GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חנה יצחקי: עכשיו, אני יושבת גם בוועדה הבינלאומית של יוניסף והפער בין מה שמתרחש בעולם ובין מדינת ישראל הולך וגדל לצערי, למה?
חנה יצחקי: אני אהיה מאוד קצרה, אצלנו חתמנו, אישררנו, לא עיגנו בחוק את זכויות הילד.
חנה יצחקי: כשאין חוק אין מאיפה לתקצב את כל הדברים שאנחנו מדברים עליהם.
חנה יצחקי: בעולם יש מדיניות מאוד ברורה עם תקנים איך צריכים לשחרר ילדים ממצבים שהם לא מתאימים, איך צריך לטפל בהם, איך צריך לשקם אותם או להחזיר אותם למולדתם.
חנה יצחקי: להחזיר אותם למולדתם, זה פתרון לפעמים מסגירים אותם למולדתם, לגורל אכזר.
חנה יצחקי: החוק הבינלאומי מחייב לדאוג שמי ששולח ילד חזרה יודע אל מי הילד מגיע, אם אין שם מישהו שיכול לקבל אותו ולדאוג לו על פי עקרונות טובת הילד, לא יכולים לשלוח אותו לשם.
חנה יצחקי: ואני חושבת שאנחנו באמת עומדים פה בפני פער עצום בגישה, גישה שדואגת לאינטרס של המדינה ואני מבינה שצריך את זה, יכול להיות לנו ויכוח, אבל לשמוע פה שזה נורא מסוכן להעביר ילד בן 14 למשפחה, לא יכולים לראות כל ילד בגדר של מחבל לעתיד.
חנה יצחקי: אני מבקשת מהוועדה לתבוע שוב, לא בפעם הראשונה, קידום של חקיקת חוק זכויות הילד, הוא נמצא בוועדת רוט לוי אני מזכירה למי שלא יודע, הוא נמצא במשרד החינוך וידוע לי ממקורות הכי מהימנים שהם עומדים לשחרר אותו, זאת אומרת הם כבר גמרו את כל הדיונים שהיו להם שנתיים וחצי וצריכה לבוא תביעה גם מפה שישימו את החוק ויביאו לקריאה ראשונה.
נאדיה חילו: ברשותכם, אני חושבת שמיצינו את הדיון הזה, אני בהחלט רוצה לסכם.
נאדיה חילו: אורנה נחמני: עוד סוגיה אחת שלא עלתה כאן, והיא חשובה בין אם בדיון הזה ובין אם תעשו דיון המשך, בהקשר הזה, אבל אל"ף, במיוחד במצב הנוכחי, שכרגע אין עובד סוציאלי במתקן מיכל, מה עושים עם אותם קטינים, יש קטינים שנמצאים שם תקופות, אני לא יודעת אם זה המצב הנוכחי היום, זה כאלה שברור שלא ניתן להרחיק אותם ובכל זאת לא נמצאה להם איזה שהיא מסגרת הולמת, וזה מוסכם על כל הגורמים כאן שמתקן מיכל הוא לא הפתרון.
נאדיה חילו: לגבי קטינים שהם לא מלווים והם לא במתקן מיכל, כאן אתם שוב, אמרו לי שיש פער בין המדיניות המוצהרת לבין הלכה למעשה, הלכה למעשה הם לא מקבלים טיפול של שירותי הרווחה אלא אם כן מגיעים למצבי קצה וסיכון.
נאדיה חילו: יש הרבה דברים שלא דיי נוהל, כי הלכה למעשה.
נאדיה חילו: אני רוצה לסכם: להתחיל בזה להגיד שהמדיניות היום במדינת ישראל, שבעצם אין מדיניות מוסדרת בעניין ילדים ובני נוער והטיפול בהם מתבצע באמצעות פתרונות זמניים המבוססים על רצונם הטוב הרבה פעמים גם של גופים וארגונים שונים, זה בהיבט הכללי.
