עומדים על 52 שוטרים שמתוקצבים על ידי הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים ועל ידי המשטרה ביחד.
אסתר וילנאי: אנחנו מגיעים למקומות שלא הגענו אליהם בעבר בעקבות השדרוג הזה.
אסתר וילנאי: אנחנו מגיעים לאילת, שם יש לנו מדריכה.
אסתר וילנאי: יש לנו שני מדריכים במגזר הערבי בגליל ומדריכה אחת במגזר הערבי בעמקים, מדריך אחד במגזר הבדואי בנגב, דברים שקודם לכן לא היו.
אסתר וילנאי: יש לנו עכשיו מדריך שגייסנו למגזר הערבי בירושלים.
אסתר וילנאי: באופן כללי אנחנו 52 שוטרים שמבצעים בצורה מאוד מסודרת וממוסדת את הנושא של הדרכת משמרות הזה"ב.
אסתר וילנאי: יש לי גם את כל הנתונים המספריים של מה שעשינו בשנת הלימודים הקודמת.
אסתר וילנאי: אם כן, הצגתי לכם את הפריסה של השוטרים ואני רוצה לומר שאנחנו עורכים גילויי מצב בכל בתי הספר בארץ ומציפים את ליקויי התשתית שקיימים ומעבירים את הממצאים למנהלי בטיחות אזוריים החדשים שיש ברשות הלאומית וגם לכל מנהלי מטות הבטיחות ועוקבים כדי לראות שהמצב משתפר כמה שיותר מהר.
אסתר וילנאי: בנושא של הכשרת מפקדי משמרות הזה"ב, נושא שגם אותו מאוד שידרגנו ואנחנו מגיעים כל הזמן ליותר ויותר ישובים.
אסתר וילנאי: כתבנו גם נוהל חדש משותף עם הרשות הלאומית ומשרד החינוך.
אסתר וילנאי: כל הזמן אנחנו עוסקים בהכשרה המקצועית של השוטרים ומאוד מייחסים לזה חשיבות ועורכים להם ימי עיון באופן שוטף ואפילו ערכנו להם מבחן ידע עצמאי.
אסתר וילנאי: השוטרים האלה הם לא חלק מסיירי התנועה אלא אוכלוסייה עצמאית של מדריכי זה"ב והם נבחנים על המקצועיות שלהם.
נאסים עאסי: בעשייה של ארגון בטרם אני ממונה על הפעילות בחברה הערבית.
נאסים עאסי: אני רוצה ראשית לברך את יושבת-הראש על המינוי החדש ולאחל לך בהצלחה.
נאסים עאסי: יש לי כמה נקודות שרציתי להדגיש אותן.
נאסים עאסי: אנחנו מדברים הרבה על מערכת החינוך, שזה מאוד חשוב, אבל רציתי להדגיש נקודה אחת ולומר שאנחנו יודעים שילדים הם לא מבוגרים וכי צריך להתייחס אליהם כילדים .
נאסים עאסי: כדי למנוע את תאונות הדרכים חשוב לעבוד אתם על בניית ערכים של בטיחות ולאו דווקא על בטיחות בדרכים אלא על בטיחות בכלל כי זה נושא חשוב.
נאסים עאסי: צריך ללכת על ערכים של בטיחות, ערכים שמקנים אותם גם בבית וגם במערכת החינוך.
נאסים עאסי: אנחנו מסתכלים על הנתונים שיש לנו ואלה נתונים מאוד חמורים.
נאסים עאסי: הסיכוי של ילד ערבי להיהרג בתאונת דרכים הוא פי שש מהסיכוי של ילד יהודי.
נאסים עאסי: לכן אנחנו רואים שיש לנו בעיה בחברה הערבית והחברה הערבית נחשבת כאוכלוסייה בסיכון ויש להתייחס אליה ככזאת.
נאסים עאסי: אנחנו יודעים שהתשתיות הן תשתיות לא טובות ולא בטיחותיות ויש לעשות אפליה מתקנת בסוגייה הזאת.
נאסים עאסי: במשפט אחד אני רוצה להתחבר למה שאמר נציג המשרד לביטחון פנים.
