GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סיגל מרד: תפנו אליי בלשכה המשפטית, אנחנו נדאג לבדוק.
מיכאל מלכיאור: יש לך פה אפיק ישיר.
מיכאל מלכיאור: יש לכם נתונים או השערות לגבי היקף הבעיה של עבירות בתחום הזה?
מיכאל מלכיאור: השטח הזה נראה לי מופקר לגמרי.
מיכאל מלכיאור: מה הנתונים שאתם אתם עובדים?
אביבית ברקאי אהרונוב: אנחנו מטפלים בסך הכל בסביבות 9,000 פניות בשנה בכלל.
אביבית ברקאי אהרונוב: כמה מתוכן בנוגע לעבודת בני נוער – אין לי את המידע הזה, אם כי כמובן, מטבע הדברים, בקיץ רוב הפניות מתרכזות בנושא הזה.
אביבית ברקאי אהרונוב: אני רוצה להדגיש שגם במהלך שנת הלימודים קיבלנו כמה וכמה פניות בנוגע לעבודת נוער, בין אם לא שולם להם כר בכלל, ובין אם זה שמעסיקים אותם בתנאים לא תנאים, ובין אם זה בעיות אחרות שנובעות מכך שלא אוכפים את החוק, ולא בהכרח בגלל שהם לא מודעים לזכויות שלהם.
אביבית ברקאי אהרונוב: הבעיות שעלו כאן שנוגעות לחשש מלהתלונן, מאוד מוצדקות.
מיכאל מלכיאור: האם אתם מרגישים שהחוק מספק מבחינת האפשרויות לתת את הקנסות המנהליים.
טובה בן ארי: אולי צריך לפרסם את מגילת זכויות הילד העובד.
טובה בן ארי: נשב ונגבש איזושהי אמנה חברתית, משהו שייתן לילדים את הכוח ותעצומות הנפש גם להתלונן.
אביבית ברקאי אהרונוב: אנחנו מפרסמים כל שנה איגרת לתלמיד.
אביבית ברקאי אהרונוב: לצערנו, יכולתנו להפיץ את זה די מוגבלת.
אביבית ברקאי אהרונוב: מי שפונה אלינו מקבל את זה, ואנחנו מאוד מקווים שהוא מפיץ את זה הלאה.
אביבית ברקאי אהרונוב: יש לי כאן כמה עותקים.
מיכאל מלכיאור: אולי אפשר להדפיס את זה קצת יותר ידידותי לתלמיד.
מיכאל מלכיאור: אם אני הייתי תלמיד ומקבל את זה, לא בטוח שהייתי קורא.
טובה בן ארי: נושא הפרסום למנהלים, מורים מפקחים - אני משיבה גם לגברת יצחקי שהזכירה את זה קודם.
טובה בן ארי: אחד הדברים של המנכ"לית זה עיבוי מערך תפיסה חינוכית שמאפשרת זכויות תלמידים.
טובה בן ארי: אנחנו נוקטים בכל מיני פעולות לאורך כל השנה.
טובה בן ארי: אחד הדברים הבולטים שהיה השנה זה תחרות ציורים בנושא זכויות ילדים.
טובה בן ארי: 800 בתי ספר בארץ, תלמידים מכיתות א' עד י"ב שהשתתפו, לקחו על עצמם ללמוד את הדברים מזוויות שונות, על פי הצרכים השונים של האוכלוסיות.
טובה בן ארי: הייתה תערוכת ציורים, ואני אשמח להזמין את כולם לטקס ששרת החינוך תחנוך את זה למשרד.
טובה בן ארי: לא רק שאנחנו מפרסמים, יש פעילויות שמנסות לפרסם לא רק זכויות אלא לפרסם אורח חיים אחר, שהמנהלת הכללית ואנחנו - המוציאים לפועל שלה – מאמינים בה.
טובה בן ארי: אנחנו מפרסמים, אנחנו לא רוצים להפחיד מורים שאומרים: לתלמידים יש זכויות, מה עם הזכויות שלנו.
טובה בן ארי: אני חושבת שאנחנו צריכים לאפשר אורח חיים אחר, וצריך להיות איטי בתהליכים.
טובה בן ארי: התהליך התחיל.
מיכאל מלכיאור: הנושא הזה לא צריך להפחיד אף מורה.
טובה בן ארי: אבל הוא כן, לכן אנחנו מנחילים אותו לאט לאט.
מיכאל מלכיאור: למה הוא מפחיד?
טובה בן ארי: במפגשים שיש לי גם עם מפקחים, מפגשים אקראיים ויזומים, למורים יש חשש שאם נותנים למישהו משהו, זה כביכול משהו שנלקח מהם.
טובה בן ארי: כלומר, אם אני נותנת למישהו זכויות, הזכויות נלקחות ממני.
רינה יצחקי: בנושא הספציפי הזה של עבודת ילדים, מתוך הכרות וגם שיתוף פעולה עם הגברת בן ארי, הנושא הזה הוא אחרון בתור.
טובה בן ארי: אל תכניסי דברים לפי.
טובה בן ארי: אמרת שמתוך עבודה עם הגברת בן ארי את יודעת ש.., וזה לא מדויק.
טובה בן ארי: את לא יודעת.
רינה יצחקי: מה שאני יודעת אני אגיד.
רינה יצחקי: אני חושבת שבמקומות בפריפריה, אולי המקומות שבהם יש הרבה עבודת ילדים בגלל מצב סוציו-אקונומי נמוך, יש קצת יותר מודעות.
