GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גליה שחם: אני חושבת שמאוד חשוב לשמוע את הילדים כי הם מתארים באופן הכי אוטנטי את המקום שבו הם נמצאים, ומה קורה להם מבחינת אלכוהול.
גליה שחם: אסיים בסיפור של ל"ג בעומר.
גליה שחם: צלצלה אליי אחת מחברותיי, שהבן שלה בכיתה ח', עם קבוצת ילדים מאוד טובה, ופה החלק הזה של הפיקוח ההורי יורד, שהילדים לא ידעו שהכינו מצבורים של אלכוהול למדורת ל"ג בעומר, הם שתו ואחד הילדים מהקבוצה איבד את ההכרה.
גליה שחם: במשך רבע שעה הילדים התווכחו אם להזעיק את ההורים שלו או לא, כי אז היה נחשף הנושא של האלכוהול.
שלי יחימוביץ': איפה זה היה?
גליה שחם: באזור, במקום מאוד טוב.
שלי יחימוביץ': איך זה הגיע לידיעתכם?
גליה שחם: האמא צלצלה אליי להתייעץ איתי מה לעשות.
שלי יחימוביץ': יש לי שאלה, למה הם פנו אליכם?
גליה שחם: כמשרד החינוך, לבקש עזרה.
שלי יחימוביץ': באיזה גילאים מדובר?
גליה שחם: כתה ח'.
גליה שחם: מה שהיא סיפרה לי באותה הזדמנות, שהיא יודעת שבכיתה ט' המסיבות האלה נהוגות יותר, הילדים של ח' מחקים את הילדים של ט', ובעצם שאלה מה לעשות.
גליה שחם: וכתוצאה מהאירוע הזה ההורים, בית הספר התארגן אבל ההורים ביישוב התארגנו בעצמם.
גליה שחם: פתאום נדלקה להם הנורה האדומה מאוד מאוד חזק מול העיניים,
שלי יחימוביץ': יש גם את תופעת השתייה בטיולים שנתיים, צריך לזכור.
גליה שחם: לגבי הנושא, בואו נגיד ככה, בתי הספר נדמה לי זה המקום כמעט היחיד שבו חל איסור על הכנסת אלכוהול באופן מוחלט, אלא לטקסים דתיים.
גליה שחם: זה נמצא כבר בחוזר מנכ"ל משנת 90'.
גליה שחם: לנושא של טיולים שנתיים ומסיבות, איפה בית הספר נתקל, או באמת בסיפורים של סוף שבוע או מסיבות שהיו מחוץ לבית הספר, או במהלך טיולים שנתיים כשילדים מביאים אלכוהול למרות האיסור המוחלט ואז בית הספר מתמודד.
גליה שחם: אני שלחתי לאתי, ממחקר ומידע בכנסת, ואנחנו כרגע מוציאים לבתי הספר ערכת הדרכה איך לפעול לגבי טיולים, מה שאנחנו למדנו שצריך לעשות הכנה מאוד טובה, להגיע להסכמה ביחד עם ההורים שההורים יהיו שותפים, להחלטות האלה, להסכמות האלה, שאין מביאים אלכוהול לטיולים, שילד שנתפס אצלו אלכוהול מוחזר הביתה, לא משתתף בטיול.
גליה שחם: הבעייה היא מאוד סבוכה.
גליה שחם: אנחנו מפעילים כשישים מדריכים לכל בתי הספר ברחבי הארץ, שהתפקיד שלהם הוא להנחות את בתי הספר באמת בהתמודדויות עם כל הנושא הזה ובתכניות המניעה, ומה שאני רוצה להשאיר לך זה את התכנית שלנו שנקראת טיפ-טיפה, אלכוהול במידה נכונה.
רן כהן: מה הגורם המדרבן להערכתכם, זה המשפחה, בית הספר, תנועת הנוער, זה חברה עבריינים?
גליה שחם: להערכתי השינוי הוא כרוך בשינוי באמצעי התקשורת.
גליה שחם: המון פרסומת, המון מכירה חופשית בכל מקום, למרות שיש חוק שאוסר מכירה לקטינים מוכרים חופשי.
גליה שחם: מה שסיפרתי על מסיבת ל"ג בעומר הילדים קנו בסופר מרקט היישובי את האלכוהול למסיבת ל"ג בעומר.
גליה שחם: אין אכיפה, המון פרסומת והמון בתקשורת, אין תכנית אירוח בטלויזיה בלי אלכוהול על השולחן.
גליה שחם: לא שהתקשורת אשמה אבל זה משקף הלך רוח.
גליה שחם: זה משקף הלך רוח בציבור, אין היום ארוחה משפחתית, אירוע משפחתי בלי אלכוהול חופשי.
שלי יחימוביץ': תודה גליה.
שלי יחימוביץ': עכשיו אנחנו נשמע ממש בקצרה את התלמידים שנמצאים כאן, ונעבור למשתתפים האחרים.
שלי יחימוביץ': מי רוצה לדבר?
גיא: אני גיא תלמיד כיתה ט'.
שלי יחימוביץ': ספר לי קודם כל אם זה נשמע לך מוכר התאור הזה.
גיא: זה נשמע קצת מוכר.
גיא: זה לא חד משמעי לכולם, אבל יש אחוז די גדול של בני נוער ששותים.
