GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אברהם שינפלד: בפקודת העבריינים הצעירים בשנת 1937 בזמן המנדט, גיל האחריות הפלילית היה 9.
אברהם שינפלד: היה ניתן להפוך ילד בן 9 לעבריין.
אברהם שינפלד: חבר הכנסת יצחקי טען כל מיני טענות וניסה להעלות את גיל האחריות הפלילית ל-16, ולבסוף התקבלה פשרה, גיל 13, גיל בר-המצווה.
מיכאל מלכיאור: אחר כך הורידו זאת לגיל בת-מצווה.
סוזי בן ברוך: בגיר הוא מי שמלאו לו 18 שנה.
סוזי בן ברוך: בגיל 18 שנה ויום ההתייחסות היא שונה.
סוזי בן ברוך: קטין נזקק כהגדרתו בחוק הנוער טוה"ש.
סוזי בן ברוך: אחר כך נרחיב על כך את הדיבור.
סוזי בן ברוך: כעת אני אדגיש את נקודת המבט המשטרתית וההתייחסות שלנו לילדים מתחת לגיל 12, ומעל גיל 12.
סוזי בן ברוך: חוק הנוער טיפול והשגחה חוקק בשנת 1960, זהו חוק סיעודי-אזרחי, וכמעט כולו טופל על ידי פקיד סעד לחוק הנוער.
סוזי בן ברוך: מנקודת מבט משטרתית אנו נעזרים בפקידות הסעד ליישום כמה סעיפים בחוק הזה.
סוזי בן ברוך: אני אבקש ממרים פבר, פקידת סעד ראשית להרחיב את הדיבור על החוק הזה.
מרים פבר: קטינים בסיכון לפי חוק הנוער, טיפול והשגחה זה מלידה עד גיל 18.
מרים פבר: גיל 12 אינו רלוונטי, מלבד סעיף 3, המדבר על כך שהנער עשה עבירה פלילית ולא הובא בפלילים.
מרים פבר: רוב הילדים שמבצעים עבירות מתחת לגיל 12 מופנים על ידי המשטרה מיד לפקידי סעד, כיוון שיש להם סעיף שיכול להפוך אותם לקטינים נזקקים.
מרים פבר: לא בהכרח חייבים להפוך אותם לקטינים נזקקים.
מרים פבר: כאשר מדברים על קטינים בטיפול של שירותי הרווחה, צריך לדעת כי רוב הקטינים בטיפול של שירותי הרווחה אינם מגיעים לבית משפט לנוער.
מרים פבר: הם לא נכללים בחוק הנוער ובחוק חובת הדיווח על עבירות כנגדם.
מרים פבר: אנו פונים לבית המשפט רק כאשר אנו נכשלים בהליך של טיפול בהסכמה, בשיתוף עם ההורים והקטין, על דרכים שתמנענה סיכון מהילד.
מרים פבר: צריך להוכיח גם מה נעשה עד אז כדי להצליח בטיפול בהסכמה.
מיכאל מלכיאור: האם לא קורה שנפתח תיק?
מרים פבר: אז פונים לבית המשפט ומבקשים להכריז על נער כזה כנזקק.
מרים פבר: אותו נער יכול להיות בטיפול של שירותי הרווחה שנים קודם.
מרים פבר: כאשר מגיעים למצב של סיכון, ואין טיפול בהסכמה בשיתוף עם ההורים והקטין, םפונים לבית המשפט ומכריזים עליו כנזקק.
יעקב מרגי: מה מזכה אותו המעמד נזקק?
מרים פבר: הוא מאפשר להורות על טיפול כפול.
יעקב מרגי: האם מדובר על מוסד סגור?
מרים פבר: גם הפנייה לבית המשפט לנוער הוא המשך תהליך טיפולי.
מרים פבר: יש מקרים בהם אנו מגיעים לבית המשפט והשופט אומר להורים של הילד ולילד עצמו כי הם צריכים לשתף פעולה, והם אכן חוזרים לשתף פעולה, ואז אנו חוזרים לטיפול בהסכמה.
מרים פבר: לעיתים מדובר בטיפול תחת החלטת בית משפט, גם כן בהסכמה.
מרים פבר: זה נעשה כדי לעזור להורים לקבל כי אסור לפגוע בקטין וצריך להגן עליו.
מרים פבר: אני מדברת על הליכים שהחמור ביותר מביניהם הוא להוציא את הקטין למעון נעול.
מרים פבר: עד אז מנסים להורות להורה לשלוח את הילד לבית הספר, להורות להורה לקחת את הילד לטיפת חלב ולתת לו חיסונים.
יעקב מרגי: זה בתנאי שההורה לא הוכרז בזמנו כנזקק.
מרים פבר: הוא היה יכול להיות מוכרז כנזקק.
מרים פבר: יש לנו מקרים של דור שני.
מרים פבר: זה לא פשוט.
מיכאל מלכיאור: את מתייחסת בעיקר לנוער שעשו עליו עבירות.
מרים פבר: הסעיף היחיד המחבר, זהו סעיף 3, כל היתר נוגעים לקטינים בסיכון שלו בהכרח מבצעים עבירות, אלא עבירות נעשות כנגדם.
סוזי בן ברוך: האמצעים שבהם יכולה לנקוט פקידת סעד לחוק הנוער הם פנייה לבית משפט, והוצאת צו חירום.
מיכאל מלכיאור: מהי ההגדרה לקטין בסיכון?
