GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יצחק קדמן: ואפשר גם לחשוב אולי במקום לאסור את זה ולאסור את זה, להציע פתרונות חיוביים שיאפשרו לילדים לא להפריע לאחרים ובכל זאת למצוא לעצמם איזה שהיא תעסוקת פנאי שהיא חיובית ביסודה ולא מתחברת לדברים שליליים.
רן כהן: זה דווקא רעיון מצוין ואני כבר אומר לך---
יצחק קדמן: אז אני מציע שאנחנו נאמץ את המודל של עיר ידידותית, זה יהיה תמריץ טוב לרשויות המקומיות להתחרות בניהם ולהציג בעניין הזה דברים שיזכו אותם בתואר הזה והלוואי שמכאן תצא הבשורה בעניין הזה וגם בעניינים אחרים.
רן כהן: אנחנו ביחד נגבש קריטריונים שאפשר יהיה גם למדוד אותם אבל גם להתרשם מהם בכל זאת.
רן כהן: אני מניח שכל רשות מקומית תרצה להיות ידידותית לילדים כי זה גם העתיד שלה לקבל את התושבים שירצו לבוא ולא רק לקשט את הלשכה של ראש העיר, אבל גם את זה ראשי ערים אוהבים.
טובה בן- ארי: אני מתחברת בדיוק למה ששניכם פה אמרתם, במיוחד למה שדוקטור קדמן דיבר, אנחנו יושבים במשרד ושוקדים לעשות משאל עם בקרב כל הילדים לפי ערים ומחוזות דרך אתר האינטרנט של משרד החינוך, כאשר אנחנו בדיוק יושבים לחשוב על איזה קריטריונים ולהפיץ את זה מייד אחרי החגים בכל חוזר מנכ"ל, בכל בתי הספר, שילדים יכנסו לאינטרנט ויסמנו---
רן כהן: אנחנו ניתן לראשי הוועדות להוכיח את עצמם חצי שנה, לא נעשה את זה עכשיו.
טובה בן- ארי: לא, נעשה את זה עכשיו כדי שהם ידעו מה חסר לילדים, כי אם ילד יגיד שבעיר שלו השלטים גבוהים ולא יכולים לקרוא מה כתוב וצריך להוריד את השלטים, אז צריך לפתח איזה שהם רמזורים בצמתים אחרים, כן אז ראש העיר ידע שזה המכוונות של אותם ילדים.
רן כהן: ענת אופיר מהמועצה לשלום הילד הכינה את המצגת וגם תציג אותה, בבקשה.
ענת אופיר: בקצרה, בגלל שחלק מהדברים נאמרו ואני לא רוצה לגזול מהזמן שמיועד לכם לדבר.
ענת אופיר: כפי שדוקטור קדמן אמר, אנחנו מנסים בשנים האחרונות בעצם להשתמש במומחיות שלנו בתחומים רבים שנוגעים לילדים כדי לסייע למהלך הזה של קידום מעמד הילד ואני יכולה להגיד לכם מהניסיון האישי שלי בעניין שאני באמת מוצאת בשטח, אנשים שהרבה פעמים יש להם רצון מאוד טוב אבל הם מאוד מבולבלים.
ענת אופיר: מבולבלים קודם כל בקשר להגדרת התפקיד שלהם, מבולבלים בהחלט בקשר למטרות שהם היו רוצים לעשות לפניהם, והם מבולבלים בקשר לציפיות שלהם מעצמם ושל אחרים מהם.
ענת אופיר: המחוקק קבע את ההרכב של הוועדה ואת המטרות שלה באופן כללי מאוד אבל את המעמד של הוועדה ואת היעדים והמשימות שלה הוא השאיר לכם ולכן המשימה היא דיי קשה ואנחנו ניסינו לעשות פה איזה שהיא רשימה שאולי תסייע לכם בתור איזה שהיא התחלה ואנחנו גוף שישמח להיות מעורב גם אחר כך כדי לעזור לרשויות לפעול בנושא.
ענת אופיר: אז אנחנו מדברים על יעדים ותחומי פעולה, הדבר הראשון שדיברו על כבר זה קידום שיתוף הפעולה, לקדם ולעגן את כל המשאבים שיש בעיר כדי שיעסקו ביחד בנושאים שקשורים לילדים ונוער.
ענת אופיר: לתכנן לתווך ארוך, דוקטור קדמן אמר את זה, המטרה היא לא לבוא ולעשות פרויקט שירשים מישהו ומחר בבוקר לא יהיה קיים.
ענת אופיר: ואני מסכימה עם מה שנאמר פה על עיר ידידותית לילדים, יש כבר לפחות עיר אחת בישראל שקוראת לעצמה עיר ידידותית לילדים, שזאת העיר חולון שאני מאוד מעריכה חלק גדול מהדברים שקורים בה, אבל מאנשים שונים שחיים בעיר אני בעצם שומעת שאנחנו מדברים על קריטריונים מסוימים שהיינו מכניסים היום, אז לא בטוח שבכול גם מי שקורא לעצמו ידידותי לילדים היה עומד היום.
ענת אופיר: אז יש פה בהחלט עניין של קריטריונים שצריך להכניס כדי שאתה תעמוד בציפיות שלך ושל בני עירך בתכנון לטווח ארוך.