שלי יחימוביץ': גם בכיתה שלך?
גיא: כן.
שלי יחימוביץ': מה זה אומר שותים?
גיא: לרוב שותים בימי שישי בחופשות, כשיש זמן ואין לימודים, חלקם עד שכרות וחלקם רק בשביל לתפוס ראש.
שלי יחימוביץ': שותים באירועים, במסיבות?
גיא: כן, לרוב.
שלי יחימוביץ': מה שותים, איזה משקאות?
גיא: וודקה, בירה.
שלי יחימוביץ': כמה משקאות במסיבה אחת יכול ילד אחד לשתות?
שלי יחימוביץ': לכמה זה יכול להגיע?
תלמיד: במסיבות אצלנו כעקרון אסור להכניס אלכוהול לתוך המסיבה.
שלי יחימוביץ': ומעבר לרמת העקרון?
תלמידה: כעקרון בכל מסיבה או כל אדם ששותה הוא שותה משהו כמו שתיים או שלוש כוסות בערך, ואני לא מדברת על אנשים שממש מגזימים.
שלי יחימוביץ': ומה עם אנשים שממש מגזימים?
תלמידה: האנשים שממש מגזימים, שותים היום ואת יכולה בדרך כלל למצוא אותם מעולפים איפה שהוא.
שלי יחימוביץ': זאת אומרת זה נגמר בעילפון לעתים קרובות.
שלי יחימוביץ': ומה אתם עושים אם ילד מתעלף?
תלמידה: בדרך כלל כשאנשים מתעלפים, זה כבר אנשים שרגילים לראות אותם מעולפים.
תלמידה: זה בסדר, כי אריאל זה עיר קטנה, מכירים שם את כולם, ואם מישהו מתעלף אז בדרך כלל מזעיקים את ההורים שלו, לוקחים אותו למוקד או משהו, כבר מכירים, יודעים איך להתמודד.
שלי יחימוביץ': מה, זה מעשה שגרה, יודעים כבר לקרוא להורים של הילדים שמועדים לפורענות?
תלמידה: לא, בדרך כלל קוראים להורים שלהם אבל אם קורה להם משהו אז הולכים למוקד.
גיא: יודעים איך להתמודד עם זה.
שלי יחימוביץ': עוד משהו אתם רוצים להגיד בעניין?
שלי יחימוביץ': טוב, אז תודה לכם.
יוסי נשרי: שלום, קודם כל אני מברך על המפגש הזה, אני חושב שזה מפגש שטוב שעושים אותו.
יוסי נשרי: אני רוצה ברשותך לומר רק מספר מלים ולתת רשות דיבור לנציגים הנכבדים שהגיעו מקריית אונו.
יוסי נשרי: מידי יום אנחנו מטפלים וטיפלנו ונאבקים בנושא, אבל מה שחשוב לי, חשוב מאוד שראשי רשויות יקחו על עצמם את המשימה כמשימה עירונית וייאבקו עד חורמה התופעה הזאת, כולל שיתוף ההורים, כולל כל הפעילויות, עם מערכת החינוך, עם הרווחה, עם המתנ"ס, עם כל הגורמים העירוניים שקשורים לזה, כי התופעה היא תופעה בלתי נסבלת.
יוסי נשרי: דיברו פה על הנושא שהולכים לסופר, אני רק אספר סיפור ואני אעביר את השרביט ליתר חבריי, כי הם באו מקריית אונו במיוחד לספר איך אנחנו נאבקים ומה אנחנו עושים.
שלי יחימוביץ': אתם תצטרכו לבחור אחד מכם שידבר.
שלי יחימוביץ': מצטרפים אלינו תלמידים מנתיבות ובאר שבע, שלום לכם, בואו כנסו ותפסו לכם מקום.
יוסי נשרי: אני רוצה לספר לך ולמאזינים, שאולי אני לא מספר להם סיפור חדש, אבל התלמידים הם מתוחכמים, הם נכנסים לסופרמרקטים, ולוקחים ארגזי קולה של שישיות, עוברים דרך המדפים של המשקאות החריפים, מוציאים כמה בקבוקים, מכניסים במקום זה משקאות חריפים, סוגרים את הקרטון בחזרה, עוברים דרך הקופאית, היא בבר-קוד מעבירה קולה אבל בפנים יש גם משקאות חריפים, וככה הם מופיעים, כי אצלנו אנחנו אסרנו על המרכולים למכור לקטינים, אבל יש להם את הדרכים החלופיות שלהם איך לבצע את הסחר.
רחל פוגל: שמי רחל פוגל, אני מדריכת שפ"י, מניעת אלכוהול סמים וטבק.
רחל פוגל: המהלך שאנחנו עשינו הוא באמת מהלך עירוני, שכלל את שיתוף כל הגורמים בעיר, כמו שראש העיר הצביע, שזה כלל רווחה, שירות פסיכולוגי, קידום נוער, מתנ"ס, בני נוער.
שלי יחימוביץ': מה זה אומר בפועל, איך מטפלים בזה?
רחל פוגל: אנחנו כינסנו פורום גדול ככל האפשר, כולל הורים ובני נוער, לדון בנושא, בשיתוף מומחים, והיו לנו שלוש פגישות.
רחל פוגל: בפגישה הראשונה הפגישה היתה להצגת עמדה ולבירור מה חסר ומה צריך.