מרים פבר: ההגדרה של החוק היא שבעת הסעיפים שהופיעו שם של קטין בסיכון, ברמה שדורשת התערבות של בית משפט.
מרים פבר: למעשה, כל קטין שחייו או התפתחותו נמצאים בסכנה עכב התנהגות הוריו, התנהגותו שלו, הסביבה שבה הוא חי, ייקרא קטין בסיכון.
אברהם שינפלד: כך גם במקרים בהם אין הורים, או שישנם הורים שלא מסוגלים לטפל.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה לומר לחברי הכנסת שלא היו פה בתחילת הדיון, כי אנו מדברים על קבוצה של 330 אלף ילדים.
מרים פבר: אני הייתי רוצה להעיר על ההבדל בנתונים.
מרים פבר: האנשים הללו יכולים להיות אנשים שפונים ללשכות הרווחה ומבקשים סיוע, ואז ילדם נכנס למעון.
מרים פבר: גם במקרה כזה הם ייכנסו לאותה סטטיסטיקה.
מרים פבר: רמת הסיכון היא שונה.
מרים פבר: ייתכן ויש כאלה שזקוקים לעזרה כי אין להם יכולת כלכלית.
מיכאל מלכיאור: גם הנתון של ילדים הנמצאים בסיכון גבוה הוא גבוה.
מיכאל מלכיאור: מדובר על 130 אלף ילדים.
אורי אריאל: גם הנתון הזה הוא נתון מבלבל.
מרים פבר: רובם יקבלו סיוע בהסכמה.
יעקב מרגי: חה"כ אריאל, לא לחינם כל המעונות לילדים בסיכון בתפוסה מלאה, ובתהליך בנייה מואץ.
אורי אריאל: אני הייתי ראש רשות וראיתי איך זה עובד.
אורי אריאל: יש סיבות שונות בגינם ילדים נכנסים למעונות אלו, ובחלקם הגדול לא בגלל סיכון, אלא בגלל בעיות פרנסה, רצון בהנחה ובהכרה של ביטוח לאומי וכו'.
אברהם שינפלד: אלא לא נכנסים לקטגוריה של ילדים בסיכון.
אורי אריאל: כבוד השופט, תרשה לי לומר לך כי אני ראיתי גם כמה כאלה.
סוזי בן ברוך: אני עוברת לפרמטרים של קטין נזקק.
סוזי בן ברוך: קטין נזקק מתחת לגיל 18, לא נמצא אחראי עליו, האחראי על הקטין אינו מסוגל לטפל בו או להשגיח עליו, או שהוא מזניח את הטיפול וההשגחה, והוא עשה מעשה שהוא עבירה פלילית ולא הובא בפלילים.
אברהם שינפלד: למעשה הסעיף הזה בא לקשר בין שני חוקי הנוער, חוק הנוער העוסק בילדים המבצעים עבירות מעל גיל אחריות פלילית ואחרים.
אברהם שינפלד: תמיד שואלים מה קורה עם ילד בן 10 שמבצע עבירה.
אברהם שינפלד: האם הוא ממשיך להסתובב ברחוב?
אברהם שינפלד: התשובה היא לא.
אברהם שינפלד: יש יחסי גומלין בין שני החוקים, ועל כן ילד שביצע עבירה ולא אחראי בפלילים, עדיין ניתן לטפל בו כילד בסיכון, לפי החוק השני.
סוזי בן ברוך: אם ילד בן 10 או 11 גנב או אנס, המשטרה יכולה לעכב אותו, לבקש להתלוות, ולזהות את ההורים ולהפנות מיד לפקיד סעד לחוק הנוער, לאחר שמקבלים כמה מילים בעדות פתוחה בנוכחות ההורים.
סוזי בן ברוך: יש לנו מקרה משנה שעברה שבו ילדים בני 11 אנסו ילדות בנות 4 ו-5.
סוזי בן ברוך: הילד לא חייב לתת את העדות ולהתלוות אלינו, אלא אם כן הוא לא מזוהה, ועל כן יש לנו בעיה.
סוזי בן ברוך: גם אם ראינו לנגד עינינו כי ילד ביצע שוד מזוין באמצעות סכין, והשוטר יודע כי הוא מתחת לגיל 12, אסור להפעיל כח נגדו.
אברהם שינפלד: יש כאלה מקרים.
סוזי בן ברוך: זה הולך ומתרבה.
סוזי בן ברוך: בשנת 2002 יש יותר מ-2,100 ילדים מתחת לגיל 12 שביצעו עבירות פליליות, כאשר הטיפול הוא רק טיפול של פקידת הסעד לחוק הנוער.
סוזי בן ברוך: חלק מן הילדים רצידיביסטים מאוד, ועל כן ניתן לראות מה יהיה בגיל 12 ויום.
סוזי בן ברוך: לפני כשנתיים הוזעקתי למרחב ירקון בעכבות דקירה שביצע ילד בן 13 בנער בן 16, בבית הספר גימנסיה הרצליה.
סוזי בן ברוך: לפני שנכנסתי לשידור, הודיעו לי כי הדוקר נתפס.
סוזי בן ברוך: לאחר השידור נכנסתי לתחנת המשטרה וחפשתי את הדוקר.
סוזי בן ברוך: אני מוצאת נערים בני 16 בגובה של 1.70 מטר כל אחד שנדקרו על ידי נער בן 13 בגובה של 1.25 מטר.
