GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שוש אלון: אנשים לא מודעים לסכנות, ואם הם מודעים הם מזלזלים בסכנות, הם מזלזלים הרבה מאוד פעמים בחוק.
שוש אלון: ואני כיושבת ראש הוועדה שמסתכלת על הנתונים שהעיר שלי מקבלת, שהרבה מאוד ילדים בעיר שלי, בעיקר בקהילה החרדית, נפגעים בבית, אז אני חייבת להשים את הדעת על העניין הזה ולחשוב ולראות, אוקיי, הוועדה שלי, מה היא תוכל לעשות כדי להשפיע על ההורים האלה.
שוש אלון: אני צריכה פה, אם כבר הזדמנות כזאת ניתנת, אולי כלים, אולי חשיבה משותפת, אבל לפי דעתי צריך לפתוח את הראש בעניין הזה.
רן כהן: שוש, אני מאוד שמח שהעלית את הנושא הזה, כי זה אחד הדברים שגם אנחנו מאוד מתלבטים בהם.
רן כהן: אם יש כאן אנשים שיש להם רעיונות או ניסיון, בוודאי שוש תשמח לשמוע, גם אנחנו נשמח לשמוע.
רן כהן: כן בבקשה.
רינה ארז: אני יושבת ראש הוועדה בנס ציונה.
רינה ארז: אני רוצה להתחבר פה לשני דברים שאמרו, קודם כל העניין של המניעה לדעתי הוא מאוד חשוב, את הזכרת את זה ובלי לטפל בדיעבד אחרי דברים שנוצרו אלא להדגיש יותר בעניין של חינוך ולהיות אולי יותר מעורבים,אולי אפילו מגיל הגן בבתי הספר היסודיים.
רינה ארז: מאוד חשוב לי העניין של המיפוי, אני חושבת שכל דבר צריך להתחיל במיפוי ואנחנו באמת ניסינו לעשות אצלנו מיפוי ונתקלתי בקושי מאוד ניכר ואני חושבת שבאמת כלי למיפוי היה מאוד עוזר לנו.
רינה ארז: אבל לפני כן, אני חושבת שיש בעיה של דיווח, אני לא יודעת עד כמה אנחנו מודעים לה.
רינה ארז: אני חושבת שהדיווח הוא לא נכון ואני יכולה להגיד את זה גם מהכובע השני שלי כרופאה, רופאים למשל ממעטים לדווח על אירועים של אלימות.
רינה ארז: אנחנו בדקנו את זה אצלנו, אני מתעסקת גם במחוז בעניין של אלימות, כל השנה היה דיווח אחד על אלימות, אני מדברת על כל המחוז זה כמעט חצי מיליון.
דוברת: יש חובת דיווח.
רן כהן: רבותי, יש חובת דיווח אבל אומרת דוקטור ארז בצדק, יש חובה ואין דיווח ומצאנו גם בחוק מקרים בחובת דיווח, אחד הדברים שיעלו מחר בכנסת זה הצעת החוק שלי לחייב חובת דיווח גם למשל במעונות.
רינה ארז: זה בדיוק הדברים שאני חושבת שאנחנו דווקא פה כרשות מחוקקת, מאוד חשוב להטמיע את הדברים האלה ושלא יהיו פרצות בחוק, שיהיה חובת דיווח על המערכת הרפואית, חובת דיווח בבתי הספר.
רינה ארז: אני דיברתי אצלי בוועדה על אלימות, אז מנהלי בתי הספר אמרו שאין אלימות, אבל כשמדברים עם ההורים ועם הילדים אז יש אלימות.
רינה ארז: כלומר, אין שום דיווח, במשטרה לא ידוע על מקרי אלימות שהיו בבתי הספר, אנשים מטאטאים את הדברים מתחת לשטיח וצריכה להיות חובת דיווח גם במוסדות החינוך, הבריאות, עובדים סוציאליים וכולי.
רינה ארז: גם מעובדים סוציאליים קשה לקבל דיווחים כי יש חיסיון.
רינה ארז: אז איזה שהוא הליך שלאן הדיווחים האלה צריכים להגיע ומי יכול לרכז אותם כדי שאנחנו כן נקבל תמונה אמיתית שנוכל ממנה לצאת לפעילות באמת מתאימה.
רינה ארז: דבר נוסף שאני חושבת שאם כבר באמת כינסתם ישיבה כזו של ועדה, אולי הוועדה צריכה לקחת כמה נושאים מרכזיים וללכת איתם בכל הארץ.
רינה ארז: זה נכון שבכל עירייה ובכל מועצה יש את הדברים הייחודיים שלה, אבל אני חושבת שאם הולכים על משהו ארצי ובונים אותו כמו שצריך זה יכול מאוד להקל על הוועדות המקומיות.
רן כהן: אני כבר אומר לך שכל רעיון בעניין הזה יתקבל באהבה, אם יש לך רעיונות תציגי אותם ולגבי שאר הסוגיות אני אתייחס.
רן כהן: כן אדוני.
עמרם בן- דוד: בוועדה למעמד הילד הנושאים הם כל כך רבים, אם מישהו חושב שהוועדה תוכל להקיף חמישה אחוז מהנושאים האלה אז הוא טועה.