רחל פוגל: מנהלי בתי הספר היו נוכחים, וגם היועצות וגם המב"סיות, שזה מובילים בית ספריים לנושא של טבק, סמים ואלכוהול.
רחל פוגל: בפגישה הראשונה, עלו כמה דברים, כמו שיתוף פעולה עם המשטרה בכל נושא האכיפה, אכיפה בגינות הציבוריות.
רחל פוגל: דיווח מהמשטרה לבתי הספר לגבי ילדים שבסוף שבוע משתכרים וביום ראשון מגיעים כאילו כלום לא קרה.
רחל פוגל: בית ספר לפעמים לא יודע אפילו, הילד מתנהל כרגיל.
רחל פוגל: ובקשה באמת לעשות ריענון של תכניות העבודה בתוך בתי הספר ועבודה בתוך בתי הספר לכיוון של תקשורת מורים תלמידים, בכיוון של בדיקת גבול פנימי, גבול חיצוני, דיאלוג עם הורים.
שלי יחימוביץ': מה זה בכיוון, יש פעילויות שנעשות?
רחל פוגל: כן, ואכן בעקבות הדברים האלה קיימנו פעילויות גם אם מומחים, גם עם גורמי חוץ שישנם פה ויושבים פה חלקם, יאיר אפטר היה אצלנו, וגם מרינה שדה, כמומחית מטעם הרווחה היתה אצלנו.
שלי יחימוביץ': הבנתי מה העקרון הכללי, אבל מה בפועל עושים?
רחל פוגל: בפועל פעילויות בתוך הכיתות, פעילויות בתוך בתי הספר, פעילויות בקידום נוער ובתנועות הנוער, ופעילות עירונית יחד עם ההורים.
רחל פוגל: הקמנו סיירת הורים, שהסיירת הזאת משותפת להורים, מנהלי בתי ספר והרשות המקומית, בשלושה ראשים, ששוב, העקרון של השותפות, שזה בעיה של כולנו ביחד, נותן מוטיבציה, מגביר את האמביציה באמת לטפל בנושא, כולל משטרה שהיא שותפה תמיד.
רחל פוגל: קיימנו גם מהלך אכיפתי בתוך בתי הספר.
רחל פוגל: שאלת קודם את גליה לגבי מה עושים בנושא של טיולים שנתיים.
רחל פוגל: ראש העיר ומנהלת אגף החינוך יצאו עם הכרזה חד משמעית, בשיתוף עם ההורים כמובן, הכרזה חד משמעית, בשיתוף עם ההורים ובלחץ ההורים, ההכרזה שוללת אלכוהול מכל סוג שהוא לכל אורך היום.
רחל פוגל: הכרזה, אמירה, כשהאמירה הזאת מהדהדת.
רחל פוגל: עכשיו האמירה הזאת שהדהדה, נתבקשו מנהלי בית הספר את האמירה הזאת להדהד במכתבים לכל ההורים בבתי הספר, ויותר מכך, נתבקשו לומר להורים מהם הנהלים ונהלי הענישה לגבי ילד שייתפס משתמש או שנמצא בכליו אלכוהול, וההורים והתלמידים, לקראת יציאה לטיול שנתי נתבקשו לחתום על הסכמה משותפת של הורה ותלמיד שהם מתחייבים לבדוק שלילד לא יהיה אלכוהול וכן מאפשרים לבית הספר לבדוק במידת הצורך בכליו של הילד.
רחל פוגל: וזה בשביל להגן על השני, שלא יימצא.
רחל פוגל: זה בכלליות.
שלי יחימוביץ': שמענו כאן על משהו שהוא יותר בתחום האיסורים ואכיפה והעברת המסר, והענישה וההתחייבות.
שלי יחימוביץ': יש כאן מישהו שמתעסק בשורשים היותר עמוקים של תופעת האלכוהוליזם?
שלי יחימוביץ': שבודק למה זה קורה?
שלי יחימוביץ': יש איזה שהוא טיפול שהוא מקדים את העניין?
שלי יחימוביץ': מאיפה אתה דון?
דון שאול: אני מ"נוער למען זכויות אדם הבינלאומי", ואני מחיפה.
דון שאול: עשינו מחקר בגוף שלנו למה בדיוק נערים ובני נוער משתמשים בסמים, גם בסמים וגם באלכוהול.
דון שאול: בעצם גילינו, עובדה שגם יכולים לראות אותה, שבעצם לוקחים אלכוהול וסמים רק בשביל לברוח מהמציאות.
דון שאול: יש הרבה מאוד דברים שמקשים על המציאות של בני הנוער היום, ובעצם כשאנחנו לוקחים אלכוהול וסמים אנחנו בעצם בורחים מהמציאות.
דון שאול: עכשיו יש לי פשוט רעיון איך אנחנו נוכל לעשות משהו מסויים כדי באמת להוציא את בני הנוער משימוש יומיומי אפילו באלכוהול, פשוט על ידי כך שאנחנו לא נאסור עליהם להגיד מה לא לעשות או נשים להם חוקים ונגביל אותם, כי ככה הם יעשו את זה יותר.
דון שאול: צריך להבין את הפקטורים.
דון שאול: מה שבעצם יש פתרון זה לתת מידע מה זה בעצם עושה.
