GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שלי יחימוביץ': אגב, בואו נשמור על פרופורציות, מה שקורה לרוב האנשים כשהם שותים אלכוהול, הם לא מייד נכנסים לאוטו והורגים או מכים או מה שזה לא יהיה.
מרינה שדה: בוודאי.
מרינה שדה: ולכן אני חושבת שהמסרים העיקריים והעבודה העיקרית שצריכה להיעשות היא העבודה המניעתית והסברתית.
מרינה שדה: אנחנו בשישים יחידות לטיפול בנוער קשה לנו לראות שם אלכוהוליסטים.
מרינה שדה: אבל למה קשה לנו לראות שם ילדים עם בעיות שתייה, לא בגלל שהם לא שותים, כמעט כל בני הנוער שותים בכל מקום, גם בעיר שלי וגם בערים אחרות.
מרינה שדה: משום שהם לא מגיעים לטפל, משום שלא ניתן אפילו לדבר איתם על זה שאולי יש להם איזו שהיא בעיה.
מרינה שדה: אלכוהוליזם זו מחלה שמתפתחת במשך המון המון שנים.
שלי יחימוביץ': אז אולי בכלל לא צריך להשקיע בתחום האיסור המוחלט וכן להגיד שזה מותר, אבל שיהיה בפיקוח ובשליטה,
מרינה שדה: קודם כל אין איסור מוחלט, האיסור היחיד הוא במכירה.
שלי יחימוביץ': אני מדברת על המסר שעובר לילדים.
מרינה שדה: המסר לא צריך להיות אסור.
מרינה שדה: אמרו פה הילדים, אין טעם לאסור משהו שהוא מותר לכל כך הרבה אנשים ושהוא יכול מאוד להיות גם בלתי מזיק.
שלי יחימוביץ': זאת אומרת, שמלכתחילה אנחנו לא מדברים כאן על איסור מוחלט.
מרינה שדה: אני חושבת שכל הפעילות צריכה להיות פעילות הסברתית, העברת מידע, ולמעשה לפתח בקרב בני נוער וצעירים עמדות לגבי ההתייחסות שלהם לכל מיני דברים, ביניהם גם אלכוהול.
מרינה שדה: אנחנו פעם היינו דברים על זה שכשמחנכים לשתייה נכונה מחנכים בערך כמו לחינוך מיני.
מרינה שדה: גם לחינוך מיני אף אחד לא יבוא ויאמר זה אסור.
מרינה שדה: אבל זו תופעה שאנחנו יודעים שאתה עלול להיפגע ממנה, ומאחר ואתה עלול להיפגע אתה צריך לחשוב איך לעשות את זה, מתי, עם מי ואיפה ואיך להימנע חלילה מנזקים.
מרינה שדה: אז המסר צריך להיות אותו מסר.
מרינה שדה: אי אפשר לבוא ולהגיד, אולי בגילאים מאוד צעירים באמת זה הגיוני שיגבילו את הילדים, אבל כשאנחנו מסתובבים בעיר בסיירת ורואים ילדים עם בקבוקי וודקה, שקונים אותם בכל מקום.
שלי יחימוביץ': חבר הכנסת רן כהן משפט סיכום,
רן כהן: אני חושב שהתופעה היא תופעה מאוד חמורה ומדאיגה, כיוון שהיא יכולה להביא בני נוער, שיכולים להיות לגמרי לגמרי רגילים ושפויים ורציונליים שבעקבות שתייה הם יכולים לאבד את הרציונליות ואת השליטה על עצמם.
רן כהן: לצערי הרב אני לא בטוח שציבור ההורים מאוד מאוד מודע לעניין הזה בצורה מספקת.
רן כהן: אבל אני אם הייתי רוצה לא הייתי מפעיל פה את החוק, הייתי יותר מנסה למצוא כלים שהנוער עצמו, בני הנוער עצמם ייאבקו נגד התופעה הזאת.
רן כהן: כלומר רק במקום שבו נערים ביניהם יווצר אנטי-טרנד, נקרא לזה ככה, של השתייה, רק אז יש סיכוי לדעתי למצוא כלים מספיק אורגניים בתוך הנוער כדי לנסות ולהתמודד עם התופעה הזאת.
רן כהן: ולכן הייתי ממליץ לפנייך אם אפשר לגייס את ראשי תנועות הנוער לעסוק בדיון הזה, גורמים שמפעילים נוער, מתנ"סים, במקומות אחרים, כדי לראות באיזה אופן יוצרים את אותו אנטי לטרנד הזה.
רן כהן: כי נדמה לי שיש כל הכלים במדינה שהטרנד הזה כן יימשך ויתרחב ויעמיק.
רן כהן: גם המצב הבטחוני, גם הכאוס הציבורי, הפוליטי, שלא לדבר על דברים אחרים שאני לא רוצה להזכיר אותם.
רן כהן: נדמה לי שצריך היום לעקור את התופעה הזאת בדרך שבה בני הנוער עצמם ייאבקו בתופעה.
רן כהן: כמובן כל מה שאת תמצאי לנכון לקדם בעניין, עם משרד החינוך ומשרדים אחרים.
שלי יחימוביץ': תודה רבה חבר הכנסת כהן, רינה יצחקי מיוניצף.