עמרם בן- דוד: מגיל אפס עד גיל צבא, לכן אני אומר שאני חושב שפה יהיה קשה לכל ועדה להקיף את הנושאים האלה.
עמרם בן- דוד: מה שכן, אנחנו בכל אופן באשקלון נתנו שני נושאים, זה פיתוח בשכבות מצוקה והנושא של אלימות במוסדות חינוך.
עמרם בן- דוד: הוועדה תעשה סיור במוסדות החינוך לעמוד על ההיבטים מה מביא את הילדים לאלימות.
עמרם בן- דוד: אחד הדברים החשובים שאנחנו חושבים זה להטיל מטלות על אותם התלמידים שמראש נדע מי הם, להטיל עליהם מטלות בתוך מסגרת, אם זה בית ספרי, אם זה במתנ"סים ואם אפילו לרתום אותם לסיורים של המשמר האזרחי.
עמרם בן- דוד: זאת אומרת לתת להם יותר מעורבות, יותר שייכות, כך אתה מנטרל את הצד השלילי שלהם וגם משקם אותם.
עמרם בן- דוד: זה אחד הדברים שאני חושב שאפשר להתמודד.
עמרם בן- דוד: הבעיה המרכזית ואני אומר את זה תמיד, אנחנו תמיד עוסקים בנושא הטיפולי.
עמרם בן- דוד: הנושא המניעתי הוא בחינוך, אם יהיה חינוך טוב, אני תמיד אומר שאם נשקיע בחינוך, אנחנו נחסוך ברווחה, נחסוך בנושא של טיפול בסמים וכדומה.
עמרם בן- דוד: יש לנו בעיה בנושא החינוכי, אין לנו חינוך למודעות, חינוך לחברות, לאכפתיות, יש לנו פה חינוך איך להיות יותר מוצלח, איך לעשות יותר כסף, זה החינוך היום בבתי הספר---
רן כהן: חינוך זה מרדף.
עמרם בן- דוד: זה מרדף אחרי מי ישיג יותר היום, זה החינוך, אין לנו את החינוך, כשקמה המדינה, נושאת את הדגל הזה לציונות, לחברות, למעורבות, להדדיות, לצערי זה הלך והתמוגג.
עמרם בן- דוד: אני חושב שכל מה שלא נעשה בנושא הטיפולי, אז יכול להיות שזה יהיה נקודתי ופה ושם נצליח, אבל בגדול, מבחינת, בכל הארץ, כפי שאמר חברי מרציאנו מבאר שבע, האדמה היא בוערת.
עמרם בן- דוד: אם לא, גם רופא שירצה לטפל באיזה שהוא פצע, הוא חייב למנוע את ההתפשטות רק אחר כך לרפא את הפצע.
עמרם בן- דוד: אם אנחנו לא נתחיל בנושא החינוכי, להשים את הדגש בחינוך, כל מה שנשקיע בטיפול יוכל ללכת לטמיון.
רינה ארז: אני רוצה להוסיף על הדיווח כי איכשהו דיברת על אלימות, אבל למעשה אין שום דיווח על שתיית אלכוהול, יש קצת על סמים, אבל אלכוהול למשל שהיא תופעה מאוד גדולה,אין דיווח, אין על זה חובת דיווח אבל יכול להיות שצריך כדי לקבל נתונים אמיתיים צריך איך שהוא להטמיע את זה.
חנה מירז: מדברים על מניעה, אני רוצה לציין את הדברים שאנחנו עושים בנושא של מניעה ואני מזמינה אנשים לקחת חלק.
חנה מירז: אז הפעילות שאני רוצה לציין היא פעילות שנעשית בטיפת חלב, שטיפת חלב היא הבסיס אבל בהחלט יש כאן יציאה לקהילה ועבודה ברמה קהילתית.
חנה מירז: ואני מסכימה שמניעה זה הדבר הכי חשוב וכשאנחנו מדברים על בריאות, אנחנו מדברים על בריאות במובן הכי רחב והמובן הכי רחב זה מצב של רווחה, גם פיזית, גם נפשית וגם חברתית ולא רק לא להיות חולה.
חנה מירז: והמשמעות היא להתחיל לעבוד עם ההורים כבר בגיל הרך ושמדברים על הורות אז מה זאת הורות טובה ולא צריך באמת לחכות שהורה, לאתר הורים שלא מתפקדים אלא כל הורה בתחילת דרכו, יש מקום להנחות אותו ולהדריך אותו ולתת לו הנחיות איך להשתמש בשירותים ומה צריך לעשות עם הילדים לפני שקורים הדברים.
חנה מירז: אז בין הנושאים המרכזיים, מעבר לנושא של הורות במובן הרחב, הנושא של בטיחות, הזכירו כאן נושא של בטיחות, יש תוכניות יפיפיות שנעשות גם ברמה של טיפת חלב וגם ברמה של מעונות ומשפחתונים וגנים.
חנה מירז: שהדגש הוא תמיד עבודה עם שותפים.
חנה מירז: ודיברו כאן על ועדה כזאת וועדה אחרת ואני לא יודעת אם צריכה להיות ועדה אחת או צריכות להיות כמה ועדות, אני רואה את הוועדה לא כמטרה בפני עצמה, ככלי להעביר או כלי שאפשר יהיה להיעזר בו כדי לקדם נושאים.