סוזי בן ברוך: ביקשתי לראות את הרקורד שלו, וגיליתי כי הנער הזה ביצע 37 עבירות מגיל 12 עד גיל 13, כאשר גם לפני גיל 12 הכירו אותו היטב.
סוזי בן ברוך: דיברתי עם פקידת הסעד לחוק הנוער הראשית, והיא אמרה לי שהם עשו הכל עד שהגיע לגיל 12 עד 13, שאז שירות מבחן לנוער נכנס לתמונה ותוך שבוע טופל העניין.
סוזי בן ברוך: שימו לב כמה עבירות יכול לעשות ילד כזה במשך שנה.
סוזי בן ברוך: כמעט ואין לנו פתרונות מידיים לבעיה הזו.
סוזי בן ברוך: מתחת לגיל 12 אנו פותחים תיקי אי-תביעה, שזהו הליך פלילי מינימלי, יותר בכדי לעקוב אחרי הילד, מאשר משהו אחר.
סוזי בן ברוך: כאשר הוא מגיע לגיל 12 כל זה לא שווה כלום, כיוון שמגיל 12 ואילך אנו כן מכניסים זאת למסוף המשטרתי.
יעקב מרגי: האם המעכב הוא אקטיבי או פאסיבי.
יעקב מרגי: האם ההליך מתבצע רק כאשר אותו ילד עושה עבירה נוספת?
סוזי בן ברוך: המעכב הוא פסיבי.
סוזי בן ברוך: רק כאשר הילד מבצע עבירה נוספת, אנו מרימים טלפון לפקידת הסעד לשאול מה קורה עם הילד.
מיכאל מלכיאור: מה קורה לגבי ילד שגונב חטיף במכולת?
סוזי בן ברוך: אני דיברתי על כך בתקשורת לפני שבועיים, ואמרתי כי לכל הילדים שגנבו אוכל אנחנו לא פתחנו אפילו תיקי אי-תביעה, אלא הפנינו אותם לטיפולו של פקיד סעד לחוק הנוער.
מיכאל מלכיאור: כלומר, מספר העבירות של ילדים מתחת לגיל 12 לא כולל עבירות של גניבת אוכל.
סוזי בן ברוך: אנו קוראים לכך עבירות השרדות.
סוזי בן ברוך: לצערי, יש לנו עשרות מקרים כאלו לאחרונה.
סוזי בן ברוך: פעם אחת עשינו טעות כזו כאשר לפני שלוש שנים הבאנו לבית המשפט ילד שגנב כל בוקר עשר לחמניות ושלוש שקיות שוקו.
מיכאל מלכיאור: יש הבדל בין לקחת לחמניה לבין גניבה אחרת.
מרים פבר: הם גם לא יהיו מטופלים בחוק הנוער.
מרים פבר: אין צורך לקחת אותם לבית המשפט, כיוון שהם זקוקים לעזרה.
שלומית לוסטיג: מה קורה לגבי ילד שגנב דיסקט?
סוזי בן ברוך: זה משהו אחר.
סוזי בן ברוך: זו כבר עבירה.
סוזי בן ברוך: מתחת לגיל 12 לא נפתח תיק לאף אחד במשטרת ישראל.
מיכאל מלכיאור: האם זה לא ייכנס לסטטיסטיקה?
סוזי בן ברוך: זה ייכנס לסטטיסטיקה כתיק, אך שם הילד לא יופיע שם.
סוזי בן ברוך: אם מגיל 12 ויום אותו ילד לא יבצע שום עבירה, אף אחד לעולם לא יידע שהוא אי פעם היה במשטרה.
שלומית לוסטיג: האם הוא עצמו יודע שהוא מוגן?
סוזי בן ברוך: אנו לא מסתירים את חוקי הנוער, הם מופיעים באינטרנט.
סוזי בן ברוך: אנחנו מזמנים את ההורים יחד עם הילד ומסבירים להם מה הילד עשה, ואז שולחים אותם יחד לפקיד הסעד לחוק הנוער, אלא אם כן מדובר בפשע חמור כמו דקירה, שאז מזמנים את ההורים וביחד לוקחים את הנער לפקיד סעד לחוק הנוער.
שלומית לוסטיג: האם הוא יודע שיש ביכולתו לפתוח דף חדש?
סוזי בן ברוך: שירות מבחן לנוער מסביר לו את זה וכך גם פקיד הסעד.
סוזי בן ברוך: כמעט כל עובדי הנוער הם בוגרי אקדמיה בתחום של מדעי ההתנהגות.
סוזי בן ברוך: הגישה במשטרה וביתר הגורמים המעורבים היא גישה חינוכית-טיפולית.
סוזי בן ברוך: אתם מוזמנים לבקר ביחידות הנוער.
סוזי בן ברוך: הוועדה הקודמת עשתה זאת ומאוד התרשמה.
סוזי בן ברוך: כאשר פקיד סעד לנוער מוציא צו חירום, המשמעות היא שהוא חותם על מסמך שאפשר להוציא את הילד לשבעה ימים מהבית באופן מיידי, ללא הגעה לשופט.
סוזי בן ברוך: תוך שבעה ימים פקיד הסעד אמור להגיע לשופט נוער.
אברהם שינפלד: אני צוחק כיוון שיש לי פרשנות שונה לגמרי.
אברהם שינפלד: אני טוען שחייבים להגיע לבית המשפט עם צו החירום מייד עם הוצאתו, כיוון שבית המשפט צריך לבקר את ההחלטה, ואם יתברר שההחלטה לא היתה נכונה, כדאי שהוא יספיק לתקן זאת ולהחזיר את הילד.
