GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סוזי בן ברוך: יכול להיפתח לאותו ילד תיק של אי-תביעה, אם החוקר הגיע למסקנה שצריך לתת לאותו ילד מחווה נוספת כדי שהוא יצא ממעגל הפלילי, והוא התרשם שהוא משתף פעולה וכי הוא יפנה לשירות מבחן לנוער ויקבל את התניותיו.
סוזי בן ברוך: האופציה השנייה היא שלאותו ילד יפתח תיק פלילי.
סוזי בן ברוך: זה בעיקר שמדובר בעבירה חוזרת, והתרשמותו של החוקר היא אחרת.
סוזי בן ברוך: אנו ממתינים פרק זמן של עד חודשיים להמלצתו של שירות מבחן לנוער שעושה את הדו"ח הפסיכו-סוציאלי.
סוזי בן ברוך: השוטר צריך להכין את התיק לתביעה.
סוזי בן ברוך: שירות המבחן לנוער נותן השלמה של התמונה הזו.
סוזי בן ברוך: בשנת 1983 עברנו ממודל הצדק למודל השיקומי.
סוזי בן ברוך: איננו מסתכלים רק על העבירה ומענישים בהתאם את העבריין, אלא מסתכלים מי ביצע את העבירה ולמה, והענישה בהתאם מתחשבת בנסיבות.
סוזי בן ברוך: ברגע המעצר ישנה חובה להודיע על כך לקצין מבחן לנוער, לסנגור הציבורי ולהורים.
סוזי בן ברוך: ההורים שותפים לכל מהלך החקירה, אלא אם כן הילד טוען שהוא פוחד מתגובתם של ההורים.
סוזי בן ברוך: אז מתקשרים לפקיד סעד לחוק הנוער כדי לקבל אישור שאכן מדובר בילד מוכה, ואז אנו מכניסים לתמונה את קצין מבן לנוער במקום ההורים.
סוזי בן ברוך: בסופו של דבר ההחלטה האם לגנוז את התיק או להביאו לתביעה, היא על פי הראיות.
סוזי בן ברוך: לגבי הגנת ילדים, דיברנו קודם.
סוזי בן ברוך: ברמה העקרונית, עד גיל 14 ישנו יחס מיוחד כלפיהם.
סוזי בן ברוך: בדקנו את תפקידיו של חוקר הנוער.
סוזי בן ברוך: במסגרת הוועדה האסטרטגית ביצענו בדיקה ומצאנו שקצין נוער בתחנה מבלה כ-65% מזמנו עם כל הגורמים שאתם הוא חייב להיות בקשר מכוח חוקי הנוער ועם גורמים אחרים שעוסקים בנוער.
סוזי בן ברוך: במשטרת ישראל יש 65 תחנות ובכל תחנה יש יחידת נוער.
סוזי בן ברוך: בנוסף, יש לנו 8 יחידות נוער חשיפה שנותנות מענה בשיטת האגרוף, מענה מחוזי לתופעות פשיעה מחוזיות, כיוון שאנס סדרתי לא יאנוס רק בחולון, אלא גם בראשון ובבת-ים.
סוזי בן ברוך: מי שיחפש ויחקור אותו, תנהיה יחידת נוער חשיפה מחוזית.
סוזי בן ברוך: יש לנו 440 ניידות שעוסקות רק באבטחה של מוסדות חינוך, והם נותנים מענה ראשוני כאשר שני נערים מתקוטטים, או שנעשה שוד לנגד עיניהם, ומקפיאים את המצב עד שמגיע חוקר הנוער.
סוזי בן ברוך: אגף קהילה ומשמר אזרחי הוא אגף שהוקם לפני שלוש שנים במשטרת ישראל.
סוזי בן ברוך: התחברנו למון
סוזי בן ברוך: עצת התלמידים הארצית, ויש גל אדיר של הסברה בבתי ספר.
סוזי בן ברוך: אנו משכנעים אותם להתנדב למשמר האזרחי או למכבי אש.
סוזי בן ברוך: הכלל שיובד אצלנו הוא, "ילד שמעסיקים אותו לא מעסיק אחרים".
מיכאל מלכיאור: כמה ילדים פעילים במשמר האזרחי?
סוזי בן ברוך: 6,100 ילדים פעילים במשמר האזרחי.
סוזי בן ברוך: אני הייתי מפקדת המשמר האזרחי בירקון חמש שנים.
סוזי בן ברוך: חלקם של בני הנוער שבמסגרת התחייבות אישית התנדבו אצלי, היום הם חוקרי נוער.
סוזי בן ברוך: מי שמתנדב למשמר האזרחי יש לו עדיפות לגיוס למשטרה.
מיכאל מלכיאור: מסגרת ההתנדבות של בית הספר היא שנה אחת.
סוזי בן ברוך: משרד החינוך מחייב שנת התנדבות אחת, אך רובם נשארים אחרי זה במסגרת ההתנדבותית.
מיכאל מלכיאור: צריכים להרחיב את זה.
סוזי בן ברוך: עודד כהן ממשרד החינוך לקח את זה על עצמו.
מיכאל מלכיאור: מדוע שההתנדבות לא תהיה למשך שלוש שנים?
מיכאל מלכיאור: זה יותר ממה שהם לומגדים בבית הספר.
גילה פינקלשטיין: עכשיו גם מציינים זאת בתעודה.