חנה מירז: והנושאים הם רבים ומגוונים.
חנה מירז: עכשיו, מדברים על תקציבים, כמובן שהתקציבים מצומצמים בכל משרדי הממשלה וזה לא דבר חדש ואני לא הולכת כאן להגיד שאנחנו יותר מסכנים או פחות מסכנים.
חנה מירז: בכל מקרה, מה שאנחנו עשינו, מאחר והתקציב הוא מצומצם, יש אזורים ויש ישובים שנמצאים ברמת סיכון שהיא יותר גבוהה מישובים אחרים, אז נכון שמגיע לכולם וישנם תוכניות אוניברסאליות שאפשר להכיר אותם ולראות אותם בכל טיפת חלב.
חנה מירז: מעבר לזה ישנם ישובים שעובדו על הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, האשכולות מאחד עד חמש שנמצאים ברמה סוציו- אקונומית נמוכה יותר ושם אנחנו פעילים יותר בעבודה קבוצתית.
חנה מירז: וזה גם בישובים הערביים וגם בישובים היהודים ויש תוכניות מאוד יפות גם עם עולים מקווקז וגם עם עולים מאתיופיה ועם המגזר הערבי בנושא של בטיחות.
חנה מירז: זאת אומרת יש כאן תוכניות מאוד יפות והדגש הוא באמת עבודה יחד עם שותפים.
חנה מירז: אז אנחנו חוברים לקדימה ומקומות שהפרויקט הזה קיים, ומקומות אחרים אנחנו חוברים למתנ"סים ובאמת מילת הקסם היא שותפות בין כולם לקדם את הנושא ביחד.
אביאל אברמוביץ: אני יושב ראש הוועדה לקידום מעמד הילד בהוד השרון.
אביאל אברמוביץ: יש לי בעיה עם הפורום שיושב פה, אני מרגיש באמת לא נוח, כי הפורום הזה מאוד לא הומוגני ואני מרגיש שאני מייצג איזה שהוא חלק שאולי הוא איזה רוב שלא נמצא פה בכלל, זה גם מאוד מפריע לי.
אביאל אברמוביץ: כי יש פה אנשים שהם לא באופן טהור יושבי ראש ועדות מבחינה פוליטית, הרי אנחנו מקבלים את המינוי הזה מבחינה פוליטית במועצת העיר, זה לא מינוי בשכר, יש פה אנשים שמקבלים שכר, הם משקיעים את כל זמנם ומרצם לנושא הזה, יש כנראה הרבה מקומות שבכלל האנשים לא מתקרבים לדבר הזה.
אביאל אברמוביץ: ולמה אני ביקשתי שאתה תהיה כאן, בכל זאת אני לא רוצה לנצל בציניות את המעמד של הילדים לאיזה שהוא רווח והון פוליטי, אבל, יש כאן משהו שיושבי הראש של הוועדות האלה, אולי אני טועה, אבל אני מדבר עכשיו בשם עצמי, בעיר שאתה לא נמצא בקואליציה אין לך בכלל צ'אנס לעשות עם זה שום דבר, ודיבר מרציאנו על הנושא של תקציב, אני לא מדבר איתך בכלל על תקציב, אני מדבר איתך על בכלל התייחסות של ראש הרשות לנושא הזה בכלל של נוער, הוא בכלל לא קיים ולא מתייחסים אליו בכלל.
אביאל אברמוביץ: אני מניח שזה קיים גם במקומות אחרים ולכן אין הסכמה פה אחד על הוועדה הזאת בתור ועדה שצריכה לקום בעיר.
אביאל אברמוביץ: דבר שני זה הנושא של החלוקה והיגוי המשאבים מה שאנחנו קוראים לו מבחינת הטיפולים של המחלקות השונות.
אביאל אברמוביץ: קשה נורא לא להיכנס לדברים מאוד מקצועיים, איפה שאתה שם את היד זה החינוך מטפל, זה הספורט מטפל ואז אתה מרגיש בתור הוועדה הזאת, אני יכול להגיד שלשם כך באתי לפה היום ואני מצר על כך ששנה וחצי, לפני שנה וחצי הייתה הפגישה הקודמת, אני מרגיש, שהחבר'ה האחרים שהם מקצועיים, בעירייה, שמחזיקים את המשרות, במחלקות השונות, הם פשוט אוכלים אותך חי, הם אומרים לך, זה ככה וזה ככה, אנחנו עושים עבודה כזאת והמועדוניות עובדות והם ממסמסים לך את זה.
אביאל אברמוביץ: ברווחה מטפלים בסמים ובחינוך באלימות ואתה כלום.
אביאל אברמוביץ: אם אתה רוצה, אני פונה אליך כי אתה איש פוליטי ואנחנו נמצאים בתוך הבית הזה, האנשים בוועדות צריכים להבין, והמינויים גם דרך אגב הם פוליטיים, זה חברי מועצה, אני יודע מי האנשים המקצועיים.