רינה יצחקי: ברוב המערכת - ואני אעיד על המערכת שאני בטוח מכירה וזה הכשרת המורים - המורים לא יודעים, לא לומדים, לא נוגעים, לא מתקרבים לתחום הזה.
רינה יצחקי: קשה לי להאמין שלמורים יש אפילו קורס אחד של השתלמויות מורים על עבודת ילדים.
רינה יצחקי: עוד לא שמעתי בחיים שלי, אם מישהו יכול להראות לי -אדרבא.
רינה יצחקי: יש כל שנה מאות קורסים, השתלמויות מורים, הנושא הזה לא מופיע בשום מקום, ואין רגישות לנושא החברתי הזה.
יורם בר קובץ: אני חושב שהדרג המקצועי שנוכח פה, גם מר סוויד וגם עו"ד מרד, הם אחרונים שצריך לשאת אליהם עיניים מאשימות.
יורם בר קובץ: יש פה החלטה מודעת, מכוונת של מדינת ישראל לאפשר למעסיקים לנצל בני נוער.
יורם בר קובץ: הם בסך הכל מבצעים את המדיניות.
יורם בר קובץ: בדיון בכנסת, בוועדת חוק חוקה ומשפט, בנוכחות מר זועבי שהוא חבר ביחידת האכיפה, הוא נשאל על ידי חה"כ פינס כמה פקחים מטפלים בתחום.
יורם בר קובץ: מר זועבי ענה שיש 4 פקחים.
יורם בר קובץ: לפי המידע שיש לי, ויכול להיות שהמידע הזה לא נכון, במהלך השנה כולה מדינת ישראל מקצה אדם אחד לטיפול בנושא של עבודת בני נוער, וכפי שחברים פה ציינו, אותה מפקחת עוסקת גם באכיפה של חוקים נוספים.
יורם בר קובץ: זה לפי הנתונים שיש בידיי.
יורם בר קובץ: יש פה מסמך רשמי של מדינת ישראל, מבחינת מספר כתבי אישום.
יורם בר קובץ: בשנת 1998 הוגשו 5 כתבי אישום, בשנת 2000 4 כתבי אישום, בשנה האחרונה – הכוונה ל-2001 – 10 כתבי אישום.
יורם בר קובץ: מדינה שמגישה נגד מעסיקים שמנצלים בני נוער כמות כל כך קטנה של כתבי אישום, יש פה כוונת מכוון.
יורם בר קובץ: צריך לשאול למה לא מאפשרים עוד תקנים ליחידה לאכיפה, למה לא מקצים יותר פקחים לתחום הזה.
יורם בר קובץ: היה אפשר בקלות לתת עכשיו עבודה ל-150 פקחים, רק בתחום של עבודת בני נוער.
יורם בר קובץ: יותר מזה.
יורם בר קובץ: כתבי האישום האלה לא מספיקים.
יורם בר קובץ: הקנס הזה הוא קנס מצוין ומבורך.
יורם בר קובץ: זה השג אדיר וראוי של היחידה לאכיפה.
יורם בר קובץ: מבחינתי זה היה יום חג שמעסיק קיבל קנס של 400,000 שקל.
יורם בר קובץ: אבל, האם מאפשרים ליחידה לאכיפה לפעול גם בשעות הלילה?
יורם בר קובץ: לא.
יורם בר קובץ: האם היחידה לאכיפה הולכת לאולמות השמחה?
יורם בר קובץ: התשובה, לצערי – למיטב ידיעתי – היא לא.
מיכאל מלכיאור: אפשר על כל קנס כזה להעסיק מפקח.
יורם בר קובץ: בוודאי.
יורם בר קובץ: יש פה, לתחושתי כוונת מכוון.
יורם בר קובץ: מדינת ישאל צריכה להחליט החלטה מודעת וברורה להעניש מעסיק שניצל נער.
יורם בר קובץ: מעסיק ששילם 7 שקלים זה עבירה חמורה מאוד, זה עבירה של עושק, זו עבירה שמוזכרת במקרא, זה ניצול ציני.
יורם בר קובץ: רק ביום שבו ייכנס מעסיק לכלא, ליום אחד, על ניצול בני נוער, רק אז תתחיל מגמה של ירידה במספר בני הנוער שמנצלים אותם.
יורם בר קובץ: החוק מאפשר את הדבר הזה.
יורם בר קובץ: החוק מדבר על עד חצי שנת מאסר.
יורם בר קובץ: מעולם, בכל 55 שנות קיומה של מדינת ישראל, לא נכנס מעסיק, ולו לשעה אחת בכלא על העבירה הזאת.
מיכאל מלכיאור: אם אין כתבי אישום, אז מי ייכנס לכלא?
יורם בר קובץ: הנוער העובד והלומד מוכן להעמיד באופן מיידי, מחר בבוקר, 100 מתנדבים שלא יקבלו ולו שקל אחד, שיפשטו על בתי עסק, שייכנסו לאולמות השמחה באמצע האירוע ויבקשו לראות את הספר, את תלושי השכר.
יורם בר קובץ: יש הרבה מאוד דברים שאפשר לדרוש ממעסיק.
יורם בר קובץ: יעבירו את הממצאים האלה ליחידה לאכיפה.
יורם בר קובץ: ייתנו גב רציני ליחידה לאכיפה, מתנדבים, לא אנשים בשכר, לא אנשים שהמדינה תצטרך להוציא עליהם ולו שקל אחד.