רינה יצחקי: קודם כל ברכות על עצם העלאת הנושא החשוב הזה, ובעיקר אני רוצה לברך על שיתוף של ילדים בפעילות שנעשית.
רינה יצחקי: אבל אני לא יכולה להישאר רק בברכות כי בנייר שאתם הגשתם מצויין מה ששאלתי קודם, שלושת אלפים שמונה מאות שבעים וכמה בתי ספר.
רינה יצחקי: במסמך שלכם כתוב שמגיעים לשבעה אחוז מהילדים.
רינה יצחקי: שבעה אחוז מהילדים זה לא טיפול, אם כי אם כל אחד שעושה עושה עבודה נהדרת ועושה עבודה חשובה והמודל ישנו ואנחנו יודעים מה צריך לעשות, וכל הנסיונות לחפש, אנחנו יכולים לדבר, להוסיף לדבריו של דון לא רק בריחה מהמציאות, צריך גם לתת תכנים נוספים.
רינה יצחקי: אבל זה הכל בבחינה של בינתיים יודעים שאפשר לטפל בדרך הזאת, ולא משתמשים בה, כי שבעה אחוז זה בדיחה.
חזי שוורצמן: יש כאן סעיף במסמך, תאונות דרכים כתוצאה מנהיגה, ככל שלמשל אגף התנועה במשטרה מפעיל יותר אמצעים לגילוי אלכוהול בעיקר בסופי שבוע בממוצע מגלים מתוך אלף נהגים שנבדקים מאתיים תחת השפעת אלכוהול, ואחוז לא מבוטל הם נהגים צעירים בין הגילאים שבע עשרה ועשרים ושלוש.
שלי יחימוביץ': מה זה חלק לא מבוטל, איזה אחוז?
חזי שוורצמן: הבעיה שבדו"חות באמת אין את הגיל.
חזי שוורצמן: תאונות הדרכים שמתרחשות בסוף השבוע המורחב, חמישי, שישי שבת, חמישים אחוז הן תאונות דרכים של בני נוער, שבע עשרה עד עשרים ושלוש.
חזי שוורצמן: והאלכוהול שם הוא קוד חברתי.
חזי שוורצמן: זאת אומרת אין בילוי בלי אלכוהול.
שלי יחימוביץ': גם אצל מבוגרים אגב צריך לומר.
חזי שוורצמן: ברור.
חזי שוורצמן: אבל אצל הצעירים, יש לנו מזל שהטקילה והשוטים הם די יקרים, במועדונים חמישים שקל למנה זה די יקר, אז מסתפקים אולי בבירה.
חזי שוורצמן: הבעיה היא כזאת, בני נוער שמדווחים לנו, יש לנו מגע איתם, שבעצם הבעיה היא לא בשיכורים המוחלטים שלא יכולים לנהוג מבחינה מוטורית אלא אלה שמרגישים שעדיין כשירים, וזו בדיוק הטעות שלהם, כי הם נכנסים לרכב, הזמן תגובה שלהם הוא יותר ארוך, חלוקת קשב נפגעת, שדה ראייה נפגע, ובעצם כשנוצר תרחיש בכביש, הולך רגל או רכב שהם צריכים לסטות ימינה ושמאלה פתאום הם מגלים שהם לא אותו דבר.
חזי שוורצמן: זמן התגובה עולה מאפס נקודה שמונה לשתי שניות, ואז יש תאונה.
חזי שוורצמן: לסיכום, יש עלייה משמעותית בתופעה של נהיגה של בני נוער תחת השפעת אלכוהול בכבישים, אני מדבר על גילאים שבע עשרה עד עשרים ושלוש.
חזי שוורצמן: וחלק מהשורשים טמון גם במבט לאחור.
אביבה: אני גם מב"סית של בית הספר וגם מפעילה תכנית אופי בבית ספר.
אביבה: אני רוצה ככה לשתף אתכם, אני חושבת שעיקר הבעיה עם אלכוהול זה האמביוולנטיות שלנו כמבוגרים וכאנשים שאנחנו מעבירים הרבה פעמים מסר כפול.
אביבה: מספיק להתייחס לנושא של היהדות, שהיהדות רואה את האלכוהול בכל טקס דתי כדבר חשוב ומרכזי, כלה בנערים שבעצם גדלים על המסר הזה של מותר/אסור.
אביבה: בתווך הזה יש לנו את המשחק הזה מה מותר ומה אסור.
אביבה: כשנער או נערה מגלים בעצם שאלכוהול, כמו שנאמר פה, יכול לפתור בעייה.
אביבה: אני מרגיש "אין", אני מרגיש "קול", אני מרגיש שייך.
אביבה: כל המירקם החברתי הזה בעצם מתנקז אצל הנערים הרבה פעמים, הם חווים את עצמם גדולים או מסוגלים לפתור כל מיני בעיות.
אביבה: ואנחנו עובדים בתוך בית הספר שלנו, גם בעקבות התכנית וגם בעקבות תכנית עמיתים בפיתוח של דיאלוג סביב הנושאים האלה.
אביבה: דיאלוג זה אומר שאנחנו מדברים ובאמת אין דברים שאסורים, או אין מיתוסים או אין דברים שאנחנו לא יכולים לגעת אלא הניסיון הוא בהחלט לגעת באותם נערים ונערות שהם משתמשים באלכוהול כמנוף לפתרון של כל מיני בעיות או כמוצא לכל מיני תסכולים או חרדות או לדכאון.