נאדיה חילו: הוועדה תפנה והיא קוראת גם לשר האוצר, אנחנו נפנה אליו וגם לשר הרווחה לדאוג באופן מיידי לאיוש התקן במתקן בחדרה ולתקצובו בהתאם להסכם הקיבוצי של העובדים הסוציאליים.
נאדיה חילו: אני בהחלט פונה למשרד המשפטים וליועצת המשפטית שנמצאת איתנו ומבקשת לזרז את הנוהל שבעצם מתגבש בשיתוף כל המשרדים הנוגעים בדבר לערב גם את שלטונות הצבא, גם המשרד לביטחון פנים, הייתי ממליצה גם שמשרד החינוך, הבריאות גם יהיה חלק מגיבוש הנוהל ולתת דגש ייחודי גם משרד המשפטים על הנושא של בריאות ילדים בעניין הזה מתוך בעצם ראיה ומגמה שחלק מהילדים וחלק מהתנאים שמשרד הבריאות מציב הם לא ניתנים למימוש, צריך פשוט למצוא פתרון לכיסוי גם אם אין אפשרות את החמישים אחוז בצורה זאת או אחרת.
נאדיה חילו: חייבים למצוא פתרון, אני לא אציע פה את הפתרונות, אני חושבת שאם הוועדה יושבת עם כל הגופים, אז היא חייבת להציע גם את הפתרון ההולם לסוגיה הזאת.
נאדיה חילו: לנו ברור גם שצריכים להיות בנושא הילדים סטנדרטים הרבה יותר ברורים לטיפול בילדים.
נאדיה חילו: ברור לנו שהמעצר הוא לא פתרון, הוועדה פשוט קובעת שהמעצר במתקנים השונים הוא לא הפתרון, אבל גם אם ילד נעצר, צריך לאפשר ולתת את כל התנאים.
נאדיה חילו: לדעתי התנאים היום, גם לפי מה שפה תואר, אני מתרשמת שהתנאים הם לא מספיקים להגנה על זכויות הקטינים על פי, לא רק אמנות בינלאומיות, אלא על פי החוק הקיים במדינת ישראל.
נאדיה חילו: ולכן צריך לקחת את החקיקה הקיימת של חוק שירותי הרווחה, לא רק המשמורת ולנסות פשוט גם להחיל אותם, לראות איך לעשות את זה כי יש פה כמה חוקים בעצם, בגלל שהם שוהים לא חוקיים, אבל לנסות בכל זאת למצוא את דרך המלך להחיל גם את החוקים של שירותי הרווחה בשלמותם מבחינת זכויות קטינים.
נאדיה חילו: הסטנדרטים שאני מדברת עליהם הם לא מתייחסים רק לשירותי הרווחה, הם מתייחסים גם, ההחלה שלהם והביצוע שלהם, אבל אני הייתי רוצה שהחלק הזה יקבל איזה נוהל ברור שהוא לא קיים היום.
נאדיה חילו: אני גם מתרשמת מזה שהחלק של התיאום בין המשרדים השונים, בעיקר, אני רוצה לציין את התיאום בין הרווחה, משטרה והצבא, וזה גם מה שמתברר, אין פה איזה מסלול תיאום מסודר, הייתי בהחלט ממליצה שגם בתוך הנוהל, כי אם אני אטיל את זה על משרדים, חייבים להיות בתוך הנוהל, כי בגיבוש הנוהל שותפים כל המשרדים, החלק הזה חייב להיות מוסדר, במסלול מאוד ברור.
נאדיה חילו: כשהצבא נתקל בילד, בדיוק מה המסלול שהוא צריך לנקוט, להודיע למי, ללכת למי, וזה חייב להיות מאוד ברור, כי כשמשאירים את זה לשיקול דעת, אני במצבים של ילדים, הייתי אומר ששיקול הדעת פה אמור להיות שיקול דעת פרוצדוראלי מאוד מצומצם, כי אמור להיות מסלול מאוד ברור כשבשיקול הדעת הייתי משאירה רק את הנושא של טובת הקטין בשירותי הרווחה לקביעת מסלול ההתערבות, זה כן שיקול דעת, כי זה שיקול דעת מקצועי, אבל החלק הפרוצדוראלי, אנחנו בהחלט מאוד ממליצים שזה יהיה מאוד סגור וברור בנושא של הנוהל.