ענת אופיר: אני לא ארחיב פה כי דוקטור קדמן דיבר על הצורך לאסוף נתונים באופן שיטתי, אני רק אזכיר, אתם בטח כולכם מכירים את השנתון הסטטיסטי שהמועצה מוציאה כל שנה על ילדים בישראל.
ענת אופיר: אני מראה אדוני את זה בגלל שדברים מהסוג הזה הוא יוזמה שיכולה בהחלט לצאת לפועל ברמה המקומית ואנחנו היינו שותפים כבר בעבר בסיוע לעיריות להוציא דבר מהסוג הזה.
ענת אופיר: בשנתון הסטטיסטי יש גם מידע ברמה העירונית, אבל אם אתם רוצים לפלח את זה ליותר תחומים ולמספרים יותר ספציפיים וחשובים לכם, אתם צריכים להשקיע באמת עשייה יותר משמעותית ברמה המקומית.
ענת אופיר: ושוב אני אומר, מאמצים כאלה כבר נעשו בארץ ובוודאי שיש על זה ידע במדינות אחרות ולכן מי שיהיה מעוניין לקדם דבר כזה, אנחנו נשמח לסייע לו.
ענת אופיר: אני חושבת שמי שיושב בכנסת לפחות יודע, זה אנשי המקצוע שמייצגים את המשרדים, יודע, שכל דיון מקצועי כמעט שיש היום בנושא מדיניות שנוגעת לשלום הילד ורווחתו וזכויותיו בישראל, נשען הרבה מאוד על המספרים שיש פה, זה לא מספרים שאנחנו המצאנו, אנחנו את רוב המידע אוספים מכם, אנשי המקצוע.
ענת אופיר: ולכן יש לזה ערך בלתי ישוער בכל דיון מקצועי שאתם רוצים לקדם בו עשייה, משום שמספרים הם כוח, ידע הוא כוח.
ענת אופיר: אתם רוצים לבוא לראש העיר ולהגיד שזה כיוון שצריך לקדם אותו, יש לכם מספרים לכן אני חושבת שזה דבר מאוד משמעותי.
ענת אופיר: אנחנו מדברים פה ולא בכדי יושבים פה גם בני נוער, אנחנו צריכים לדבר בוועדות לקידום מעמד הילד על האופן שבו אנחנו רוצים לשתף ילדים בעבודת הרשות המקומית ולאפשר להם לקבל החלטות.
ענת אופיר: אבל אם אנחנו אומרים שילדים היום מסתובבים יותר ומזיקים יותר, ועושים רעש יותר, אני לא רוצה עכשיו להתחיל להיכנס לכל ההשלכות של גל התקשורת האחרון שמתייחס לרמת האלימות של ילדים.
ענת אופיר: באותו היבט שדוקטור קדמן דיבר עליו שצריך ליצר עבורם חלופות שיאפשרו להם לעשות דברים חיוביים, ברגע שילדים ובני נוער יהיו חלק מקבלת ההחלטות העירונית, יהיה להם יותר אחריות על פרויקטים שקורים בעיר, רצון להשתתף בהם והם מארגנים את החברים שלהם לקחת בזה חלק.
ענת אופיר: ולכן אני רואה בזה לא רק שנסמן וי שהזמנו בני נוער לשבת בוועדה, כי זה הרי כתוב גם בתיקון עצמו בחוק.
ענת אופיר: יש לזה משמעות אמיתית בחיי היום יום של ילדים ולא רק לשמוע אותם ולהגיד שמענו, זה באמת לתת להם לקחת חלק כי תאמינו או לא, בטח אתם בתור הורים יודעים, שיש לנו מה ללמוד מהם לא רק מה הם צריכים כדי שהחיים שלהם בעיר יהיו טובים יותר, אלא יש להם יכולת לעשות דברים שלנו כמבוגרים אין יכולת ולכן אני חושבת שזה תהליך מאוד חשוב שצריך לעבור.
ענת אופיר: כמובן שהוועדה הזאת כפי שנאמר בתור מי שתהפוך את עצמה למומחית בנושא ילדים, יכולה לייעץ, צריכה לייעץ לראש הרשות בכל מה שקשור לילדים ונוער ואם היא תהיה אקטיבית ראש העיר יראה בה גם גוף כזה.
ענת אופיר: עוד כמה דברים קצרים, הוועדה הזאת בתור מי שמתמחה בתחום של ילדים בראיה כוללת יכולה לבחון את החקיקה והתקינה העירונית וההשלכות שלה על ילדים ונוער ולהמליץ לראש העיר היכן דרושים שינויים כאשר אנחנו מדברים כמובן על משהו בין תחומי שיש לו ראיה רחבה יותר.
ענת אופיר: היא יכולה לבחון את השירותים ואת המספיקות שלהם ושוב להמליץ מה צריך להשתנות ופה גם לילדים יש חלק מאוד חשוב לדעתי.
ענת אופיר: דוקטור קדמן דיבר על בחינת הנגישות והבטיחות של מתקנים ושירותים והוועדה הזו יש לה מקום מאוד משמעותי באיזון של מפגשים, ימי עיון, סדנאות, כנסים לכל אנשי המקצוע בישוב שזה דבר לא מאוד רגיל.
