GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
לירי אנדי-פינדלינג: דבר נוסף שחוזר על עצמו במחקרים בעולם וגם בארץ שבאמת התפיסות של הורים הן שההימנעות מהמקרה או מהימנות הפגיעה קשורה רק בהתנהגות, ואם הם ילמדו את הילד, הוא יהיה ילד טוב ויתנהג כמו שצריך, לא תתרחש הפגיעה.
לירי אנדי-פינדלינג: אנחנו כמובן יודעים שהדברים האלה הם לא נכונים והם בוודאי לא נכונים ככל שגיל הילד צעיר יותר.
לירי אנדי-פינדלינג: הילדים לא מצייתים לחוקי בטיחות גם אם הם ילדים הכי טובים בעולם כי הם פשוט ילדים.
לירי אנדי-פינדלינג: אנחנו אכן מדברים על כך שמהנתונים שאנחנו יכולים לרכז על תאונות בית ופנאי, אנחנו מדברים על 63 ילדים בממוצע שנהרגים כל שנה.
לירי אנדי-פינדלינג: כלומר, המספר הזה הוא מספר עצום ובאמת, כמו שאמרה חברת הכנסת יחימוביץ, יש נטייה לא להתייחס לזה כבעיה או כמגפה בגלל שכל אחד מהמקרים קורה לבד.
לירי אנדי-פינדלינג: רק בשבוע שעבר ילד בן שלוש נפל מחלון, מישהו זוכר את זה?
לירי אנדי-פינדלינג: זה היה רק לפני שבוע.
לירי אנדי-פינדלינג: אנחנו באמת רואים שבאופן יחסי הפגיעות בבית ובפנאי, כלומר, לא פגיעות תחבורה, לא תאונות דרכים, מרכזות 40 אחוזים ממקרי התמותה והחלק היחסי הוא גבוה כאשר ככל שהילד צעיר יותר, ככל שהוא גדול יותר, הפגיעות שלו מתרחשות יותר בחוץ ויותר בהקשרים תחבורתיים.
לירי אנדי-פינדלינג: אנחנו גם יודעים להעריך, למרות שהנתונים לא תמיד מפרידים בין בית ופנאי, שככל שהילד צעיר יותר, המקרים בתוך הבית לעומת הפנאי גם הם רבים יותר.
לירי אנדי-פינדלינג: עוד קצת נתונים לגבי התמותה.
לירי אנדי-פינדלינג: אנחנו יכולים לראות את הסיבות והסיבות הן משתנות.
לירי אנדי-פינדלינג: בדרך כלל אנחנו רואים שטביעות וחנק עומדים במקום הראשון והשני, ואחריהן פגיעות כתוצאה מאש.
לירי אנדי-פינדלינג: רק בדרך לכאן שמעתי על מקרה של שריפה בבית, אמנם קשישה נפטרה אבל אלה בדיוק האוכלוסיות הפגיעות שנפגעות בבית וגלאי עשן היה יכול למנוע את הטרגדיה הזאת.
לירי אנדי-פינדלינג: כאמור, הנתונים הקשים שאנחנו מציגים, אנחנו יכולים לראות לפחות בנתוני תמותה קצת אופטימיות מעבר לנתונים של כלל הפגיעות ואנחנו רואים שהירידה כנראה בכל זאת מתרחשת בפגיעות הבית והפנאי.
לירי אנדי-פינדלינג: אנחנו נמשיך לעקוב אחרי המגמות האלה.
לירי אנדי-פינדלינג: באשפוז התמונה שונה מאוד בשני מובנים.
לירי אנדי-פינדלינג: האחד, כאשר אני מתייחסת להבדלים בין תחבורה ובית, זה פשוט גורף.
לירי אנדי-פינדלינג: הרבה הרבה יותר שכיחים האשפוזים בגין תאונות בבית מאשר בגין תאונות דרכים.
לירי אנדי-פינדלינג: שוב, ככל שהגיל צעיר יותר האחוזים הם עוד יותר גדולים כאשר פגיעות כגון נפילות, הרעלות, כוויות, אלה הפגיעות השכיחות יותר.
לירי אנדי-פינדלינג: איך עושים שינוי.
לירי אנדי-פינדלינג: אנחנו יודעים שכדי שהילד יהיה בטוח בביתו צריך לדאוג שסביבת הבית תהיה בטוחה וההתנהגות של המטפלים בו וההתנהגות של הילד עצמו יהיו בטוחות וכדי לעשות זאת יש מגוון של אסטרטגיות.
לירי אנדי-פינדלינג: הרבה מהאסטרטגיות למעשה נועדו כדי להטמיע אביזרים כאשר למעשה האמצעים הוכחו בעולם והם מהווים בסיסי ראיות כפי שאנחנו קוראים להם.
לירי אנדי-פינדלינג: אני אתן מספר דוגמאות.
לירי אנדי-פינדלינג: הגבלת טמפרטורת המים החמים יכולה למנוע כוויות קשות בילדים ואני יכולה לומר שזה אחד הדברים שמעולם לא טופלו בחוקי התכנון והבנייה.
זבולון אורלב: למיטב ידיעתי יש הצעת חוק שעברה את כל שלבי החקיקה של חבר הכנסת אלדד.
לירי אנדי-פינדלינג: היא כבר הושלמה ואנחנו מקווים שכמה שיותר מהר היא תוטמע ואז יהיו יותר ויותר בתים בטוחים.