רן ליאון: זו נחשבת יחידת בגרות אחת.
סוזי בן ברוך: בסוף השנה ישנם גם פרסי הצטיינות.
סוזי בן ברוך: אני ממשיכה בסקירה.
סוזי בן ברוך: אנו שאלנו את עצמנו כיצד נגרום לכך שקצין הנוער יעסוק גם בתפקידו הקלסי, תפיסת עבריינים והבאתם לדין.
סוזי בן ברוך: הצענו הצעת חוק שעברה כאן בוועדה הזו בזמן שתמר גוז'נסקי היתה יו"ר הוועדה והשר דני נווה היה זה ששיתף איתה פעולה בעבודה על החוק.
סוזי בן ברוך: החוק נקרא, סעיף 72 לפקודת העיריות.
סוזי בן ברוך: הגדולה של החוק הזה, היא שהוא בא לידי ביטוי במסגרת זכויות הילד.
סוזי בן ברוך: כל ראש רשות מקומית חייב בהקמת ועדה לזכויות הילד ברשות המקומית.
סוזי בן ברוך: תמר גוז'נסקי בדקה מדי חודשיים, האם ברשויות המקומיות הקימו את הוועדה הזו, ומי שלא הקים היה צריך להגיש לה דו"ח הסבר.
סוזי בן ברוך: לשון החוק: "המועצה תבחר ועדה שתפקידה ליזום ולתכנן פעילות לקידום מעמד הילד ובני הנוער, להגן עליהם ולהבטיח את זכויותיהם, לרבות מימוש עקרונות של טובת ילד, אי-הפליה, הזכות להתפתחות ולתנאים נאותים, זכותם של ילדים ובני נוער להשמיע את דעתם ולהשתתף בצורה נאותה בקבלת ההחלטות הנוגעות לעניניהם.
סוזי בן ברוך: חברי הוועדה מצויינים למטה, כאשר היחיד שנשכח הוא קצין מבחן לנוער, אך בפועל גם הוא שותף.
סוזי בן ברוך: כתוב גם כי ראש הרשות המקומית רשאי לזמן לוועדה הזו גם פונקציות אחרות כראות עיניו.
סוזי בן ברוך: בבדיקה האחרונה שערכה תמר גוז'נסקי נמצא, כי 80 רשויות מקומיות מנהלות את הוועדה הזו.
סוזי בן ברוך: היתרון הגדול של הוועדה הוא בכך שניתן להקים תתי-ועדות על פי נושאים, כאשר בראש כל תת-ועדה מעמיד ראש הרשות המקומית את האדם המתאים.
סוזי בן ברוך: אחת לחודשיים מתכנסות הוועדות ודנות בבעיה ברמת היישוב המקומי.
סוזי בן ברוך: עד כאן הסקירה על חוקי הנוער.
רן ליאון: יש לי הערה.
רן ליאון: קודם השופט שינפלד דיבר על מוסדות מסויימים אליהם מכניסים בני נוער בכפייה לטובתם.
רן ליאון: הוא ציין כי התוכנית היא שאחר כך הם גם ישתפו פעולה.
רן ליאון: איך הכוונה שהנוער ישתף פעולה עם מי שעשה לו את זה?
אברהם שינפלד: האלטרנטיבה היא שהו ילך למאסר בגלל העבירות שהוא ביצע.
אברהם שינפלד: ניתנת לו אפשרות במקום עונש להיכנס למסגרת טיפולית-חינוכית.
אברהם שינפלד: במסגרת הנעולה הזו יש מורים, מדריכים מקצועיים, מדרכים חינוכיים, עובדות סוציאליות ופסיכולוג.
אברהם שינפלד: כולם מכוונים כדי לטפל בו ולעזור לו לצאת מהמצוקה שהביאה אותו לבצע את העבירות.
אברהם שינפלד: לכן אמרתי שתחילתו בכפייה.
אברהם שינפלד: אך כאשר התהליך נותן פירות, הנער מתחיל לקבל הדים חיוביים מההורים, מהמשפחה ומכל הסביבה הטבעית שלו.
אברהם שינפלד: זה נותן לו סיפוק והוא ממשיך לשתף פעולה גם כאשר הוא יוצא מן המוסד הזה.
אברהם שינפלד: כאשר מסתיימת התקופה שבית המשפט קבע, הוא איננו נזרק לרחוב.
אברהם שינפלד: יש גורמי תמיכה בקהילה.
אברהם שינפלד: יש בני נוער שעל מנת לבנות גבולות בתוכם הם זקוקים לחומות חיצוניות שעוצרות אותם מלעשות כל העולה על רוחם.
אברהם שינפלד: זה הופך להיות כלי במהלך הטיפול.
אברהם שינפלד: כאשר הם נמצאים במעון הנעול הם גם יוצאים לחופשות בבית.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה להודות על הסקירה המקיפה ולסכם את הישיבה.
מיכאל מלכיאור: אנו החלטנו לערוך סיור בבתי המעצר לנוער.
מיכאל מלכיאור: אנו החלטנו גם לטפל בשאלת התקנים של קציני המבחן לנוער ופקידי הסעד.
אברהם שינפלד: גם שופטים.
מיכאל מלכיאור: אתה היית צנוע ולא ציינת שיש עם כך בעיה.
אברהם שינפלד: הדברים הולכים יחד.