ענת אופיר: משרד החינוך יוזם את הכנסים שלו, ומשרד הבריאות יוזם את הכנסים שלו ואנחנו יודים מפרויקטים שאנחנו מעבירים בשטח שהיכולת באמת לקיים שיח מקצועי על בסיס יום יומי עם מנהלת מדור גנים ועם העובדת הסוציאלית או פקידת הסעד בלשכת הרווחה זה לא תהליך ברור מאליו, זה לא דבר שקורה באופן יום יומי ואני חושבת שאלה הזדמנויות גם להעביר ידע וגם להפגיש את כל הגורמים בין אם הם אנשי מקצוע בין אם הם מתנדבים, הורים, ילדים, בני נוער בסוגיות שונות שאתם בישוב שלכם, בעיר שלכם חושבים שהם חשובות.
ענת אופיר: עכשיו יש שם עוד נתונים שונים על ילדים ובני נוער אבל אני חושבת שאנחנו נדלג על זה, אלא אם אתה רוצה להמשיך לדבר על זה.
ענת אופיר: הבאתי כאן פשוט שקפים שמראים---
רן כהן: זה לקוח מתוך השנתון.
ענת אופיר: יש לנו פשוט כמות מאוד גדולה של נתונים שיכולים לעניין אתכם על עוני, על אלימות, נתונים דמוגראפיים שונים.
ענת אופיר: מה שאני רק רציתי להראות, זה יש כאן איזה שהוא רשימה של ערים שאנחנו לקחנו ואנחנו מדברים פה על אחוז הילדים מתחת לקו העוני ואני ככה רק, בדרך כלל שאנחנו מדברים על מספר הילדים החיים מתחת לקו העוני בשנים האחרונות אנחנו לא מאוד מפלחים את זה לישובים, מדברים הרבה על ירושלים ומדברים הרבה על בני ברק בדרך כלל בגלל שהם באמת מאוד בעייתיים.
ענת אופיר: אבל סתם, תיקחו כמה ערים אחרות, אפילו עיר כמו תל אביב יפו שבה אנחנו מדברים על 16.5% של ילדים שחיים מתחת לקו העוני וזה רק היבט אחד שבו אנחנו צריכים אולי לגעת, בגלל שכשאנחנו מדברים על עוני, כמו שאנחנו מדברים על בריאות וכמו שאנחנו מדברים על רווחה, אנחנו מדברים על סוגיות שחינוך או רווחה לא יכולים לטפל בהם לבד, זה משהו שחייב להיות עם ראיה מערכתית.
רן כהן: אני מאוד מודה לענת כפיר, אני רוצה דבר אחד כן להדגיש אותו מהדברים שנאמרו במצגת של ענת.
רן כהן: רבותי, עניין של שיתוף ילדים בוועדה ובעבודת הוועדה והמפגשים התדירים איתם והעלאת הדברים שעולים מהם אל הרמה העירונית, כולל מועצת העיר וראש העיר היא בעלת חשיבות עצומה לסיכויי ההצלחה שלכם בעבודה שלכם.
רן כהן: הייתי בשלב הזה לבקש מסגן ניצב סוזי בן ברוך שהיא ראש מדור הנוער במשטרת ישראל להציג איך הדבר הזה נראה מנקודת הראות שלך, מה באמת צריכות הוועדות לעשות כדי להועיל לילדים בכל הישובים שלהם?
סוזי בן- ברוך: צהריים טובים, קודם כל ברשותך אני אתחיל מהדרך שבה הגענו לאס"א כפי שאמר דוקטור קדמן.
סוזי בן- ברוך: משנת 98' התבקשנו על ידי המפכ"ל דאז לבדוק מה עושים קציני הנוער בעירייה.
סוזי בן- ברוך: עשינו מחקר פנימי והגענו למסקנה שקצין הנוער מבלה 75% מזמנו עם 22 גורמים ברמת הרשות המקומית בנושא ילדים ונוער.
סוזי בן- ברוך: זאת אומרת, הזמן שנשאר לו לטפל בעבריינים הוא בקושי 25%.
סוזי בן- ברוך: יצאנו לעבודה משותפת עם אנשי השטח שלהם והגענו למסקנה שאנחנו צריכים לעשות משהו כדי שכל הגורמים האלה יעבדו יחד, שיהיו מאוחדים ואז גם יהיה יותר קל לנו לטפל במה שאנחנו אמורים לטפל על פי חוק.
סוזי בן- ברוך: עשינו תחרות בין קציני הנוער המחוזיים וביקשנו מודל עבודה משותף מכל הגורמים שעוסקים בילדים ונוער ברמת הרשות המקומית.
סוזי בן- ברוך: קיבלנו שמונה מודלים מאוד יפים, בחרנו במודל של המחוז הדרומי.
סוזי בן- ברוך: לא בכדי, לא יושבים כאן מהמחוז הדרומי ולא בכדי, זה המחוז הראשון שהלכה למעשה טיפל בחוק הזה, במיוחד נתיבות, שדרות, באר- שבע, ארד הייתה העיר הראשונה, אפילו בארנונה ראש העיר דאז דרש מאנשים להוסיף 2% לארנונה למען זכויות ילדים ונוער וזה היה דבר חדשני בשנת 98'-99'.
סוזי בן- ברוך: ואז ישבנו וכתבנו תוכנית עבודה מסודרת על סמך המודל המשולב של המחוז הדרומי, זה הבסיס.
