GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דבורה דוכן: אבל על שיטת החינוך שלנו שמדברת על כך שמשפחה היא יחידה מאוחדת, וכשאני רוצה לחנך את הילד שלי לערך מסויים, אם זה אהבת ישראל ואם זה שבגיל 18 יילך לצבא, זה חינוך שמתחיל מהבית.
יעקב מרגי: את תקחי אותו לאקט של הפינוי?
דבורה דוכן: אם אני גרה בגבעה שמיועדת לפינוי ובוקר אחד יבואו אלי שוטרים הביתה מה אתה רוצה שאעשה עם הילד?
דבורה דוכן: על זה אני מדברת.
דבורה דוכן: אני גרה בבית אל ולא הלכתי ליצהר כי אני לא תושבת יצהר.
רינה אקרמן: אתם מדברים מאד גבוה.
רינה אקרמן: יש פסיכולוגים, יש דוקטורים.
רינה אקרמן: אני מזמינה אותך לבוא לחיות אצלנו שבועיים כדי שתחווה את החיים שאנחנו חיים, אתה שיש לך ברוך השם 11 ילדים בבית.
רינה אקרמן: יש לך אחד שיונק שאינו עוזב את אמו אף פעם.
רינה אקרמן: ואם היא רוצה ללכת להפגנה אז הוא בא איתה ואם היא רוצה ללכת לשכנע מתפקדי ליכוד - הוא בא איתה.
יעקב מרגי: אמא שלי לא הלכה להפגנות כשהיו לה 11 נפשות.
יעקב מרגי: היא טיפלה בי, ונתנה לאח שלי ולאבא שלי ללכת להפגנות.
רינה אקרמן: החיים המסובכים שלנו בגוש קטיף, בין פצמ"ר לפצמ"ר, אתם צריכים לראות את המציאות, לא את כל החוקים האלה.
מיכאל מלכיאור: לא היית פה בתחילת הדיון ואנחנו דיברנו על כך.
אליהו אקרמן: אנחנו לא היינו כאן בתחילת הדיון כי הצירים היו חסומים בגלל גבעת הטיש ובגלל זה יצאנו מהאוטובוס.
אליהו אקרמן: באנו במיוחד, ביטלנו עבודה, ובאמת כבוד היושב ראש זה מקומם, אתם צוחקים עלינו, זו הרגשה של זילזול.
מיכאל מלכיאור: זו הישיבה האחרונה שלי במשך שנתיים.
מיכאל מלכיאור: אני מצטער שנאלצתי להרים את הקול.
מיכאל מלכיאור: לא עשיתי זאת שנתיים ימים, כי עד עכשיו כיבדו כאן את הכללים.
מיכאל מלכיאור: אני סבור שנתנו ביטוי לכל הצדדים, ולכל העניינים במסגרת הזמן שיש לנו.
מיכאל מלכיאור: ודאי שאם היינו יושבים פה עוד שעה היינו שומעים עוד שלושים אנשים אבל אי אפשר.
מיכאל מלכיאור: יש יש פה דברים מסויימים שמגבילים אותנו בתור כנסת.
מיכאל מלכיאור: הדיון לא תם בזה.
מיכאל מלכיאור: ואני רוצה להגיד פה כסיום של הדברים: קודם כל, החלטה ראשונה שקיבלנו פה היום, והדברים כואבים מאד ואני חושב שלקחנו אותם במלוא הרצינות, ומי שלא היה במשך כל הדיון לא שמע את זה.
מיכאל מלכיאור: הדברים הראשונים: קריאה קשה ומיידית לראש הממשלה, לשר הבטחון, לרמטכ"ל, מיידית, לעשות כל דבר כדי להפסיק את הסיוט הזה, כלפי מבוגרים אבל קודם כל כלפי ילדים, דברים שקורים יומיום עם הפצמר"ים שנופלים במיוחד בגוש קטיף.
מיכאל מלכיאור: ואנחנו חייבים לעשות הכל כדי לעצור את הדבר הזה.
מיכאל מלכיאור: זו הגנה בסיסית של חיים.
מיכאל מלכיאור: זו סכנת חיים אבל מעבר לזה כל מה ששמענו על הטראומות ועל הפוסט טראומות ודברים שעסקנו בהם, אגב לא מעט, בשנתיים האחרונות בוועדה זו.
מיכאל מלכיאור: דבר שני.
מיכאל מלכיאור: אנחנו פה נעקוב אחר כלל הנושא אם יהיה פינוי של המתיישבים מעזה ומצפון השומרון.
מיכאל מלכיאור: אנחנו נעשה כל מאמץ בשיתוף.
מיכאל מלכיאור: אנחנו שומעים שיש ועדה שעובדת.
מיכאל מלכיאור: יכול להיות שאנחנו צריכים פה להגביר את המאמצים, לקרוא למשרד החינוך להחזיר את התקנים שהורידו.
מיכאל מלכיאור: בעקבות המצב והפיגועים צריך לתת את מירב המאמצים שמדינת ישראל יודעת לתת.
מיכאל מלכיאור: אני שמח על מה שאת אמרת לפני כן שאת גאה שאפשר לערוך דיון כזה פה, ובאמת זהו דיון שאני חושב שלרוב היה מאד ענייני.