אביאל אברמוביץ: אבל אם אנשים לא ישכילו להבין שהנוער הזה ואני עוד פעם מתנצל מראש, הוא למעשה הבוחרים העתידיים והנקודה הזאת אני רוצה להתחיל להסביר, כי אתה מייצג פה פוליטיקה, אתה נחשב איש פוליטי ואנחנו גם חלקנו הגדול, לא אנשי המקצוע, אנשים פוליטיים, אם לא נשכיל להביא את זה מהמקומות האלה של פוליטיקה, ואני אגיד במילה אחת למה אני מתכוון, להסביר לנוער שהמעורבות הזאת למען עצמו ומאוד אהבתי את מה שאמרת, ומה שהיה כתוב גם שהנוער צריך להיות מעורב בדברים.
אביאל אברמוביץ: אם לא נשכיל ללכת בכיוון הזה, אז הדברים הם בדרך כלל יתמסמסו כי יש המון ועדות שמטפלות בזה.
אביאל אברמוביץ: עוד דבר אחרון קטן, צריך לקחת דבר אחד צר וקטן לכאורה ושכולנו נתאחד סביבו.
אביאל אברמוביץ: כי הרבה דברים אחרים, אני מהמקום שאני נמצא אני לא עומד ברמה של הגברת, אני לא עומד בזה בכלל.
רן כהן: אביאל תרשה לי, אני אענה גם כל מי שהעלה דברים אחרים, פה אני מוצא צורך להתפרץ ולומר את זה כבר עכשיו, זה כבר אני אומר לך, אני מוכן להיות במפורש, בכל מקום שבו ראש העיר או ראש הישוב לא נותן ליושב ראש הוועדה או לחבריה לפעול, אני מבקש לדעת על זה ואני מודיע לך, אני במפורש יהיה זה שיתעסק עם העניין הזה, עם ראש העיר, יתלונן כולל הפעלת שר הפנים כנגדו, אני רוצה שבעניין הזה ראשי הערים יעבדו לטובת הילדים, זה מה שמעניין אותי.
רן כהן: לגבי הסוגיה השנייה, יש לי הצעה בשבילך, נדמה לי שאם אתה תנסה באמת לקחת לתלוש משהו מהחינוך ומשהו מהרווחה ומשהו מתכנון פני העיר, הסיכוי הוא מאוד קטן.
רן כהן: אבל אם אתם תבואו על דבר ספציפי שקורה לילדים, או יזום לגבי הילדים, ועל זה תנסו לקרוא לכל הגומרים לשתף פעולה, אתם תובילו את העניין.
רן כהן: במקום שבו אין מועדון לילדים כדי לקיים את הפעולות שלהם והם נדרשים אז תוכלו בעניין הזה לבוא ולגייס את כל הגורמים, גם את אגף החינוך, גם מערכת הבינוי וגם את ראש העיר כדי שלדבר הזה יהיה את הפתרון.
רן כהן: אתם תובילו את הנושא ותכריחו את כל האחרים להתיישר לפיכם וזה לדעתי גם לגבי הסוגיה השלישית.
משה לוי: אני משמש ראש הוועדה במודיעין.
משה לוי: אני משמש בתפקיד רק זמן קצר כי נכנסתי מאוחר לתפקיד ודווקא בגלל העובדה שאני זמן קצר, אני רוצה לדבר אולי זה מתקשר לדברים שאתה אמרת, יותר על מבנה הוועדה והמקום של הוועדה בתוך העירייה.
משה לוי: כי כשאני נכנסתי לתפקיד, מה הדבר הראשון שעשיתי?
משה לוי: לקחתי את החוק, ראיתי את החוק, ראיתי את חברי הוועדה, פרוטוקולים קודמים ומה קורה בעצם בעירייה.
משה לוי: הבעיה המרכזית שקוראים את החוק, יש שם אמירות כלליות שאפשר לעשות בהם הכול בעצם, זאת אומרת אין שום דבר שמכוון אותך לנקודה מסוימת.
משה לוי: גם הנושאים שמדברים על קידום, זה נושאים רחבים, הם אין סופיים.
משה לוי: הזכיר קודם האדון מאשקלון, זה בלתי אפשרי להקיף את הכול.
משה לוי: בעיה נוספת זה לא רק אנשי המקצוע שנמצאים בתוך העירייה, זה ועדות העירייה השונות, גם הוועדות הפוליטיות, יש לך ועדת חינוך ויש ועדת תרבות ויש ועדת נוער ויש ועדת רווחה ויש ועדת בטיחות וכולם עוסקים בסופו של דבר בנושאים האלה.
משה לוי: והבעיה המרכזית היא איך למצוא את אותה נישה, את אותן נקודות שאתה יכול להתעסק בהם ולהוביל, כמו שאתה אמרת את הדברים האלה, ולהרגיש שאתה עושה משהו במסגרת הזאת, מבלי שאתה, או שאתה מכפיל מקומות אחרים או שאתה מפריע במקומות אחרים.
משה לוי: אם הזכירו את ועדת אס"א, ועדת אס"א פועלת, אז באו חברי ועדה ואמרו כל הכבוד, ועדת אס"א פועלת בשביל מה אנחנו צריכים את הוועדה הזאת, זה אותם אנשים שמתכנסים בוועדת אס"א ושבועיים אחר כך הם צריכים להגיע לוועדה לקידום מעמד הילד.
משה לוי: בחלוקה של החוק שעושה את זה לא ועדת אס"א, ועדת אס"א פועלת מזה תקופה ארוכה ויש ועדה לזכויות הילד, ולעשות כפילות אין בזה שום יתרון.