סוזי בן- ברוך: את המודל הצגנו אז לוועדה לזכויות הילד, יחד עם דני נווה הם החליטו להעביר את זה כוועדה סטטוטורית, עכשיו כל הרעיון, החוק באמת נראה, כל הגורמים שמייחלים לו ומה.
סוזי בן- ברוך: כתבנו מודל עבודה לראשי רשויות מקומיות, מאוד פשוט, לא צריך הרבה להפעיל מעבר לחשיבה משותפת של כל הגורמים ביחד.
סוזי בן- ברוך: העברנו אותו למנכ"ל השלטון המקומי שקיים שלושה ימי עיון מרוכזים בנושא הזה, כשאנשי המחוז הדרומי באו והציגו את המודל וכל ראש רשות שהגיע ליום הזה בעצם לקח מודל חזרה איתו לרשות המקומית.
רן כהן: מי מכם יצא לו להשתתף ביום עיון כזה?
סוזי בן- ברוך: יום העיון היה בשנת 2000, שלושה ימי עיון.
סוזי בן- ברוך: החקיקה עברה באפריל 2000 בלילה אם מישהו זוכר.
סוזי בן- ברוך: מה שעשינו באמצעות מפקדי התחנות במשטרה שלא היו מחוברים לראשי רשויות מקומיות, ביקשנו לדרוש מראשי רשויות להקים ועדת היגוי ישובית בנושא של ילדים ונוער שאנחנו העלנו את הנושא של נוער נושר ולא עבריין.
סוזי בן- ברוך: הרציונל של המודל הוא להקים ועדת היגוי ישובית שתתאים לעבודה בשטח שלא תמיד רווחה מדבר עם חינוך ולא תמיד חינוך מדבר עם עצמו וגם בתוך הרווחה וכל מיני עמותות וכל מיני גורמים, לא צריך להיכנס לזה.
סוזי בן- ברוך: כשטובת הילד עומדת לנגד עניי כולם וזה המוטו וראש הרשות המקומית מוביל את המהלך וזה עיקר החוק, שהוא מוביל את המהלך, הוא דורש, יושב עם כולם בישיבה אחת גדולה ואחרי זה הוא דורש, אחרי חודש וחצי לתת לו מיפוי של מצב הנוער והילדים ברמת הישוב, בנושא הזכויות, בנושא החוק, נוער נושר, נוער עולה, מגזרים, בעיות שיש בישוב.
סוזי בן- ברוך: כאשר הוא ממנה ארבעה או חמישה תתי ועדות.
סוזי בן- ברוך: תת ועדה בנושא זכויות הילד, תת ועדה בנושא נוער וסמים, נוער ואלימות, איכות הסביבה או התנדבות של בני נוער, צריך ללכת גם לכיוון של נתינה של בני נוער.
סוזי בן- ברוך: הוא נותן חודש וחצי לכל ראש תת ועדה וכאן הוא נותן במה בעצם גם לראש אגף החינוך וגם לרווחה וכל אלה, כל האינטריגות כאן בעצם מתאזנות מאיזה שהוא מקום כי לכל אחד יש תפקיד.
סוזי בן- ברוך: אחרי חודש וחצי של מיפוי כאשר המשטרה מסייעת במיפוי שיש לה, אנשי הרווחה מסייעים במיפוי שלהם, בסופו של דבר, נניח ראש הוועדה לנושא נוער וסמים מקבל מהמשטה נתונים, מקבל מפקיד הסעד נתונים, הוא בא עם רשימה של בני נוער סודית לחלוטין שכל אנשי הוועדה חותמים על חיסיון בהתאם לחוקי הנוער.
סוזי בן- ברוך: הנה יש לנו בישוב כרגע 25 בני נוער ברמת סמים כזו או אחרת, יש נוער מנותק שעל סף התדרדרות לסמים, מה עושים איתם?
סוזי בן- ברוך: הם צריכים לבוא עם תמונת מצב, מה ההצעות כדי לגשר על הפער הקיים וכמה כסף זה עולה.
סוזי בן- ברוך: חודש וחצי בישיבה כזאת שמגיעים רק ראשי תתי הצוותים, חמישה או שישה אנשים, כל אחד מציג את זה לראש הרשות המקומית, הוא צריך להחליט איפה הוא שם את מרכז הכובד של התקציב שיש לו.
סוזי בן- ברוך: אחד הדברים היפים בוועדה הזאת זה שאפשר לפנות לאנשי עסקים ברמת הישוב במגזר העסקי שיתרמו לעניין הזה.
סוזי בן- ברוך: הדרך הזאת מכניסה את כל הקהילה לעשייה כאשר הנשיא של מועצת התלמידים נמצא כל תת ועדה.
סוזי בן- ברוך: אותו דבר לגבי נציג ועד ההורים.
סוזי בן- ברוך: הדבר הזה עובד יפה מאוד ב-400 רשויות מקומיות, אנחנו ראינו שאלימות, סמים ואלכוהול כפרמטרים הבעייתיים האמיתיים של בני נוער היום וגם הנוער שלא מוכר למשטרה, הנושא של אלכוהול מאוד דומיננטי בקרב הנוער והצעירים בצורה שצריך לראות על מה אנחנו מדברים בכלל, הם לא מוכרים למשטרה, אלא אם כן הם קורבנות או פוגעים בנושא אלימות, אחרת אנחנו לא יודעים עליהם בכלל.