מרים פבר: אנו מדברים על ביצוע צו החירום.
סוזי בן ברוך: אנו מדברים על כך שתוך שבעה ימים יימצא לאותו ילד פתרון אחר באמצעות בית המשפט.
מרים פבר: אני רוצה להוסיף, כי ניתן לקבל סיוע של המשטרה גם כאשר בית המשפט מורה על כך.
סוזי בן ברוך: אני ממשיכה לסעיף 24.
סוזי בן ברוך: זה הסעיף המחייב אותנו לא לפרסם שמו של קטין אפילו ברמז.
סוזי בן ברוך: אנו מוצאים עצמנו הרבה פעמים פותחים תיקים לעיתונאים, עורכי עיתונים וצלמים.
סוזי בן ברוך: אסור לצלם קטין עד גיל 18 שמעורב באחד משמונה קריטריונים המצויינים בחוק.
סוזי בן ברוך: אסור אף לפרסם רמז עליו.
סוזי בן ברוך: כאשר צילמו את הילדים של חה"כ לשעבר דרעי, נפתח לאותו כתב תיק.
סוזי בן ברוך: לפי סעיף ה, המדבר על הקטין ובין משפחתו של אדם שמייחסים לו עבירת שחיתות מידות, אסור היה לצלם את ילדיו של דרעי.
סוזי בן ברוך: כאשר אנו מפרסמים פרשייה מסויימת, לא מופיעים שמותיהם של קטינים.
סוזי בן ברוך: רוב עורכי העיתונים יודעים זאת, ולמי שלא יודע זאת אנו נאלצים לפתוח תיק.
סוזי בן ברוך: אם אנו שוכחים לעשות זאת, ד"ר קדמן מיד שולח לנו תמונה שלידה שם ומבקש לפתוח לאותו צלם או עיתונאי תיק.
מרים פבר: לעיתים אנו גם דורשים צו איסור פרסום כולל, כדי שלא ידעו כלל שקרה דבר כזה.
יעכב גדרי: לעיתים, אמנם לא מפרסמים שמות, אך מפרסמים אזור בו זה קרה, ואז הסביבה יכולה להרכיב פאזל מדויק של אותו נער.
מרים פבר: נכון, ועל כן אנו לעיתים מבקשים איסור פרסום כולל.
אברהם שינפלד: ישנה פסיקה הנוגעת לזכות הציבור לדעת.
אברהם שינפלד: העקרונות מתנגשים זה בזה, וזה אינו פשוט.
סוזי בן ברוך: הפרסום מותר כאשר בית המשפט מתיר זאת.
סוזי בן ברוך: באותו סעיף בסוגריים מדובר על נעדרים.
סוזי בן ברוך: יש קטינים שהם בורחי מוסדות בהם ישבו מכוח חוק הנוער שעד"ט(שפיטה, ענישה ודרכי טיפול).
סוזי בן ברוך: לאחר חודש אנו חייבים לפרסם את התמונה שלהם בעיתון.
סוזי בן ברוך: הדרך היחידה לעשות זאת זה להכריז עליהם כנעדרים לכל דבר, כדי שהציבור לא ידע במה מדובר.
סוזי בן ברוך: אני עוברת לחוק הנוער שעד"ט (שפיטה, ענישה ודרכי טיפול).
סוזי בן ברוך: החוק הזה מתמקד בגילאי 12-18.
סוזי בן ברוך: זה החוק שקבע את שעות המעצר לקטין, איך יתנהל המשפט של קטין, וגם מציין את החובה להפנות לשירות מבחן לנוער.
סוזי בן ברוך: אם חוק הנוער טיפול והשגחה מחייב אותנו להפנות ילד מתחת לגיל 12 שעבר עבירות או קטין עד גיל 18 שהוא קטין נזקק לפקיד סעד לחוק הנוער, החוק הזה מפנה אותנו לשירות מבחן לנוער.
סוזי בן ברוך: כל הדיון לגבי קטין, החל מהארכת מעצר וכלה במהלך כל המשפט, יהיה בדלתיים סגורות.
יעכב גדרי: באילו תנאים הוא נעצר?
סוזי בן ברוך: יש לנו במשטרה עובדי נוער מיוחדים, תאי מעצר מיוחדים לקטינים, ואגפי נוער המיוחדים לקטינים.
סוזי בן ברוך: יש גם בית משפט מיוחד לנוער, ואפילו בית סוהר מיוחד לנוער.
אברהם שינפלד: תנאי המעצר של קטינים בארץ מחפירים.
אברהם שינפלד: לפני 30 שנה הוקמה ועדה והוכנה פרוגרמה לבתי מעצר לנוער עם תוכן בפנים ושמירה בטחונית בחוץ.
אברהם שינפלד: אני חושב כי אני האדם היחיד שהיה חבר הוועדה ועדיין שומר העתק מהפרוגרמה.
רחל: התנאים גרועים.
רחל: מספיק ששמים שני קטינים בעייתיים בכדי שיתעללו אחד בשני.
מיכאל מלכיאור: אנו נערוך ביקור של הוועדה.
סוזי בן ברוך: יש אור בקצה המנהרה.
סוזי בן ברוך: בתי המעצר לקטינים במשטרת ישראל בשנתיים האחרונות עברו שיפור.
סוזי בן ברוך: בית הסוהר לקטינים עובר שדרוג אדיר.