אביבה: והרבה פעמים הופך להיות האלכוהול כאקמות רגשי, או איזו שהיא תרופה עצמית, שהם עצמם בעצם נותנים לעצמם, ראו שפעם אחת זה פתר להם בעייה או זה הרגיע חרדה או זה איפשר להם ליצור קשר עם בחורה, זה עזר להם, הנה, באותה מסיבה הרגשתי בושה, לא יכולתי ליצור איתה קשר, פתאום אחרי כוסית אחת יכולתי לגשת לאותה בחורה, אז זה בעצם איפשר לי אולי אחר כך להמשיך.
אביבה: ואנחנו דנים על הדברים, אנחנו מעלים את הדילמות, את הקונפליקטים, מה קורה כשאדם מתרגל להרגיש שמח רק באמצעות האלכוהול.
אביבה: איפה הרגש לי, איפה הרגש בא לידי ביטוי.
רון פרייזלר: במשרד החינוך אני מפקח על פנימיות ובנושא סמים ואלכוהול, כל ההתנהגויות בסיכון בחינוך הפנימייתי.
רון פרייזלר: אני רוצה להעלות על נס נקודה אחת שאני חושב שהיא עברה פה ולא ניתן עליה מספיק דגש, וזה מה שנאמר פה על ידי הילדים.
רון פרייזלר: מדברים פה על התמכרות ושתיית אלכוהול ואלכוהוליזם וכל הסיפור הזה.
רון פרייזלר: אני חושב שצריך לייצר מצב של אפס טולרנטיות לנושא, באופן מוגדר, ברור ומוצהר.
רון פרייזלר: ילדים בני עשר, אחת עשרה, כל ילדי ישראל נחשפים ליד הסיפור הזה.
רון פרייזלר: היום לבחינה במתמטיקה שמעתי שעשו את הלימודים יחד עם האלכוהול, כחלק בלתי נפרד מהעניין הזה.
רון פרייזלר: שאלתם פה את הילדים וילד אחד הגיב ואמר, רבותיי רוב הילדים בכיתות ז', ו', שותים אלכוהול.
רון פרייזלר: אז לאן נגיע, צריך להגיע לרמה של להיות אלכוהוליסט?
רון פרייזלר: לכן צריך לייצר מצב של עצירה מוחלטת של העניין הזה.
רון פרייזלר: עכשיו אנחנו מדברים, אנחנו מכירים מה קורה לנו, כולל מה קורה לילדיי, בביתי.
רון פרייזלר: ואני אומר לכם שהמצב מדאיג, ודווקא ובמיוחד במשפחות שכביכול נחשבות למשפחות שהן ערות לעניינים האלה.
רון פרייזלר: המצב מדאיג ולכן צריך לשים את זה, לא לחכות למקום הזה שזה יהיה זה, ומבוגרים זה בסדר.
רון פרייזלר: רבותיי, כל מקרי האלימות, או מרבית מקרי האלימות של ימי שישי, חמישי, הם מקרי אלימות שהם תוצאות לוואי של אלכוהול.
רון פרייזלר: לא שהשתכרו אלא של הטרום.
רון פרייזלר: ולכן המלחמה צריכה להיות פה ממש ממש מלחמה, ולא במלים פשוטות ורגילות.
שלי יחימוביץ': תרשה לי להניח שהורים שמודעים לזה זה הורים שנהנים מכך שילדים משתפים אותם בזה.
רון פרייזלר: לגמרי לא.
רון פרייזלר: אני חייב לומר את זה כהורה, היכולת שלי להגיע למקום, בילד אחד לא היתה שום בעיה, הייתי בשיתוף פעולה מלא, בילד אחר, יש לי ארבעה ילדים במערכת החינוך הזאת, זה בתחבולות תעשה לך מלחמה, ואני מודיע לכם שהילדים שלי מצויים ליד העניין הזה, לא רוצה לומר מצויים בתוך העניין הזה, וידינו כבולות, ואנחנו חסרי אונים, עם כל הנסיונות שלנו לעשות את המלחמה, ובעיר שלי נעשית עשייה משמעותית בתחום.
שלי יחימוביץ': אני מעריכה את גילוי הלב שלך.
איריס שרייבר: אני מנהלת בית ספר מקיף באריאל, שש שנתי.
איריס שרייבר: התופעה הזו ידועה ומוכרת מאוד, כל מה שמספרים, אני חושבת, וכך אנחנו תופסים את הנושא, צריך להסתכל עליו מהרבה מאוד היבטים, והיבט אחד שלא דיברו עליו היום כל כך, ההיבט הזה של האכיפה שהוא מאוד מאוד חשוב, זה נכון, שיתוף הורים, ויש לנו את כל זה באריאל, עשינו ערבי הורים עם הצגת יחיד, פגישה עם נגמלת, הרצאות מידע והרצאות על מתבגרים ועל בני נוער להורים, עשינו לילדים ימי מוקד, באמת בתחום ההסברתי, נזקי אלכוהול והרצאות עמיתים, ילדים שמרצים לילדים.
איריס שרייבר: את כל זה אנחנו עושים, ואני חושבת שצריך להתייחס בצורה מאוד ברורה במערכת החינוך על הנושא של התרבות כפי שאמרו, היעדר המשמעות, מחפשים ריגושים זולים, אין משמעות, מחפשים איזה שהוא פורקן מהיר, מחפשים להשתולל לפעמים.