לירי אנדי-פינדלינג: דרך אגב, זה אומר שכיוון שהיא לא נחקקה לפני 20-30 שנים, כל הבתים שנמצאים היום במדינת ישראל אין להם את המערכת הזאת ואין עליהם את החובה הזאת.
זבולון אורלב: אין עליהם את החובה, אבל יש אפשרות שכל בית יבקש ממי שמומחה להתקין את הטמפרטורה גם בדודים הקיימים.
לירי אנדי-פינדלינג: זה המקום לומר שאנחנו מאוד מעודדים שזה מה שיקרה.
לירי אנדי-פינדלינג: הזכרתי גלאי עשן והם אכן הוכחו כיעילים.
זבולון אורלב: כמה עולה להתקין גלאי עשן בבית?
זבולון אורלב: מישהו יודע מה ההוצאה?
קריאה: 90 שקלים עד 100 שקלים.
זבולון אורלב: זאת כל ההוצאה?
זבולון אורלב: זה מחיר מציאה להצלת נפשות.
לירי אנדי-פינדלינג: במסגרת שבוע בטיחות הילד נעשו סקירות של מוצרים שקיימים בארץ שהם זמינים ושאנשים יכולים פשוט לראות אותם ולראות שאפשר באמצעים הפשוטים לשנות גם בתים שלא נועדו לילדים כך שיהיו מתאימים לילדים.
לירי אנדי-פינדלינג: הגבלת פתיחת חלון.
לירי אנדי-פינדלינג: כדי שילדים לא ייפלו מחלונות, צריך להגביל את תמיכת החלון ל-10 סנטימטר.
לירי אנדי-פינדלינג: זה הוכח ועושים את זה.
זבולון אורלב: יש הצעת חוק שלי שעוסקת בנושא הזה ולמרבה התדהמה ועדת השרים לחקיקה מתנגדת לחקיקת החוק.
זבולון אורלב: הצגתי אותו כבר במליאה אבל עד לרגע זה אנחנו לא יודעים בדיוק את סיבת ההתנגדויות.
זבולון אורלב: אם יש פה משרדי ממשלה שיוכלו להאיר את עינינו בסוגיה הזאת, אנחנו מאוד נשמח לדעת מה הסיבה המדויקת להתנגדות הממשלה לחקיקת חוק שלפי הנתונים – ותאמרי לי אם אני זוכר נכון – בין 6 ל-8 ילדים בשנה נהרגים מנפילות מחלון, ואם היו מתקינים את האמצעים האלה, הם פשוט לא היו נהרגים.
קריאה: 80 אלף מגיעים לחדרי המיון בגין נפילות.
מיכל חמו-לוטם: מדובר בהתקנה בבתים חדשים או להתקין גם בבתים הישנים?
זבולון אורלב: קודם כל דיברנו רק על בתים חדשים כמו שמדובר לגבי הגבלה של מים חמים כי את ההיסטוריה קשה מאוד לחוקק, אבל גם לסוגיה הזאת הייתה התנגדות וזה דבר מאוד מוזר.
זבולון אורלב: אחת הטענות הייתה שבעולם זה לא מוכר וזה נכון, נדמה לי שזה נוהג רק בשתי מדינות בארצות-ברית, אבל אנחנו משתדלים להיות אור לגויים ויש כמה דברים שאנחנו יכולים להיות ראשונים ולהוות דוגמה.
לירי אנדי-פינדלינג: דוגמה נוספת לא בתחום הבנייה אלא פקקים קשיי פתיחה לילדים בתרופות.
זבולון אורלב: זה חקיקה?
לירי אנדי-פינדלינג: בדרך כלל אלה תקנות של משרד הבריאות.
זבולון אורלב: כאשר נציג משרד הבריאות ידבר, אני מבקש שתתייחס לסוגיה הזאת, האם אלה תקנות, האם אוכפים אותן או לא, ולמה רק על תרופות ולא על חומרים מסוכנים כמו אקונומיקה וכדומה.
לירי אנדי-פינדלינג: אלה פשוט דוגמאות.
זבולון אורלב: לגבי דברים אחרים כמו אקונומיקה, יש תקנות?
מיכל חמו-לוטם: יש תקנים.
זבולון אורלב: גם על פקקים קשיי פתיחה?
זבולון אורלב: על זה ממונה משרד התעשייה?
זבולון אורלב: נציג משרד התעשייה יתייחס לזה עת ידבר לאחר מכן.
לירי אנדי-פינדלינג: אלה דוגמאות מועטות לדברים שבאמת הוכחו בעולם שהם יכולים להפוך את סביבת הבית של הילדים לבטוחה ויש כמובן הרבה דברים נוספים.
לירי אנדי-פינדלינג: רציתי להציג בפניכם ממש על קצה המזלג נתונים של סקר טלפוני שערך ארגון "בטרם" בחודש מאי 2007 שקצת מדבר על תפיסות של הורים.
לירי אנדי-פינדלינג: אני יכולה לומר לכם שבסך הכול ההורים חלוקים בדעותיהם לגבי התפיסה כמה הבית שלהם בטוח.
לירי אנדי-פינדלינג: כלומר, חלק יאמרו שהוא מאוד מאוד בטוח וחלק יאמרו שהוא לא בטוח, אבל הם מסכימים שהתאונות בבית הן תאונות מסכנות חיים ושיש באמת דברים שצריך לבצע כדי שבית יהיה בטוח לילדים.