נאסים עאסי: אני מבין שמתוך 52 שוטרים שאתם מעסיקים, חמישה הם בחברה הערבית.
נאסים עאסי: בעיקרון אני לא חושב שזה מספיק.
נאסים עאסי: אם אני מסתכל על כל הצפון, שם יש כ-300 אלף תושבים בחברה הערבית ואתם מעסיקים רק שני שוטרים, אני לא חושב שזה מספיק.
נאסים עאסי: זאת הערה כדרך אגב, כי אני חי בצפון ואני יודע מה קורה שם.
נאסים עאסי: אני יכול לדבר שעות על הנושא, אבל לא אגזול מזמנכם ולא אלאה אתכם.
נאסים עאסי: שוב, תודה לכם על ההזדמנות שנתתם לנו.
אסתר וילנאי: חשוב מה שאמרת.
אסתר וילנאי: המערך הזה הוא פרופר עבור משמרות זה"ב.
אסתר וילנאי: משמרות זה"ב, אין הרבה בתי ספר במגזר הערבי עקב ליקויי הבטיחות.
אסתר וילנאי: יוצא שחמשת השוטרים האלה, אין להם מספיק עבודה בבתי הספר עם משמרות זה"ב, כך שהם יכולים להתפנות לדברים אחרים.
רושל מושייב: אני מעמותת קו הזינוק, עמותה שמקדמת ילדים בעלי פוטנציאל למנהיגות עם ראייה לעתיד, שינוי הובלה וכדומה.
רושל מושייב: אמנם שמענו פה ותמיד אנחנו שומעים את כל הדברים שאומרים על העבודה שעושים עם הילדים, על ההסברה, אבל אני חושב שזה לא מספיק, כי זה נכנס מאוזן אחת, ואולי גם שם זה לא נכנס כל כך טוב, ויוצא מהאוזן השנייה.
רושל מושייב: אני מאמין שאנחנו צריכים לפעול בכבישים כי שם הבעיות.
רושל מושייב: כשאני מסתכל ברחוב רוטשילד, אני עובר רמזורים שלא פועלים, מכוניות שחוצות את הפס שאומר שאסור לחצות אותו ופתאום יש אור ירוק ולא יודעים מה קורה.
רושל מושייב: יש כבישים רעועים.
רושל מושייב: יש הרבה דברים שאפשר לעשות וחייבים לעשות כדי שמספר תאונות הדרכים ירד בארץ.
רושל מושייב: אמנם המספר ירד בשנים האחרונות אבל זה כמובן לא מספיק.
חניאל פרבר: אני נציג משרד החינוך.
חניאל פרבר: הודיעו לי רק הרגע שאני צריך להשתתף בישיבת הוועדה.
חניאל פרבר: אם אני לוקח את ירושלים לדוגמה, או אם אני לוקח את בני-ברק, יש להקצות משאבים בנושא.
חניאל פרבר: אם אתם תהיו מליצי היושר בנושא, ודאי שהדבר הזה יעזור מאוד.
נאדיה חילו: אני רוצה לסכם את הישיבה.
נאדיה חילו: ברור שבנוסף למערכות השונות שאמורות לשלב ידיים בעניין הזה, האפשרות של ההגנה ואחריות ההגנה בעניין הזה, והתמודדות עם הבעיה הזאת, בהחלט מצריכה קודם כל את שיתוף השלטון המרכזי אבל בהחלט גם לתא המשפחתי יש משקל מאוד נכבד, כמו גם התא הקהילתי שחלקכם התייחס אליו כאשר כל אחד בהיבט שלו שם דגש על מערכות חברתיות שונות.
נאדיה חילו: השלטון המרכזי, הממשלה על כל זרועותיה, חייב בעניין הזה לראות בזה יעד כללי וראיית היעד הכללי בעיניי מתורגמת באופן מאוד ברור למשאבים כספיים שמהם אמורים להיגזר התוכניות והפרוייקטים שלצערי לא יכולנו לצפות בהם היום, אבל אני בטוחה שכל עשייה וכל תוכנית בנושא הזה שמובילות כל המערכות שנמצאות כאן היא בהחלט חיובית.