מיכאל מלכיאור: אנחנו פה קודם כל בשביל לעזור לילדים, כל דבר אחר איננו מעניין אותנו כרגע.
מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים לעזור לילדים למזער את הנזקים שיש.
מיכאל מלכיאור: אנחנו לא מיתממים ולא טומנים את הראש בחול.
מיכאל מלכיאור: אנחנו יודעים מהי המציאות הפוליטית שקיימת ואנחנו יודעים שיהיו ילדים שישתתפו גם בהפגנות.
מיכאל מלכיאור: יחד עם זה אנחנו קוראים להורים ולכל מי שאכפת לו: לשמור על הילדים, לא לקחת את הילדים לדברים בלתי חוקיים, לא לשים אותם גם בפני מצבים בלתי אפשריים.
מיכאל מלכיאור: לא לשים אותם מול שוטרים או חיילים.
מיכאל מלכיאור: כולנו בני אותו עם, בני אותה מדינה ואנחנו חייבים תוך שיח והבנות להגיע ליישור קו גם במקום בו איננו מסכימים.
מיכאל מלכיאור: מעבר לכך.
מיכאל מלכיאור: כמובן שלגיטימי שילדים ברי דעת יכולים להשתתף בהפגנות ויכולים להיות חלק ממאבק שהוא מאבק לגיטימי.
מיכאל מלכיאור: מאבק פוליטי קשה שקורע את החברה הישראלית.
מיכאל מלכיאור: הם יכולים להשתתף ואנחנו חייבים גם במסגרת זו להגן על הזכויות שלהם.
מיכאל מלכיאור: יש דרך לטפל בילדים מפגינים וזה שונה מדרך הטיפול בהורים.
מיכאל מלכיאור: ודאי חייבים להתחשב שיש ילדים בהפגנות ואנחנו צריכים להיות אנושיים, צריכים להיות יהודים בדרך שאנחנו נוהגים ולא לשבור את הכלים ולאפשר לשיח ולויכוח הציבורי הזה להתקיים ולשמוע את הילדים.
מיכאל מלכיאור: כפי שאמרה כאן אלישבע על הייאוש שלא שומעים אותה.
מיכאל מלכיאור: צריכים לאפשר לילדים להשמיע את קולם.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה לסיים בשתי דקות את עבודת הוועדה הזו.
מיכאל מלכיאור: במשך שנתיים הייתה לי הזכות להיות יושב ראש הוועדה.
מיכאל מלכיאור: כנראה שזה מסתיים היום.
מיכאל מלכיאור: אני בטוח שראשות הוועדה תעבור לידיים טובות.
מיכאל מלכיאור: אלו היו השנתיים, לפחות מבחינת העבודה בוועדות, המרתקות ביותר שהיו לי בחיים.
מיכאל מלכיאור: למדתי המון.
מיכאל מלכיאור: השתתפתי עם אנשים מצויינים, גם חברי הוועדה וחלק מהם, אלו שהכי פעילים, נוכחים פה היום.
מיכאל מלכיאור: יש גם אחרים שהשתתפו באופן קבוע בוועדה.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שהגענו להישגים, הצעות חוק, המלצות שיושמו, הזזנו קצת את הדברים בתקופה מאד קשה לילדי ישראל בכלל, כאילו כל העוולות של החברה שלנו נופלות איכשהו על הילדים.
מיכאל מלכיאור: ניסינו למזער נזקים, אם מותר לי להשתמש בביטוי של ד"ר קדמן, להדוף חלק מהגזרות.
מיכאל מלכיאור: היה פה שיתוף פעולה הדוק עם משרדי הממשלה שחלק מהדברים יושמו ע"י הממשלה.
מיכאל מלכיאור: אני מבקש שמעכשיו יעשו כל מאמץ לבסס את מעמדה של הוועדה מבחינה פוליטית, שזו תהייה ועדה סטטוטורית קבועה, שלא תהיה כל הזמן סכנה שמרחפת עליה.
מיכאל מלכיאור: יש לנו התחייבות גם של יושב ראש הכנסת וגם של ועדת הכנסת בנושא הזה.
מיכאל מלכיאור: אבל לעיתים התחייבות לחוד ויישום לחוד, זה דבר שחייבים לעשות.
מיכאל מלכיאור: אנחנו חייבים להמשיך את העבודה מול משרד המשפטים כדי ליישם את ההמלצות של ועדת רוטלוי.
מיכאל מלכיאור: זה יהיה אחד מהדברים המרכזיים שהוועדה תעסוק בעתיד.
מיכאל מלכיאור: היום אנחנו שמים הצעת חוק לקידום זכויות הילד על שולחן הכנסת, זאת הצעת החוק האחרונה שאני יכול לעשות במסגרת זו כיושב ראש הוועדה, כשעל הצעת החוק הזו חתומים כל חברי הוועדה.
מיכאל מלכיאור: ואנחנו עושים את זה ביחד עם חבר הכנסת מיקי איתן, שהוא יושב ראש ועדת חוקה, כדי להדגיש שיש פה שיתוף פעולה.