לירי אנדי-פינדלינג: מה שמעניין כאן מאוד זאת התייחסות לתפיסתם של ההורים לילדים לגבי בתים חדשים שנבנים בישראל כאשר חלק גדול של ההורים בעצם מודע לזה או מסתכל על הבית כמו שהוא מקבל אותו כבית שהוא לא מספיק בטוח עבור הילדים שלו.
לירי אנדי-פינדלינג: בהקשר הזה חשוב לי לציין שכאשר הזכרנו שכבות סוציו-אקונומיות נמוכות יותר, אוכלוסיות יותר חלשות, אנחנו באמת יכולים לראות שהתפיסות השגויות שלהם הן יותר שכיחות בכל הנושאים שקשורים במודעות לתאונות בבית.
לירי אנדי-פינדלינג: בהקשר של בתים חדשים, הם יותר מאשר האוכלוסיות החזקות חושבים שהבתים שלהם בטוחים.
לירי אנדי-פינדלינג: כלומר, שהבית שניתן על ידי קבלן או שהם רוכשים אותו והוא בית, הוא לא אוהל והוא לא צריף, אכן נותן הגנה מצוינת לילד מפני פגיעה.
לירי אנדי-פינדלינג: אלה הדברים שלמדנו מתפיסות ההורים אבל יש עוד הרבה דברים שאפשר ללמוד עליהם.
לירי אנדי-פינדלינג: רציתי להציג בפניכם התחלה של עבודה שנמצאת כרגע בעיצומה, עבודה שעורך ארגון "בטרם" והיא נקראת אתר בטרם לבית בטוח.
לירי אנדי-פינדלינג: אנחנו עושים את זה בשיתוף הרשות להסמכת מעבדות.
לירי אנדי-פינדלינג: בעבודה זו קיבצנו מומחים רבים מאוד מכל התחומים ומכל הדיסציפלינות כמו הנדסה, רפואה, בטיחות, התפתחות הילד, קבלנים, אנשים שעוסקים בכל השלבים שקשורים בבניית הבית, ואנחנו למעשה בונים איזושהי תורה, סטנדרטים שלמעשה יכללו את כל הדברים שאתה שואל לגביהם, מה הדברים שצריך לעשות אותם בבית כדי שיהפכו לבטוחים, איך אפשר להוציא מהקבלן בית שהוא יהיה בית בטוח.
לירי אנדי-פינדלינג: כאמור, אנחנו נמצאים בשלבי עבודה ואנחנו בודקים את זה לאור הצרכים הייחודיים של הילדים בגלל שזה לא סתם לעשות כל מיני תקנות מאוד גרנדיוזיות במקום להקים מעקה בגובה שני מטרים מבטון.
לירי אנדי-פינדלינג: זאת תפיסה שלא לוקחת בחשבון את זה שהילד רוצה לראות דרך החלון, הוא רוצה לראות מתי אבא חוזר מהעבודה ולנפנף לו לשלום, ולאור זה אנחנו מציעים את מגוון הפתרונות שיכולים להתאים כדי לתת מענה בטיחותי אבל שזה יהיה מותאם להתנהגות של הילד.
לירי אנדי-פינדלינג: זאת אותה דוגמה קטנה וכרגע חשוב לי לציין שהדוח הזה יצא להערות הציבור בתפוצה מאוד גדולה וגם למומחים ספציפיים.
לירי אנדי-פינדלינג: הוא מוצג היום בכנס מאוד גדול של מהנדסים וגם הם התבקשו, אם הם רוצים, להעיר או להוסיף דברים.
לירי אנדי-פינדלינג: בקריאה שלי לפעולה אני רוצה לציין מספר דברים שאולי מתייחסים להיבטים של החוקים והתקנות שהם יותר בעניינם של משרדי הפנים, התעשייה והשיכון, לחשיבות שבקידום חוקים ותקינה, תקנות ותקנים בכל הנושא שכל הזמן אנחנו נדרשים לעשות שיפור מתמיד בסטנדרטים.
לירי אנדי-פינדלינג: זה לא שהם לא הרבה יותר טובים ממה שהיה פעם, אבל צריך להבין שכל הזמן הדברים האלה מתקדמים וצריך לדאוג שזה יהיה בקצב הנכון.
לירי אנדי-פינדלינג: זה אמור גם לגבי מבני ציבור ומגורים וגם לנושא מוצרי הצריכה.
לירי אנדי-פינדלינג: השיפור באכיפה הוא מאוד חשוב, כולל האכיפה על ידי ועדות התכנון והבנייה.
לירי אנדי-פינדלינג: אנחנו מעודדים את כל הנושא של המחקר והפיתוח של מוצרים חדשים והמלצות שקשורות לכל התחום של החינוך, ההסברה, והעצמה קהילתית דרך משרד הבריאות, החינוך, הרווחה ועוד.
לירי אנדי-פינדלינג: זה מאוד חשוב כי הדברים האלה הוכחו.
לירי אנדי-פינדלינג: אפשר לעשות פיתוח ויישום של תוכניות התערבות ואנחנו יודעים שנעשות פעולות של אפילו ביקורי בית על ידי אחיות.
לירי אנדי-פינדלינג: צריכה להינתן הכשרה לכל אנשי המקצוע, וללכת לפרסום והסברה.