רן כהן: זה לא כפילות, זה אותה ועדה עצמה.
סוזי בן- ברוך: זה התרגום, זה המודל.
משה לוי: המודל של אס"א במודיעין פועל על הדברים האלה של אלימות, אבל ועדה לקידום מעמד הילד הוא רחב יותר וצריך לראות איפה לא עושים כפילות.
משה לוי: לכן אחרי שאני מסיים אני רוצה בכל אופן לתת כמה נקודות שאני חושב שהם יוכלו להועיל בעבודה.
משה לוי: קודם כל בנושא של התמקדות במספר נושאים, יכול להיות והציעה את זה מקודם הגברת ויכול להיות ששווה שזה יבוא דווקא מפה, דווקא מלמעלה.
משה לוי: זאת אומרת הכוונה לנושאים מסוימים.
משה לוי: אם דוקטור קדמן קודם העלה את הנושא של עיר ידידותית לדוגמה וקביעת קריטריונים זה נושא מצוין שאתה יכול לקחת במסגרת הוועדה ולומר אני פועל לקריטריונים האלה, אני לוקח את זה תחת חסותי בוועדה, אני לוקח את זה מהוועדות האחרות, אני לוקח את זה מהמקומות האחרים ואני מוביל את זה.
משה לוי: זה יעזור אם זה יבוא בהכוונה מפה, זאת אומרת מלמעלה, שאומרים אלה הנושאים שאנחנו רוצים לקבוע.
משה לוי: לדוגמה, אם יהיו קביעות, אם דיברו קודם על נושא הדיווח, אם הנושא של הדיווח של מה קורה ברשויות, כמו השנתון שיוצא ברמה הארצית, שיהיה ברמה המקומית, יהיה חיוב, יהיה חובה בעצם על רשות כל כמה זמן להוציא דיווח כזה, וזה יינתן שהחובה הזאת תהיה מוטלת, מי שאמור להריץ את העניין הזה יהיה אותה ועדה.
משה לוי: אז שוב זה יעזור לנו כי זה ממקד את תחומי הפעילות שלנו, זה אומר אנחנו בדברים האלה זה המנדט שלנו, זה לא רק החובה, הזכות שלנו לפעול בעניין הזה.
משה לוי: והנושא השלישי שאני חושב שהוא יוכל לעזור, זה שכבר מתוך הדברים שאמרו פה, לפחות לי זה נתן כמה רעיונות.
משה לוי: מפגשים שהם תקופתיים אחת לכמה זמן, זה בעייתי, אבל יכול להיות שצריך ליצור איזה שהיא מסגרת והיום בעידן המחשב והאינטרנט אפשר לעשות את זה, איזה שהוא מקום שלשם אפשר להזרים את המידע וגם לקבל את המידע בצורה שוטפת, אני חושב שזה יועיל לכל אחד מאיתנו.
רן כהן: משה, תודה רבה.
נורית אבנר: שלום, אני סגנית ראש עיריית רמת השרון, אני מחזיקה את תיק התרבות ותיק החינוך, תיק הנוער ואני יושבת ראש מועצת נשים ישובית.
נורית אבנר: אז כמו שאתם מבינים זה הרבה נושאים, אבל אנחנו כאן בוועדה עכשיו של זכויות הילד, אנחנו עכשיו התקבלנו לפרויקט אס"א ברמת השרון ולפני שהתקבלנו לפרויקט הזה, אני הקמתי בישוב שלנו, צוות היגוי שנקרא, "חושבים נוער".
נורית אבנר: במסגרת צוות ההיגוי של "חושבים נוער" הושבתי בפעם הראשונה בעיר שלנו, סביב שולחן אחד את כל האנשים שקשורים לעבודה עם נוער, מאגף הרווחה, קידום נוער, חינוך, מועצת נוער ישובית, ועד הורים ישובי, המרכזים הקהילתיים שמחזיקים אצלנו בישוב את כל תנועות הנוער, החינוך הבלתי פורמאלי, ראש הרשות שלנו למניעת אלימות והתמכרויות יושבת בשולחן הזה.
נורית אבנר: בקיצור, שולחן שיושבים בו גם בני נוער, גם ההורים שלהם, כל מי שמטפל בנוער בישוב.
נורית אבנר: ואנחנו החלטנו שאנחנו לוקחים פה איזה שהוא ליווי של גורם חיצוני ולקחנו את דוקטור יוסי הראל מאוניברסיטת בר אילן והוא מלווה אותנו בפרויקט הזה.
נורית אבנר: אנחנו פשוט דיברנו פה קודם על מיפוי, אנחנו פשוט עשינו מיפוי, אנחנו עשינו גם בבתי הספר, גם שאלנו את הילדים שאלות, גם שאלנו את ההורים שאלות, גם את הצעירים.
נורית אבנר: אנחנו החלטנו שאנחנו מתמקדים בילדים מכיתה ו' ועד החיילים וסטודנטים ולוקחים אותם והם הנושא שלנו---
רן כהן: אתם תהיו מוכנים, מאחר וזה כבר חוזר לי לתשובה ולסוף, אתם תהיו מוכנים לתת לנו את המודל של המיפוי שעשיתם?
נורית אבנר: בהחלט.