שרון הראל: אפשר עוד מילה אחת, שמדברים על נהלים לקחת בחשבון רגישות מיוחדת לילדות.
נאדיה חילו: אני מקבלת את זה, תודה רבה.
נאדיה חילו: בוקר טוב, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה.
נאדיה חילו: הדיון שלנו היום בעצם בא גם מפניה פרטנית אליי מילדה קטינה, שנפגעה והוטרדה מינית על ידי ילדים שהם קטינים.
נאדיה חילו: אני מציגה זאת כמובן בלי שמות, ואני גם אבקש מכל הנוכחים שחלקכם יודע, שום חשיפה , שתוכל לזהות את הילדה ואת התוקפים הקטינים, כי זה כאשר מדובר בקטינים צריך לשמור על סודיות, גם לפרוטוקול.
נאדיה חילו: משיחה גם שלי עם האימא, נאמר לי שעבר זמן מסוים מהמקרה, אותה ילדה, הקורבן, עברה מסכת התעללויות שגם תוארו לי ולא צריך פה ללכת לפרטי פרטים, וידוע מה בדרך כלל עובר על קטין או קטינה שנפגעו מינית, עד שהיא חושפת את הנושא של הסוד הכמוס והכואב.
נאדיה חילו: אותה ילדה לא יכלה לחזור למסלול חייה היומיומיים, אני מבינה שיש אינפורמציה אולי גם חדשה שאנחנו נשמע, מאחר שאותם ילדים שמואשמים, הם עדיין באותה מסגרת של בית הספר.
נאדיה חילו: נכון לאתמול ואני אומרת לפי דיווח שאני מקבלת, אני לא בדקתי את הנושא, אני לא חוקרת את העניין, נאמר שהיה ניסיון להחזיר אותה לבית הספר, היא חזרה חלקית אבל עדיין האווירה של בית הספר והקשיים והקטינים וכל הסביבה בעצם לא מאפשרת את המשך החזרתה למסלול עם כל הפגיעה הנפשית שאנחנו נדע שייקח זמן ומצריכה התערבות של מערכות שונות טיפוליות, אכיפה, מערכות פנימיות ואנחנו נשמע את חלקן פה, לא רק טיפוליות.
נאדיה חילו: אני הבאתי את המקרה הזה, למרות שבדרך כלל הוועדה שלנו לא דנה במקרים פרטניים, אבל מידי פעם מגיעות אלינו פניות כמו שגם מנכ"ל המועצה לשלום הילד שגם אליו מגיעים.
נאדיה חילו: אני הבאתי את זה לדיון בשתי מטרות, אחת גם לפתור את המצוקה של הילדה הזאת, אבל גם לנסות ולצאת מהמקרה של הילדה ולהצביע על תופעה קיימת של הטרדות, איומים, נפגעי עבירות של קטינים, במקרה הזה ולהבין מה בעניין הזה עוד ניתן לעשות, מה חלקם של כל מערכת בנושא הזה.
נאדיה חילו: אני רוצה להצביע בתחילת הדיון על שני חוקים, שאחד עבר והשני בתהליך שקשורים בצורה מאוד ישירה גם לאווירה או לתופעה.
נאדיה חילו: חוק שלי ושל עוד חברי כנסת שעבר בתחילת הקדנציה שהוא בעצם למניעת הטרדה מינית שהוא בא להרחיב את הנושא והכלתו גם על הטרדות דרך האינטרנט וטלפונים, כי עד שהחוק הזה לא עבר, זה קטינים שתרם מלאו להם 14.
נאדיה חילו: בסעיף עצמו, בתוך החקיקה של מניעת הטרדה מינית, היה סעיף ספציפי שהגביל וכבל את ידו של המחוקק כי הוא בא ואמר שחייב להיות קשר ישיר, עם זה עבירה בין המטריד למוטרד.