דון שאול: אם אנחנו לא אוסרים עליהם, אומרים להם אל תעשו, אלא פשוט נותנים להם מידע לגבי מה זה אלכוהול, מה התופעות שלו, אני חושב שזה יכול לעבוד הרבה יותר.
שלי יחימוביץ': תודה רבה דון.
יאיר רפטר: אני מנהל מכון יסודות שעוסק בתחום מניעה.
יאיר רפטר: לגבי מה שדון אמר אז קודם כל רוב בני הנוער לא שותים בגלל שהם נמצאים באיזו שהיא מצוקה.
יאיר רפטר: אנחנו היום מדברים על שתייה – בעיה.
יאיר רפטר: זאת אומרת אנחנו הפכנו את היוצרות.
יאיר רפטר: זה חלק מהתרבות, זה מעוגן בתרבות, גליה התייחסה לזה, אני לא אתייחס שוב.
יאיר רפטר: אבל הסיבות שאנחנו רואים שכיחות כל כך גבוהה של שתייה בקרב בני נוער זה פחות בגלל איזה שהוא צורך פסיכולוגי כזה או אחר, זה פשוט עניין חברתי, זה טרנדי, זה "קולי", זה מגניב כמו שבני נוער קוראים לזה.
יאיר רפטר: השכיחות והיכולת של בני נוער להגיע למשקאות, למרות שהחוק אוסר על מכירה של משקאות אלכוהוליים נובע מקיום של פיצוציות כמעט בכל פינה, בערים, בעיקר במתחמי בילוי, כל נושא החנויות באיזורי בילוי כדי להיות באותם מקומות, יש מתחמים בתל אביב למשל שיש שם פיצוציה ליד פיצוציה כדי למכור את האלכוהול.
יאיר רפטר: אין שום אכיפה בנושא הזה של המכירה.
יאיר רפטר: הורים, שהם מרכיב מאוד מאוד מרכזי בסיפור הזה, מאפשרים לילדים בכיתה ח' ובכיתה ז' לצאת לכל מיני הרפתקאות ומסיבות שמתחילות באחת בלילה ומסתיימות בחמש בבוקר, כמו מועדון החממה שנמצא בכפר ויתקון, זה דוגמא אחת.
יאיר רפטר: לא מוכרים שם אלכוהול בתוך המיתחם, אבל יש, באיזורי המיתחם כמובן יש מי שימכור את האלכוהול, וילדים פשוט לוקחים מהבית בקבוקים של משקאות אלכוהוליים, עולים איתם להסעה המאורגנת ומגיעים אל המיתחם.
רן כהן: מה שאתה אומר בעצם, שיש מבוגרים שמעודדים מכירה.
יאיר רפטר: בפירוש כן, בעלי עסקים בוודאי שכן, הורים לא מעודדים אבל בוודאי לא מונעים שתייה.
יאיר רפטר: הורים היום יותר ויותר חוששים ומפחדים מהילדים שלהם, היכולת שלהם להיות אסרטיביים ולייצר בקרה הורית אנחנו רואים בזה קושי מאוד מאוד גדול, זה לא קשור רק לאלכוהול.
שלי יחימוביץ': אגב אובייקטיבית יש לך בעיה לייצר בקרה הורית כשהילד לא נמצא בבית.
יאיר רפטר: ודאי, אם אני מאפשר לילד שלי לצאת לבילוי, כשהוא יוצא באחת עשרה וחצי בלילה בהסעה, כשהמסיבה מתחילה באחת בלילה ומסתיימת בחמש לפנות בוקר, אז יש לנו בעיה.
יאיר רפטר: רק כקוריוז, בבית שאן, בבית ספר בבית שאן, בפורים האחרון יצא אוטובוס, ולא מבית ספר כמובן אבל ילדי בית שאן עלו להסעה פרטית, שאורגנה, למסיבה ב-TLV, שזה מועדון בתל אביב.
יאיר רפטר: הם נסעו שעה וחצי עד המועדון, ההסעה יצאה בעשר וחצי, האוטובוס הגיע למיתחם ה-TLV, בנמל תל אביב.
יאיר רפטר: רקדו, בילו, כמובן שתו, חזרו בשש לפנות בוקר בהסעה.
יאיר רפטר: כל הבילוי הזה עלה מאה חמישים שקלים לכל נער, זאת אומרת הסעה פלוס הגעה למועדון.
יאיר רפטר: אחת הנערות איבדה הכרה, באלכוהול אין מצב של עילפון, תיקון, זה בעצם אובדן הכרה.
יאיר רפטר: אחת הנערות איבדה הכרה באוטובוס עצמו, לא הגיעה הביתה, היא הוסתרה אצל אחת החברות, וזה אגב, ברוב המקרים זה מה שאנחנו רואים, ההורים לא יודעים על אובדן הכרה, ההורים לא שואלים איך הבת לא הגיעה הביתה.
יאיר רפטר: זאת אומרת פה הנושא הזה הוא מאוד מאוד מרכזי.
יאיר רפטר: אני אגע רק בקצרה במה ניתן לעשות.
יאיר רפטר: קודם כל חייבת להיות מניעה של זמינות המשקה, קודם כל, דבר ראשון, ויש חוקים במדינת ישראל שאמורים להיאכף בנושא הזה ולמנוע זמינות של אלכוהול ומכירה של אלכוהול לבני נוער.