אברהם שינפלד: יותר תיקים, יותר בני נוער, יותר קציני מבחן, יותר פקידי סעד, יותר אנשי משטרה, יותר גילויים ויותר תיקים בבית המשפט.
אברהם שינפלד: בית המשפט לנוער מעצם טיבו וטבעו חייב להקדיש מספיק זמן להורי, לילד ולקצין המבחן.
אברהם שינפלד: כאשר יש עומס גדול מדי והוא לא יכול להקדיש את הזמן הדרוש, זה לא המצב הנכון.
אברהם שינפלד: לעומת מדינת מסטצ'וסטס בארה"ב שגם שם יש 6 מיליון תושבים, ובשנת 1999 היו 37 שופטי נוער כאשר במדינת ישראל היו רק 8 שופטי נוער.
אברהם שינפלד: היום בכל מדינת ישראל יש סך הכל 11 שופטי נוער, כולל אותי כנשיא.
אורי אריאל: האם כל התקנים מאוישים?
אברהם שינפלד: כן.
מיכאל מלכיאור: האם אתה יכול לציין מה קורה גם במדינות אחרות?
אברהם שיינפלגד: בכל המדינות יש הרבה יותר שופטים.
אברהם שיינפלגד: היחס הוא לגמרי שונה.
אברהם שיינפלגד: אני רוצה לציין את המערכת שלי שעשתה מאמץ גדול ובשנים האחרונות הוסיפה לנו שלושה תקנים.
מיכאל מלכיאור: אני חושש שאם נעלה את הנושא הזה, אז במקום להוסיף את התקנים שצריכים, הם יורידו את מספר התקנים במשטרה.
אברהם שינפלד: הם צריכים קודם לשחרר את התקנים המוקפאים של קצינות מבחן ופקידות סעד שיוצאות לחופשות לידה.
אברהם שינפלד: אני הוזמנתי לוועדה של חה"כ מיכאל איתן שמדבר איתי על התמשכות הליכים בבית המשפט לנוער.
אברהם שינפלד: אני לא יכול לסיים הליכים ללא קציני מבחן.
רחל שרביט: הענין של חופשות הלידה כבר סודר.
רחל שרביט: הבעיה היא למצוא מחליף מהר ולדאוג שהוא יהיה מיומן.
רחל שרביט: המערכת סובלת מלחץ אדיר.
רחל שרביט: התקנים הם לא מתאימים.
מיכאל מלכיאור: אם אדם תצריך לטפל ב-35 תיקים בשבוע, והוא חולה שבוע, מה קורה אז?
מיכאל מלכיאור: זה נשמע לי טרוף.
מיכאל מלכיאור: עם זאת, אנו ציינו שיש גם שיפור.
אברהם שינפלד: יש שיפור.
אברהם שינפלד: אפילו יש טלוויזיה צבעונית.
אברהם שינפלד: זה נשמע מאוד משוכלל, אך אני לא יודע אם היום ניתן ניתן לקנות טלוויזיה שחור לבן.
סוזי בן ברוך: אנו מחפשים מענים לבעיית הנוער בישראל.
סוזי בן ברוך: כל עוד לא יוספו תקנים, הרצף הטיפולי לא יתקיים.
סוזי בן ברוך: למעשה, הפתרון היחיד זה מענה טיפולי מהיר לעבריין.
סוזי בן ברוך: אם קצין מבחן לנוער מזמן את אותו עבריין רק לאחר חודשיים, זה לא אפקטיבי.
סוזי בן ברוך: נעשה תהליך חשיבתי כיצד ניתן לזמן מיד נער שעבר עבירה.
סוזי בן ברוך: אניאתן לרחל להרחיב על כך את הדיבור.
רחל שרביט: ישנה ועדה בה חברים משרד הפנים, משרד המשפטים, משרד הרווחה ועמותות נוספות כמו הג'וינט, שחברו יחד במחשבה לחזק את המקום של המשפחה בטיפול בקטינים, וליצור אצלה רצון טוב ולעזור לה לקבל חזרה את הילד שלה.
רחל שרביט: בנוסף, לעשות עבודת תיקון כלפי הנפגעים.
רחל שרביט: למי שביצע את העבירה יש הרבה כוח לתקן את הנזק מול זה שהוא פגע בו.
רחל שרביט: שני הצעדים הללו נלקחו ממודל שאמצנו מניו-זילנד, שאומר, בואו ניתן למשפחה ביחד עם אנשי המקצוע לדון בנזק שנגרם, במצב הילד ובהערכות המשפחתית לטיפול במצב.
רחל שרביט: יש לתוכנית הזו כללים ברורים שאנו מריצים אותם כרגע כפילוט שמלווה במחקר.
רחל שרביט: בינתיים זה די מוכיח את עצמו.
רחל שרביט: זה דורש הרבה מאוד משאבים, ואנחנו בוועדה עדיין לומדים את הענין.
רחל שרביט: אני יודעת כי דבר דומה קורה גם בהערכות של פקידי הסעד המנסים לקבל החלטה משותפת יחד עם המשפחה.
מרים פבר: אצלנו אין את הגורם הנפגע שהוא שותף לוועדה, שלזה יש ערך גדול מאוד בפני עצמו.
אברהם שינפלד: הגורם הנפגע נמצא, זה הילד.
מרים פבר: במקום ששירותי הרווחה יקבלו החלטה על גורלו של הילד, המשפחה הרחבה בונה בעצמה את התוכנית שתאפשר לילד להשאר בבית.