מיכאל מלכיאור: אמרו לנו שזה בלתי אפשרי.
יורם בר קובץ: זה בלתי אפשרי, אזרח מהשורה יכול להטיל עליך או עליי קנס משל 5,000 שקל על זה שאנחנו משליכים נייר על הרצפה.
יורם בר קובץ: זו סמכות שניתנה כי מישהו רצה.
מיכאל מלכיאור: לפני כן נאמר שהתשובה של היועץ המשפטי לממשלה הייתה שלא ניתן לעשות פיזור סמכויות בנושא של אכיפת חוק.
מיכאל מלכיאור: בנושא של איכות סביבה - -
סיגל מרד: הם נקראים נאמני ניקיון.
סיגל מרד: לא הצלחתי לעשות מקבילה.
סיגל מרד: אותי זה עניין בבטיחות בעבודה, להבדיל.
סיגל מרד: לא הצלחנו ליצור את המקבילה הזאת.
יורם בר קובץ: בשנת 2002 הכניסו המתנדבים של המשרד לאיכות הסביבה למעלה מ-10 מיליון שקלים לקופת מדינת ישראל מהטלת קנסות על אזרחים עוברי חוק.
יורם בר קובץ: זה דבר שמשתלם.
יורם בר קובץ: יש דוגמה קצת יותר חריפה.
יורם בר קובץ: מדינת ישראל החליטה גם לתת לאנשים נשק ביד, זה נקרא המשמר האזרחי, וגם להם יש לא מעט סמכויות.
יורם בר קובץ: בתור מתנדב במשמר האזרחי אני לפעמים אומר, שיש הרבה מאוד סמכויות למתנדב במשמר האזרחי.
יורם בר קובץ: אני מציע תקופה של התנסות של חצי שנה, שנה, שאחריה העניין הזה ייבחן, האם זה מוצלח או לא.
יורם בר קובץ: אני יכול לבוא מחר בבוקר רשימה עם 100 מתנדבים מהנוער העובד והלומד.
יורם בר קובץ: תנו לנו סמכויות אכיפה, אם באמת מישהו רוצה – שוב הדברים אינם מופנים חלילה לדרג המקצועי אלא של מקבלי ההחלטות.
יורם בר קובץ: פנינו במכתב לפני יותר מחצי שנה לשר בן יזרי.
יורם בר קובץ: הצענו לו בכתב את העניין הזה, אמרנו לו שידועה לנו המצוקה התקציבית, ידוע לנו שראש הממשלה מפנה את כל הפוקוס ואת כל היחידה לאכיפה ועוד 200 שוטרים לתחום של עבודת עובדים זרים.
יורם בר קובץ: אבל יש עשרות מתנדבים שמוכנים לעסוק בתחום הזה מסביב לשעון, תנו לנו את הסמכויות.
יורם בר קובץ: תחושתי היא, שמישהו בוחר לאפשר למעסיקים לנצל בני נוער במדינת ישראל.
קובי סוויד: אני מסכים עם מר בר קובץ על ההקצאה הנמוכה של כוח אדם, הבעיה היא באמת גדולה.
קובי סוויד: אבל יש להבדיל בין נאמן ניקיון שרואה את העבירה, לבין אינטראקציה שהיא מאוד מסיבית בין מפקח עבודה למעסיק.
קובי סוויד: מדובר כאן לא רק בענייני ביטחון, כמו של המשמר האזרחי שועבד תחת פיקוח משטרתי, ועובד עם סמכויות מסוימות ויש תמיד בר סמכא שנמצא בשטח.
קובי סוויד: אני יודע שסמכויות המשמר האזרחי – הייתי שם בשטח 13 שנה – די מוגבלות.
קובי סוויד: מבחינת בדיקה, אי אפשר להתפרץ לאולם שמחות באמצע חתונה ולבקש את המסמכים, כי גם לא תמיד המסמכים נמצאים שם.
קובי סוויד: אפשר לעשות את זה בצורה אחרת.
קובי סוויד: האינטראקציה הזאת יכולה לגרום להמון בעיות.
יורם בר קובץ: אם רוצים, אפשר.
נוח שלו: אני מבקש לומר משפט לקראת הסיכום.
נוח שלו: אני שמח שהתבהר במהלך הדיון שמי שמופקד על החוק זה לא משרד החינוך.
נוח שלו: משרד החינוך כן מופקד על ההסברה, כן מופקד על התהליכים החינוכיים.
נוח שלו: זה שמשרד העבודה ומשרד החינוך נפגשו רק ליד השולחן הזה, זה לא מחמאה לא למשרד הזה ולא למשרד הזה.
נוח שלו: אם התוצאה תהיה, שבעקבות הדיון הנוער העובד והלומד, יחד עם נציג משרד העבודה, יחד אתנו, ניפגש כדי לראות איך אנחנו עושים פעילויות הסברה ופעילויות ערכיות מתמשכות נוכל לתרום להבנת החוק וידיעת החוק, אנחנו מאמינים שזה יתקדם.
נוח שלו: בכל מקרה, הרצינות של משרד החינוך יכולה, בין השאר, להימדד בכך שמפקחת מיוחדת מונתה לנושא זכויות התלמידים, בין השאר לנושא הזה.
נוח שלו: אני מעריך שככל שיעבור הזמן נצליח לצקת יותר תוכן.