זבולון אורלב: אכן דברים יסודיים ומקיפים.
זבולון אורלב: אני יושב ליד שלי יחימוביץ שהיא אימא לילדים, אבל אני לא רק אבא לילדים אלא גם סב לנכדים ואשתי ואני עוברים עכשיו בבית את כל התהליכים, וכל מה שאומרים להורים, זה תקף גם לגבי סבא וסבתא שלפעמים הנכדים נמצאים שם ומרגישים מאוד בטוח.
זבולון אורלב: נמצא אתנו הילד דביר פינצ'בסקי יחד עם אמו טניה.
זבולון אורלב: אני הכרתי את דביר לפני כחמש שנים בעת שביקרתי בארגון "בטרם" בבית החולים שניידר.
זבולון אורלב: דביר נכווה ממים חמים במקלחת והוא שכב שם והיה קשה מאוד לראות ילד עם כוויות ברמה גבוהה מאוד.
זבולון אורלב: אני שמח לראות אותך כאן היום בריא ושלם.
זבולון אורלב: ספר לי מה קרה ומה היה.
זבולון אורלב: בן כמה אתה היום?
דביר פינצ'בסקי: בן 10.
דביר פינצ'בסקי: לומד בכיתה ד'.
דביר פינצ'בסקי: המטפלת שלי, כשהייתי קטן, לא ידעה איך לכוון את חום המים.
דביר פינצ'בסקי: היא הכניסה אותי למים והיא לא ידעה אם אלה מים חמים או קרים.
דביר פינצ'בסקי: היא הכניסה אותי למים החמים ונכוויתי.
זבולון אורלב: במקלחת או באמבטיה?
דביר פינצ'בסקי: באמבטיה.
זבולון אורלב: אתה עוד זוכר את זה?
דביר פינצ'בסקי: לא.
זבולון אורלב: ממתי אתה זוכר את המקרה, מאז היית בבית החולים?
דביר פינצ'בסקי: רק מהתמונות אני זוכר.
זבולון אורלב: טניה, את יכולה לספר מה קרה אתו.
טניה פינצ'בסקי: כמו שדביר אמר, הוא היה בן שנה ורבע כשהמטפלת שלו שהייתה בחורה אחראית ואינטליגנטית קילחה אותו במים רותחים.
טניה פינצ'בסקי: הוא נכווה והיו לו 35 אחוזי כוויות בכל פלג הגוף התחתון בדרגה 3.
טניה פינצ'בסקי: אתם יכולים להסתכל בתמונות שמאוד קשה לראות אבל רק כדי להמחיש לכם מה המשמעות של פציעה כזאת.
טניה פינצ'בסקי: במונחים של אשפוז, הוא היה בטיפול נמרץ במשך שבועיים והיה במצב קריטי, לאחר מכן שלושה חודשים הוא היה במחלקה הכירורגית בשניידר ואחר כך עוד שנה וחצי של פעילות שיקומית לא פשוטה כדי לשקם אותו.
זבולון אורלב: איך הוא היום?
טניה פינצ'בסקי: אתלט.
טניה פינצ'בסקי: יש לו הרבה מאוד צלקות שהחלטנו מטעמים אסתטיים לא לטפל בהן.
טניה פינצ'בסקי: ההשלכות שיש לו מהפציעה הזאת, ברמה התפקודית אין לו השלכות, אבל דברים אחרים שכן באים לידי ביטוי הם שעד היום הוא לא מתקלח במים חמים ואפילו בחורף הוא מתקלח במים קרים, יש לו מגבלות בחשיפה לשמש ודברים מהסוג הזה.
שלי יחימוביץ': זה בגלל טראומה נפשית או בגלל רגישות של העור?
טניה פינצ'בסקי: אני מניחה שזה שילוב של השניים.
טניה פינצ'בסקי: זאת אומרת, גם בבריכה מאוד קשה לו המעבר בין הטמפרטורות כי שטח הפנים של הפציעה מאוד מאוד גדול.
מיכל חמו-לוטם: פציעה כזאת לחלוטין אפשר היה למנוע אותה אם החוק היה אז והבית היה מוגן.
מיכל חמו-לוטם: כל שנה יש 5,000 ילדים שמגיעים לבתי החולים עם כוויות וזה דבר שאנחנו רואים אותו והוא מאוד שכיח, בגדר מגפה שאפשר למנוע אותה.
זבולון אורלב: בינתיים קיבלתי פתק מגברת סוויד שהיא יועצת ראש-הממשלה לרווחה והיא כותבת שהיא מוכנה ללמוד שוב את הצעת החוק שלי בקשר להגבלת פתיחת חלונות ולנסות לראות איך ניתן לקדם אותה.
זבולון אורלב: במהלך הדיון אני אבקש מהלשכה שלי להעביר את החוק ולראות איך ניתן לקדם אותו.
זבולון אורלב: אני מאוד מודה לך על נכונותך.
זבולון אורלב: אנחנו נלך למשרדי הממשלה ואני מציע שנתחיל עם משרד הבריאות.
זבולון אורלב: הסוגיה שלנו כאמור היא כפולה, גם האם יש תקנות, האם אנחנו מכוסים בצד החקיקתי, והסוגיה השנייה היא סוגיית האכיפה, ואולי יש עוד סוגיה אחת שהיא סוגיית ההסברה.
זבולון אורלב: אלה שלושת הסוגיות ואודה לך אם תוכל להתייחס אליהן.