מרים פבר: זה יכול להיות גם קשור לעבירה כלפי הילד בתוך המשפחה.
אברהם שינפלד: מדינת ישראל אישררה את האמנה הבין-לאומית לזכויות הילד.
אברהם שינפלד: אולי הגיע הזמן לחשוב על חוק יסוד זכויות ילדים ונוער שיסדיר את זכויות הילדים בתחום בריאות, חינוך, יחסי גומלין בתוך המשפחה וזכויות ילדים ונוער במשפט וכו'.
מיכאל מלכיאור: אנו נשמח להעלות את ההצעה הזו.
מרים פבר: אני קוראת לוועדה לקדם את נושא חוק זכויות ילדים בסיכון שעבר קריאה ראשונה ונעצר.
מיכאל מלכיאור: אני מזכיר כי יש לנו סיור ראשוני ביום רביעי.
מיכאל מלכיאור: במסגרת הקיצוצים הופסק סיוע של פסיכולוגיים שמטפלים בתלמידים באזורים של נפגעי פעולות איבה, שעוזרים גם לתלמידים אבל גם להורים ולמורים, כדי שלא ייכנסו למצבים קשים אחרי האירועים.
מיכאל מלכיאור: שרת החינוך הסכימה עם קביעות הוועדה שיש הכרח בהמשך מתן סיוע חיוני וחשוב זה לתלמידים ואולי אף להגבירו.
מיכאל מלכיאור: היא כותבת שהיא פנתה בדחיפות לשר האוצר וביקשה ממנו לאשר את המשך העסקת 25 הפסיכולוגים באותה מתכונת כפי שהועסקו קודם לכן, אבל כנראה שאין תשובה מהאוצר.
מיכאל מלכיאור: גם אנחנו פנינו לשר האוצר בעניין ולא קיבלנו תשובה.
מיכאל מלכיאור: אמנם אנחנו מקווים שבעקבות האירועים של הימים האחרונים שלא יהיו עוד פעולות איבה ושום סיבה לטפל, אבל עד שלא נדע שזו המציאות אי אפשר לא לטפל בילדים שצריכים את הטיפול הזה, זה דבר שלא מתקבל על הדעת.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה להגיד שעכשיו אנחנו ביתר שאת צריכים לפנות לשר האוצר ואולי גם לראש הממשלה, שידעו כל שרי הממשלה מה המציאות, שזורקים את הילדים הללו, וקיבלנו פה את התיאורים המאוד קשים של מה שקורה בעקבות פעולות האיבה ועל איזה אחוז של ילדים מדובר, כשכל אחד ואחד צריך את העזרה.
מיכאל מלכיאור: אני מציע שנפנה פה גם לראש הממשלה וגם לשר האוצר כדי לעשות מעקב אחרי הנושא הזה.
מיכאל מלכיאור: אני שמח שלפחות במשרד החינוך יש הסכמה בעניין.
מיכאל מלכיאור: נעבור לנושא הדיון היום: בעקבות הפרסומים שהיו בעיתונות על החלטת הממשלה להעביר את הטיפול במעונות יום למשרד התמ"ת קיבלנו המון פניות.
מיכאל מלכיאור: אני לא זוכר נושא שקיבלנו בו כל כך הרבה פניות, לפחות לא בחודשים שהוועדה עובדת.
מיכאל מלכיאור: אני מאוד מבקש שהדיון פה יתמקד במטרה של הוועדה הזו - לראות מה הכי טוב לילד.
מיכאל מלכיאור: הרי אלה סך הכל ילדים שבאים למעונות הללו, וקראנו את המסמך של הממ"מ שהביאו פה את הנתונים השונים ואת ההרצאות השונים, אני רק מבקש בדיון שנתמקד בזווית של מה טוב לילדים, לא מה טוב למשרד כזה או אחר או לשר כזה או אחר, עם כל הכבוד לשיקולים הללו, אלא איפה הילדים יקבלו את הטיפול הנכון.
מיכאל מלכיאור: אנחנו מבקשים קודם לשמוע את דעת משרד הרווחה מפי חיים פוזנר, מנהל אגף שירותים אישיים וחברתיים.
חיים פוזנר: שלום לכולם, ברשות הנוכחים אתחיל טיפה בהיסטוריה, כיוון שאני עובד די שנים במשרד.
חיים פוזנר: בזמנו, לפני הרבה שנים, היו משרדים מפוצלים - היה משרד העבודה ומשרד הסעד.
חיים פוזנר: במשרד הסעד כל המערכת של מעונות עם רווחה היתה קיימת שם בנפרד ובמשרד העבודה היתה מערכת נפרדת שעסקה בהשמת ילדי נשים עובדות למעונות יום.
חיים פוזנר: כשאוחד המשרד, בפועל המערכות האלה נשארו נפרדות אך על הנייר שמו אותן תחת אגף אחד של "אגף מעונות יום".
חיים פוזנר: באופן כללי תפיסתנו היא שמעונות יום זה לא רק אפסניה לילדים, או לילדים בגיל הרך.
חיים פוזנר: אנחנו חושבים שמעונות יום זו תשתית לפיתוח שירותים לגיל הרך, על התשתית הזאת אפשר לפתח שירותים לכלל האוכלוסיות - גם ילדים בסיכון וגם ילדים אחרים - והאופי של מנועות היום כמובן צריך להיות עם גישה פדגוגית, עם גישה סוציאלית ועם כל הדברים שילד צריך לקבל, ולהעשיר אותו בזמן עם העשרה.