נאדיה חילו: ציפינו שמשרד החינוך, שהוא גורם מאוד מרכזי בדיון הזה, יהיה שותף וייתן לנו את האימפקט שלו מבחינת המשאבים, מבחינת התוכניות ומבחינת לא רק מה שנעשה אלא מה יש בתכנון העתידי ומה עומד להיעשות בשנת התקציב הנוכחית.
נאדיה חילו: אנחנו נפנה אל המשרד בעניין הזה.
נאדיה חילו: צהריים טובים, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה.
נאדיה חילו: הנושא של הישיבה היום בעצם נגזר לצערי משני מקרים פרטניים, קשים מאוד, שהיו לאחרונה, אבל אנחנו נדון גם בתופעה בכלל, כל החלק של פיקוח ובקרה על מסגרות לגיל הרך, וכשאני מדברת על מסגרות גיל הרך זה גם מעונות, גם משפחתונים, כולנו יודעים שחלק מהמסגרות האלה הן באחריות משרד התמ"ת, חלק באחריות משרד החינוך, אם זה גילאים יותר גדולים, משרד הבריאות יש לו גם חלק בפיקוח.
נאדיה חילו: אבל לפני שאני אתחיל עם החלק הראשון של הדיון, שזה בעצם התינוקות שאושפזו עקב תנאים ירודים מאוד סניטריים במעון יום, שזה דווח בעצם בשבוע שעבר באמצעי התקשורת, מעון באשדוד, טללי ברכה.
נאדיה חילו: את החלק השני אני רוצה לייחד למסגרת של הגן הפרטי שאולי רוב עם ישראל ראה את ההתעללות הקשה מאוד שהיתה בילדים, התעללות נפשית ופיזית, במעון בירושלים.
נאדיה חילו: אני מביאה את שני המקרים האלה כמדד הייתי אומרת לדיון היותר עמוק, ואני גם מבקשת מהנוכחים, מעבר למקרים הפרטניים, לעלות ולהתייחס לכל הנושא הזה מהיבט הרבה יותר כולל.
נאדיה חילו: לפני שאנחנו נכנסים לגופו של עניין הייתי רק רוצה להתייחס על כמה פרטים שבעצם קיבלנו ממחלקת המחקר על כל הנושא של ילדים שנמצאים במעונות, פיקוח או חוסר פיקוח על העניין הזה, כשלנו ידוע שהיום גם נמצא על השולחן של הכנסת הצעת חוק, היא נמצאת בתהליך שבאה בעצם להסדיר את כל הנושא של פיקוח ובקרה על מעונות יום.
נאדיה חילו: ההצעה היא של חבר הכנסת מלכיאור, יושב ראש ועדת החינוך.
נאדיה חילו: אני גם רוצה לקוות שההצעה הזאת תזורז, וכבר תתקדם לחקיקה, כי הנושא הזה מאוד חשוב, ואם רק השבוע היתה לנו חשיפה של שני מקרים, ידוע, וגם ד"ר קדמן שנמצא אתנו ואולי עוד גורמים מקצועיים, שישנם עוד מקרים שבחלקם מגיעים אלינו, לפעמים בתלונות אישיות, והגיע לוועדה גם פה ושם דברים פרטניים ספציפיים.
נאדיה חילו: אבל חלק מהתלונות גם לא מגיעות, עד שלא נחשפים לצערי, כי אנחנו מדברים בילדים שהם קורבנות שהם חסרי ישע, והילדים האלה בגיל הזה לצער כולנו לא יכולים להוציא את מה שהם חווים, וזה לפעמים חוויות קשות ביותר, בחוץ, עד שזה מתגלה, לפעמים במקרה ולפעמים לא במקרה.
נאדיה חילו: דיברתי על החוק ואני רוצה להביא לכם כמה נתונים לגבי פיקוח משרד התמ"ת, שכולל היום אלף שש מאות מעונות יום, שהם בבעלות עמותות פרטיות, רשויות מקומיות, כאלפיים שלוש מאות משפחתונים, שמופעלים בבית המטפלות.
נאדיה חילו: זה חלק מהתמונה.
נאדיה חילו: שבעים וארבעה אלף ילדים היום מטופלים במעונות היום ושנים עשר אלף ילדים מטופלים במשפחתונים.