יאיר רפטר: איך, יש כאן כמה עצות כיצד ניתן לעשות את זה.
יאיר רפטר: חייבים לחזק בקרה הורית בכל דרך אפשרית, כי בסופו של דבר הילד יוצא מהבית והילד חוזר הביתה וההורה לא יודע לאן הוא הולך וההורה לא יודע איך הוא חוזר הביתה.
יאיר רפטר: זו נקודה מאוד מאוד מרכזית.
יאיר רפטר: הגבלת שעות בילוי, נקודה מאוד מאוד חשובה, צריכים להגביל שעות בילוי בפתיחה של מועדונים לבני נוער.
יאיר רפטר: יש בני נוער עם תעודות זהות ויש בני נוער ללא תעודת זהות.
יאיר רפטר: נער ללא תעודת זהות לא צריך להסתובב בחמש לפנות בוקר ברחוב.
יאיר רפטר: צריך לחשוב באיזו שהיא דרך כזאת או אחרת להגביל שעות בילוי, להגביל פתיחה של מועדונים לבני נוער והגבלת זמנים בפתיחת של מועדונים של בני נוער.
שלי יחימוביץ': אגב, אני באופן אישי מתנגדת להצעה הזאת שלך.
יאיר רפטר: בתור מי שמסתובב בכל הארץ ורואה את התופעה ונפגש עם הרבה מאוד הורים, אני רואה את הדרישות גם של הורים ומה הם מצפים גם כן שיקרה.
יאיר רפטר: הגברת המודעות בקרב בני נוער, ואני חייב לומר לגבי מערכת החינוך שעושה עבודה נפלאה, כמי שעובד עם מערכת החינוך, היא עושה עבודה מאוד מאוד יסודית.
יאיר רפטר: הבעיה שלנו היא מחוץ לתחום של מערכת החינוך עצמה,
שלי יחימוביץ': אם כי אם כי מערכת החינוך עושה את עבודתה כהלכה אז תוצאות העבודה הזאת ניכרים גם מחוץ לבית הספר.
יאיר רפטר: יש המון המון כוחות שפועלים פה, זה לא רק ברמת החינוך.
יאיר רפטר: והנקודה האחרונה שאני אציין, צריכה להיות ציפייה לשותפות של תעשיית האלכוהול ומניעת הנזקים.
יאיר רפטר: וזה קיים בעולם, זה מוכר, זה גם רשום בדף העמדה, שותפות של תעשיית האלכוהול, אם לא במניעה לפחות בבקרת שתייה.
אייזיק סימון: מבחינת משטרת ישראל, מחלקי הנוער בפרישה ארצית אנחנו נערכים בכמה מישורים.
אייזיק סימון: המישור הראשון שאנחנו נערכים בו זה מישור האכיפה.
אייזיק סימון: עיקר האכיפה שלנו מתמקדת רק בנושא הזה, בזה אנחנו מתמקדים, זה בנושא של מכירת משקאות אלכוהולים על ידי בגירים.
אייזיק סימון: בכלל זה בנושא של פיצוציות או מקומות שבהם מרוכזים עסקים שמוכרים משקאות לבני נוער.
אייזיק סימון: אם אנחנו מסתכלים קצת על נתונים, אז בסך הכל אנחנו יכולים לראות עלייה בכמות התיקים הפליליים שנפתחים כנגד אותם עסקים או אותם בגירים שמוכרים אלכוהול לבני נוער.
אייזיק סימון: מבחינת מספרים המספרים הם יחסית קטנים.
אייזיק סימון: אם אנחנו מדברים על שנת 2006 אז נפתחו תשעים ושמונה תיקי חקירה כנגד בעלי פיצוציות או בעלי עסקים שמכרו משקאות אלכוהוליים.
אייזיק סימון: אם אנחנו מסתכלים על נתונים של שנת 2007 אז יש לנו גידול של מאה אחוזים עד היום.
אייזיק סימון: בשנת העבודה 2007 אנחנו הצבנו כיעד, כמטרה, לשלב את תכניות העבודה של מחלקי הנוער, את הנושא של האכיפה של העבירה הנ"ל.
שלי יחימוביץ': כלומר יש לכם יעד להגביר את האכיפה?
אייזיק סימון: בהחלט כן, זה בתכניות העבודה של מחלקי הנוער השונים.
אייזיק סימון: מה גם שהקמנו בשנים האחרונות, לפני כשנתיים, יחידות נוער חשיפה ופרישה ארצית, שחלק מהיעדים של אותן יחידות זה להתמקד בעברה הזאת ספציפית, גם להפעיל את המודיעין, מקורות מודיעין כסוכנים וכו', סביב לפיצוציות.
שלי יחימוביץ': מה זאת אומרת?
אייזיק סימון: כדי שיבצעו קניות וכו'.
אייזיק סימון: אנחנו עושים גם את זה.
אייזיק סימון: כמובן הדבר מותנה באישורי פרקליטות וכו' במקרים המתאימים.
אייזיק סימון: מעבר לכך אנחנו מתמקדים גם בנושא של מניעה.
אייזיק סימון: דובר כאן על נושא של סיירת הורים, אז סיירת הורים מוכוונת על ידינו.
אייזיק סימון: אנחנו נמצאים בוועדות ההיגוי העירוניות במסגרת תכניות אסא, ושם אנחנו עובדים בשיתוף.