נאדיה חילו: מקרים שהגיעו גם לבתי משפט וגם למועצה לשלום הילד בזמנו, בית המשפט היה כבול שזה רק באינטרנט, ולכן החוק מהבחינה הזאת כיסה.
נאדיה חילו: השאלה היום מה קורה ואנחנו נקיים על זה דיון, זה רק חומר לחשיבה כי זה קשור מבחינת אכיפה, מאז שחוקק החוק, כמה מקרים, אם יש השמה בחוק הזה גם מבחינת זרועות המשטרה וגם מבחינת בתי משפט.
נאדיה חילו: החוק השני שרק הוגש וזה חוק שגם הוגש בכנסות הקודמים לא עבר ולא קודם, ואנחנו הגשנו את זה רק לאחרונה, של טיפול בקטינים נפגעי עבירות מין שאני וחברת הכנסת לימור לבנת יזמנו את ההגשה שלו, אני בדיאלוג בעניין הזה עם השר לשירותים חברתיים, הרצוג, ואנחנו מנסים פשוט לבוא לידי הסכם שב- 2008 נוכל להזרים את החוק הזה וככה להרחיב את ההגנה ואת הטיפול על אוכלוסייה שהייתי אומרת בשיא העוצמה של הקורבנות נמצאת.
נאדיה חילו: אני רוצה להצביע גם על נתונים, כמה ילדים, גם עוברי חוק בעניין הזה, אבל כמה קורבנות במהלך השנים שנפלו נפגעי עבירות מין, יש לנו נתונים שגם פורסמו בדו"ח של המועצה לשלום הילד.
נאדיה חילו: אני לא אתעכב אחרי כל נתון ונתון, אבל באופן כללי מבחינת מגמות, מאז 1998 עד 2006 אנחנו רואים גידול של כמעט 50% במספר התיקים שנפתחו בגין עבירות מין נגד ילדים, חלקם במשפחה, חלקם בסביבה של אותו קטין, שרוב, ואם אני מתייחסת כללית, אנחנו יכולים להצביע ונמצאים פה גם אנשי מקצוע שגם יכולים גם להגיד את הדברים ולאמת אותם, שחלק מאוד גדול מפגיעות בילדים בעבירות מין מתבצע בסביבתם הטבעית, אם זה ילדים, אם זה בתי ספר, ואם זה בשכונה על ידי מישהו שהוא מוכר להם.
נאדיה חילו: גודל התופעה והרחבת תופעה זאת מצד אחד, אני לא יכולה במקביל להצביע על תשובות ועל מנגנונים מקבילים טיפוליים שיכולים לבוא ולהגיד, כגודל התופעה שהיא עולה ועוצמתה, כך גם יש פתרונות וישנם תשובות לתופעה החמורה הזאת.
נאדיה חילו: והשלכה של חוסר מנגנונים שלמים וחוסר התייחסות, ואני לא אומרת שאין בכלל, התבטא הפעם ביטוי מאוד ישיר במקרה של הילדה הקטינה שהופנתה אליי.
נאדיה חילו: כלומר, אני פשוט מנסה לקשור, כי אני גם רוצה במהלך הדיון לנסות ובאמת להגיע להצעה בקשר לאותה קטינה ופתרון בעייתה והחזרתה למעגל חיי היומיומיים, עד כמה שאפשר, עם ליווי מקצועי וטיפולי צמוד.
נאדיה חילו: מצד שני, אנחנו נרצה להגיע לראיה מערכתית רחבה להתייחסויות ופתרון לכל הנושא הזה שגם עלה בכמה מכתבים שנמצאים בפניי מטעם דוקטור יצחק קדמן, מנכ"ל המועצה לשלום הילד שאני גם אבקש ממנו גם להתייחס, גם לוועדה שהייתה אמורה לקום ותשובתו של הניצב, החוזר שהיה אמור לצאת למשטרה, ואם החוזר הזה יצא וכל הסוגיות האלה.
נאדיה חילו: אני מעבירה את רשות הדיבור לדוקטור יצחק קדמן.
יצחק קדמן: תודה גברתי היושבת ראש.