סוזי בן- ברוך: לרוב גם ההורים לא יודעים עד שאנחנו מרימים אותם מהרצפה ומביאים אותם הביתה, ואז ההורה רואה שיש לו ילד שיכור בבית והוא תלמיד מצטיין ומה קרה פה פתאום.
סוזי בן- ברוך: העניין הוא שהמודל הזה אחרי שהרחבנו אותו, יש כמה פרויקטים שנלווים, כל מיני סוגים של אוכלוסייה.
סוזי בן- ברוך: למשל נוער עולה בסיכון שמשרד הקליטה מביא אותו היום.
סוזי בן- ברוך: יש ירידה דרסטית ברמת פשיעת הנוער העולה.
סוזי בן- ברוך: מה שקורה היום, פרויקט אס"א תופס תאוצה, מנכ"לית משרד החינוך הרימה גם כן את הכפפה, והיא אפילו נותנת מאה אלף שקלים לראש רשות מקומית שיכנס למודל הזה.
סוזי בן- ברוך: המודלים מתחרים על פי מיפוי פנימי שעשינו שמוזנים בנתונים שלנו.
סוזי בן- ברוך: אנחנו נכנסים לישובים האלה שאנחנו מפנים שוטרים קהילתיים, מצילה מהמשרד לביטחון פנים מקצה תקציב ונכנסת עם נציג מהרשות למלחמה בסמים.
סוזי בן- ברוך: בעצם יש גם גופים שנותנים גם תקציבים לעניין הזה.
סוזי בן- ברוך: אני עומדת בראש ועדת אס"א בין מערכתית שמונה 22 גורמים אתה מוזמן לבוא לוועדה הבאה, 27 אנשים, 22 גומרים פעילים כולל עמותות מובילות לעניין הזה והיתרון שלנו כשאנחנו בוחרים ישוב מסוים כל הגורמים בודקים איך הם נכנסים לישוב הזה.
סוזי בן- ברוך: הישוב האחרון שנכנס, הדומיננטי היה אריאל, לא היה בטוח שנכנסים לאריאל או לא, נכנסו לאריאל אפשר לדבר עם ראש הראשות ולראות מה קורה.
סוזי בן- ברוך: במקביל ישובים שלא מקבלים תקציב, אנחנו משתדלים לדחוק כמה שאפשר להקים את הוועדה הזאת.
סוזי בן- ברוך: כמובן בזווית ראיה שלנו, כי אנחנו יודעים בוודאות שכשכל הגומרים יושבים ביחד, ואנחנו יוצאים מתוך הנחה שכשטובת הילד לנגד עיננו כולם ישבו ביחד.
סוזי בן- ברוך: 42 ישובים שמלמדים אותם איך לשבת ביחד, איך לגשר על החרדות והפערים ואלה הישובים שבהם קשה להם מאוד לשבת ביחד.
סוזי בן- ברוך: אנחנו נמצאים היום במצב שעשינו עבודה בכל הארץ, יש קרוב לשמונים ישובים שיש להם ועדת היגוי ישובית בנושא ילדים ונוער, מנכ"ל השלטון המקומי גם כן מוביל את המהלך הזה ודורש הקמה של הוועדה, מה קורה בתכנים שלה אין לנו שליטה כי לא לקחנו את זה על עצמנו.
סוזי בן- ברוך: מי שמוביל הוא היום זה 34 ישובים זה משרד החינוך עם התקציב, אתמול הודיעה מנכ"לית משרד החינוך שהיא הוסיפה עוד 32 ישובים לפרויקט הזה, אנחנו כמובן בשמחה נרתם ונעזור אחד לשני.
סוזי בן- ברוך: אנחנו עושים את זה מול ראש הרשות המקומית, בלי תקציב אלא עם הצעה ועם מודל עבודה.
רן כהן: תודה רבה לסוזי בן- ברוך.
רן כהן: אנחנו רוצים לעבור, לפני שאנחנו נותנים לשאר המשרדים, אלא אם כן מוטי אתה רוצה עכשיו?
רן כהן: מה שאני רוצה עכשיו זה שראשי הוועדות שנמצאים איתנו כאן ינסו להעלות גם ניסיונם מה באמת ניתן לעשות, אם ניתן לעמוד באתגרים האלה, מה הניסיון שלכם בעניין וגם מה השאלות שרוצים להעלות כלפינו בכנסת או כלפי משרדי הממשלה השונים שנמצאים כאן, מה הסוגיות שאתם מתקשים בהם.
רן כהן: אז בבקשה קודם מוטי וינטר ממשרד הרווחה.
מוטי וינטר: אנחנו הקימונו ועדות מסוג זה במהלך החמש שנים האחרונות במסגרת תוכנית שאנחנו קוראים לה קדימה ובין השאר כל הדברים שהבחורה דיברה קודם, אנחנו הגענו למסקנה שלא דיי בהתערבויות הטיפוליות שאנחנו עושים עם ילדים.
מוטי וינטר: בזמנה של אורה נמיר בעקבות משברים שהיו באשקלון ומאוד מפורסמים בבאר שבע, אנחנו החלטנו לטפל גם ולתת הדגשה גם להיבט הקהילתי ואחד הדברים היה הניסיון להקים ועדה כזאת ואנחנו מפעילים ועדות כאלה.