אייזיק סימון: זאת אומרת מבחינתנו אם אותם בלשי נוער שנמצאים במקומות הבילוי ורואים את אותו קטין שבעצם שותה אלכוהול למעשה אין לי איזה שהוא כלי אכיפתי, אני לא יכול לעצור אותו, אני לא יכול להעביר אותו לתחנה בכוח.
שלי יחימוביץ': אגב צריכת אלכוהול אצל קטינים זאת לא עבירה?
אייזיק סימון: כמובן שלא, רק המכירה.
אייזיק סימון: לכן בעצם לאותם בלשי נוער אין כלים אכיפתיים.
אייזיק סימון: אנחנו לא יכולים לבוא ולקחת אותו בכוח לתחנת המשטרה או להשתמש בסמכויות שיש לנו כנגדו.
שלי יחימוביץ': בכמה יישובים פועלות סיירות הורים?
אייזיק סימון: אין לי נתונים מדוייקים אבל היום אני יכול להגיד לך שהדבר תופס תאוצה, וכמעט בכל עיר, כמעט בכל יישוב עירוני היום אנחנו רואים את הסיירות הורים האלה, בורציאציות כאלה או אחרות.
רן כהן: החוק מחייב כל רשות עירונית להקים ועדה?
אייזיק סימון: כן.
רן כהן: הוועדות האלה עובדות אתכם?
אייזיק סימון: מבחינתנו, שיתוף הפעולה הזה עם המועצות המקומיות במסגרת אותן ועדות יישוביות הוא שיתוף פעולה מבורך, ובהחלט אנחנו רואים תוצאות, גם במישור האכיפתי וגם במישור המניעתי, דרך הסיירות הורים.
ידידה אריה: בנושא של הפיצוציות, משטרת ישראל באה אחרי שיש עבירה, או שקונים או שנוהגים בשתייה וכדומה.
ידידה אריה: הנושא של הפיצוציות זה באחריות של הרשות המקומית.
ידידה אריה: יש שני חוקים שיכולים למנוע מכירת משקאות באותו מקום.
ידידה אריה: יש את החוק של תנאי בריאות של משרד הבריאות שאומר שקיוסק, ברגע שהוא רוצה למכור משקה משכר הוא צריך דרישות אחרות.
ידידה אריה: וזה בתחום הרשות המקומית להגביל אותו, בעיקר פיצוציות שעשרים וארבע שעות פתוחות.
ידידה אריה: ומעבר לזה יש חוק נוסף, חוק עזר עירוני שהם יכולים להגביל את המקומות ששם מוכרים.
שלי יחימוביץ': יש כאן חבר'ה מבאר שבע ונתיבות, שפעילים בתחום או שרוצים לדבר?
ניצה פלדמן: החבר'ה האלה היו שותפים בסמינר עמיתים שהעברנו השנה בבאר שבע והצטרפו אלינו גם נתיבות ומיתר, ויש כאן כמה נציגים ואני אולי אתן להם עכשיו את רשות הדיבור.
משי אטווה: אני מנתיבות.
משי אטווה: היה לנו את הסמינר של עמיתים בנושא מניעת נזקי השימוש באלכוהול.
משי אטווה: למדנו כל מיני דברים, הסיבות שבני נוער משתמשים, איך, למה, וגם למדנו על המשקאות האלכוהול עצמם, כמה אחוזים יש באלכוהול, נגיד שפחית בירה שווה לכוס יין ששווה לכוס של משקה חריף, שזה דברים שאנשים באמת לא יודעים, כי יש מבוגרים נגיד ובני נוער ששותים פחית בירה שחושבים שזה לא חזק, אבל זה בעצם שווה לכוס טקילה, והם לא יודעים את זה.
שלי יחימוביץ': אני מודה שגם אני לא ידעתי.
משי אטווה: אצלנו בבית הספר אני ועוד מספר תלמידים הכנו מצגת שהצגנו אותה בפני ההורים, שיהיו גם מודעים למה שקורה בקרב בני הנוער.
משי אטווה: יש לנו פעילויות, במשך השבוע אנחנו מתכננים לעשות פעילויות בנושא אלכוהול כדי ליידע אותם, כי יש כאלה שלא יודעים, יש ילדים שלא יודעים מה הנזקים של אלכוהול והם חושבים שזה לא עושה כלום, שזה רק להנאה.
משי אטווה: ועברנו ערב בבית הספר שהצגנו את המצגת ושאלנו אותם שאלה, להורים, מי שיודע שהבנים שלהם, מי שיודע ששותים.
משי אטווה: אולי רק שני הורים הצביעו.
משי אטווה: זאת אומרת שההורים לא מודעים לכך שהילדים שלהם שותים.
משי אטווה: יש הורים שיש להם ילדים שלא מסתירים את זה.
משי אטווה: רוב הילדים מסתירים את זה מההורים.
שלי יחימוביץ': אני רוצה לשאול אותך משהו, אתה אומר שמתוך כיתה שלמה שני הורים ידעו שהילדים שלהם שותים?
משי אטווה: לא מתוך כיתה, מתוך שכבת ז' וח'.
שלי יחימוביץ': מה ההערכה שלכם, לעומת מה שההורים חושבים, כמה באמת הילדים שותים?
שלי יחימוביץ': רוב הילדים שותים?