נוח שלו: אני, על כל פנים, למדתי רבות.
מיכאל מלכיאור: בבקשה גברת יצחקי.
רינה יצחקי: הייתי מוסיפה לדבריך גם את הדאגה ליישום, לא רק ליידוע, זו המטרה העיקרית.
רינה יצחקי: אני רוצה להגיד שבעולם כולו - אני מקבלת המון חומר על עבודת ילדים - מוטלות סנקציות גם ציבוריות.
רינה יצחקי: יש סנקציות על חנויות שמוכרות דברים שנעשו בעבודת ילדים, יש שם משמרות שלא נותנים להיכנס.
רינה יצחקי: אומרים שכל החפצים האלה נעשים תוך ניצול של ילדים, כולל חברות הספורט.
רינה יצחקי: באמריקה, בעולם המערבי יש התגייסות לא לשתף פעולה עם זה.
רינה יצחקי: אני מחזקת גם את דברי מר בר קובץ.
רינה יצחקי: ברור לי שהחוק הזה שישנו, הוראת היועץ המשפטי, היא לא הוראה תמימה.
רינה יצחקי: זו הוראה שמשחקת לידיים של החזקים, הילדים אפילו לא בוחרים לכנסת, מה הם כבר יכולים לעשות.
מיכאל מלכיאור: לא תמיד אני מגן על הפסיקות של היועץ המשפטי.
מיכאל מלכיאור: אבל לא הייתי רוצה להגיד שהיועץ המשפטי רצה בפסיקה הזאת למשרד העבודה דווקא להגם על המעסיקים.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שאי אפשר להגיד את זה בלי לדעת.
מיכאל מלכיאור: אפשר להגיד שהתוצאות של הפסיקה הזאת מקשות על אכיפה.
טובה בן ארי: למדתי הרבה מהמפגש היום.
טובה בן ארי: אני מזמינה את משרד העבודה לשבת אתי ועם חברי ממשרד החינוך, לקבוע תהליכי יישום החוק בצורה של סטנדרטים, גם לתלמידים גם למעסיקים.
טובה בן ארי: נגבה מעסיקים להעסיק ילדים.
מיכאל מלכיאור: נקבל החלטה מטעם הוועדה, שדורשת מהמשרדים את שיתוף הפעולה, ודיווח חזרה לוועדה.
מיכאל מלכיאור: יש לכלול, כמובן, את הנוער העובד והלומד.
מיכאל מלכיאור: אני מאוד רוצה לשבח את העבודה האדירה שהם עושים בתחום הזה.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שראוי שגם המועצה לשלום הילד תהיה כרוכה, ואני חושב שמועצת התלמידים, צעירים שרוצים לקחת אחריות להפצת המידע בין חבריהם, אין דבר יותר חשוב מזה.
מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים להמשיך לשמוע על התוצאות של האכיפה.
מיכאל מלכיאור: יכול להיות שנצטרך להזמין את השר המופקד או המנכ"ל לוועדה.
מיכאל מלכיאור: אי אפשר לעשות לעג מחקיקה של הכנסת.
יורם בר קובץ: מישהו יודע מ השר המופקד?
מיכאל מלכיאור: כשהיחידה הייתה במקום ברור במשך שנים, איפה שהיה ראוי שהיחידה תהיה, גם אז לא היו מספיק תקנים כדי לעשות את העבודה.
מיכאל מלכיאור: ברור לנוכחים שהתסכול של הוועדה לא בגללם אישית או בגלל גישתם לנושא, אלא בגלל חוסר הכלים שהממשלה נותנת כדי לאכוף את החוקים שהכנסת מחוקקת, והם מתואמים עם האמנות הבין-לאומיות שישראל מחויבת בהן.
מיכאל מלכיאור: לדעתי גם במוסר היהודי זה ברור, אבל גם בלי מוסר יהודי זה חלק מההתחייבויות שלנו כחלק מהקהילה הבינלאומית.
מיכאל מלכיאור: אנחנו נעשה מעקב אחרי הנושא.
מיכאל מלכיאור: תודה לכל המשתתפים, הישיבה נעולה.
מיכאל מלכיאור: אנחנו נתרכז היום בעבודתה של המשטרה.
מיכאל מלכיאור: סנ"צ סוזי בן ברוך שהיא אורחת קבועה ומוערכת בוועדה שלנו תציג בפנינו נתונים בנוגע לחוקי הנוער.
סוזי בן ברוך: אני אציג את תמונת פשיעת הנוער בישראל בשתיים עשרה השנה האחרונות.
סוזי בן ברוך: המצגת שנציג כאן הינה מצגת שהוכנה עבור הרמטכ"ל, והיא תוצג בפניו השבוע במסגרת ועדה אסטרטגית גדולה בנושא נוער ושדרוג מערך הנוער במדינת ישראל.
סוזי בן ברוך: לאחר מכן אני אציג את חוקי הנוער ואסביר מה כל חוק מייצג.
רן כהן: האם מדובר רק על החקיקה או גם על יישום החקיקה?
סוזי בן ברוך: אני אציג כל חוק ואתאר גם מה קורה היום בשטח במסגרת החקיקה.
מיכאל מלכיאור: נמצא איתנו גם נשיא בית המשפט לנוער והוא יציג את ההיבט של בית המשפט בנושא.
מיכאל מלכיאור: עלו מספר מקרים בהם הוכח כי לא היה ביצוע של החוקים הללו.