יונה אמיתי: אלה באמת כיווני הפעולה העיקריים כדי להשיג אפקט ויש לתזמן את התזמורת כי יש הרבה מאוד גורמים פעילים בנושא הזה - ארגון "בטרם" מוביל את הנושא – כמו מערכות הבריאות, החינוך והמשטרה.
יונה אמיתי: לגבי תקנות וחקיקה.
יונה אמיתי: יש סדרה של חוקים חדשים שחלקם כבר נחקקו וחלקם בשלבי חקיקה כפי שהוזכרו כאן.
יונה אמיתי: גם למכון התקנים יש תפקיד מאוד חשוב משום שיש הרבה פעולות שבמהותן הן טכניות והמפרט חשוב מאוד.
יונה אמיתי: אנחנו נמצאים למשל בוועדות משותפות עם מכון התקנים לגבי תקן בטוח למיטות תינוק, למזרוני תינוק, מבחינת החומרים הכימיים הרעילים, מבחינת הסיכון להצתה מסיגריה.
יונה אמיתי: הוזכרו גלאים של חיישני העשן אבל יש גם חיישנים שנכנסו לשימוש על פי תקן לנושא של הרעלת פחמן חד-חמצני שגם זאת עבודה משותפת שלנו עם מכון התקנים.
רן כהן: באיזה מצב זה?
יונה אמיתי: חיישני CO נמצאים כבר בתקנה וכבר כמה שנים כל פעם שמותקנת מערכת גז חדשה, יש גם התקנת חיישן CO וחברות הגז אמורות לוודא אחת לשנה את תקינותם.
יונה אמיתי: זה כבר נושא של אכיפה ושל ביצוע התקנה כי התקנה קיימת.
זבולון אורלב: מי אחראי לאכוף את התקנה הזאת?
יונה אמיתי: מכון התקנים יחד עם משטרת ישראל, ואנחנו פעלנו לקיום התקנה.
זבולון אורלב: התקנה הזאת מחייבת כל בית שיש בו גז להתקין גם את החיישן הזה?
רן כהן: דרך אגב, מכון התקנים לא בנוי לפקח על כך שזה יבוצע.
יונה אמיתי: זה נכון.
יונה אמיתי: התקנה מחייבת את מתקיני הגז, את חברות הגז, עם התקנת מתקן גז חדש, להתקין חיישן.
יונה אמיתי: הבקרה השנתית לפי דעתי גם באחריות חברות הגז שהן הגורם המבצע לנושא הזה.
זבולון אורלב: לא, צריך להיות גורם ממשלתי אוכף ובודק.
זבולון אורלב: נציג מכון התקנים לא כאן?
גרישא דויטש: הנציגה של מכון התקנים, מרים הר-לב, מהנדסת ראשית של המעבדה, נפלה אתמול ונקעה את הרגל ולכן אין כאן נציג של המכון.
יונה אמיתי: נושא מכון התקנים הוא מרחב תמרון גדול כי זה שוק פתוח ואני לא יודע אם יש חוקים מחייבים או מנגנונים מחייבים לאכיפה כאן.
יונה אמיתי: הנושא של הסברה/הדרכה, זאת החזית העיקרית.
יונה אמיתי: גם ארגון "בטרם" וגם מנכ"ל משרד הבריאות, משרד החינוך, עושים פעולות רבות.
יונה אמיתי: לירי ציינה קודם את ההדרכות בטיפות החלב ואני לא יודע אם יש עוד מדינה בעולם בה יש שיטה מובנית שעל פיה כל אימא צעירה בישראל, כל אימא לתינוק, מקבלת הדרכה.
שלי יחימוביץ': גם אצלנו זה הולך ומתפוגג בכלל כרסום בטיפות החלב.
יונה אמיתי: דיברתי על השיטה ובדקנו את היקף הביצוע.
שלי יחימוביץ': השיטה הייתה נפלאה וחבל שלא ממשיכים בה.
יונה אמיתי: היקף הביצוע נבדק על ידינו במחקר מבוקר יחד עם ארגון "בטרם" והסתבר שכ-64 אחוזים מהאימהות קיבלו הדרכה על פי דיווחם.
יונה אמיתי: נכון שהאחיות נתנו יותר, אבל השורה התחתונה היא מה האימהות זוכרות, מפנימות ומבצעות.
יונה אמיתי: יש תוכנית להגביר את הפעילות וכל זאת נוכח הקיצוצים בטיפות החלב.
יונה אמיתי: יש כאן בהחלט תשתית שמאפשרת להגיע לכל אימא בישראל, אבל רמת הביצוע לא מספיק טובה.
שלי יחימוביץ': אגב, מה עם האבות?
שלי יחימוביץ': הם לא זכאים ללמוד את כללי הבטיחות?
יונה אמיתי: הנושא של הורים בשטח מיוצג יותר על ידי אימהות.
יונה אמיתי: ברור שהאבות מוזמנים ליטול חלק בעניין ואנחנו עושים כל שאפשר שגם אבות יבואו, אבל השורה התחתונה היא שהאימא בכל-זאת יותר פעילה.
שלי יחימוביץ': לא מציעים גם לאבות להגיע?
יונה אמיתי: מציעים ומזמינים.
שלי יחימוביץ': למה לא לתת הכשרה לשני בני הזוג?
יונה אמיתי: ההזמנה היא למשפחה.