סוזי בן ברוך: מנהלת בית הסוהר החדשה היא דוקטורנטית לעבודה סוציאלית שגייסה 40 אנשי חינוך ואנשי מדעי ההתנהגות במיוחד בשביל לטפל בקטינים הנמצאים בבית הסוהר.
סוזי בן ברוך: נכון לתקופה של לפני חודש וחצי היו 130 נערים בבית הסוהר.
אברהם שינפלד: חוץ מהעצורים עד תום ההליכים?
סוזי בן ברוך: הטיפול הוא טיפול חדשני.
סוזי בן ברוך: כדאי לזמן את מנהלת הכלא לכאן ולשמוע ממנה כיצד היא פועלת.
סוזי בן ברוך: אני חייבת לציין כי הם אפילו עברו ללבוש חליפות ג'ינס במקום מדי אסירים.
סוזי בן ברוך: הגישה השתנתה והדרך השתנתה.
סוזי בן ברוך: בינואר ייפתחת בית הסוהר החדש לקטינים שיכיל 250 מיטות, ויהיה מרווח יותר במתכונת האמריקנית.
סוזי בן ברוך: כדאי לבקר לפני ואחרי.
אורי אריאל: האם אין עצורות כלל?
סוזי בן ברוך: היום ישנן רק שתי אסירות קטינות הנמצאות בכלא "נווה תרצה".
אברהם שינפלד: היום אין מקום מיוחד לאסירות צעירות.
אברהם שינפלד: לוקחים חדר באותו פרוזדור בו נמצאות האסירות המבוגרות, ושם שמים את הצעירות.
אברהם שינפלד: יש שם חילופי דברים ביניהן מאוד מעניינים.
מיכאל מלכיאור: אם כבוד השופט אומר כי תנאי בתי המעצר הם מחפירים, זה דבר רציני.
אברהם שינפלד: בבתי המצער ישנה רק הפרדה בין הקטינים למבוגרים, אך אין שום תוכן המתאים לבני נוער.
סוזי בן ברוך: באבו כביר הוחלט לפעול בשיטה חדשנית.
סוזי בן ברוך: לפני שנה הכניסו עובד סוציאלי, וקצין מבחן לנוער שנמצא עם הילדים במהלך כל היום.
סוזי בן ברוך: יש שם חדר מחשבים ופינת ספורט.
סוזי בן ברוך: מעסיקים אותם כדי שימי המעצר לא יהיו עבורם טראומה.
סוזי בן ברוך: בבית המעצר בירושלים הכניסו מזגנים וטלוויזיה צבעונית.
סוזי בן ברוך: חה"כ לשעבר גוז'נסקי ביקרה שם עם השר דני נווה.
סוזי בן ברוך: היא פגשה שם שני נערים ערביים אחד מרמאללה ואחד משכם.
סוזי בן ברוך: היא שאלה את אחד מן הנערים, בין כמה הוא, והוא ענה לה שהוא בן 14 וחצי.
סוזי בן ברוך: היא שאלה מה הוא עשה, והוא ענה שהוא גנב בירושלים.
סוזי בן ברוך: היא שאלה אותו מדוע הוא לא גנב בשכם או ברמאללה, אז הוא אמר לה פה יש טלוויזיה צבעונית, ארוחת בוקר, צהריים וערב, ובבית אין לי דבר כזה.
סוזי בן ברוך: בהצעת החוק החוק החדשה של חוק הנוער שעד"ט, שהיא כרגע בסטטוס של טיוטה לתסכיר חוק, אנו המלצנו לבתי המעצר, להכניס קצין מבחן לנוער לכל בתי המעצר בארץ, מדריך שיעסיק את בני הנוער ועובד סוציאלי צמוד.
סוזי בן ברוך: נעבור לשעות המעצר לקטינים.
סוזי בן ברוך: מגיל 12 עד 14 אפשר לעצור ל-12 שעות, ול-12 שעות נוספות לפי פרמטרים מאוד מדוקדקים.
סוזי בן ברוך: גילאי 14-18 ניתן לעצור ל-24 שעות ובחתימת קצין מבחן ל-24 שעות נוספות.
סוזי בן ברוך: ברמה העקרונית מעדיפים קציני הנוער להגיע לשופט ולקבל אישור להמשך המעצר.
מיכאל מלכיאור: גם לגבי נוער בשטחים הכללים דומים?
סוזי בן ברוך: שם הקטין הוא עד גיל 16.
סוזי בן ברוך: כאן היחס הוא יותר טוב מאשר שם.
סוזי בן ברוך: אני עוברת לסעיף 14.
סוזי בן ברוך: המיוחד לגבי קטינים הוא שחלה חובה להגיש כתב אישום שנה מיום ביצוע העבירה.
סוזי בן ברוך: אם לא מספיקים לעמוד בזמן הזה, אנו חייבים לפנות ולקבל את אישורו של היועץ המשפטי לממשלה.
סוזי בן ברוך: אני רוצה לומר לכם מתוך הניסיון האישי שלי, כי העדפתי לסיים את ההליך הזה מהר מאשר לבקש בקשה כזו.
סוזי בן ברוך: היועץ המשפטי מחזיר תשובה במהירות ואף נוזף בנו קשות אם אנו לא עומדים בזמנים.
סוזי בן ברוך: לפני שנה היה עיכוב של 12 תיקים ברמה ארצית מכל הארץ, ואנו קיבלנו נזיפה חמורה מאוד על כך.
סוזי בן ברוך: בשל כך אנו עושים הכל כדי לעמוד בזמנים.