רן כהן: בשל כך שאלתי על כך.
סוזי בן ברוך: אני אציג את חוקי הנוער בראייה היסטורית.
סוזי בן ברוך: בשנת 1948 מדינת ישראל אימצה את החוק המנדטורי.
סוזי בן ברוך: פקודת המשטרה שהתקבלה בשנת 1926 נוסחה מחדש בשנת 1971.
סוזי בן ברוך: פקודת העבריינים הצעירים משנת 1937 בוטלה ונוסחה מחדש כאשר היא חולקה לשני חוקים, חוק הנוער טוה"ש, 1960, והשני הוא חוק הנוער שעד"ט, 1971.
סוזי בן ברוך: פקודת בתי הסוהר משנת 1929 נוסחה מחדש בשנת 1971.
סוזי בן ברוך: פקודת המבחן משנת 1944 תוקנה בשנת 1969.
סוזי בן ברוך: שנת 1955 היתה שנה מאוד קריטית בהתפתחותם של חוקי הנוער, אז התקבל חוק הגנת הילדים.
סוזי בן ברוך: בשנת 1977 התקבלה השוואת גיל הקטינות.
סוזי בן ברוך: עד שנת 1975 גיל הקטינות היה 16 כאשר הוא גדל בהדרגה ל-17 ו-18.
סוזי בן ברוך: כך בשנת 1977 גיל הקטינות עלה ל-18.
רן כהן: מדוע זה קרה?
רן כהן: הרי זה מנוגד לכל היגיון.
רן כהן: הילדים שלנו כבר בגיל 4 נחשבים מבוגרים.
מיכאל מלכיאור: זה נועד להגן עליהם.
אברהם שינפלד: חשבו אז שאם אדם בגיל 18 מתגייס לצה"ל ונושא באחריות, אז ניתן לראות בגיל זה את המעבר לבגרות ונשיאה באחריות.
מיכאל מלכיאור: זה בהתאמה לכל מה שקורה גם בעולם המערבי.
רן כהן: התהליך הוא לא הגיוני, כיוון שתחילה דובר על גיל 16.
רן כהן: אם היה מדובר בתחילה על גיל 21 ואז זה היה יורד לגיל 18, זה היה בעיני הגיוני.
מיכאל מלכיאור: התתפתחות התחילה במצב הדומה למה שהיה בטורקיה, ועברה להיות דומה למצב הקיים בעולם המערבי.
רן כהן: יכול להיות שמגמת השינוי תלוייה בהסטוריה.
רן כהן: במלחמת השחרור נלחמו בני 16.
רן כהן: יכול להיות שיש גם קשר לבריחה מהשואה וממדינות ערב.
סוזי בן ברוך: בשנת 1978 הועלה גיל האחריות הפלילית לגיל 13 בעכבות חוק יצחקי.
סוזי בן ברוך: בשנת 1984 הורד גיל האחריות הפלילית לגיל 12.
סוזי בן ברוך: המצב הזה הוא גם המצב הקיים היום חוק.
סוזי בן ברוך: גיל האחריות הפלילית הוא מאוד משמעותי עבורינו כיוון שהוא מהווה חייץ בין ילד לנער.
סוזי בן ברוך: ההתנהגות כלפי ילד מתחת לגיל 12 היא שונה לחלוטין מזו כלפי נער מעל גיל 12 ומזו כלפי גיל 18 ומעלה.
סוזי בן ברוך: בשנת 1989 התקבל חוק חסר הישע.
סוזי בן ברוך: החוק הזה הוא חוק בעייתי מאוד מבחינתנו ועל כן הוא בתהליך של שינויים כבר לאורך שנים.
סוזי בן ברוך: בשנת 1998 היתה החלת תקנות הסנגוריה הציבורית.
סוזי בן ברוך: המשמעות היא שכל קטין במדינת ישראל היום רשאי לקבל סניגור ציבורי על חשבון מדינת ישראל כאשר הוא נעצר.
סוזי בן ברוך: הגדרת עבריינות נוער, כפי שגם אומצה על ידי ועדת השרים לטיפול באלימות היא: סטייה חברתית הנגרמת על ידי מתבגרים בני 12-18 אסורה על פי חוק ופוגעת באחרים, כמו תקיפה ושוד, או בעצמם, כמו סמים ואלכוהול, וישנן סנקציות חוקיות כלפי המבצע.
סוזי בן ברוך: תמונת מצב הנוער בישראל והיקף המיקוד: יש היום בישראל שני מיליון ו-170 אלף ילדים, אשר מהווים 34% מכלל האוכלוסייה בישראל.
סוזי בן ברוך: כדי לסבר את האוזן, בשנת 1970 אחוז הנוער בישראל היה 40%, כלומר כמות בני הנוער ביחס למבוגרים קטנה ב-6%.
סוזי בן ברוך: 330 אלף ילדים ובני נוער נמצאים בסיכון, על פי ועדת יגאל בן שלום, ומתוכם 130 אלף בסיכון גבוה מיידי, ורק 31 אלף זוכים לטיפול משרד העבודה והרווחה.
סוזי בן ברוך: שבוע שעבר מישהו ממשרד העבודה והרווחה תיקן אותי ואמר כי מדובר ב-34 אלף.
סוזי בן ברוך: עדיין יש לנו 100 אלף ילדים אשר אינם זוכים לטיפול מלא.
סוזי בן ברוך: חצי מיליון קטינים נמצאים מתחת לקו העוני לפי הגדרת שר הרווחה.