מוטי וינטר: אבל אני פה רוצה לומר משהו, כל הדבר הזה, זה לא להקים ועדה, אנחנו מדברים פה על תהליכים קהילתיים מאוד מסובכים, זה לא עוד דבר בצ'יק צ'אק שאתה יכול לעשות, לפעמים לוקח שנה עד שוועדה מתחילה לעבוד, הוועדה זה רק הביטוי, העניין הוא איך מפעילים את כל המערכת---
רן כהן: זה הנושא העיקרי מוטי שאנחנו מדברים בו מתחילת הפגישה.
מוטי וינטר: אחד הדברים שאני מוצא את עצמי בזמן האחרון מאוד מודאג ומוטרד ולכן אני שמח שזה מתקיים פה שבעצם כל אחד מקים לו ועדה.
מוטי וינטר: זאת אומרת יש לך היום ועדת שמידט מדברת על זה פרויקט יניב רצה להקים ועדה, בוודאי אס"א, שזה מבורך, אבל אני אומר מה שקורה שיש כל מיני גופים שכל פעם רוצים להקים את הוועדה שלהם ובעצם אין כל כך התייחסות ליוזמה המבורכת הזאת של הכנסת, ועדה למעמד הילד.
מוטי וינטר: מה עוד שהחוק פה מתייחס רק לערים הגדולות והוא מצמצם את כל העניין.
מוטי וינטר: אני חושב שאחד הדברים החשובים שהוועדה הזאת צריכה ליזום, להחיל את החוק בכל מדינת ישראל לגבי כל הרשויות---
רן כהן: זה משהו שאנחנו נעשה.
מוטי וינטר: ועם כל היוזמות שכרגע קרבות ובאות של ועדת שמידט, דברת וכל הדברים האלה, לפי דעתי זה יהיה חשוב שתהיה ועדה אחת שתהיה מוכרת, שתדבר עם הוועדה לזכויות הילד וכיוצא בזה.
מוטי וינטר: אנחנו מבחינתנו מוכנים להעמיד את התשתית הגדולה שהנחנו כי זה לא רק ועדה, זה אנשי מקצוע שלנו ויועצים ומומחים שמלווים את כל המהלך הקהילתי הזה שהוא משותף לכמה שירותים במשרד שלנו, גם לילד ונוער, גם לעבודה קהילתית וגם לשירות לרווחת הפרט במשפחה.
מוטי וינטר: לכן אני מברך על זה ואני מציע את עזרתנו לך כיושב ראש הוועדה ולוועדה ונשמח מאוד אם תיזום איזה שהיא הרחבת חקיקה שיהיה לכל הרשויות זה יסייע לכל העניין.
רן כהן: אני מאוד מודה למוטי וינטר, אני רוצה גם אולי שתתייחסו גם לסוגיה הזאת שעלתה בתוך הדברים של סוזי בן ברוך לגבי האם אתם מרגישים צורך שנקיים שוב איזה שהוא מפגש של מספר ימים כדי לדבר כל הנושאים הלו כפי שזה נעשה בהכשרה לשנת 2000.
רן כהן: בבקשה, תוכלי להתחיל.
חווה בכר: אני ממלאת מקום ראש העיר בנצרת עילית, יושבת ראש הוועדה ואחראית בנושא חינוך, תרבות וקהילה בישוב.
חווה בכר: אני רוצה ככה לציין בעקבות הדברים של סוזי, יש לנו איזה שהיא בעיה מסוימת שאנחנו עוסקים יותר בנושא של טיפול מאשר במניעה, אנחנו כל הזמן עסוקים בחלק הטיפולי ואנחנו לא נותנים מספיק דעת בנושא המניעה.
חווה בכר: אז נכון שאחרי זה מתחילים לבדוק נתונים ולראות אבל הייתי רוצה שנתחיל לחשוב גם בחלק המניעתי, כלומר איך אפשר לעסוק בנושא ולא להגיע לבני הנוער שצריכים לעסוק בטיפול עצמו ואיך אפשר להתחיל לעסוק בגיל שלושה חודשים, למשפחות, בגיל שלוש, בגיל חמש, בנושא המניעה---
רן כהן: את מדברת על מניעה בנושא אלימות?
חווה בכר: לאו דווקא, אני מדברת בכלל, בכל הנושאים שדיברה עליהם סוזי, אני מדברת על מניעה בכלל.
חווה בכר: אני רוצה גם להגיד דבר נוסף, אני חושבת, נכון שהנתונים מראים על עשרים אחוזים ילדים שנמצאים בסיכון, אבל הייתי רוצה שנתייחס לכך שכל הילדים כך אני מתייחסת לזה, שנמצאים בסיכון מסויים, גם הילד שלי שהוא עוזב את הבית יכול להיות שהוא נמצא בסיכון.
חווה בכר: אז הייתי רוצה שההתייחסות תהיה כזאת שכל ילד שעוזב את הבית, אפילו אם הוא נמצא בתוך הבית הוא נמצא בסיכון כזה או אחר על הסקאלה, כל אחד נמצא בסיכון מסוים וכל אחד עלול להגיע למצב זה או אחר במצב הסיכון ושהוא נמצא בו.
חווה בכר: ואם נתייחס כך לדברים אני חושבת---
רן כהן: אגב, מבחינתנו בוועדה בכנסת זאת הנחת העבודה הראשית,
רן כהן: אנחנו מניחים שילד נמצא בסיכון כמעט בכל מקום שבו הוא נמצא, גם בביתו הפרטי.