יצחק קדמן: אני לא רוצה להתייחס ברשות
יצחק קדמן: כם למקרה ספציפי כזה או אחר, לא מפני שזה לא חשוב, לא מפני שזה לא נחוץ לסייע בכל מקרה ומקרה ולראות תמיד בתוך היער הגדול גם את העץ הבודד.
יצחק קדמן: אבל אני חושב שיש פה תופעה הרבה יותר עמוקה והרבה יותר רחבה.
יצחק קדמן: אני רוצה להתחיל גברתי היושבת ראש מהשורה התחתונה, ישראל נכשלת כישלון חרוץ בהגנה על ילדים מפני עבירות מין, אני אומר את הדברים על כל חומרתם ושהדברים הם מקיפים.
יצחק קדמן: אני מציע לכל אחד לקרוא מסמך מצוין שהוכן על ידי מרכז המחקר של הכנסת, תחת הכותרת, "אמצעים למאבק בעבריינות מין בקטינים", הוא הוצא רק לפני פחות מחודש והוא נותן סקירה מה עשו במדינות אחרות בעולם, ההשוואה היא לארצות הברית, בריטניה, קנדה ואוסטרליה, כולן ארצות מאוד מתקדמות.
יצחק קדמן: ואנחנו הוספנו במסמך שלנו גם תור משווה לישראל ובכל אמת מידה שלא תסתכלו עליה, אנחנו מפגרים שנות אור אחרי מדינות אחרות בעולם, אנחנו מפגרים בחקיקה, אנחנו מפגרים בפיקוח על עבריני מין, אמנם עבר חוק חלקי בכנסת לפני כשנתיים שברובו הגדול עדיין איננו מיושם לצערי הרב, אבל גם הוא חלקי ביותר.
יצחק קדמן: אנחנו מפגרים בחקיקה שתתאים את עצמה למציאות הטכנולוגית המשתנה, גברתי צדקה שהזכירה את האינטרנט, החקיקה שלנו עדיין איננה מותאמת, בארצות אחרות התאימו את החקיקה למציאות הטכנולוגית המשתנה.
יצחק קדמן: חלק מהזירה של פגיעות מיניות בילדים עברה היום לא למה שהיינו רגילים, למקום המסוכן שילד מסתובב לבד ברחוב חשוך או בפארק ושם נטפל אליו איזה סוטה, חלק גדול מעבריינות המין כלפי ילדים, עברה היום לעולם האינטרנט והיא לא רק וירטואלית, היא מתחילה שם, היא מספיק חמורה כשהיא נעשית שם, אבל הרבה פעמים היא מתחילה שם ונגמרת בדברים מאוד לא וירטואליים אלא מאוד ממשיים.
יצחק קדמן: ואנחנו לא השכלנו להתאים את עצמנו למציאות הזאת.
יצחק קדמן: לפני כמעט שנה, בכנס באר שבע לשלום הילד, בפברואר שנה שעבר, הצהיר נציג המשטרה, סגן ניצב אביב כמדומני, והודיע חגיגית שם, שהמשטרה החליטה להקים יחידה מיוחדת שתעסוק בנושא של עבירות מין באינטרנט ובמחשב, הוא אמר, לא אני, יחידה שתמנה 200 שוטרים.
יצחק קדמן: עברה שנה, אתם יודעים כמה שוטרים יש ביחידה הזאת?
יצחק קדמן: שישה והשישה האלה לא אחראיים רק על עבירות מין, הם אחראיים גם על כלל עבירות המחשב, הונאת בנקים ודברים ואחרים.
יצחק קדמן: זה לא רציני, ביחידות אחרות בעולם, הוקמו יחידות עם מאות שוטרים לנושא הזה בלבד, אז לא צריך להתפלא שאצלנו ערוצי טלוויזיה ממלאים את מקומה של המשטרה ועושים לדעתי עבודה חשובה בתחקיר האחרון שהיה.
יצחק קדמן: אבל אני חושב שהמשטרה צריכה לעשות את העבודה.
יצחק קדמן: ואני אומר שוב, המשטרה לא עומדת בהבטחות שהיא עצמה נתנה בפומבי.