סוזי בן ברוך: חשוב מאוד שמנהלת שירות מבחן לנוער, רחל שרביט, תדגיש מה קורה לגבי נערים בני 12-18.
סוזי בן ברוך: בתום חקירה אנו חייבים לשלוח הפנייה לקצין מבחן לנוער והוא נכנס לתמונה.
סוזי בן ברוך: אם אנו מחליטים לעצור ולכלוא את הנער היום, אנו מודיעים על כך לקצין המבחן והוא יהיה צריך מחר להיות ערוך לקבל קטין.
סוזי בן ברוך: במקביל אנו פונים גם לסינוגוריה ציבורית.
רחל שרביט: לאחר שהמשטרה עצרה קטין והחליטה להביאו לדין או לשחררו הביתה ואחר כך להחליט על כתב אישום, קצין המבחן צריך להציג בפני המשפט את תמונתו של הקטין, הוריו והרקע ההתנהגותי והעברייני שלו.
רחל שרביט: בנוסף, עליו לדווח על המצב הנפשי שלו והרקע הפסיכולוגי שלו.
רחל שרביט: כמות החומר הנאסף אודות אותו קטין תלוייה בזמן העומד לרשותנו ומידת הדחיפות.
רחל שרביט: כל קציני המבחן הם עובדים סוציאלים בהכשרתם, וןעל כן הגישה היא של חשיבה כיצד להוציא את הנער ממעגל העבריינות כמה שיותר מהר, ולדאוג לשילוב חברתי שלו במערכות הנורמטיביות, למרות ביצוע העבירה.
רחל שרביט: כאשר מדובר בקטין הנמצא במעצר, אנו נערכים לדיון בבית המשפט במהירות רבה.
רחל שרביט: למרות הטלוויזיה הצבעונית והתנאים הנוחים, איש לא היה רוצה לבלות במעצר.
רחל שרביט: ההשפעות על הילדים הן חמורות מאוד, במיוחד עם יושבים שניים בחדר אחד.
רחל שרביט: לעיתים זה הופך להיות בית ספר קטן של התעללות.
רחל שרביט: הם שורפים אחד את השני ומתעללים אחד בשני, ולא תמיד מספרים זאת בזמן אלא לאחר מעשה, כיוון שהם חוששים מאוד אחד מהשני.
רחל שרביט: כל יום שילד מבלה במעצר הוא מאוד טראומטי, במיוחד בעבירות ראשונות.
רחל שרביט: המגמה היא לנסות ולהחזיר את הילד לביתו, במידה והמשפחה מוכנה להתגייס ולקחת אחריות בסיוע.
רחל שרביט: אנו מנסים בשיתוף עם המשטרה ועם גורמים אחרים לנסות ולשלוף כל מי שניתן ממעגל העבריינות.
רחל שרביט: כאשר אין משפחה אשר יכולה לקבל את הילד, ואין מי שמוכן לקחת אחריות עליו, אנו נשארים איתו באויר.
רחל שרביט: אנו עוברים ממערכת למערכת בניסיון למצוא לו מקום מתאים.
רחל שרביט: גם אם נשלח אותו למוסד, בעוד מספר חודשים הוא יצא לקהילה.
רחל שרביט: המטרה שלנו היא שהוא לא יחזור שוב למאסר.
רחל שרביט: אנו מנסים גם להציג תמונה לבית המשפט ולדווח מה ניתן לעשות כדי לשקם את הילד ומהו המחיר החברתי והכלכלי של זה.
רחל שרביט: אולי מדובר בילד שיחזור ויבצע עבירות קלות לתקופה מסויימת, ועל כן עדיף לא להכניס אותו למערכת מוסדית, כי אנו מעדיפים להאמין לו.
רחל שרביט: לא תמיד יש סבלנות לחברה ולמערכות.
רחל שרביט: זהו שיח שאנו עורכים כל הזמן.
רחל שרביט: לשמחתי המערכת הולכת ומשתפרת.
אורי אריאל: האם יש לכם מעכב על זה?
רחל שרביט: כן.
רחל שרביט: בערך 21,000 נערים בשנת 2002 הופנו אלינו על ידי המשטרה, קצת פחות ממחציתם הם בסטטוס של אי-תביעה.
רחל שרביט: המטרה גונזת אצלה את הנתונים של הילדים הללו, אך בכל זאת מפנה אותם אלינו כדי שאנו נראה בכל זאת מה ניתן לעשות כדי לעזור להם לא להיכנס למעגל העבריינות.
רחל שרביט: אנו משתדלים שכל ילד יקבל טיפול כילד נזקק, ולא כילד עבריין.
רחל שרביט: עדיף שיקבלו טיפול בעל"ם מאשר בשירות המבחן.
מיכאל מלכיאור: כיצד אתם ערוכים לגידול של 30% מהשנה שעברה לשנה?
רחל שרביט: האגף של סוזי כולל 450 חוקרים שעוסקים בחשיפה.
סוזי בן ברוך: משטרת ישראל הוסיפה 100% תקנים בארבע השנים האחרונות.
רחל שרביט: שירות המבחן לנוער ששייך למשרד העבודה והרווחה נשאר עם 200 תקנים.
רחל שרביט: הפרופורציות לא מתאימות.
אברהם שינפלד: קיבלתי מכתב מקצינת מבחן שכותבת לי, כי באילת יש 80 נערים שלא יכולים לקבל טיפול.
אברהם שינפלד: ישנה שם רק קצינת מבחן אחת.