מיכאל מלכיאור: מה זה טיפול מלא?
סוזי בן ברוך: אני עוד מעט אפנה למרים, פקידת הסעד הראשית, שתרחיב בנושא.
סוזי בן ברוך: בעשור האחרון עלה מספר התיקים שנפתחו נגד בני הנוער במאות אחוזים.
סוזי בן ברוך: בשנת 1989 נכנס חוק חסרי ישע מבלי לתת תקן אחד לאף אחד מן הגורמים המעורבים.
סוזי בן ברוך: ההשלכות של החוק הזה הן כי במשטרת ישראל היום עובדי הנוער מתעסקים עם החוק הזה 30% מזמנם מבלי שהתווסף תקן אחד במהלך 11 השנים לטיפול בחוק זה.
מיכאל מלכיאור: לאחר התוכנית הכלכלית שהכנסת קיבלה, מספר הקטינים הנמצאים מתחת לקו העוני עולה ב-160 אלף.
סוזי בן ברוך: כלומר מדובר ב-660 אלף קטינים הנמצאים מתחת לקו העוני.
סוזי בן ברוך: 30.3% מעברייני הנוער בישראל אינם יהודים.
סוזי בן ברוך: 21.7% עברייני נוער שהגיעו למשרה נחקרו הוחשדו והוגשו נגדם כתבי אישום, הם עולים חדשים.
סוזי בן ברוך: 48% מן עברייני הנוער הם נוער ותיק.
סוזי בן ברוך: אני מדברת על גילאי 12-18 בלבד.
רן כהן: האם העבריינים הלא יהודים כוללים גם את ערביי ישראל וגם את ערביי השטחים?
סוזי בן ברוך: כן, ישנה חלוקה כזו.
רן כהן: מדוע?
סוזי בן ברוך: יש הבדל בין ערביי ישראל לערביי השטחים.
סוזי בן ברוך: את ערביי השטחים יש אפשרות להחזיר לרשות הפלסטינית כדי שהטיפול ייעשה שם.
אורי אריאל: מדוע אתם מפרידים בין ערבים ובין יהודים ובדואים?
סוזי בן ברוך: זו חלוקה פנימית של עברייני נוער שנעשית במקביל לשירות המבחן לנוער לצורך מקצועי, בכדי לתת מענה בהתאם.
סוזי בן ברוך: הנתונים האלה מוצגים בפני סגל הפיקוד הבכיר, כאשר ברור כי צריך לתת מענה לכל קבוצה.
סוזי בן ברוך: לקבוצת העולים החדשים, למשל, צריך לגייס חוקרים דוברי שפה.
רן כהן: יש פה עיוות של הסטטיסטיקה.
רן כהן: 19% מערביי ישראל זהו אחוז בהתאם לגודל היחסי של האוכלוסייה שלהם בהשוואה לאוכלוסייה הישראלית.
רן כהן: 10% הנוספים מן השטחים הם לא מכלל תושבי השטחים.
מיכאל מלכיאור: זה לא מתוך המספר הכולל של הילדים.
אברהם שינפלד: מדובר על אחוז מכלל כל אלה שבצעו עבירות ונתפסו.
סוזי בן ברוך: אנו מדברים על אלה אשר מעורבים בעבריינות בתוך מדינת ישראל.
סוזי בן ברוך: כאשר אני נותנת תמונת פשיעה, אני לא יכולה לומר כי 10% של ערביי השטחים לא מייצרים פשיעה, כיוון שהראייה היא כי יש מישהו שנגרם לו נזק בעניין הזה.
רן כהן: אורי ואני מתפלאים על כך שלא ציינת כי 10% הם מצעירי תושבי השטחים המעורבים בעבירות.
רן כהן: כך זה היה בסדר גמור, אלא שהתמונה שהצגת היא אחרת.
רן כהן: לא משתמע מכך שרק 70% מן הנערים הם יהודים.
סוזי בן ברוך: זה כלל לא חשוב.
סוזי בן ברוך: אנו צריכים לתת מענה הולם.
סוזי בן ברוך: שירות מבחן שלוקח את הנתונים הללו צריך לדעת כמה קציני מבחן צריכים להיות דוברי שפות אחרות.
סוזי בן ברוך: הנתונים הללו נועדו בכדי לתת מענה הולם, ולא בכדי להכפיש את שמו של מישהו.
סוזי בן ברוך: בעשור האחרון ישנה עלייה בפשיעת הנוער.
סוזי בן ברוך: פשיעת הנוער חוצה ערים.
סוזי בן ברוך: בעבר הנער היה מבצע עבירות באזור מגוריו.
סוזי בן ברוך: כיום הנער אינו מבצע עבירות רק באזור מגוריו.
סוזי בן ברוך: משנת 1990 עד שנת 2002 בחנו שלושה מרכיבים עקריים בעבריינות הנוער: סמים, אלימות ועבירות רכוש.
סוזי בן ברוך: בעבירות הסמים אנו רואים קפיצת מדרגה בשנת 1993 וקפיצה נוספת בשנת 1996.
סוזי בן ברוך: אנו נמצאים בעלייה מתמדת בתחום עבירות הסמים.
סוזי בן ברוך: אני יכולה לומר בוודאות כי בחמשת החודשים האחרונים יש עלייה של יותר מ-26% במעורבות של קטינים בעבירות סמים.
אורי אריאל: האם את יכולה להסביר את הקפיצות הללו?