חיים פוזנר: כן אנחנו חושבים שמבחינה זו משרד הרווחה חייב להיות אחראי לנושא של מעונות יום בכלל.
חיים פוזנר: אני אתרכז בנושא הרווחה.
חיים פוזנר: המערכת שלנו היא ממש נפרדת והוצאת ילד מהבית, גם על פי החוק החדש - חוק פעוטות וילדים בסיכון, שנכנס לתוקף החל מאחד בספטמבר, נעשית על ידי ועדת החלטה ברשות המקומית.
חיים פוזנר: עמד על זה האוצר ואנחנו הסכמנו.
חיים פוזנר: ועדת החלטה מקצועית ברשות המקומית במחלקה לשירותים חברתיים של עובדים סוציאליים ועובדים אחרים יחד איתם, הם מחליטים על פי קריטריונים שמוגדרים בחוק על הוצאת הילד למעון יום.
חיים פוזנר: ומרגע שהם החליטו יש חישוב זכאות, זאת אומרת ההורים הביאו תלושי הכנסות, אז מחליטים כמה הם משתתפים והמחלקה ברשות המקומית גובה את ההשתתפות ואז מפנים אותם למעון היום.
חיים פוזנר: ברגע ההפניה המחלקה לשירותים חברתיים מדווחת למשרד וכל מערכת ההתחשבנות בין המשרד לבעלות על המעונות - שזה יכול להיות ארגוני נשים, זה יכול להיות רשות מקומית, זה יכול להיות מעון יום פרטי - נעשית על ידי המשרד בצורה כזו שהוא מעביר את המימון ישירות לבעלות ומחייב את הרשות המקומית בגובה 25 אחוז ובסכום שהוא גבה כהשתתפות מאותה משפחה.
חיים פוזנר: זו מערכת נפרדת לגמרי, מערכת שכמובן יש לה את הנתונים במעון יום כמה ילדים מושמים על ידינו, ומערכת שאנחנו יכולים להשוות אותה, ומשווים אותה, עם מערכת שניה שמטפלת בנושא של ילדי נשים עובדות, כדי לראות שאין כפילויות באותו מעון יום לגבי ילדים.
חיים פוזנר: בדרך כלל אין כפילויות כי הסטנדרטים לכניסה הם לגמרי שונים.
חיים פוזנר: מה שחשוב בנושא זה הוא שההפניה שלנו של ילדים למעונות יום היא של ילדים למשפחות בסיכון, כחלק מתהליך טיפולי של המחלקה לשירותים חברתיים בילדים האלה, שיש לו המשכיות - זה לא רק ששולחים אותם וגמרנו, אלא יש אחר כך קשר עם המשפחה ועל הבסיס הזה של מעונות יום יש לנו אחר כך כל מיני פיתוחים של פרוייקטים, כמו מעונות יום רב תכליתיים, מעון יום שנמשך עד אחרי הצוהריים, גם עם ארוחה, גם עם קשר עם המשפחה, גם עם עובד סוציאלי שנמצא שם, ועוד כל מיני פעולות אחרות על התשתית של מעונות יום.
חיים פוזנר: אנחנו, החלק המטפל ברווחה, פעלנו יחד עם ח"כ לשעבר תמר גוז'נסקי, שהיתה פעילה מרכזית בנושא הזה, לדחוף את הנושא של חוק פעוטות בסיכון.
חיים פוזנר: המשמעות של החוק הזה, עם ההחלה שלו, אומרת שהחל מ-1/9 כל אותן אוכלוסיות שלא קיבלו תשובה עד עכשיו, מבחינת התשתית למערכת טיפול בגיל הרך, יקבלו את זה.
חיים פוזנר: האוכלוסייה העיקרית עליה מדובר היא הסקטור הערבי, ששם הנושא מאוד לא מפותח, וכן קבוצות אחרות.
חיים פוזנר: אנחנו הולכים להחיל את זה בשלבים, לפי הסיכום עם האוצר, החל מ-1/9.
מיכאל מלכיאור: אם אפשר לכמת את זה - כמה ילדים נוספים יקבלו מענה מה-1/9?
חיים פוזנר: היום מסודרים בתחום הרווחה 14,700 ילדים בערך במעונות יום בכל הארץ, בהשתתפות המשרד.
חיים פוזנר: זה גם מופיע במסמך הנתונים שנעשה.
חיים פוזנר: ההנחה שלנו שכעבור 5 שנים אנחנו נכפיל את המספר הזה.
חיים פוזנר: זאת אומרת, אנחנו הולכים לקראת הכפלה של המספר הזה במשך 5 שנים, כשהאוצר, מהסיבות הידועות, רוצה שנעשה את זה במדורג ולא בקפיצות, ועל זה יש לנו פגישה עם האוצר לפני הדיון בשבוע הבא בוועדת העבודה והרווחה על החלת החוק, כדי לוודא שאנחנו הולכים במנות קצובות, ברמה שאוצר המדינה יוכל לשאת את זה.
חיים פוזנר: זאת אומרת, במשך 5 שנים האומדן שלנו הוא שאנחנו הולכים להכפיל את מספר הילדים במעונות יום שמוצאים על ידי ועדות החלטה של המחלקות לשירותים חברתיים ברשויות המקומיות.