רן כהן: כי אנחנו רוצים לנסות ולעצב מודל כזה ולהציע אותו לכל הוועדות בכל הארץ וגם באיזה אופן להפעיל אותו.
חווה בכר: לגבי מיפוי, אנחנו מבקשים אם אפשר למיפוי להוסיף משהו שאפשר אחר כך לאגור בו, כי המיפוי עצמו עוזר כרגע לקהילה הספציפית, אנחנו צריכים רק לבדוק בשביל לאסוף את המידע הנוסף אחר כך שהוא גם מצטבר שהוא גם צריך מאגר מידע.
נורית אבנר: אנחנו עדיין כרגע בתהליך, זה תהליך שלוקח את הזמן שלו.
סוזי בן- ברוך: אפשר להעביר אחר כך את המודל שלך מסודר, כולל הכלי עצמו, איך לעשות את המיפוי?
נורית אבנר: אני מוכנה להעביר את זה לאתר האינטרנט שלכם, שהוועדה לזכויות הילד כל אחד יוכל להיכנס ולהשתמש.
רן כהן: אני מבקש לקבל גם את המודל של המשרד לביטחון פנים וגם משרד הרווחה, גם ממך נורית.
נורית אבנר: אנחנו כרגע נמצאים בתהליך, הוא דיי בעיצומו, אנחנו כרגע בשלב של לקבל את התשובות מכל הסקר שעשינו בין בני הנוער.
נורית אבנר: אנחנו עדין בתהליך, זה לוקח את הזמן, זה לא משהו שאתה עושה בזבנג וגמרנו.
נורית אבנר: ופה היה לנו מאוד חשוב כדי גם להגיע ולראות מה יש וגם מה רוצים, כי התפיסה שלנו בישוב היא שאנחנו לא מחליטים על הנוער, אנחנו ביחד איתם וחושבים ביחד איתם ומדברים איתם.
נורית אבנר: הגישה אצלנו ברמת השרון זה שראש העירייה שלנו מר איציק הוכברגר, בכל ישיבת מועצה, יש נציג של מועצת נוער שיושב סביב השולחן ויש להם הזדמנות לבוא ולעלות איזה שהיא בעיה שלהם או איזה שהוא נושא שמטריד אותם.
נורית אבנר: וזה יכול להיות המחירים בקפיטריה בתיכון וזה יכול להיות איזה הסעה לאיזה שהוא מקום שהם רוצים, כל נושא שמעניין אולם, כל נושא שחשוב להם.
רן כהן: כמו שאני מכיר את איציק זה מאוד מתאים לו.
דיקלה צדוק: את עובדת עירייה?
דיקלה צדוק: את עובדת בשכר?
נורית אבנר: כן.
דובר: מה הקשר לשאלה?
דיקלה צדוק: מה זה מה הקשר לשאלה, אני חושבת שרוב יושבי הראש חברי המועצה הם מתנדבים.
נורית אבנר: אני רוצה להמשיך עוד שני דברים, אלף, אחד הדברים שאנחנו הגענו אליהם בתהליך זה נושא של התנדבות.
נורית אבנר: אנחנו גם עיר מתנדבת נוער, יש לנו למעלה מאלף בני נוער שמתנדבים בתוך הישוב ובנוסף לזה שיש לנו את האלף בני נוער שמתנדבים בישוב יש לנו את מה שנקרא מושבה בטוחה.
נורית אבנר: מישהו פה דיבר על זה שהורים לא יודעים, אני רואה אותך מחייכת כי את בטח יודעת על כל הדברים האלה, זה חשוב לי פה פשוט, אם פה באתי ועזרתי לבנאדם אחד ונתתי לו איזה שהוא רעיון בכיף.
נורית אבנר: יש לנו מושבה בטוחה, מושבה בטוחה זה שיש לנו סיירות של הורים שמסתובבים בריכוזים של איפה שבני הנוער נמצאים בהתנדבות ופשוט נמצאים שם.
נורית אבנר: ובעצם הנוכחות שלהם היא כבר מפחיתה את האלימות, היא כבר מורידה את הלחץ, כבר מורידה את המתח וזה הוכיח את עצמו, יש לנו כמה עשרות הורים שעושים את זה.
נורית אבנר: ועכשיו ביחוד דיברו על אלימות וכל הנושא הזה פה במדינה וגם אמרו, בואו תעשו דבר כזה, אז הנה, זה קיים וברמת השרון יש את המודל הזה.
נורית אבנר: אז אני רוצה רק להגיד לכם שהקיץ הזה עשיתי אד הוק, פורום גם של הגורמים שפחות או יותר חוזר על עצמם.
נורית אבנר: כי אנחנו אמרנו, תשמעו, בני הנוער הם נוטים לכל העניין הזה של האלימות ושל האלכוהול ושל כל הדברים האלה בגלל שהם משועממים, אין להם מה לעשות.
נורית אבנר: ופה אנחנו רואים תפקיד מאוד חשוב שלנו כעירייה לבוא ולדאוג ולתת להם פתרונות, אני לא אומרת שכל הפתרונות שניתן הם ירצו אותו.
נורית אבנר: אבל שוב, עשינו את זה בשיתוף עם בני הנוער, ישבנו איתם ואמרנו, מה אתם רוצים.