איריס שרייבר: לפעמים מחפשים לברוח מבעיות ולא להתמודד.
איריס שרייבר: אלה דברים שצריך לתת תרבות אחרת, בניגוד למה שרואים בטלויזיה.
איריס שרייבר: במסיבת סיום אני לוקחת את שכבת יב' לסיור לילה בירושלים, עם ארוחת ערב חגיגית לראות את החומות וסיום הטקס בכותל.
איריס שרייבר: אני לא רוצה לקחת אותם למועדון, כפי שעושים בהרבה מאוד בתי ספר בארץ, עם נשף נוצץ, עם עקבים ומחשופים, זה מזמן שתייה.
איריס שרייבר: טיול שנתי צריך להפוך להיות מסע חינוכי ולא עוד טיול שבו בערב עושים פעילות של קריוקי ומסיבת לילה.
שלי יחימוביץ': דוברים אחרונים, אתי וייסבלאו ממחלקת המחקר שהכינה עבורנו את המסמך הזה, בבקשה.
אתי וייסבלאו: רציתי לציין את מי שלא נמצא פה, שזה אני חושבת מרבית הרשויות המקומיות שבהן אני חושבת שאין שיתוף פעולה מספיק של ההורים, ואין תכניות, כי אין מימון ואין מי שייזום אותן, ויכול להיות שדווקא אלה המקומות שבהם יותר צריך.
שלי יחימוביץ': את הדיון הזה תחתום שולה אגמי, שהיא מהשלטון המקומי, יועצת אז היא מן הסתם תייצג את כל הרשויות.
שלי יחימוביץ': ואכן המטרה של הדיון הזה בין היתר היא ליצור איזה שהם דפוסים.
שלי יחימוביץ': אני חושבת שאנחנו גם נבקש מנציגי היישובים שכן מקיימים תכניות כאלה אצלם להעביר לנו בכתב את התכניות האלה כדי שנוכל ברשות
שלי יחימוביץ': כם לשתף גם את הרשויות האחרות במסמך מסכם שאנחנו נוציא.
שלי יחימוביץ': בבקשה.
טל מעין: אני יו"ר ועד ההורים העירוני של קריית אונו, נמצאת בקשר עם בני נוער מלבד הילדים שלי כבר המון שנים, הם הגיעו אלי בתחילה, ואני שומעת פה את כל הילדים שמדברים, ואכן לצריכת אלכוהול יש המון סיבות.
טל מעין: זה יכול להיות מצוקה, זה יכול להיות סיבה אחרת.
טל מעין: את שלי פתחת את הדברים שלך בהשוואה בין מבוגרים לילדים, כשאמרת שמה שאנחנו עושים יקשה עלינו לפעול בתחום הזה עם הילדים שלנו.
טל מעין: זה ההבדל בין המבוגרים והילדים.
טל מעין: משהו נוסף שלא דיברת עליו, ואני יודעת שזה מאוד נוגע לך ואת מאוד מחוברת אליו, זו העובדה שמכיוון שבני הנוער מתחילים את השתייה המאסיבית בכיתה ז' למשל גם הפריצות המינית שהולכת יחד עם זה וניצול של ילדות שתויות עולה.
טל מעין: וכמו שאנחנו לא היינו מצפים מילדים בכיתה ז' לקיים יחסי מין מלאים כי נראה לנו שזה לא נורמלי ובסדר, הם לא יכולים גם לשתות.
טל מעין: זה ממש הולך ביחד.
טל מעין: בסיורים פרטיים שאני עושה בפארקים, וגם בסיורים עם סיירת הורים, אבל אני למשל נתקלתי בילדה מאוד צעירה, בשלוש בלילה בפארק.
טל מעין: החברים שלה השאירו אותה שם.
טל מעין: יש בעייה כשאתה שותה, הערכים שלך נעלמים.
טל מעין: וזה משהו שאני מעבירה להם בשיחות שלי איתם, אתה שותה אלכוהול והכיעור מתפרץ, אם אתה רוצה ואם לא.
שלי יחימוביץ': הגרסה המקובלת אומרת שהתכונות שלך הדומיננטיות נעשות עוד יותר בולטות, אז אנשים מוסריים מן הסתם נשארים מוסריים גם אחרי שהם שותים.
טל מעין: החיבור החברי נעלם.
טל מעין: עכשיו הילדה הזו נשארה בפארק, לבד, שתוייה.
טל מעין: ואני שאלתי אותה למה היא לא הולכת הביתה, את לבד פה,
שלי יחימוביץ': את זה גיליתם בסיירת הורים?
טל מעין: לא, זה היה סיור עצמאי שאני עשיתי.
טל מעין: אני סקרנית, נורא חשוב לי להבין אותם, והאמת שאני מגיעה לתובנות לא קלות לגבינו כהורים.
טל מעין: והיא אומרת לי טל, אני מוכנה להישאר פה עד הבוקר, גם תוך סיכון שאני אאנס אפילו, אבל אני לא רוצה שההורים שלי ידעו.