חווה בכר: אם זאת היא ההנחה, כך תתבצע גם העבודה, והעבודה ברשויות בהתייחסות, אז כך תתבצע המניעה וכך יתבצע הטיפול וכך אנחנו נמצא את עצמנו בעצם עובדים עד אחרון הילדים.
חווה בכר: נכון שהביטוי עד אחרון הילדים הוא ביטוי שאי אפשר להגיע אליו, אבל החשיבה צריכה להיות הרחבה ביותר בעד אחרון הילדים.
חווה בכר: וכך אני חושבת שצריכה להיות ההתייחסות וכך הייתי רוצה לראות, אם אנחנו נהיה שותפים והייתי רוצה שנהייה שותפים בחשיבה שזאת תהיה הבניה וזאת תהיה החשיבה של העבודה.
חווה בכר: ופה הייתי מבקשת את העזרה, דיברתם על נושא של איסוף נתונים ומידע, אני חושבת, אני יכול להיות שיש פה ישובים אחרים שיוכלו לעזור לי, אנחנו לוקים בישוב ביכולת לאסוף מידע וליצור מאגר מידע שהוא מאגר מידע ישובי שאני לא מדברת רק ילדים בנושא של סיכון אלא שאני מדברת על ילדים שאני רוצה לדעת עד אחרון הילדים היכן הילדים האלה מבלים ביום יום מבחינת הגילאים שלהם, מבחינת הזמן הפנוי שלהם, באיזה חוגים הם משתתפים.
חווה בכר: כי אני יודעת שאם אני אבנה מאגר מידע כזה, תוכנית העבודה שלי תהיה תלויה במאגר המידע והיא תהיה העבודה הנכונה ביותר.
חווה בכר: ולמה אני אומרת את זה, היום אני יושבת ובונה בישוב תוכנית שנקראת תכלית, תוכנית כוללת לילדים ונוער בנצרת עילית, ראשי תיבות.
חווה בכר: כשמדובר באמת על מתן מענה לכלל הילדים מכל הגורמים, אנחנו יושבים עם כל גורמים, אפילו רחב יותר ממה שנאמר פה, כולל הורים וכולל ילדים בתוך הוועדה הזאת, אבל אנחנו מחפשים כיצד לאסוף את המידע וכיצד אחרי זה ליצור את המיפוי הנכון.
חווה בכר: פנינו לכמה מקומות, יש קושי בלמצוא מאגר המידע או מישהו שמתכנן מאגר מידע, שנכון שהוא עלול להיות מסוכן ושמעתי דעות לכאן ולכאן אבל עדיין אני בישוב שלי זקוקה למאגר מידע שאני אוכל מתוכו למפות ומתוכו לבנות תוכנית שתהיה תוכנית עם תקציב.
חווה בכר: כלי העבודה שלנו חייב להיות מאגר מידע תואם את הישוב שלי, אבל הוא יכול להיות פר הנושאים שהם עולים בכל נושאים.
חווה בכר: אבל יכול להיות שוב שבישיבה משותפת, ברעיון משותף, יהיה אפשר לבדוק כלי כזה ואפילו לפנות ולהציע לגורמים מסוימים לבנות כזה כלי.
רן כהן: חווה, תודה רבה, זה היה מנצרת עילית, בבקשה, כן אדוני.
יצחק מרציאנו: אני סגן ראש עיריית באר שבע, יושב ראש הוועדה.
יצחק מרציאנו: אלף, אני מודה על הכנס בפרט בכנסת, הבעיה היא לפי דעתי זה לא עוד הקמת ועדה ועוד ועדה, אני חושב שהיום הבית בוער ומהקמת ועדות לא תצא הישועה.
יצחק מרציאנו: דיברת אדוני חבר הכנסת וגם שמענו גם את יושב ראש המועצה לשלום הילד, מטיפים לנו על עיגון ועיגון ואתם עושים להפך, עוד ועדה ועוד ועדה ועוד עמותה ועוד עמותה.
יצחק מרציאנו: אז בואו, אני חושב לפי מיטב ידיעתי, כל ישוב הוא יודע את המחלות שלו, אנחנו חיים בישוב, אף אחד לא יבוא ללמד אותי היום מה יש בבאר שבע, אני יודע ואנחנו יודעים את הכול ודורשים מאיתנו ליישם את החוק ותענישו את זה שלא הקים ועדה כאילו אם הוא יקים ועדה אז כל המחלות של ירושלים ייעלמו ביום אחד.
יצחק מרציאנו: אני לא מזלזל, חוק לקיים, אבל מצד שני, כולנו יודעים ללא משאבים אנחנו נשב וישבו חכמי הדור ויבנו, ותעשו קריטריונים ועוד כמה הצגות ועוד כמה דברים, ללא משאבים ומשאבים זה עניין לאומי, עד שהממשלה לא תישבר שהיא קהילתית חברתית, אני יכול לדבר עד מחר, עד מחר אני יכול לדבר.
יצחק מרציאנו: שמענו מהגברת הנכבדה, שכחתי את השם שלה, ישבנו בוועדה, קב"סים דווחו, והכול מתוקתק, הכול עם גרפים ואומר, אני היום אין את היכולת, יש לי שבעים ילדים מסתובבים בשטח, אין לי יכולת, אין משאבים.