סוזי בן ברוך: אני לא אכנס להסברים.
סוזי בן ברוך: אני כאן בשביל לתת תמונת מצב בנוגע לחוקי הנוער.
מיכאל מלכיאור: העלייה של 26% היא ביחס לשנה שעברה?
סוזי בן ברוך: חמישה חודשים מול חמישה חודשים.
סוזי בן ברוך: מדובר בעלייה רצינית מאוד ביחס לשנים עברו.
מיכאל מלכיאור: זו עלייה מדהימה.
סוזי בן ברוך: עבירת סמים היא עבירת חשיפה.
סוזי בן ברוך: משטרת ישראל הוסיפה במהלך השנים תקנים נוספים בכדי להתמודד בעיקר עם סמים ואלימות.
סוזי בן ברוך: בחמש שנים האחרונות העבירה הזו היא עבירה מאוד דומיננטית, ועל כן מתייחסים אליה ראשונה בסדרי העדיפויות.
סוזי בן ברוך: הוקמו יחידות מיוחדות לטיפול בעבירות סמים ואלימות.
סוזי בן ברוך: עבירת סמים כאמור היא כעבירת חשיפה.
סוזי בן ברוך: אם משטרת ישראל לא תחשוף זאת, הנתונים הללו כלל לא ייראו.
אורי אריאל: האם המצב היה זהה קודם ורק בגלל התערבות המשטרה הנתונים הללו צפו, או שחל שינוי התנהגותי רחב?
סוזי בן ברוך: אני יכולה לומר לך בוודאות, על פי הערכת אגף המודיעין של משטרת ישראל, כי בחמש השנים האחרונות יש הרבה יותר מעורבות של קטינים וצעירים עד גיל 26-27 בנושא סמים, וזה כמעט בהלימה אחת למה שקורה באירופה ובארצות הברית.
אורי אריאל: בעניין הזה אנו לא מפגרים אחריהם.
סוזי בן ברוך: לא, אך אין ספק שאנו מדינה ייחודית באוירה החברתית שלנו, ועל כן הבעיה היא בעיה היא יותר גדולה.
רן כהן: האם הגרף מתאר מספרי עבירות?
סוזי בן ברוך: הגרף מתאר מספרי תיקים.
רן כהן: מה היה קורה אילו היית משווה זאת ביחס לגודל האוכלוסייה, האם עדיין היה מדובר בעלייה דרמטית?
סוזי בן ברוך: עדיין היתה עלייה דרמטית.
סוזי בן ברוך: אני עוברת לעבירות אלימות.
סוזי בן ברוך: עבירות אלימות על ידי קטינים מהוות כמעט 48% מסך כל עבירות הנוער.
סוזי בן ברוך: הנתונים מייצגים גם תיקי פ"א וגם תיקי א"ת, אי-תביעה.
סוזי בן ברוך: אי-תביעה הוא הליך זהה לתיק פ"א, תיק פלילי, אלא שהוא לא נרשם על שם הקטין במסוף המשטרתי, כיוון שנותנים לו מחווה נוספת לשפר את דרכיו ולהיכנס ושוב למעגל המועמדים.
סוזי בן ברוך: עבירת הרכוש עברה תהפוכות במדינת ישראל.
סוזי בן ברוך: עד שנת 1965 80% מעבירות הנוער היו עבירות רכוש.
סוזי בן ברוך: משנת 1965 הנתון הזה הולך ויורד.
סוזי בן ברוך: היום הוא מהווה כמעט שליש מעבריינות הנוער.
סוזי בן ברוך: 11,090 תיקים מתוך 33,000 תיקים.
סוזי בן ברוך: אני חייבת לציין כי בחמישה חודשים האחרונים ישנה עלייה של יותר מ-30% בעבירת הרכוש, ואני לא קושרת את זה לכלום כרגע כיוון שאין לנו עדיין ניתוח של הנתונים הללו.
סוזי בן ברוך: עבירות אלו כוללות גניבות והתפרצויות לבתי עסק, בתים, גניבות חלקי רכב וכו'.
מיכאל מלכיאור: ישנה עלייה כל כך גדולה ולכם אין ניתוח שלה?
סוזי בן ברוך: יש לנו ניתוח חברתי לכך.
סוזי בן ברוך: המצב החברתי, הכלכלי, הבטחוני עושה את שלו.
סוזי בן ברוך: בנוסף, בשנת 1990 עלו לארץ 290,000 ילדים ובני נוער, כאשר כל המערכות הציבוריות לא קיבלו תקן אחד נוסף בכדי להתמודד עם העלייה הזו, וזה נתן את אותותיו גם במשטרה וגם במערכות הרווחה.
סוזי בן ברוך: אני נותנת את הניתוח הסוציולוגי כפי שנותנת האקדמיה.
מיכאל מלכיאור: מה קרה משנה שעברה לשנה זו?
מיכאל מלכיאור: אני יכול להבין את השינוי שחל משנת 1990, אך איני יכול להבין את השינוי משנה שעברה לשנה זו.
סוזי בן ברוך: אנשי חינוך ציינו משהו שאני מקבלת אותו כאמא לילדים, והיא העובדה שהילדים במהלך האינטיפאדה הסתגרו בבתים, ולמשטרה היה קשה מאוד לחדור לבתים.
סוזי בן ברוך: הפעילות החברתית הסתגרה בתוך בית הספר והבתים.