יונה אמיתי: כאשר מדובר בתינוק ראשון, בדרך כלל גם האב מגיע, אבל זה מאוד תלוי במקומות בהם האבות עובדים במרחק גדול מהבית ואז התופעה שהם מגיעים היא פחות שכיחה.
שלי יחימוביץ': מאיזו שנה ניתנת ההדרכה הזאת?
שלי יחימוביץ': באיזה שלב של גיל התינוק?
יונה אמיתי: בטיפת חלב יש הדרכה מובנית בתוכנית שנקראת "טיפ טיפה בטיחות".
שלי יחימוביץ': כלומר, מיד אחרי הלידה.
יונה אמיתי: מהלידה.
יונה אמיתי: יש שישה-שמונה ביקורים בשנה שההדרכה אמורה להינתן בה אבל בפועל מדובר בשלושה ביקורים בשנה.
רן כהן: אתה מבין שזה מבטיח שהאבות לא ידעו כלום.
רן כהן: אם זה בטיפת חלב, זה רק לאימהות.
רן כהן: אתם חייבים למצוא לעניין הזה פתרון.
רן כהן: עם כל הכבוד, האבות הם חלק אינטגראלי של בטיחות הילד.
זבולון אורלב: אולי זה יבוא לידי פתרון בכך שההסברה תכלול גם חומר בכתב.
יונה אמיתי: יש חומר בכתב והוא ניתן בזמן הביקורים.
יונה אמיתי: יש גם אחיות טיפת חלב שיכולות לפרט יותר.
מרים פורוש: אני אחות טיפת חלב בבני-ברק ואני מרכזת את הנושא של הבטיחות בעיר.
מרים פורוש: ההדרכה ניתנת לאבות ולאימהות שמגיעים עם הילדים.
מרים פורוש: יש מקרים בהם האבות מגיעים ולא רק האימהות מגיעות.
מרים פורוש: אי אפשר לומר שאבות לא מקבלים הדרכה.
מרים פורוש: אנחנו רואים אבות מגיעים ורואים זוגות שמגיעים וההדרכה בהחלט ניתנת במשותף.
שלי יחימוביץ': הכרסום בטיפות חלב ובפועל הסגירה שלהן משפיע גם על ההדרכה הזאת?
מרים פורוש: לא.
שלי יחימוביץ': איך לא?
מרים פורוש: המשפחה מגיעה עם תינוק או עם פעוט, הטיפול בטיפת חלב הוא עד גיל שש.
שלי יחימוביץ': אני מדברת על הפיילוט של העברת טיפות החלב לקופות החולים ועל הכוונה לסגור את טיפות החלב כפי שאנחנו מכירים אותן.
שלי יחימוביץ': אני שואלת אם זה ישפיע על ההדרכה.
מרים פורוש: אני לא יו דעת.
מרים פורוש: אני מאוד מקווה שלא.
יונה אמיתי: אני יכול להתייחס לזה.
יונה אמיתי: הפרוטוקולים הם אחידים, חבילת הטיפול היא אחידה, אבל הבעיה היא שבכל שיטת העברה, כל הפיילוט מתוכנן, באיזשהו מקום רוצים להקטין כוח אדם וזו הבעיה.
יונה אמיתי: זה חלק מהחבילה כדי שאותה מערכת תבצע שני דברים והחשש הגדול הוא לשחיקה נוספת בכוח האדם תוך כדי העברת השירות.
יונה אמיתי: אני מוכרח לומר שכאשר מדובר על שוויוניות יש ערכה של "טיפ טיפת בטיחות" גם בערבית והיא מותאמת למגזר הערבי גם במלל וגם בתמונות.
שלי יחימוביץ': זה רעיון נהדר.
זבולון אורלב: מה קורה עם אמהרית?
קריאה: המשפחה מגיעה עם מתורגמן שלנו.
יונה אמיתי: עוד פעולה נרחבת שנעשית עם ארגון "בטרם" ועם מערכת הבריאות היא המוקדים להדרכה בבתי החולים לקראת שחרור הילד ממחלקת התינוקות בנושא של התקנים נכונים של כיסא בטיחות והדרכות נוספות.
יונה אמיתי: יש שישה או שמונה מוקדים כאלה שעובדים כבר היום.
רן כהן: למה כל הסיפור הזה נראה כל כך צולע?
רן כהן: זה לא מספיק מכובד כדי שזה יהיה בנוי הרבה יותר משמעותי במשרד הבריאות?
רן כהן: למה לא מתחילים את זה למשל עם הכנה למידע, שאלה שני ההורים?
רן כהן: למה לא עושים את זה באופן מובנה שזה לא על 64 אחוזים אלא על 100 אחוזים?
רן כהן: זה נראה יציאת ידי חובה.
שלי יחימוביץ': 64 אחוזים זה לא רע.
רן כהן: זה לא רע, אבל עדיין 36 אחוזים לא מקבלים הדרכה וזה הרבה.
יונה אמיתי: כל האחיות קיבלו הדרכה או ישירה או תוך כדי שירות ובהיקף הביצוע הבעיה היא שזה מתחרה עם פעולות אחרות שמתחייבות ולצערנו הרב בשנים האחרונות בטיפות החלב צמצמנו פעילות מעבר לגיל 3 בגלל הקיצוצים.
רן כהן: אם תעשו הפרטה של טיפות החלב, גם זה לא יהיה.