נורית אבנר: אז הם יכלו להגיד, תשמעו, אני רוצה שתארגני לי פה באולינג ואני רוצה שתעשי לי מתקן החלקת קרח, אני לא יכולה לעשות את זה עכשיו, אבל אני אומרת לו, לתווך הארוך כן.
נורית אבנר: אבל בואו נחשוב ביחד איזה דברים אנחנו יכולים, אנחנו ארגנו להם עכשיו תוכנית שמהיום היא מתחילה לפעול במשך ארבעה ימים, כל השבוע, בבריכת השחייה שלנו, בשרונית, של פעילות, של שחייה לילית, של ריקודים---
רן כהן: כמה זה עולה?
רן כהן: את האמת נורית.
נורית אבנר: בסביבות ה-200 אלף שקל.
רן כהן: לא, כמה זה עולה לילד כניסה?
נורית אבנר: עשרה שקלים לילד.
סוזי בן- ברוך: לכמה ימים?
נורית אבנר: עד סוף הקיץ.
נורית אבנר: ובסוף הקיץ, בראשון לספטמבר אנחנו עושים להם מסיבת סוף הקיץ.
נורית אבנר: וישבנו ביחד כל הגורמים שהזכרתי קודם, סביב השולחן ותכננו את הפעילות הזאת כדי לתת פתרון.
נורית אבנר: אז נכון שהם ירצו ללכת להרצלייה, והם ירצו ללכת לתל אביב וכל מיני דברים כאלה.
נורית אבנר: אבל אני חושבת שאנחנו כישוב צריכים לחשוב איזה הם פתרונות אנחנו נותנים לבני הנוער שלנו כדי שהם לא יגיעו למצבי סיכון שדיברנו עליהם.
רן כהן: תודה רבה נורית מרמת השרון.
רן כהן: בבקשה אדוני.
שלום דרב: התבקשתי על ידי יושב ראש הוועדה בראש העין להחליף אותו ביום הזה.
רן כהן: למה אין ועדה?
שלום דרב: לא אמרתי שאין ועדה, הוא יושב ראש הוועדה, ונתבקשתי על ידו להחליף אותו בדיון הזה.
שלום דרב: הכותרת של זכויות הילד היא כותרת באמת טובה, אבל אני חושב שגם לא צריך לשכוח גם את חובות הילד, כי אני חושב שאנחנו יותר מידי מגוננים על הילדים בצורה כזאת שהילד למעשה כמעט אין לו חובות, הכול הוא זכאי, הכול מגיע לו.
שלום דרב: למעשה אני חושב שהתוצרים של הזכויות הוא תוצרים שאחר כך צריכים לתת יותר ויותר בגלל שהילד לא מגלה בכלל שיש לו חובות, אז צריך לדעת איך לעשות את זה, אבל צריך גם לזכור שיש חובות לילדים.
שלום דרב: אני גם בא מתחום החינוך, 20 שנה הייתי מורה, היום אני יושב ראש האגף לשירותים חברתיים.
שלום דרב: דבר שני דיבר משה על מספר נושאים, אני חושב שאולי מהוועדה עצמה שיהיו שניים שלושה נושאים שנתיים, או נושא אחד שנתי, שהוועדה תחליט שהנושא הזה עליו אנחנו הולכים בשנה הזאת.
שלום דרב: ואז בצורה הזאת כל הוועדות תהינה מכוונות לנושא אחד, יכול להיות שבצורה הזאת העסק יהיה יותר חי ויותר יניב.
רן כהן: אני מתחיל להרגיש שאני חוזר לקיבוץ כי מצפים מהתנועה שהיא תיזום דברים, אבל בסדר.
רן כהן: שלום תמשיך.
שלום דרב: דבר שלישי, אני חושב שיש להתחלק בו בזכויות בין הילדים הנורמטיביים ובין הילדים בסיכון.
שלום דרב: הילדים הנורמטיביים אני חושב, אגף החינוך יותר מתעסק עם זה בעוד שהבעיה היא לדעתי יותר גדולה, זה הילדים בסיכון.
שלום דרב: הייתי אתך בנושא של חוסר משאבים, אבל אני חושב שאפשר, בשתי אפשרויות ופה אני פונה למשרד הרווחה, אלף, יש מועדוניות נוער בסיכון ועשו דבר כל כך טוב, אני אומר באמת, טוב מאוד.
שלום דרב: אבל כיוון שאנחנו לא מצב שאנחנו יכולים לתת את כל הילדים בתוך המועדוניות, אולי אפשר לקצץ קצת בסכומים כדי לתת אפשרות, לא לקצץ בסכום הכללי, אלא לתת אפשרות להכניס יותר ילדים אולי עם פחות טלוויזיה, יש להם תנאים ממש טובים, אני חייב לציין עם הכבוד.
שלום דרב: דבר נוסף, אולי לרווחה, מוטי, יכול להיות אולי לקחת במשך שנה או שנתיים, לבוא ולומר אנחנו בשנתיים האלה נפסיק עם הנושא של הדרכות לעובדים סוציאליים, זה דבר חשוב, אני לא אומר שלא, אבל אולי שנה שנתיים---
שלום דרב: להסית את הכסף הזה לילדים ונוער בסיכון, אם שנה או שנתיים ההדרכות לעובדים הסוציאליים הם לא יהיו אז הם לא יינזקו כל כך ואת הכסף הזה בהחלט ניתן להפנות לצורך ילדים בסיכון.