מיכאל מלכיאור: כלומר, אתם משנים את ההגדרה באופן הדרגתי במשך 5 שנים?
מיכאל מלכיאור: איך עושים את זה בפועל?
חיים פוזנר: אני אסביר.
חיים פוזנר: ראשית, ההגדרות בחוק החדש מאוד מחודדות.
חיים פוזנר: שנית, אנחנו הולכים לפי רשויות מקומיות.
חיים פוזנר: ההצעה שלנו היא שתכנס קבוצה ראשונה של רשויות מקומיות, לא כל הארץ.
חיים פוזנר: זאת אומרת, החוק לא חל מיידית על כל הארץ, הוא חל על 11 יישובים נקודתיים, על אזורי העימוד קו עימוד צפון וקו התפר ואזורי עדיפות לאומית א' ו-ב'.
חיים פוזנר: זו הקבוצה הראשונה שהחלטנו עליה, כשבתוכה, כפי שאמרתי, הרבה מאוד יישובים ערבים, יישובים מעבר לקו הירוק ויישובי קו עימות וקו התפר.
חיים פוזנר: זו בעצם הקבוצה הראשונה, כשהאוצר רוצה שנגיע להסכמה איתו, והשבוע אנחנו נלך לדבר איתו.
מיכאל מלכיאור: זאת אומרת, החוק לא קובע מה צריך להיות הדירוג?
חיים פוזנר: הוא לא קובע, הוא אומר "במשך 5 שנים", אבל ההבנה היא שבמסגרת של 5 שנים לא יהיו יותר מ-20 אחוזים לכל שנה.
מיכאל מלכיאור: קראנו במסמך שגם לפי ההגדרות של היום, לפני החלת החוק, חסר תקציב.
חיים פוזנר: נכון, והחוק נותן תשובה לזה, במפורש.
מיכאל מלכיאור: החוק גם ייתן כסף לזה?
חיים פוזנר: בוודאי.
חיים פוזנר: לכן אני מוזמן לפגישה באוצר, כי החוק נותן כסף, תוספת מכסות מתקציב האוצר לנושא הזה, בהתאם למה שיהיה.
חיים פוזנר: ובתום 5 שנים כל מי שיהיה זכאי על פי החוק - והכללים הם סגורים, עם אישורים ומערכת בקרה - יקבל את השירות הזה.
מיכאל מלכיאור: זאת אומרת, מ-1/9 יטופלו גם כל המכסות הללו שחסרות היום?
חיים פוזנר: איפה שהחוק יוחל.
חיים פוזנר: למשל, בין הדוגמאות נמצאת באר שבע, שזו אחת הערים הראשונות בה יוחל החוק, אז בבאר שבע הבעיה תיפתר.
חיים פוזנר: כדי לא להיות יותר מדי אופטימיים אני אומר שיש תהליך של התאמה של השוק.
חיים פוזנר: זה תמיד קורה וארגוני הנשים יודעים את זה.
חיים פוזנר: זאת אומרת, בהתחלה יהיו הביקושים, איפה שיש מעונות יום ומסגרות פנויות ייכנסו ילדים, איפה שיש משפחתונים יקימו משפחתונים, ובכמה מקומות יהיו בעיות וייקח כמה חודשים עד שיקימו את המסגרות.
חיים פוזנר: אנחנו בונים גם על זה בקצב ההתארגנות.
ציפי לפלר: אני מבקשת להעיר בהקשר הזה - אחת התופעות שאנחנו היום מתמודדים איתן היא שחלק מהנשים ומשפחות הרווחה לא יכולות, גם אם יש לנו את המכסה, להשתמש בשירות הזה בגלל ההשתתפות שלה, כשגם אם מדובר במינימום של 150 ש"ח או 180 ש"ח או 300 ש"ח, עם הקיצוצים היום באבטחת הכנסה ובכל שאר התחומים הן לא מסוגלות לשלם אפילו את המינימום הזה.
מיכאל מלכיאור: העלו את ההשתתפות ל300 ש"ח?
ציפי לפלר: המינימום זה 300.
חיים פוזנר: לא העלו את שיעור ההשתתפות העצמית, זה מה שקיים היום.
חיים פוזנר: התנאי להחלת החוק האוצר עמד על כך שיישארו אותם כללים, אם כי בתקנות שיתפרסמו יש פתחים לכל מיני מקרים יוצאי דופן, בתהליך של אישור מיוחד כן לתת הנחות.
חיים פוזנר: אבל זה בשלב השני, השלב הראשון הוא להעלות קדימה את החוק ולהריץ אותו קדימה.
חיים פוזנר: לגבי אוכלוסיות מיוחדות יש השתתפות מגורמי חוץ.
חיים פוזנר: ידוע לי, למשל, לגבי עולי אתיופיה, שיש קרנות חוץ במסגרת תכנית שעוזרות להם לשלם את ההשתתפות העצמית.
חיים פוזנר: לגבי אחרים, כפי שאמרתי, בתקנות לחוק החדש יהיו הנחות מיוחדות לגבי מקרים מיוחדים ואוכלוסיות מיוחדות, ואפילו פטור.
מיכאל מלכיאור: מה אתם עושים היום, לפני החוק החדש, עם הבעיה שהעלתה נציגת עיריית ירושלים?