יצחק מרציאנו: אני לא אבנה לו בית ספר, אני לא אגייס את משרד החינוך, אם משרדי הממשלה לא יכבדו את עצמם ואני לא בא אליהם בטענות, משרד הרווחה עושה מעל ומעבר, אנחנו מכירים את עבודת הפרך שלהם.
יצחק מרציאנו: אבל אי אפשר לומר הבו לבנים אבל תבן אין, אמר כבר מישהו פעם החכם הזה.
יצחק מרציאנו: אז בוא נשב עוד פעם ובוא נעשה קידמה והגברת הנכבדה תעשה לנו עוד שלושה ימים, תאמין לי שיהיה כיף.
יצחק מרציאנו: וסטטיסטיקה, נראה לך סטטיסטיקה מהיום למחר, תביא לי פקס, אני אפקסס לך את כל באר שבע.
יצחק מרציאנו: אבל מה אני עושה עם הנתונים האלה.
יצחק מרציאנו: דיברנו היום בוועדה אדוני יושב ראש המועצה, אני חרד, יהיה דוח דברת לא יהיה דו"ח דברת, קודם כל מישהו דאג לילד, ראית שם משהו על הילד.
יצחק מרציאנו: אם הריהוט של הילד יתאים, אם יש לו אוורור, עם כל כבוד למורה, דאגו שיהיה חדר, הילד דאגו לו לאוורור שיהיה שם?
יצחק מרציאנו: אז אם הממשלה בעצמה מתעלמת מהילד, באים אליי אני אטפח את הילד.
יצחק מרציאנו: אף אחד לא יראה לי איך מגדלים ילדים ואיך מטפחים ילדים, כולנו יודעים, כולנו הורים.
יצחק מרציאנו: וצודקת הגברת, אני לא מסתכל על הילד, אני דואג לילד שלי, אז מישהו ילמד אותי מה חסר לילד שלי?
יצחק מרציאנו: אני יודע, אבל תנו משאבים, האנשים האלה משלמים מיסים, ארנונות, עומדים בכל הקריטריונים.
יצחק מרציאנו: תסלח לי שאני אומר משפט לא יפה, אתם לא שומרים על החוק, כלומר השלטון, לא אנחנו, אנחנו שומרי חוק ורוצים לעבוד ובאמת רוצים לקדם את הילד, אבל אי אפשר.
יצחק מרציאנו: ושמעת פעם שחכמת העני בזויה, תהיה החכם הגדול אבל אם אתה עני אז תישאר ככה.
רן כהן: מר מרציאנו, אני כמובן לחלוטין מזדהה איתך שהמשאבים צריכים להינתן ואני לא אוהב את הממשלה הזאת ומה שהיא עושה, בוודאי לא לגבי הרשויות המקומיות ובוודאי לא לגבי הילדים.
רן כהן: כך שבעניין הזה אתה מתפרץ לדלת פתוחה.
רן כהן: אני רק אומר דבר אחד ברשותך, אנחנו רוצים למרות הכול ולמרות כל המצוקות לעשות גם בתנאים האלה את המיטב כדי שלילדים יהיה את הכי טוב---
יצחק מרציאנו: אדוני, כואב לי הלב שאני לא יכול לעשות יותר, מדברים איתי על הבריאות של הילד, תראה כמה---
רן כהן: אבל יצחק, אבל אני הרי מרגיש מה כואב לך בלב ואני מרגיש את זה בקולך ובאכפתיות שלך.
רן כהן: כל מה שאני אומר הוא רק דבר אחד, האם בגלל שנתניהו גוזר את הגזרות שלו, אנחנו נרים ידיים ונגיד אנחנו עוזבים את העניין של הילדים.
רן כהן: אני אומר לא, חד משמעית לא, בואו נעשה את הכול.
רן כהן: עכשיו, אני גם אומר עוד דבר, אם יש דברים שאתם יכולים להעביר אלינו כרעיונות, כצרכים, כדברים שזה מגיע ישר לילדים, ושאנחנו נוכל לייצג את זה פה בכנסת גם בדיונים התקציב, תעביר, אנחנו נהיה הקול שלכם פה בבית הזה, אין מה לדבר, אני מוכן לעשות את זה ברצון רב.
רן כהן: בבקשה גברתי.
שוש אלון: אני יושבת ראש הוועדה בנתיבות, אני קודם כל מודה על ההזדמנות לשבת כאן, לשמוע את הדברים ולראות שהצרות של כולם הצרות שלי הם.
שוש אלון: אני רוצה להעלות נושא שהוא קשור לילדים לפני שאנחנו קשורים אליהם, נושא ההורים.
שוש אלון: אני לא יודעת עד כמה הוועדה יש לה את הכוח לפעול לטובת הילדים בקרב ההורים.
שוש אלון: הרבה מאוד הורים בכלל לא מודעים לתפקיד שלהם כהורים ולהרבה מאוד הורים שבעצמם גורמים לאי בטיחות של הילדים, לסכנות שהם בעצמם גורמים.
שוש אלון: רק היום בבוקר, את נוסעת ואת רואה משפחה שלמה חוצה מעבר לאוטובוס, ילד מתפרץ לכביש ועוד האבא צועק, מה את רוצה, מה את מרימה גבה בכלל.