סוזי בן ברוך: ההורים לא נתנו לילדיהם לצאת לבלות, ועל כן גם אם היינו רוצים לחשוף עבירות היה לנו מאוד קשה, כי הכל נעשה בחדרי חדרים.
סוזי בן ברוך: מינואר עד אפריל היתה רגיעה יחסית באינטיפאדה, הורים נתנו לילדיהם לצאת לבלות, ואנו ראינו את מגמת השינוי הזו בעיקר במקומות הבילוי של בני נוער.
סוזי בן ברוך: המקומות הללו שוב התמלאו ואנו יכולנו שוב לפעול בתוכם.
מיכאל מלכיאור: לפי ההיגיון הזה, היתה צריכה להיות ירידה לפני כן.
סוזי בן ברוך: היתה לפני זה בלימה מסויימת בעבריינות הנוער.
סוזי בן ברוך: העלייה משנת 2000 לשנת 2001 היתה עלייה לא גבוהה במיוחד של 2.5%-3% בשנה.
מיכאל מלכיאור: ייתכן והשוטרים היו יותר פנויים.
סוזי בן ברוך: זה גם נכון.
סוזי בן ברוך: מינואר השנה כל מפקדי המחוזות במשטרת ישראל הדגישו את הנושא של עבריינות נוער כיעד מרכזי.
סוזי בן ברוך: המשמעות היא שכל שוטר ברמת התחנה, אפילו שוטר תנועה ושוטר סיור, צריך להוכיח את העשייה שלו בנושא ילדים ונוער.
סוזי בן ברוך: אנו עובדים לפי השיטה של יעדים ומדדים.
סוזי בן ברוך: כל מפקד תחנה נמדד על פי התפוקה שהוא מביא, כאשר כל חצי שנה הוא צריך להציג זאת.
אורי אריאל: האם היעד הזה הוא בהנחיית מפכ"ל?
סוזי בן ברוך: היעד הזה הוא יעד מפקדי המחוזות.
סוזי בן ברוך: שנה שעברה הוא היה יעד מפכ"ל.
אורי אריאל: האם יש פורום של מפקדי מחוזות שמחליט על יעדים?
סוזי בן ברוך: יש תהליך של חשיבה.
סוזי בן ברוך: יש תוכנית עבודה לכל שנה.
סוזי בן ברוך: לפני כל שנה עושים מיפוי פשיעה.
אורי אריאל: מי מנחה את היעדים המרכזיים?
סוזי בן ברוך: המפכ"ל.
סוזי בן ברוך: יש את אגף המודיעין של משטרת ישראל שנותן תמונת פשיעה כללית.
סוזי בן ברוך: יושבים בסוף שנת 2002 לקראת שנת 2003 וכותבים תוכנית עבודה שתנחה את המשטרה היכן היא תתמקד בנושא הפשיעה בשנה הבאה.
סוזי בן ברוך: בסופו של דבר נקבע שהנוער הוא יעד מרכזי של כל מפקדי המחוזות.
סוזי בן ברוך: המשמעות היא שכל המערך של משטרת ישראל בהווה ממוקד נוער.
סוזי בן ברוך: במהלך הארבעה חודשים האחרונים נוספו עוד 20 תקנים למערך הנוער במשטרת ישראל, כמעט כולם במחוז הצפוני.
סוזי בן ברוך: כאשר משטרת ישראל מוסיפה תקנים ישנה יותר תפוקה וזה גם משפיעה על חבריי שיושבים כאן.
אורי אריאל: האם את יודעת מהם שאר היעדים?
סוזי בן ברוך: זה לא חשוב.
סוזי בן ברוך: זה ממש לא לעניין כרגע.
סוזי בן ברוך: אני אגיד לך אחרי זה מהם היעדים.
סוזי בן ברוך: כל מה שנוגע לנוער זה מה שחשוב כרגע.
סוזי בן ברוך: אני ממשיכה עם ההגדרות.
סוזי בן ברוך: קטין הוא מי שטרם מלאו לו 18 שנה, זה מעוגן בחקיקה, בחוק הכשרות והאפוטרופסות.
סוזי בן ברוך: קטין שאינו בר עונשין מעוגן בחוק העונשין, כאשר המשמעות היא שכל ילד מתחת לגיל 12 אינו מבחין בין סובב לתוצאה.
סוזי בן ברוך: זה נקבע בשנת 1984
סוזי בן ברוך: עד שנת 1984 ההגדרה היתה כי הילד לא מבחין בין טוב לרע, וגיל האחריות הפלילית היה 9-12.
סוזי בן ברוך: אני אבקש מכבוד השופט שינפלד לספר לנו כיצד שופט קובע האם ילד בין 9-12 שמגיע לבית המשפט הוא בר אחריות פלילית, כלומר יכול לשאת בעונש,או שהוא אינו בר ענישה.
רחל שרביט: שאלו אותו את לוח הכפל.
אברהם שינפלד: היו כל מיני שאלות שהעמידו את מהימנות הקביעה בסימן שאלה.
אברהם שינפלד: היום כאשר גיל האחריות הפלילית הוא 12, שירות המבחן חייב להעביר המלצה לגבי ילדים בני 12-13 שעברו עבירה, ולומר האם הם מבינים את מהוות ההליכים הפליליים וניתן להגיש נגדם כתב אישום, או שהם אינם מבינים, ואין להם את הכוח המנטלי המתאים, ואז לא מגישים נגדם כתב אישום.