אברהם שינפלד: כל תקן של קצינת מבחן אשר יוצאת לחופשת מוקפא, והאוצר לא מאפשר לקבל מישהו אחר במקומה.
סוזי בן ברוך: אני אמרתי למנחם וקגשל כי 26 קצינות מבחן נכנסו להריון בו זמנית.
רחל שרביט: אנו נערכים לעבודת חירום.
רחל שרביט: ילדים במעצר מקבלים עדיפות ראשונה, אך לא כולם מקבלים טיפול.
רחל שרביט: אנו מטפלים במקרים הקשים ביותר.
אברהם שינפלד: והאחרים שלא מקבלים טיפול הופכים להיות קשים ביותר תוך זמן קצר.
רחל שרביט: קצין מבחן מטפל ב-35 ילדים בשבוע, זה אומר שילד מקבל טיפול של שעה בשבוע.
שולה אגמי: מה קורה עם נער שלא מקבל טיפול חלופי למאסר ולבסוף מגיע למאסר?
רחל שרביט: אנחנו מנסים לבנות פרוייקטים לפיהם הקהילה תיקח אחריות חזרה על הילדים הללו.
רחל שרביט: יש המון גישות הממומשות בעולם שניתן ליישם אותם פה, אך ישנה בעיה של משאבים.
שולה אגמי: אנו הורסים את אותו נער בידיים שלנו.
מיכאל מלכיאור: כיוון שאנו עוסקים היום בנושא אחר, אני מציע שנחזור לדון בנושא הזה בפעם אחרת.
סוזי בן ברוך: כאשר משטרת ישראל הוסיפה תקנים, היא יצרה בעצם בעיה גדולה יותר מזו שהיתה קודם.
סוזי בן ברוך: לא צפינו את הבעיה הזו.
סוזי בן ברוך: בגלל חוסר בתקנים במשרד העבודה והרווחה, אין רצף טיפולי מהיר.
סוזי בן ברוך: אני רוצה לעבור לדרכי ענישה.
סוזי בן ברוך: הייתי רוצה שכבוד השופט שינפלד ירחיב על מבנה בית המשפט לנוער, שיקולי הענישה ודרכי טיפול.
אברהם שינפלד: למעשה שני חוקי הנוער נוקטים באותן דרכי טיפול.
אברהם שינפלד: דרכי הטיפול נעים ברצף מטיפול במסגרת הבית והקהילה, תוך ניצול מסגרות החינוך שבקהילה ומערכות טיפול, ועד הקצה השני של הרצף כאשר מדובר בהוצאה של ילד בסיכון מהבית.
אברהם שינפלד: הנושא הוא מאוד קונטרוורסלי.
אברהם שינפלד: מי שעוסק בזה יודע כי לעיתים קרובות אין מנוס מכך.
אברהם שינפלד: לגבי בני נוער המבצעים עבירות, האפשרויות של הוצאה מהבית הן דומות כאשר לא מדברים על ענישה, אלא על דרכי טיפול שיתנו מענה לצרכים המיוחדים של הילד ולבעיות שלו.
אברהם שינפלד: זה נע מהוצאה מהבית למשפחה אומנת דרך פנימיות רגילות, פנימיות של עלית הנוער, מעונות חסות בפיקוח של משרד העבודה והרווחה, ועד למעון נעול, כאשר לאותו מעון נעול מגיעים גם הילדים שבצעו עבירות וגם הילדים שנמצאים בסיכון.
אברהם שינפלד: אין שני סוגי מעונות נעולים.
אברהם שינפלד: לעיתים קרובות לי יש התנגדות להוסיף לאותו ילד בסיכון שהוא עזוב ובעל הפרעות נפשיות, גם את מימד העבריינות של האחרים הנמצאים באותו מעון נעול, אך אלה הכלים שמדינת ישראל מעמידה לרשותנו.
אברהם שינפלד: אמנם ישנם תחליפי מעצר, ואפילו הקימו כעת מקום מיוחד כתחליף מיוחד, אך כיוון שנערים עלולים להיות במעצר תקופה ארוכה, לא ניתן להחזיק אותם באפס מעשה, ועל כן מסדרים להם מסגרת לימודים או מסגרת עבודה, ואז נשאר משקע חיובי או שלילי של ילדים הנמצאים באותו מקום שהוא חלופת מעצר, וזה הופך כבר להליך של טיפול.
אברהם שינפלד: ההבדל בין הנער שנמצא באופן זמני באותו מקום לזה שמתחיל להתישר, מטשטש.
אברהם שינפלד: ניתן להסתכל על זה באורך חיובי ולראות כיצד ילשד מתקשר למבוגר ומתפקד, אך ניתן להסתכל על זה באורך שלילי.
אברהם שינפלד: אני שלחתי לשם נער בן 15 וחצי שכבר ריצה תקופת מאסר אחת ומיד שהוא השתחרר ביצע עבירות.
אברהם שינפלד: חשבתי כי צריך לעשות כל מאמץ להוציא ילד כזה ממעגל העבריינות.
אברהם שינפלד: לאחר זמן מה הסכימו לרקבל אותו והוא ביצע פריצה לשכנים של אותה מסגרת.
אברהם שינפלד: נאלצתי להוציא אותו מיד, והוא קיבל תשעה חודשי מאסר בפועל כיוון שלא היה מה לעשות איתו.
אברהם שינפלד: הוא הגיע להליך של ריקבון מתקדם ופיתח קווי אישיות עבריינים.