טל מעין: ולמה אני אומרת את זה, כשאנחנו העברנו אצלנו בבתי הספר את המכתב, שמחייב הורה וילד לחתום לפני כל טיול שנתי הגיעו אליי תלמידים מיא', זועמים, ומה הם אמרו לי, שתבינו פשוט את העיוות התפיסתי אצל הילדים היום, הם לא כעסו על עצם המכתב, שיגע אותם למה עירבת את ההורים.
טל מעין: למה את צריכה לערב את ההורים, תני לנו לחתום על המכתב הזה.
טל מעין: למה את צריכה שאמא ואבא שלנו יחתמו.
טל מעין: הם באמת חושבים שלהורים שלהם אין שום חלק בכל ההליך הזה.
טל מעין: ורמת המודעות של ההורים היום היא מאוד נמוכה, ואני רוצה להגיד לכם שגם הורים שמתוודעים בדרך לא דרך לכך שהילד שלהם שותה לא תמיד יודעים להתמודד עם הבעיה הזו, זה נורא מפחיד אותם.
טל מעין: ומערכת החינוך עובדת נהדר, יש סדנאות נהדרות, הסדנא שיאיר העביר אצלנו למשל בחטיבה זיעזעה הרבה מאוד הורים וילדים, הוא עשה עבודה נהדרת.
טל מעין: הילדים נאלצו להודות בדרך עקיפה בפני ההורים שלהם שיש להם בעייה.
טל מעין: אבל צריך לעזור גם להורים פה.
טל מעין: הסמכות ההורית שקופה, אנחנו צריכים לחזק גם אותם.
טל מעין: האחריות מוטלת לא רק על כתפי מערכת החינוך, אי אפשר להפיל את הכל על הילדים הנהדרים האלה, כי אין דבר יותר קשה מלעמוד מול חומה של שכבה של ארבע מאות ילד ולהגיד להם חבר'ה, אתם טועים, אני צודק.
טל מעין: גם כעמיתים אני בטוחה שהעבודה שלהם לא קלה, זה נורא קשה להיות עמית, נורא קשה לעמוד בלחץ הזה.
טל מעין: ההורים חייבים להיכנס פה לתמונה.
טל מעין: זו המשוואה – הורים, מורים, יועצות וילדים ביחד.
טל מעין: והקטע של ההורים פה לא קיים.
נורית לויץ: אני מפקחת במשרד החינוך וגם מדריכה למניעת התמכרויות ואמא לשבעה ילדים.
נורית לויץ: ואני אומרת שזה פוסח על שום הורים, מכל המגזרים.
נורית לויץ: זה נמצא.
נורית לויץ: ומה שדיברת על התופעות שיוצאות בזמן ההשתכרות, קיבלתי דיווח הבוקר על ילדים שמקבלים בית לבד בשבת.
נורית לויץ: שני ילדים בכיתה ח', קיימו יחסי מין בפני ילדים אחרים, והפגיעה שהיתה שם גם בילדים האחרים, שעמדו מהצד, כי היה שם אלכוהול, הרבה אלכוהול, וזה דברים שקורים, אני מקבלת דיווחים יומיים.
סוניה מיכאלי: אני ד"ר סוניה מיכאלי, מדענית ראשית במשרד לקליטת עלייה, לשעבר מפקחת במשרד החינוך, מנחה קבוצות בני נוער בנושא התנהגויות חריגות בהשפעת סמים ואלכוהול, ודוקטורט על התנהגויות חריגות בהשפעת סמים ואלכוהול ומעבר בין תרבותי.
סוניה מיכאלי: לפי המראה והמבטא אפשר להבין מאין באתי.
סוניה מיכאלי: לגבי שימוש באלכוהול, אנחנו באמת יש לנו הרבה מאוד, אני זוכרת שאחת מהמנחות, חברות שלי שנים, באמת מ-92' הייתי אחראית ארצית בנושא תכניות מניעה, שימוש בסמים ואלכוהול בקרב דוברי רוסית, ואני זוכרת את הקטסטרופה ואוי ואבוי מה שראו ילדים בגיל שש עשרה, שבע עשרה, בכיתה יא', שתו מבקבוק וודקה באוטובוס.
סוניה מיכאלי: אני זוכרת שהזעיקה אותי בטלפון בהול דחוף לבוא לפנימיה מסויימת ולשוחח עם הילדים.
שלי יחימוביץ': היום זה כבר מעשה שיגרה את אומרת.
סוניה מיכאלי: אני בכל אופן לא רוצה כאן, מספיק זעזועים יש בעקבות שתיית סמים ואלכוהול.
סוניה מיכאלי: אני מדברת על נוער שיש לו הרבה מאוד סיבות.
סוניה מיכאלי: אני רוצה לחזק את הגישה של שיתוף ומעורבות הורים.
סוניה מיכאלי: ואני גם משם, אני זאת שנתתי המון הרצאות גם אנשי משטרה, במשרד החינוך, בצבא, שרצו להבין את התופעה.
סוניה מיכאלי: יש קודים תרבותיים, שתיית אלכוהול.
סוניה מיכאלי: הרבה מאוד פעמים אני שמעתי מילדים מסיביר שאמא שולחת את הילד בסיביר ונותנת כוסית וודקה.
סוניה מיכאלי: אני קוראת כאן נייר עמדה ואני רק רוצה לומר שמה שכן עובד זה עבודה עם הורים.
סוניה מיכאלי: ושבסופו של דבר מי שאומר את הלילה טוב ובוקר טוב לילד, לא משנה באיזה יחסים ההורים והילדים נמצאים, זה משפחה.