משי אטווה: רוב הילדים, כן.
משי אטווה: מגילאים שלוש עשרה, ארבע עשרה.
משי אטווה: זה מתחיל מגיל שלוש עשרה.
משי אטווה: אנחנו מנסים לשכנע אותם לא, אבל יש כאלה שמקשיבים ויש כאלה שלא.
משי אטווה: בכללי שום ילד אתה לא צריך לשכנע אותו לשתות, אבל כשתסביר לו מה הנזקים של האלכוהול הוא כמה שיותר יפחית בשתייה.
משי אטווה: הוא ישתדל.
שלי יחימוביץ': עוד משהו שאתם רוצים להגיד, לספר?
תלמידה: העברנו בכיתות כל העמיתים פעילות על גוף האדם, ודיברנו על מה אלכוהול עושה לכל איבר בגוף.
תלמידה: הילדים הזדעזעו לשמוע מה שזה עושה, כי אתה שותה ואתה לא יודע באמת מה עובר עליך אחר כך בגוף.
תלמידה: יכול להיות שאולי זה לא קורה מייד אבל עם הזמן הנזקים נהיים קשים יותר.
שלי יחימוביץ': נמצא כאן סמנכ"ל הרשות למלחמה בסמים.
איתן גורני: הממשלה הטילה עלינו ב-2005 את המשימה של המאבק באלכוהול בצד המאבק בסמים.
איתן גורני: יחד עם זה, כל הליכי החקיקה שמטילים עלינו את החובה אבל גם את הזכויות לא הושלמו, וגם מבחינה תקציבית עדיין על הנושא הזה של אלכוהול לא תוקצבנו, ולכן אנחנו משתמשים בתקציב של המלחמה בסמים גם לצרכי הלחימה באלכוהול, כי אנחנו רואים את הלחימה באלכוהול כחלק מהמלחמה בסמים הכללית, כי צדקה גליה כשהיא אמרה שאלכוהול גם הוא סם, אמנם הוא לא סם אסור אבל הוא סם, והנזקים שלו הם מרובים.
שלי יחימוביץ': היא אמרה עוד דבר, היא אמרה שעניין צריכת הסמים דווקא התייצב ואפילו יורד והאלכוהוליזם כל הזמן מטפס.
איתן גורני: אני לא הייתי אומר שהסמים יורד, אבל לא נדון על זה כאן, אבל האלכוהול עולה.
איתן גורני: צריך גם לומר שאם משווים בין נוער שמשתמש באלכוהול ונוער שלא משתמש באלכוהול הנטייה של המשתמשים באלכוהול להמשיך ולהתקדם בסמים לבין הלא משתמשים באלכוהול.
איתן גורני: גם מחכים לומר, שאת אולי ניסית להפריד, יש קשר חזק בין אלימות ואלכוהול.
איתן גורני: בניגוד לסמים אחרים, אם נניח אם בנאדם לוקח הרואין אז הוא דווקא נרגע.
איתן גורני: אבל מי שלוקח אלכוהול אז נהפך דווקא אלים, וחלק גדול מהתופעות של אלימות, במועדונים של נוער, בפאבים, בציבור, הם על רקע של שתייה וסמים.
איתן גורני: אני לא רוצה להאריך אבל אנחנו צריכים, מהרגע שהתמנינו איגדנו יחד עמנו את כל הרשויות האחרות שעוסקות בתחום, לא שהם לא עשו לפנינו, הם עשו גם לפנינו, אבל איגדנו ביחד וכיום אנחנו פועלים בעיקר יחד עם משרד החינוך, יחד עם משרד הרווחה, יחד עם משרד הבריאות ועם משרד הקליטה גם, ואנחנו עובדים על פיתוח תכניות מניעה בתחום האלכוהול, בצד פיתוח תכניות המניעה בתחום הסמים.
איתן גורני: אנחנו הטלנו על כל האנשים שלנו בשטח, המתאמים שלנו בשישים מקומות לפעול גם בתחום האלכוהול.
איתן גורני: אנחנו התחלנו לעשות כל מיני קבוצות שעוסקות בנוער עולה, במיוחד עולים מברית המועצות, ויש לנו פרוייקט נורא יפה יחד עם משרד הרווחה ומשרד הקליטה, שלצערם לא יכלו להיות כאן היום, ביקשו ממני להגיד, פרוייקט בקרב נוער רוסי עולה בשבע ערים.
איתן גורני: היות שזה בכל אופן יום הרשויות המקומיות, הזכירו כאן את הנושא של פיצוציות, אני רוצה להרחיב על זה בכמה מלים לנושא בכלל של מכירת האלכוהול ונפיצותו.
איתן גורני: וכאן אנחנו כאן הרבה יותר ליברלים מאשר מדינות מערביות, כמו ארצות הברית, כמו קנדה, כמו אנגליה.
איתן גורני: באנגליה סוגרים את הפאבים באחת עשרה בלילה, לא רק לצעירים, גם למבוגרים.
איתן גורני: באמריקה ובקנדה לקנות אלכוהול צריך ללכת לחנות אלכוהול.
איתן גורני: אצלנו בכל פיצוציה מוכרים חופשי חופשי.
איתן גורני: בסופר, באמצע הלילה אם מישהו בא לו לקנות עראק.