רן כהן: חגי, בבקשה.
חגי אורן: דבר ראשון, זכויות הילד והתלמיד, אנחנו במספר בתי ספר ניסינו לפרסם את זכויות התלמיד ונתקלנו באי רצון של להיכנס, לא נתנו לנו בעצם לפרסם את זה.
רן כהן: מה זאת אומרת?
חגי אורן: בתי ספר במחוז ירושלים השנה לא נתנו---
רן כהן: רציתם לפרסם על הלוח ולא נתנו?
טובה בן- ארי: יש הוראה בחוק בסעיף מספר 4 שבעת ההרשמה בתי הספר צריכים לתת את החוק לידי ההורים או הילדים או שניהם.
רן כהן: נו, אז מה זה לא נתנו?
חגי אורן: לא נתנו לפרסם.
טובה בן- ארי: מי לא נתן?
רן כהן: חגי, אני עכשיו אומר לך, זה קלאסי שתפנה את זה אליי ואני אטפל בעניין הזה אל מול שרת החינוך, אל מול מי שצריך.
רן כהן: ילדים הם אזרחים שמגיע להם כל הזכויות וגם את הזכות לדעת שהיא הדבר הראשון ברשימה, אם לא נותנים לדעת זה נקרא שלא רוצים.
רן כהן: אני אומר לכם חד משמעית, אני אדאג לזה שייתנו להם לפרסם את זה ואני רוצה לראות מי שיעצור, אני אבוא יחד עם הילדים ואני אחלק את זה איתם ביחד ואני רוצה לראות את מי שעוצר אותי.
רן כהן: בבקשה חגי.
חגי אורן: אוקיי, לפי מה שאנחנו יודעים המועצות העירוניות לא כל העיריות באמת משתפות אותנו, אם הוא נמצא חייבים שיהיה לו כן קול וכן אפשרות להתבטא וכמו שאמרה פה מנס ציונה אם אני זוכר שהוא גם במליאת המועצה---
רן כהן: רמת השרון.
חגי אורן: רמת השרון, וזה גם, זה מעבר, יש פה מקום לביטוי וזה מעולה.
רן כהן: אתה רואה למה זה חמור שבעיריית ירושלים אין, כי אם הייתה ועדה אז היה מקום.
רן כהן: אנחנו נבדוק אפשרות באמת לחייב לשתף בישיבות מועצת כל ישוב נציג מועצת הנוער מאותו ישוב.
חגי אורן: ברור שזה חמור.
חגי אורן: עוד נקודה, דיברו פה על הורים, עכשיו ההורים הם כן יכולים להגיד שלעשות, לעשות דברים, אסור לעשן, דברים כאלה.
חגי אורן: זה לא נכון שההורים לא אומרים את זה, ההורים אומרים את זה, אבל בין זה לבין מה שבאמת הילדים עושים בחוץ, אמרה פה הנציגה של המשטרה שהיא מוצאת את הילד ומרימה אותו מהרצפה ואז ההורים אומרים, אבל הוא תלמיד טוב.
חגי אורן: אז ההורים פה כן אומרים, העניין הוא שההורים לא יודעים איך לעשות את זה, צריך לתת את הכלים האלה להורים איך כן להדריך את הילדים בצורה טובה גם כשהם יוצאים החוצה.
רן כהן: כן, גברתי בבקשה.
שוש בן- יעקב: עד עכשיו חלק מהדוברים פה שדיברו על הנושאים בנטל של החוק הזה, הם דיברו על מחלקת החינוך והם דיברו על מחלקת הרווחה ואני רוצה להוסיף את הצלע השלישית וזה החינוך הבלתי פורמאלי שבעצם אנחנו מנהלי יחידות הנוער מנויים עליו.
שוש בן- יעקב: בסופו של יום כשהוועדה הזאת יושבת ומחליטה החלטות, מישהו צריך ברוב המקרים לבצע אותם בשטח זה אנחנו, אנחנו מול הנוער, מול הילדים.
שוש בן- יעקב: ובעצם חלק גדול מהדברים שמניתם בהתחלה, כל הדוברים הראשונים, המצגת של מה צריך להיות בתוך הוועדה הזאת, אנחנו עושים כבר בעבודה היום יומית שלנו.
שוש בן- יעקב: אנחנו משיגים את המידע, את האינפורמציה, אנחנו יודעים איפה נמצאים בני הנוער ברשות, אנחנו יודעים איפה מאורות הסמים של הישוב, אנחנו בדרך כלל גם בסופו של יום פוגשים את הנוער ומפנים אותו אל הכיוונים ואל המוסדות השונים ברווחה ובחינוך עם כל התוכניות הילה ותוכניות אחרות של קידום נוער.
שוש בן- יעקב: לכן כשהוזמנו לפגישה היום, אנחנו מאוד שמחנו, אלף, בגלל שבתוך החוק של פקודת העיריות שמדברים על חברי הוועדה אז כשמדברים על החינוך הבלתי פורמאלי, אז הנציגים היחידים שיושבים בוועדה הזאת, אנשי תנועות הנוער ונציג ארגון התנדבותי שעניינו קידום ענייני הילדים והנוער.