סוניה מיכאלי: מפורקת, קרועה, רבים, מתגרשים, בכל מקרה מקום של משפחה הוא משמעותי ביותר.
סוניה מיכאלי: ומה שיועצות חינוכיות יעשו ומה שפסיכולוגים יעשו ומה שאת תעשי וכנסת וכל החוקים זה באמת יהיה עוד טיפה ועוד טיפה.
סוניה מיכאלי: המשמעות היא בתוך המשפחה.
סוניה מיכאלי: זה ניסיון שלי, כמעט שלושים שנה בפסיכולוגיה חינוכית, ולכן אני רוצה את הנקודה של מקום הורים וההשקעה בסדנאות להורים.
שולה אגמי: שלי, אני רוצה להודות לך בשם מרכז השלטון המקומי על היוזמה בכינוס הוועדה ובבחירת בכלל הנושא הזה שהוא חשוב מאוד לדון בו.
שולה אגמי: אני רוצה להתייחס לראשי רשויות שלא נמצאים, יש לנו היום יום שלטון מקומי בכנסת, פועלות פה אחת עשרה ועדות ויתכן שזו הסיבה שכל אחד, גם השעה שלנו שונתה כמה פעמים וזה קצת שיבש את כל התכנית.
שולה אגמי: הרשויות המקומיות עושות כל מאמץ בנושא לסיוע בני נוער במלחמה בסמים, באלימות ובאלכוהוליזם.
שולה אגמי: עשרות ראשי רשויות אימצו את תכנית אס"א, זה ראשי תיבות של אלימות, סמים ואלכוהול, שפועלת רבות בתכניות מרובות במניעת התופעה.
שולה אגמי: מחלקת הנוער במשטרה מפעילה תכנית אינטגרטיבית של כל הגורמים בקהילה, עירייה, משטרה, גורמי רווחה.
שולה אגמי: התכנית נמצאת בעיצומה ברשויות רבות.
שולה אגמי: אנו מקווים שהתכנית תישא פרי.
שולה אגמי: אין ספק, ואנחנו כאן מתייחסים כמרכז שלטון מקומי, אם יועמדו לרשויות תקציבים נוספים ניתן יהיה להרחיב את הפעילויות בקרב בני נוער.
שולה אגמי: ראינו שבעצם, ואני כן מצטרפת לכל הנושא של בני נוער שיכולים באמת להפעיל פה תכניות רבות, דווקא בני נוער, דווקא הייתי שמה דגש בבני נוער, שהם הכתובת שלנו, השגרירים שלנו, גם בהסברה, על מנת למנוע כמה שאפשר.
שולה אגמי: ופה, עוד פעם, מדובר בתקציבים.
שלי יחימוביץ': יש מישהו מהילדים שלא דיבר שרוצה להגיד משהו?
שלי יחימוביץ': .
נועה פלח: לפני שעברתי את הקורס אז הועבר גם קורס לשכבה על ידי מבוגר שבא ודיבר ושמעתי את התגובות של ילדים אחרי הקורס ואמרו הוא ממציא, כדי שיפחדו, הוא לא אומר את האמת, הוא מגזים, הוא מפריז, ואחרי שאני באתי והעברתי את הקורס התגובות היו שונות, ויותר לקחו את זה והפנימו את זה.
נועה פלח: אני חושבת שכשאחד הילדים מדבר זה לא נכנס מפה ויוצא מפה.
שלי יחימוביץ': אנחנו סיימנו, נגמר לנו הזמן, אני מתנצלת, תודה רבה לכולכם, זה היה מרתק.
שלי יחימוביץ': נכון שבשבילכם זו עשייה יומיומית, אבל אני חושבת שבדיון הציבורי התופעה הזאת של צריכת האלכוהול, אכן לא אלכוהוליזם אלא צריכת אלכוהול כתופעה תרבותית המונית באמת לא מטופלת מספיק, ואני שמחה שקיימנו את הדיון הזה.
שלי יחימוביץ': אני רק רוצה להגיד בשולי הדברים, אני מתנגדת לחקיקה.
שלי יחימוביץ': מכאן לא תצא הצעת חוק שתגביל תנועת בני נוער או כניסה שלהם למועדונים.
שלי יחימוביץ': אני מאמינה בכבוד האדם וחירותו של הילד, הנער והמבוגר כאחד.
שלי יחימוביץ': ולכן התרופות כאן לחלוטין לא יבואו מכיוון חקיקה, מה גם שחקיקה קשה לאכיפה בדברים האלה.
שלי יחימוביץ': אנחנו יודעים, לחוקק חוק לפעמים זה די קל, לאכוף אותו הרבה יותר קשה.
שלי יחימוביץ': ואין ספק שתחום החינוך, המודעות, ההידברות עם התלמידים, עם המורים, עם ההורים, הוא עומד בראש סדר העדיפויות.
שלי יחימוביץ': אני מבטיחה לכם שאנחנו נקיים דיון נוסף בעניין הזה.
שלי יחימוביץ': אכן עם תנועות הנוער, נתייעץ עם כולכם מי כדאי שיהיו המוזמנים כדי שנהיה אפקטיביים.