איתן גורני: ואני גם הסתובבתי, גם בתוקף תפקידי וגם לא, קצת בפיצוציות בלילה.
איתן גורני: לא כל כך שואלים אותך בלילה בן כמה אתה.
איתן גורני: אז באמת השאלה אם לא צריך לעשות איזה שהן מגבלות על מכירת אלכוהול.
איתן גורני: נניח למשל בסופרמרקטים, לא שלא ימכרו, לזה אין לנו כוח, אבל נניח שיעשו מקום מיוחד למכירת אלכוהול, ועם קופה מיוחדת, ושם כן יזהו את מי שקונה וכן יבקשו לפעמים תעודת זיהוי.
איתן גורני: האם זה נכון בכלל שפיצוציות ימכרו כל הלילה אלכוהול.
איתן גורני: זה סוג הדברים שאנחנו מנסים להוביל חקיקה לגביהם.
איתן גורני: עשינו משהו בתחום הנהיגה והצעירים, היום צעירים שנוהגים ושותים יכולים או לא לקבל רישיון נהיגה שנה או לאבד את זה שהיה להם.
איתן גורני: והשאר בהזדמנויות הבאות, ואני נורא מתנצל.
מרינה שדה: אני מרינה שדה, מפקחת ארצית בשירות לטיפול בהתמכרויות, אני במקרה גם תושבת קרית אונו וגם בסיירת.
מרינה שדה: אז קודם כל אני מומחית בתחום האלכוהול, וניהלתי מרכז לטיפול בנפגעי אלכוהול הרבה מאוד זמן, זה תחום המומחיות שלי, ואני חייבת בכל זאת להתייחס גם לעובדה שהוא סם קשה, במובן הזה שהוא סם שמשנה תודעה.
מרינה שדה: אנשים ששותים, ואני מניחה שפה אנחנו לא מדברים על משהו שהוא אסור, כולכם אני מניחה נתקלתם יותר מפעם אחת בשתיית אלכוהול, אלכוהול משפיע באופן מיידי על הגוף ועל התודעה ועל התחושה ועל ההתנהגות.
מרינה שדה: מה שאני חושבת, אם אנחנו מדברים על שלושה גורמים עיקריים שמביאים, אפרופו מה שגם דון אמר או נשאל, סביב מה מביא אנשים לשתות אלכוהול ולהתמכר, אני חושבת שהיום רוב האוכלוסיה או קרוב למאה אחוז אוכלוסיה חשופה ושותה אלכוהול.
מרינה שדה: אחוז מסויים מאותה אוכלוסייה בכל זאת יפתח התמכרות.
מרינה שדה: מבחינה תרבותית היום אלכוהול נמצא בכל מקום, זמין, נגיש.
מרינה שדה: בתרבות שתייה, אני עוסקת בתחום הזה מעל עשרים שנה, אני לא זוכרת שלפני עשרים שנה, וגם אז היינו עוסקים במניעה, היה בכלל מצב כזה שבכל בית בכל מקום כזאת תודעה, כזאת לגיטימציה ציבורית, חברתית, שיווקית, לא היתה אני חושבת אף פעם כמו שקורית היום.
מרינה שדה: היום רוב בני הנוער שותים.
מרינה שדה: אבל יש כאלה מסויימים מבני הנוער שיהפכו בסופו של דבר להיות אלכוהוליסטים בעתיד, וזה אותם אלה שמבחינה התנהגותית כן בורחים מהמציאות, מחפשים עזרים, זמינים וזולים, שנמצאים בכל מקום, בכל בית אפילו, שאפשר לקנות אותם בכל מקום, על מנת להשתכר, לברוח מהמציאות, כמפלט, ככלי התמודדות וכו'.
מרינה שדה: וכמובן יש אנשים מבחינת מטען גנטי יש להם את האפשרות להפוך להיות אלכוהוליסטים.
מרינה שדה: אני חושבת שצריך גם לקחת בחשבון את הגילאים.
מרינה שדה: אנחנו מדברים פה בעיקר שתים עשרה-שמונה עשרה.
מרינה שדה: אני חושבת שיש פלח אחד שאנחנו בכל אופן משרד הרווחה מתייחסים אליו, שזה מעל גיל שמונה עשרה.
מרינה שדה: שום חוק כבר, לא מכירה ולא שום סוג של חוק, חיילים ואנשים צעירים, אנחנו יודעים שהיום צעירות זה משהו שנמשך קצת מעבר למה שהיה פעם.
מרינה שדה: אלכוהול היא מכת מדינה.
מרינה שדה: אני חושבת שאם אנחנו רואים את המימדים וגם את הנתונים של הרשות למלחמה בסמים ואלכוהול, את אחוזי העלייה שיש מתחילת שנות השמונים ועד היום זה מדבר בעד עצמו.
מרינה שדה: יש נתונים של הרשות.
מרינה שדה: אגב עד לפני שהם קיבלו את נושא האלכוהול הם תמיד בדקו את נושא האלכוהול.
מרינה שדה: אלכוהול למעשה הוא חומר כל כך מטעה.
מרינה שדה: הרי הוא יכול להיות באמת סתם, לגמרי באמת לא בעייתי.
מרינה שדה: אתה יכול לשתות כוסית אחת, כל עוד לא תנהג ולא תיכנס לאיזו שהיא קטטה אז הכל בסדר.