שלי יחימוביץ': בפועל מה שקורה זאת הפרטה.
יונה אמיתי: עמדת משרד הבריאות בנושא ההפרטה הובאה בפורומים ובוועדות שונות.
יונה אמיתי: האוצר מוביל כאן מהלך והשאלות והתשובות נמצאות אצלו.
רן כהן: אתם נכנעתם.
רן כהן: הכנסת לא נכנעה.
זבולון אורלב: כמו שאתה שומע, פרופסור אמיתי, יש איזה חוסר נחת מפעולות משרד הבריאות.
שלי יחימוביץ': הצעת חוק שלי, של חבר הכנסת דב חנין ושל חבר הכנסת רן כהן לעצור את הפרטת טיפות החלב, הייתה אמורה לעלות לוועדת שרים לענייני חקיקה בשבוע שעבר אבל בסוף לא עלתה כי הזהירה אותנו שתהיה התנגדות של השרים.
שלי יחימוביץ': אמרו לנו שיש שתי ועדות אחרות שעובדות על זה, גם ועדת פרופסור טרכטנברג וגם ועדה בראשות עליזה אולמרט ושתיהן בודקות את אותו עניין בדיוק של מניעת הפרטת טיפות החלב ולכן ייעצו לנו למשוך את הצעת החוק עד שהוועדות האלה תסיימנה את עבודתן.
שלי יחימוביץ': הוועדות האלה, זמן העבודה שלהן לא מתוחם בזמן.
ורד סויד: למיטב ידיעתי, אני יודעת שההצעה עומדת לעלות שוב בקרוב.
שלי יחימוביץ': כי אנחנו מבקשים להעלות אותה, אבל זה לא אומר שעמדת השרים השתנתה.
רן כהן: היינו שמחים אילו שר הבריאות או ראש-הממשלה היו אומרים שהם רוצים את החוק.
יונה אמיתי: אני אעביר את המסרים להנהלת משרד הבריאות.
ורד סויד: לראש-הממשלה יש עמדה ברורה.
שלי יחימוביץ': אם ראש-הממשלה תומך, שיורה לשריו לתמוך.
זבולון אורלב: הם לא תמיד שומעים לו.
שלי יחימוביץ': להנחיה כזאת הם ישמעו.
זבולון אורלב: אני מציע שנעבור למשרד התעשייה.
זבולון אורלב: לצערנו בגלל תאונה, מכון התקנים לא אתנו, אבל משרד התעשייה שממונה עליו נמצא אתנו.
זבולון אורלב: אתם מופקדים על סוגיית התקינה, ואם אינני טועה גם על סוגיית האכיפה.
גרישא דויטש: אני לא אתן דיווח על כל הפעולות שלנו כי אתה בטח תעצור אותי בשלב כלשהו.
גרישא דויטש: לכן אני אתחיל מהדברים החשובים ביותר.
גרישא דויטש: אנחנו מפעילים פרויקט רב-שנתי ומתחילים ממש כעבור זמן קצר מאוד – יש לי כאן נוסח של המכרז שיתפסם ביום חמישי בעיתונות, בעיתון ערבי וב"גלובס" – עבודה שאנחנו קוראים לה איסוף ועיבוד מידע בדבר היפגעות תינוקות וילדים.
זבולון אורלב: על מה המכרז?
גרישא דויטש: על איסוף ועיבוד מידע בדבר היפגעות תינוקות וילדים ואני אסביר מה המיוחד בכך.
גרישא דויטש: אנחנו נקבל מידע לפחות מחמישה בתי חולים, מידע של שנים, והמיוחד במידע הזה הוא שנכון להיום אנחנו יודעים מה התוצאה, אנחנו גם יודעים מה קרה, אבל אנחנו לא יודעים מה היה המוצר שפגע.
גרישא דויטש: אנחנו יודעים שלמשל ביום כיפור יש בין 200 ל-250 ילדים שמגיעים לחדרי מיון בגלל היפגעות תוך כדי רכיבה על אופניים.
גרישא דויטש: זה מה שאנחנו קוראים בעיתונים, אבל אנחנו לא יודעים האם הדבר קרה בגלל רכיבה לא זהירה או אולי נשברה דוושה ולא ניתן היה לעצור את האופניים או שהילד נפל על הראש וקסדת המגן שהייתה על ראשו לא הייתה תקנית.
זבולון אורלב: יש הצעת חוק של חבר הכנסת גלעד ארדן שנמצאת בהליכי חקיקה לחייב גם את רוכבי האופניים בחבישת קסדה.
זבולון אורלב: אני לא יודע באיזה שלב זה נמצא.
שלי יחימוביץ': עבר קריאה ראשונה ועכשיו נמצא בשלב ההתנגדות.
זבולון אורלב: הוא בהכנה לקריאה שנייה ושלישית.
גרישא דויטש: בכל אופן, מטרת העבודה הזאת – וזאת עבודה רב שנתית ויש לנו תקציב עבורה - למצוא במדויק מה הם הגורמים להיפגעות ילדים ולהקדיש את מרב האכיפה בדיוק באותם הנושאים ובאותם התחומים.
זבולון אורלב: שאלתי את ארגון "בטרם" האם המכרז הזה בתיאום ונעניתי בחיוב.
מיכל חמו-לוטם: אסור לומר בתיאום אבל מהלך רישום המוצרים הוא מהלך מבורך שקיים בהרבה מדינות, ואנחנו שמחים שמשרד התעשייה הולך לזה.