אברהם שינפלד: המעון הנעול נתפס כמסגרת ענישה שהיא איננה מאסר, אך המטרה היא לגמרי אחרת.
אברהם שינפלד: למעון הנעול שולחים את הנערים הקשים ביותר שלא ניתן לטפל בהם כי הם אינם משתפים פעולה.
אברהם שינפלד: הנעילה הופכת להיות כלי בתהליך הטיפול.
אברהם שינפלד: כופים אותו עד אשר יאמר, רוצה אני.
אברהם שינפלד: זהו תהליך שתחילתו בכפייה וסיומו ברצון.
רחל שרביט: יש כמה אלטרנטיבות יפות שעלויותיהן יקרות, אך הן מאפשרות ליצור גבולות לנער מבלי להכניסו למסגרת נעולה.
רחל שרביט: ניתן ליצור חומת אדם, אנשים אשר יתפקדו בתור הצל של הילד הזה.
רחל שרביט: הרעיון הזה קיים ופועל בעולם.
רחל שרביט: אנו כרגע מנסים פרוייקט משותף עם הג'וינט המדבר על כך שכל ילד, יקבל טיפול בהתאם למה שחסר לו.
סוזי בן ברוך: אני עוברת לחוק האחרון.
סוזי בן ברוך: זהו חוק הגנת ילדים.
סוזי בן ברוך: זהו חוק מיוחד למדינת ישראל.
סוזי בן ברוך: זהו חוק המגן על הילד שהוא קורבן לעבירות מין והתעללות.
סוזי בן ברוך: החוק הזה בא להגן על ילד עד גיל 14 שאמור להעיד בבית המשפט או כנגד הוריו או כנגד אחראי אחר עליו.
סוזי בן ברוך: המשמעות היא שאותו ילד אמור להיות בבית משפט ולראות את ההורה שהתעלל בו מינית או פיזית ולהעיד נגדו.
סוזי בן ברוך: יש קונצנזוס לגבי זה שזו חוויה קשה מאוד עבור הילד, ויש למנוע אותה ממנו.
סוזי בן ברוך: במדינת ישראל ישנו חוקר ילדים מטעם משרד העבודה והרווחה שתפקידם הוא לגבות את העדות מאותו ילד שהוא קורבן, עד או חשוד עד גיל 14.
סוזי בן ברוך: גם חשוד בעבירות מין עד גיל 14 נחקר על ידי חוקר ילדים כזה שהוא עובד סוציאלי שקיבל את כתב המינוי שלו משר המשפטים.
סוזי בן ברוך: היתרון של כך הוא שאותו ילד לא מופיע בבית משפט, אלא אם כן אותו חוקר ילדים מגיע למסקנה כי הוא יוכל לעמוד בחוויה הטראומטית הזו ומאשר את ההעדה של הילד בפני מי שהתעלל בו.
סוזי בן ברוך: במהלך המשפט חוקר הילדים יכול להחליט כי הוא איננו עומד בזה, להפסיק את ההעדה שלו ולהעיד במקומו.
אברהם שינפלד: אם ההליכים מתארכים והילד כבר עובר את גיל 14, ההגנה הזו איננה חלה עליו, ואז דורשים שהוא כן יעיד.
סוזי בן ברוך: המיוחד בחוק הזה הוא שכל החקירה מצולמת בוידאו.
סוזי בן ברוך: חוקר הנוער יכול לצפות בקלטת הזו וכך גם בית המשפט ועורך הדין.
סוזי בן ברוך: החוק הזה עבר תהפוכות רציניות בשלוש שנים האחרונות, והשיא שלהן הוא בחריגה שנכנסה לתוקף בהדרגה לפני שנה.
סוזי בן ברוך: מלבד העדות שנעשית על ידי חוקר ילדים, כל שאר הפעולות המשטרתיות נעשות על ידי משטרת ישראל.
סוזי בן ברוך: ילד עד גיל 12 שהוא עד לרצח כלשהו, העדות שלו, לפי חקיקה חדשה שנכנסה לתוקף בראשון לינואר 2003, תילקח גם היא על ידי חוקר ילדים.
סוזי בן ברוך: לסיכום חוקי הנוער, אני רוצה לומר כי חוק הנוער טוה"ש מדבר על כך שכאשר ילד מתחת לגיל 12 ביצע עבירה פלילית, חוקרי הנוער יקחו ממנו עדות פתוחה בלבד.
סוזי בן ברוך: אז ניתן רק לעכב אותו, ולהפנותו מיד לפקיד סעד לחוק הנוער.
סוזי בן ברוך: העדות מכל קטין מתחת לגיל 18, כאשר הוא קטין נזקק, תילקח על ידי עובדי מניעת עבירות שהם רובם בוגרי מדעי ההתנהגות.
סוזי בן ברוך: זהו מקצוע ייחודי שבנינו אותו רק בשנתיים האחרונות על מנת לתת יחס מיוחד לילדים האלה.
סוזי בן ברוך: לאחר מכן אותו ילד מופנה לפקיד סעד לחוק הנוער.
סוזי בן ברוך: תיקו של ילד מתח לגיל 12 יגנז, כיוון שהוא אינו נושא באחריות הפלילית והוא לא בר ענישה, גם אם הוא עבר עבירת רצח.
סוזי בן ברוך: חוק שעד"ט מדבר על קטינים מגיל 12-18.
סוזי בן ברוך: כל קטין בגילאים האלה יחקר במשטרה תחת אזהרה.