שלי יחימוביץ': ושוב אני שמחה שעניין האחריות ההורית עלה כאן, זה נושא שאנחנו תמיד מפספסים אותו, כיוון שאנחנו מחוקקים, הממשלה מושלת, הכנסת מחוקקת, לפעמים, ואנחנו איך שהוא שוכחים את תפקיד ההורים בחינוך, שהוא התפקיד הכי קריטי בסופו של דבר.
שלי יחימוביץ': בזה שום ועדת כנסת לא תעזור, אלא אם כן סוכני השינוי, גם מטעם השלטון המקומי, גם מטעם בתי הספר, יעבדו גם בשיתוף עם ההורים כמובן ויהפכו אותם לפעילים המרכזיים פה בעיצוב התודעה והנורמות וההרגלים.
שלי יחימוביץ': אני מודה לכולכם, ואני שוב מבקשת ממי שיש לו תכנית כתובה שיעביר אותה אלינו בהמשך.
שלי יחימוביץ': אנחנו עוסקים היום ביישום הסדר המכסות לילדים שהם לא זכאי חוק מעונות יום שיקומיים, והישיבה הזאת היא לבקשתה של עידית גודס.
שלי יחימוביץ': אנחנו כמובן עוסקים בהצעת החוק של חבר הכנסת מיכאל מלכיאור, ואנחנו כל הזמן בתהליכי הידברות מול האוצר בעניין יישום הצעת החוק הזאת.
שלי יחימוביץ': חשבנו שהדברים מתנהלים כהלכה, אבל התברר שצריך בכל זאת זירוז שלנו.
מיכאל מלכיאור: אני רק רוצה להגיד, שיש כן יישום של הדברים שסיכמנו בגדול, אבל הבנתי שאחד מהדברים שחסרים שהרבה אנשים לא יודעים את זה.
מיכאל מלכיאור: אין הסברה טובה, ובעיקר שהעובדים הסוציאליים, שהם אלו שיכולים להפנות אנשים להסדר החדש הם לא יודעים על זה.
מיכאל מלכיאור: הדבר לא מתבצע כי הילדים לא יודעים.
מיכאל מלכיאור: מתי שיודעים אז באמת עושים לפי הסיכומים שהגענו אליהם.
מיכאל מלכיאור: אבל הבעיה שלא מגיעים.
שלי יחימוביץ': כלומר חסר לנו כאן מנגנון של יידוע?
מיכאל מלכיאור: כן, לכל העובדים הסוציאליים, שיש לך את ההסדר החדש הזה ושאפשר להפנות את הילדים, גם לעובדים הסוציאליים וגם לאוכלוסיה,
שלי יחימוביץ': חסר המידע עצמו או שצריך למסד איזה שהוא מנגנון של העברת אינפורמציה?
מיכאל מלכיאור: בין כך ובין כך, האינפורמציה לא מגיעה.
מיכאל מלכיאור: לא מגיעה לא להורים של הילדים ולא לעובדים הסוציאליים.
מיכאל מלכיאור: ולכן, שוב, זה החולשה, שזה לא בחוק.
מיכאל מלכיאור: אם זה בחוק אז כולם מקבלים את המידע.
מיכאל מלכיאור: זו החולשה.
מיכאל מלכיאור: לכן אנחנו רוצים פה להגיע להסדרים כדי שהאינפורמציה תגיע והילדים יוכלו ליהנות מההסדר שקבענו.
מיכאל מלכיאור: אני מבין שהממשלה בגדול עומדת בו.
שלי יחימוביץ': עידית, תני לנו תמונת מצב, איפה הדברים עומדים במה הם כן התקדמו ומה צריך דחיפה שלנו?
עידית גודס-גרינבאום: אני חושבת שהדברים בהחלט התקדמו מאוד, באופן כללי ההסדר שמיושם, הוא הסדר שמשרדי הממשלה נקטו צעדים ליישם אותו ולהתחיל להפעיל אותו.
עידית גודס-גרינבאום: אני רואה את הדיווח כאן על מספרי הילדים, זה מאוד מועיל מבחינתנו.
עידית גודס-גרינבאום: זה הסדר שבאמת בכל מקום שמגיעה הידיעה עליו אז הוא מתקבל בשמחה רבה מאוד מכיוון, ויעידו עובדות סוציאליות מלשכות רווחה שזו אנחת רווחה עצומה להורים שנדחו מהביטוח הלאומי וחשבו שבזה הקיץ הקץ על האפשרות לטפל כמו שצריך בילד שלהם.
עידית גודס-גרינבאום: בכל זאת מה שכן רצינו להצביע עליו זה שני נושאים.
עידית גודס-גרינבאום: נושא אחד, ואולי רק תפרט את זה יותר טוב ממני רונית כאן מלשכת הרווחה בחולון הוא מידת היידוע שיודעים על זה, השגרירים בשטח של משרד הרווחה, וזה העובדים הסוציאליים בלשכות הרווחה שהם הרבה פעמים רואים את המשפחות הרבה לפני שמעון רואה אותם או כל גוף אחר.
עידית גודס-גרינבאום: האם יש יידוע, ומה חסר ביידוע, זה דבר אחד שאני אבקש שהיא תפרט.