נאדיה חילו: כשאנחנו יודעים, על פי הנתונים שבידיי, מאה עשרים אלף, וזה הנתון המאוד מאוד מדאיג, מאה עשרים אלף ילדים עד גיל שלוש נמצאים במסגרות שונות שאינן בפיקוח המשרד.
נאדיה חילו: מדובר במאה עשרים אלף ילדים שהם פוטנציאל הייתי אומרת קל מאוד לחשיפה לתופעות קשות, ללא שום מסגרת או שום יד מכוונת או שום עין מפקחת מטעם גורמים, אם זה משרד התמ"ת ואם זה משרד הבריאות.
נאדיה חילו: זו תופעה לדעתי מאוד מדאיגה, שאמורה את הוועדה הזאת להדאיג, אלא זו תופעה שאמורה להדאיג את כל החברה הישראלית, על כל משרדיה.
נאדיה חילו: ולדעתי אפילו את המערכת הכללית של השלטון, משרד ראש הממשלה וכל הוועדות וכל הגורמים שממונים על ילדים או על טיפול בילדים או יש להם נגיעה לכל הנושא של ילדים.
נאדיה חילו: הייתי רוצה לציין גם את האימפקט האישי שלי, אנחנו גם יודעים שהתופעה של צריכת מסגרות לגיל הרך תלך ותגבר.
נאדיה חילו: אם אנחנו מדברים היום על מדיניות כללית של התאמת עולם העבודה לנשים, אני גם מגיעה מהתחום הזה, בוועדה למעמד האישה, מעיסוק בתחומים האלה, וגם מעיסוק בתחומים שנוגעים לילדים, כמנהלת מרכז לגיל הרך שהקמתי וניהלתי הרבה מאוד זמן ביפו, וגם כעובדת סוציאלית.
נאדיה חילו: אם אני מנסה לראות את תמונת המקרו אני בהחלט חושבת שהצורך וצריכת השירותים לגיל הרך, בהיבט עתידי, תלך ותגבר.
נאדיה חילו: זה גם מעמיד את הנושא הזה בפוקוס הרבה יותר גדול, זה גם מעמיד את מאה עשרים אלף ילדים שאנחנו עשויים, עלולים, לראות את המספרים האלה בעתיד הרבה יותר גדולים.
נאדיה חילו: זה גם מחייב היום יותר מפעם להיערכות לא רק להתמודד עם התופעה של היום וחקיקה של היום ומניעת תופעות כאלה ואחרות של ניצול ילדים, אלא גם היערכות לעתיד ולמדיניות עתידית ולתפיסה עתידית שבעצם באה ואומרת בצורה ברורה מאוד שהנושא של המסגרות והצריכה של המסגרות תלך ותגבר.
נאדיה חילו: אני רוצה עוד כמה נתונים שלדעתי הם מאוד חשובים.
נאדיה חילו: אנחנו גם יודעים שבדיקות משרד הבריאות בעצם, וכולנו יודעים ואנחנו נשמע, מתבצעות על פי דרישה.
נאדיה חילו: זה לא בדיקות על פי נוהל ברור, ואני לא מדברת על פתיחת מעון, כלומר בפתיחת מעון באים ובודקים, לפי האינפורמציה שבידי מבקשים את התיקון של הליקויים, אין המשכיות של הדברים, אין מעקב של הדברים מסודר, אולי גם מחסור בכוח אדם, מחסור במשאבים.
נאדיה חילו: אנחנו נשמע את זה גם.
נאדיה חילו: אבל לפי האינפורמציה בידינו שליקויים תברואתיים שמתבקשים ונמצאים, והמעון מבקש לתקן אותם, לפעמים החלק הזה בין הבקשה לבין ביצוע הליקויים, המרחק הייתי אומרת אולי גדול, על אף שבשנתיים האחרונות לא ניתן סמל מעון למאה עשרים מוסדות שלא היו בידיהם אישורים של משרד הבריאות.
נאדיה חילו: כלומר את זה אנחנו יודעים, אבל אנחנו גם יודעים שהרבה מסגרות עובדות מאחורי הקלעים, ואולי גם המשרדים לא יודעים על קיומן.