חיים פוזנר: היום יש לנו ועדות חריגים ברמות מחוזיות, שדנות בפניות מיוחדות ונותנות הנחות בהיקף מאוד מוגדר, שלא מספיק.
קריאה: מדובר בהיקף מאוד קטן.
מיכאל מלכיאור: מה יקרה אם זה יעבור לתמ"ת?
ד"ר יצחק קדמן: יהיה כסף להנחות.
חיים פוזנר: קודם כל התפיסה - התפיסה הכללית שצריכה להנחות את ההתייחסות למעונות יום זה לא כמקום אכסניה אלא כשירות סוציאלי, ולכן אני חושב שזה צריך להיות במשרד עם גישה סוציאלית, עם מערכת מקצועית סוציאלית, עם מערכת תומכת סוציאלית, מערכת שיכולה לפתח שירותים על הבסיס הזה.
חיים פוזנר: אנחנו חושבים שאם זה יעבור למקום אחר זו תהיה מערכת עם אופי אחר וצורה אחרת, והטיעון כאילו זה עוזר לאנשים לצאת לעבודה הוא טיעון שנראה קצת משונה, משום שגם בית ספר עוזר לאנשים לצאת לעבודה וגם מערכות אחרות.
חיים פוזנר: אז אולי כל המערכות האלה צריכות לעבור כדי לעזור לנשים לצאת לעבודה - כל מקום שמחזיק ילדים, כל פעילות, קייטנות צריכות לעבור לתמ"ת.
חיים פוזנר: זה פשוט נימוק משונה.
דינה שלום: שמי דינה שלום, משירות ילד ונוער.
דינה שלום: אני רוצה להדגיש את הנקודה של חשיבות הקשר בין הלשכה ומעון היום, כאשר משרד הרווחה מנחה את הלשכות בשלל נושאים מקצועיים, ביניהם הנושאים שאנחנו, שירות ילד ונוער, מופקדים עליהם - נושא ילדים בסיכון.
דינה שלום: זאת אומרת, אנחנו מנחים בנושא ועדות ההחלטה שמחליטות אם להביא את הילדים, אנחנו מנחים את הלשכה איך יהיה הקשר שלה עם מעון היום, איך העובד הסוציאלי שהפנה את הילד למעון היום, מה הוא יעשה בינתיים עם האמא שלו.
דינה שלום: זה נעשה בהיקפים נמוכים ממה שהייתי רוצה, בגלל כל מיני סיבות של מצב הלשכות, אבל צריך להדגיש את הקשר הזה, שהטיפול במעון לא יהיה לשים ילד במעון וזהו אלא יהיה טיפול מסביב בשאר הצרכים של המשפחה.
דינה שלום: צריך להגיד שיש אמהות עובדות שמופיעות כאן בנתונים על אמהות עובדות אבל הן מטופלות שלנו בלשכות הרווחה ובגלל שהן עובדות הן לא נכנסות בדלת של הילדים בסיכון אבל בעצם הילדים שלהן הם ילדים בסיכון, ולא ניכנס לפרטי הבעיה בתחום הזה.
מיכאל מלכיאור: בכמה ילדים כאלו מדובר?
דינה שלום: אני לא יכולה להגיד לך נתון מדויק, אבל יש.
דינה שלום: אנחנו הקמנו מודל, כאשר המעון הופך להיות מקצועית חלק מהלשכה.
דינה שלום: יש 35 מעונות רב תכליתיים, צריכים הרבה יותר.
דינה שלום: מעון כזה עובד מ-7 עד 7, עם צוות טיפולי של עובד סוציאלי, פסיכולוגים וכו' בתוך המעון, כאשר העובד הסוציאלי והצוות של המעון הוא חלק מהלשכה, הוא מונחה מקצועית על ידי הלשכה ויש שותפות מאוד יפה של כל הגורמים.
דינה שלום: זה מודל מאוד מוצלח, לצערי עוד לא נמצא הכסף למחקר אבל אנחנו יודעים מהרצון הרב של הרשויות וההצלחות שנמנעה הוצאה של ילדים מחוץ לבית.
דינה שלום: המודל שהייתי רוצה לראות ברוב המעונות, ולפתח משהו דומה במשפחתונים, זה מודל כזה, של עבודה טיפולית עם ההורים, ולא שהילד עובר כל שנה מעון ואז הוא מגיע לגיל בית ספר ומתחילים לדבר על להוציא אותו מהבית.
מיכאל מלכיאור: מה יקרה אם זה יעבור לתמ"ת, מבחינת משרד הרווחה?
מוטי וינטר: סך הכל לא הזכירו את 2,300 המשפחתונים, שכולם מופעלים על באמצעות הלשכות לשירותים חברתיים היום על ידי 100 מרכזות משפחתונים.
מוטי וינטר: חלק גדול מהמשפחתונים מופעלים בסקטור הערבי, שם כמעט ולא מופעלים מעונות יום.
מוטי וינטר: זאת אומרת, אם תיקח היום את לב לבו של העניין יש פה 2,300 משפחתונים שהם בתוך הלשכות לשירותים חברתיים, ואתה מעביר את זה למשרד שאין לו קשר בכלל לכל העניין הזה.
מוטי וינטר: זאת אומרת, ההערה הזו של קשר בכך שיש סיכוי שהם יותר יעבדו, זה באמת כמו שהזכיר חבר הכנסת - אז שיעבירו את כל משרד החינוך לתמ"ת.