גרישא דויטש: החלטנו ללכת לבדיקות מוצרים ביבוא, והמוצרים המיובאים יובאו לאישור מכון התקנים.
גרישא דויטש: הנהגנו בנושא הזה רפורמה ולגבי תקנים רבים, כמחצית מהתקנים, יש הקלות רבות.
זבולון אורלב: מה פירוש יש הקלות רבות בתקנים?
שלי יחימוביץ': תרשה לי להתנצל אבל יש דיון מהיר שלי בוועדת כספים.
שלי יחימוביץ': אני מודה לכולכם.
שלי יחימוביץ': תודה אדוני היושב-ראש.
שלי יחימוביץ': אני מסמיכה אותך להוציא החלטה בשמי.
גרישא דויטש: המוצרים – למעשה תקנים של מוצרים - מחולקים לארבע קבוצות.
גרישא דויטש: עד להנהגת הרפורמה כל משלוח היה צריך לקבל אישור של מכון התקנים.
גרישא דויטש: לצורך כך מכון הדגמים לקח דגימה, אישר אב-טיפוס ואחר כך בכל משלוח שוטף היה מזהה את המוצר ועושה בדיקות מסוימות כדי לוודא שהמוצר זהה לאב-טיפוס.
גרישא דויטש: עכשיו חילקנו את המוצרים לארבע קבוצות כאשר לגבי הקבוצה הראשונה המשטר נשאר כפי שהיה, אבל לעומת זאת בקבוצות – קבוצה 4 שייכת לתעשייה – 3 ו-2, בהן אין צורך בבדיקת המוצר אלא המוצר נכנס למדינת ישראל על סמך הצהרת היבואן על כך שהמוצר עומד בדרישות התקן שחל עליו.
גרישא דויטש: זאת אומרת, האחריות בנושא הזה מועברת ליבואן.
גרישא דויטש: בקבוצה 2 אכן מאושר דגם, נבדק הדגם, אבל אחרי שאושר הדגם או אב-טיפוס, המשלוחים של אותו מוצר נכנסים בלי בדיקת מכון התקנים אלא רק על סמך הצהרת היבואן על כך שהמוצר עומד בתקן והוא זהה לאב-טיפוס.
גרישא דויטש: אם ניקח את המצב באירופה ובארצות-הברית, המוצרים של הילדים ושל התינוקות נכנסים לשוק ללא בדיקה אלא רק על סמך הצהרת הספק, הצהרה על התאמה לדרישות התקן ודרישות של דירקטיבות, דרישות רגולאטוריות.
גרישא דויטש: היום יש כתבה מאוד גדולה בעיתון "הארץ" בנושא הזה, על המוצר באירופה ובארצות-הברית, בעניין של מוצרים מסוכנים ובעיקר מוצרי ילדים שבאים מסין.
גרישא דויטש: אנחנו לא הלכנו בשינויים עשינו ולגבי הצעצועים - אופניים, קורקינט, מיטות לתינוקות ומוצרי תינוקות – השארנו בקבוצה מספר 1 שבה היה וממשיך להתקיים משטר של בדיקה של כל משלוח ומשלוח ואישור שניתן על ידי מכון התקנים.
גרישא דויטש: הנתונים של מכון התקנים חשובים מאוד.
גרישא דויטש: 10 אחוזים מהיבוא של מוצרים שהזכרתי כאן נדחו בשלב הראשון.
גרישא דויטש: כלומר, לא עברו את הבדיקה ולא ניתן לבצע תיקון.
גרישא דויטש: חלק מהמוצרים מושמדים.
גרישא דויטש: לגבי עוד כ-20 אחוזים של מוצרים מיובאים מהקבוצה שהזכרתי ניתן לערוך תיקון כאשר השחרור הוא על תנאי.
גרישא דויטש: כאן מדובר בעיקר בפרסומים בשפה העברית והוראות שימוש בשפה העברית, כולל אזהרות בשפה העברית.
גרישא דויטש: נעשה תיקון ואז השחרור על תנאי הופך לשחרור בכלל.
זבולון אורלב: לגבי אותם 10 אחוזים שלא מורשים להיכנס, מוטלות סנקציות על היבואן שיודע את התקן, יודע מה מותר ומה אסור, ובכל זאת מביא את המוצרים האלה?
זבולון אורלב: אני שואל אם מוטלות עליו סנקציות כי הוא הרי עובד בשיטת מצליח, אם זה עובר, זה הצליח, אם זה לא עובר, גם מצליח, לא קרה לו שום דבר.
זבולון אורלב: אם הוא היה יודע שהוא יקבל קנס על כך שהוא הביא מוצר שאיננו עומד בתקן הישראלי ומסכן חיי ילדים, אולי זה גם היה מרתיע אותו.
גרישא דויטש: השאלה, אם מותר לי לומר, היא שאלה מצוינת ואני אפילו רשמתי כאן להסביר את זה, אם תינתן לי האפשרות.
גרישא דויטש: קודם כל, התשובה היא לא.
גרישא דויטש: זאת אומרת, מה שנדחה, לא קורה כלום.
גרישא דויטש: למעשה זה לא נכנס לארץ, לא משוחרר מהמכס ולא ניתן לעשות כלום.
גרישא דויטש: דבר שני, הבעיה היא בעיה הרבה יותר רחבה.