עידית גודס-גרינבאום: דבר נוסף שאנחנו רוצים להסב את תשומת הלב אליו הוא שההסכם מדבר במפורש על כך שהפיילוט הזה נועד להוסיף על הקיים ולא לגרוע, כאשר יכול להיות, אנחנו עדיין לא יודעים כי כרגע מספר הילדים עוד לא עבר את התקרה, אבל יכול להיות שמספר הילדים יעבור את התקרה ואנחנו רוצים שהמכסות הנמוכות שנהגו עד היום ימשיכו להיות מחולקות, ואני פה רואה מכתב מהשנים עשר באפריל, שהוא היה נספח למסמך שיש כאן, שנשלח ישר למרכזי אגף השיקום במחוזות שבו נאמר שיש להפסיק לשבץ פעוטות בתעריף הנמוך מאחר והאגף נמצא בתהליך המרת מאה המכסות הללו לשלוש מאות מכסות לערך, עבור מועדוניות שיקומיות בתחום אחר לגמרי, אז מזה אנחנו מוטרדים?
שלי יחימוביץ': את אומרת, שהולך להיות קיצוץ במכסות?
עידית גודס-גרינבאום: במקום שמה שחשפנו בפיילוט יבוא בנוסף לקיים, יש המרה ואז למעשה מספר המכסות של ילדים במעונות יום שיקומיים לא יגדל כמעט לגבי מה שהיה לפני.
עידית גודס-גרינבאום: זה מה שעולה מהמכתב הזה.
עידית גודס-גרינבאום: זה נספח למכתב שהועבר בשנים עשר לאפריל.
מיכאל מלכיאור: אני אזכיר בנושא הזה, ברשותך יושבת הראש, שהסיכום היה שאין גג של מאה מכסות אלא לפי הצורך, זה יהיה לפי הצורך.
מיכאל מלכיאור: זה הסיכום שעשינו אז בישיבה.
שלמה אלישר: בימים אלה יוצא חוזר מנהל כללי שיגיע לכל המאתיים שישים וארבע מחלקות לשירותים חברתיים, כלומר כל עובד סוציאלי שעובד במחלקה לשירותים חברתיים האינפורמציה הזאת תגיע אליו ואנשים ידעו.
שלמה אלישר: מבחינת העברת האינפורמציה, עשינו פריסה מאוד רחבה, לכל מנהלי המעונות, לועדות השמה מחוזיות, למפקחים מחוזיים שלנו.
שלמה אלישר: פרופ' נאי העביר את זה לכל המנהלים במכונים להתפתחות הילד וכן הלאה.
שלמה אלישר: כלומר נעשתה כאן פריסה מאוד רחבה.
שלמה אלישר: אלא מה, שלגבי הנושא של חוזר מנכ"ל זה לא בסמכות שלי, אני הכנתי טיוטה, היא עכשיו מעובדת, וזה ייצא תוך כמה ימים.
שלמה אלישר: זה לגבי העניין הזה.
שלמה אלישר: לגבי המכתב שכרגע הקראת הרי אנחנו למעשה בתקנה תקציבית של מועדוניות שיקומיות.
מיכאל מלכיאור: עבר הרבה זמן.
מיכאל מלכיאור: זו הפגיעה, שאנשים לא יודעים.
שלמה אלישר: עד לרגע זה, בדקנו בעצם כמאה בקשות.
שלמה אלישר: כלומר אין מצב כאן כרגע שיש מספר גדול מאוד של פניות.
שלמה אלישר: מכל מקום לגבי הנושא של המאה חמישים מכסות אנחנו במשך שנים, עוד לפני קיומו של החוק הזה, לקיומו של ההסכם הזה, אנחנו מימנו מתוך אלף עשרים ושמונה מכסות שיש לנו בתקנה תקציבית, שמיועדת למועדוניות שיקומיות, אין לה ולא כלום עם מעונות יום שיקומיים.
שלמה אלישר: אנחנו מימנו מאה חמישים מכסות לאותם פעוטות, מעבר למאה חמישים מכסות האלה לא ישובצו יותר ילדים, כי יש את ההסכם הזה.
שלמה אלישר: אני לא מוריד ילדים, לא מפה ולא מפה.
שלמה אלישר: אני מודיע, חד משמעית, אני לא מוריד.
שלמה אלישר: אני מבקש לא לשבץ פעוטות חדשים מכיוון שיש את ההסדר עם האוצר.
משה ברסימנטוב: את מי שאפשר לשבץ לפי ההסדר הזה ישובץ לפי ההסדר הזה.
משה ברסימנטוב: הכמות שיש של החצי-מכסות, שרק היא קיימת ולא ניגע בה ולא נמיר אותה בשום דבר אחר.
שלי יחימוביץ': מה זה ההמרה של המאה, ההמרה של המאה בתעריף של עד אלפיים שבע מאות?
שלמה אלישר: אם ילדים שעומדים בקריטריונים שהופצו בהסכם שהוציא משה ברסימנטוב מצאו את הזכאות שלהם במסגרת המאה שלושים מכסות אין סיבה להמשיך ולהשאיר את המכסות האלה פנויות.
שלמה אלישר: אין שום סיבה.
שלמה אלישר: אם תהיה דרישה אנחנו נשתמש, אבל אם לא תהיה דרישה אין שום סיבה להשאיר אותה.
שלמה אלישר: יש לי שלושת אלפים חמש מאות ילדים שממתינים למועדוניות שיקומיות.
שלמה אלישר: אני רוצה להבהיר את המצב שאגף השיקום נמצא.