עזמי בשארה: אתם עוברים איתם?
מוטי וינטר: לא, אנחנו נשארים ריקים.
עזמי בשארה: אז לאיזה אגף הם עוברים במשרד הרווחה?
מוטי וינטר: לא יודע.
מיכאל מלכיאור: אנחנו נשמע על כך מהתמ"ת.
מוטי וינטר: משרד התמ"ס הוא משרד כלכלי, לא ראיתי שהשפיעה תנועה כזו או אחרת על שיעור המועסקים במשך ואני גם לא מאמין שזה יקרה כתוצאה מהעניין הזה.
מוטי וינטר: אבל, יש פה ויכוח, חלק חושבים שכל המערכת צריכה להיות במשרד החינוך, וזה ויכוח אחר, ויכוח תפיסתי.
מוטי וינטר: אנחנו חושבים שזה שירות סוציאלי מקדמת דנא, זו תפיסתה של העבודה הסוציאלית בעשרות השנים האחרונות.
מוטי וינטר: בא מישהו אחר ואומר שזה עניין חינוכי.
מוטי וינטר: בסדר, אלה תפיסות מקצועיות שאפשר להתווכח עליהן, אבל מה לזה ולמשרד הכלכלי הזה?
מיכאל מלכיאור: נשמע עכשיו מה תפיסת העולם שמאחורי ההחלטה להעביר את זה למשרד התמ"ת, מפי נציגת משרד התמ"ת, תמי אלמוג, הממונה על האגף למעונות יום.
תמי אלמוג: אני עובדת במערכת כ-8 שנים, באוקטובר 2002 התמניתי למנהלת האגף למעונות יום במעמד האישה.
תמי אלמוג: אני מבקשת להתחיל במשהו עובדתי שאולי לא נהיר לכל היושבים כאן.
תמי אלמוג: עובדתית, התקבלה החלטת ממשלה בדבר פיצול משרד העבודה והרווחה לשניים.
תמי אלמוג: כל תחום העבודה אמור לעבור למשרד התמ"ת, ואז זה כבר לא נהיה משרד כלכלי כמו שתיארו פה אלא הופך להיות משהו אחר.
תמי אלמוג: הוא הופך להיות משרד אחר, שיעסוק בתעסוקה, עבודה, הכשרה מקצועית וכו'.
תמי אלמוג: מאחר ו-30 שנה מאז שהוקם האגף הזה, כמו שתיאר מר חיים פוזנר כאן, האגף הזה תמיד היה בתחום העבודה.
תמי אלמוג: כל המנכ"לים, כל השרים שעברו במשרד העבודה והרווחה לא מצאו לנכון יום אחד לקום ולהגיד: "רגע, למה האגף פה ולא תחת הרווחה?
תמי אלמוג: " זאת עובדה אחת.
מיכאל מלכיאור: לא היה שילוב שם במשרד?
מוטי וינטר: היה פיצול.
תמי אלמוג: העבודה של פרופ' דורון אומרת שזה היה האיחוד שלא היה.
תמי אלמוג: זאת אומרת, שני המשרדים, הלכה למעשה, המשיכו לעבוד בנפרד אחד מהשני, כשהיה להם שר אחד ומנכ"ל אחד.
תמי אלמוג: כל המערכות האחרות היו נפרדות.
תמי אלמוג: אולי בגלל זה נחתה עלינו הגזירה החדשה ובאו וגזרו את הכל ואמרו אתם פה ואתם פה.
תמי אלמוג: כך שקודם כל, עובדתית, זה תמיד היה בתחום העבודה.
מיכאל מלכיאור: אני שואל אם בפועל, כשעבדתם בתוך משרד העבודה, במסגרת המשרד בממשלה, האם אתם הפעלתם גם מערכות ממשרד הרווחה.
תמי אלמוג: בוודאי.
תמי אלמוג: אני אסביר - מעונות היום שהוקמו בתוך משרד העבודה, היתה להם מטרה אחת.
תמי אלמוג: המדינה, בראשית שנות ה-70', היה לה אינטרס לעודד כניסת נשים למעגל העבודה.
תמי אלמוג: וזה התמריץ שהיה, כשלשון החוק כן מדברת על אכסניה.
תמי אלמוג: זאת אומרת, אנחנו מדברים על קהל יעד של תינוקות ופעוטות שצריכים טיפול פיזי וחינוכי שנלווה.
תמי אלמוג: זאת אומרת, סביבה חינוכית בטוחה ויציבה להבטחת כל אמות המידה שצריכים להתרחש, עם תנאי הסף שמוזכרים בחוק.
תמי אלמוג: אם הולכים היום לחשיבה בכיוון של סגרגציה והנצחת מעונות לילדי רווחה בלבד זה יהיה אסון לאומי וצריך לקחת את זה בחשבון.
מוטי וינטר: אף אחד לא אמר את זה.
תמי אלמוג: היום המעונות והמשפחתונים הם משולבים באינטגרציה מלאה של ילדי רווחה וילדי עבודה.
ד"ר יצחק קדמן: מה זה "ילדי רווחה" ו"ילדי עבודה"?
ד"ר יצחק קדמן: מה זה החלוקה הזאת?
ד"ר יצחק קדמן: יש לי ילדים בגיל הזה, הם לא "ילדי עבודה" ולא "ילדי רווחה".