נאדיה חילו: איפה שיודעים עוד אנחנו יכולים לבוא ולהגיד אנחנו יכולים טיפה להיות שקטים, לא במאה אחוז כי יש מחסור והמעקב לפעמים אמור להיות מאוד אינטנסיבי, אבל איפה שלא יודעים אז לא יודעים, והנושא הזה פרוץ לגמרי, והמחיר בעצם הוא מחיר מאוד גדול שמשלמים הילדים.
נאדיה חילו: גם במשרד התמ"ת, שבעצם הוא הגוף הממונה על פיקוח על מעונות יום ומשפחתונים בעלי סמל מעון, ואני מציינת, בעלי סמל, שלפי המספרים שציינתי הם בעצם המאסה היותר קטנה, גם שם אני בהחלט חושבת שיש הרבה עוד מה לעשות.
נאדיה חילו: אני באמת רוצה, משני המקרים הבודדים שאנחנו גם נשמע, להפיק לקחים ולנסות לראות איך הוועדה הזאת בישיבה הנוכחית תוכל גם לתרום את תרומתה בשינויים כאלה ואחרים שהנושא הזה יוסדר ויימנעו תופעות כאלה מאוד שליליות, קשות מאוד, ומי שראה את הכתבה, אני לא יכולתי להמשיך לראות את הכתבה הזאת, פשוט באמצע הכתבה זה היה לי מספיק, אבל צריך לדעת שהמציאות שראינו בכתבה היא מציאות שקיימת, והיא נמצאת, היא קשה, והכחשת מציאות קשה לא פותרת בעיה.
נאדיה חילו: אלא לבוא ולהצביע ולראות עם כל הקושי ולהתמודד.
נאדיה חילו: כמובן שאנחנו נשמע, אני לא רוצה להרחיב בהקדמה, כמובן שיש פה נתונים, גם הונחו נתונים בפניכם, והייתי בהחלט רוצה להתחיל במקרה הספציפי הראשון של התינוקות שאושפזו, עד כמה שאני יודעת הם עדיין באישפוז.
זאב פיש: אני קראתי פה את החומר וגם שלחנו חומר.
זאב פיש: חלק מהנתונים המספריים שקראתי שאין אז נתתי עכשיו, פשוט עשינו את זה בלחץ זמן אבל עשינו והממצאים כאן.
זאב פיש: אני חייב להגיב על חלק מהדברים שנאמרו כאן.
זאב פיש: זה נכון שאין כוח אדם במשרד הבריאות ולו תקן אחד לצורך העניין הזה.
זאב פיש: אם במחלקה לבריאות הסביבה שבמשרד הבריאות יש מאה חמישים אנשים בעלי מקצוע שעוסקים בכל מגוון נושאי בריאות הסביבה, שזה כולל מים וביוב ומזון וכו', מתוך כוח האדם הזה אנחנו מפרישים את האנשים, בכל בקשה שמשרד התמ"ת מפנה אלינו, לצורך מה שנקרא אישור תברואתי.
זאב פיש: ואת זה אנחנו עושים, אני חייב להדגיש, את זה אנחנו עושים, בלי כוח אדם.
זאב פיש: אני לא מקבל את זה שאין פיקוח בנושא הזה.
זאב פיש: יתרה מזאת, לגבי זה שאין מעקב אחר הביצוע, אני לא חושב שהמידע הזה הוא מידע מדוייק.
זאב פיש: נהפוך הוא.
זאב פיש: ברגע שזה כבר אצלנו, ברגע שזה מגיע אלינו, ולצערנו הרב אני לא מכיר מקרים שבבקשה לאישור שאנחנו מקבלים אנחנו רואים שהכל בסדר.
זאב פיש: אין כזה מקרה שהכל בסדר.
זאב פיש: אנחנו מלווים את זה ביוזמתנו, ולהיפך, הטענות שהפיקוח שלנו הוא אפילו קפדני מידי.
זאב פיש: אלה הטענות שאנחנו מקבלים.
נאדיה חילו: אתה תוכל להגיד לנו כמה מעונות בשנה האחרונה ידועים או פיקחתם עליהם, עם הכוח המצומצם.
זאב פיש: ב-2006 יש לנו חמש מאות וחמישה עשר מקרים של ביקורות.