מיכאל מלכיאור: הגשתי את הצעת החוק יחד איתו ויחד עם חברי הוועדה פה.
מיכאל מלכיאור: זוהי הצעת חוק שהיא בעיקר דיקלרטיבית אבל היא כוללת את החובה של מדינת ישראל לפעול לקידום זכויות הילד בכל הרמות ובכל משרדי הממשלה ובכל דרך בה המדינה יכולה לפעול.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה לסיים רק במילת תודה מיוחדת למנהלת הוועדה רחל סעדה.
מיכאל מלכיאור: היא מלוה את הוועדה גם לפני ותלווה אותה גם אחרי.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שאמנם איננו מוחאים כפיים בדרך כלל בוועדה אבל במקרה הזה מגיע לה.
מיכאל מלכיאור: עשית עבודה מעולה, את בעלת נסיון, עובדת ללא לאות, אכפתית, מקצועית, כל הכבוד!
מיכאל מלכיאור: ומי שיושבת לידה, הלית מגידו שליותה אותנו עם הייעוץ המשפטי וכל מה שקשור לכך גם במסירות ותמיד במצב רוח טוב שהישרה מצב רוח נעים על העבודה גם בנושאים הקשים ביותר שטיפלנו בהם ואני מודה לך גם על הנסיון וגם על המקצועיות.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה להודות לאירגונים השונים ששיתפו איתנו פעולה לאורך כל הזמן.
מיכאל מלכיאור: קודם כל המועצה לשלום הילד, גם ליצחק קדמן בעצמו שהשתתף בדיונים וגם לנציגים המצויינים שלו שהיו פה בוועדה במשך התקופה הזו.
מיכאל מלכיאור: זו דוגמא כיצד חברה אזרחית וכנסת ישראל יכולים ללכת יד ביד, לשתף פעולה, לעבוד למען אותן מטרות ולהשתמש בכל הכלים העומדים לרשותנו כדי לקדם את מעמד הילד וזכויותיו.
מיכאל מלכיאור: יש אירגונים נוספים, חלקם יושבים כעת מסביב לשולחן זה כמו "יוניסף" רינה ואחרים שעזרו לנו ולחצו בנושאים החשובים כל אחד בדרכו.
מיכאל מלכיאור: במיוחד אני רוצה להודות לבני הנוער שגם היום לקחו חלק ואני מצטער שלא יכולתי לתת לכולכם את זכות הדיבור, אבל אלו שדיברו דיברו מצויין.
מיכאל מלכיאור: אנחנו נמשיך את הדיון הזה, הוא דיון חשוב ואתם תהיו חלק ממנו ואנחנו רוצים לשמוע אתכם.
מיכאל מלכיאור: גם אם זה לא קורה היום זה יקרה בהמשך הטיפול של הוועדה בסוגייה זו.
מיכאל מלכיאור: אתם לא רק אובייקטים, אתם אזרחים שווי זכויות, אנחנו פה בשביל להגן על הזכויות שלכם ולכן אנחנו חייבים לשמוע אתכם ואני מודה לכם גם על היום וגם על שיתוף הפעולה בעבר.
מיכאל מלכיאור: משפט סיום לד"ר יצחק קדמן.
יצחק קדמן: בשם כל הנוכחים, ובשם רבים שלא נוכחים אני רוצה להודות ליושב ראש הוועדה.
יצחק קדמן: לפני שנתיים, לא במאמץ רב, היה לי חלק בשכנוע של חבר הכנסת מיכאל מלכיאור לקחת על עצמו את התפקיד הזה ואני שמח שהצלחנו בכך.
יצחק קדמן: אני חושב שהתמסרת לתפקיד בכל לבבך ובכל נפשך ובכל מאודך.
יצחק קדמן: אני רוצה לאחל לך בשם כולנו הצלחה בתפקיד הבא שלך כסגן שר החינוך של מדינת ישראל, בטוחני שגם שם תיקח את כל הערכים שהנחו אותך בניהול הישיבה הזו לטובתם של ילדי ישראל ואני מאחל לכולנו שמי שיחליף אותך בוועדה הזו יעשה עבודה לא פחות טובה משאתה עשית.
מיכאל מלכיאור: אני מודה לך ואני באמת רוצה להתנצל גם על הרמת הקול כי זו לא דרכי וגם להתנצל בפני אלו שלא יכולתי לתת להם את זכות הדיבור.
מיכאל מלכיאור: עשינו זאת לפי הסדר ולא סיימנו את הדיון.
מיכאל מלכיאור: אנחנו נשמע אתכם בהמשך הדיון שיהיה בנושא זה כבר בתוך כמה שבועות.
מיכאל מלכיאור: לגבי ועדה קטנה.
מיכאל מלכיאור: אנחנו נעשה זאת בשיתוף עם משרדי הממשלה.
מיכאל מלכיאור: בואו נבדוק קודם מה בדיוק קורה היום עם הוועדה שקיימת, ויכול להיות שצריך יהיה להרחיב כאן עם ועדה של מומחים, של מקצוענים, פסיכולוגים, לשתף פעולה.
מיכאל מלכיאור: אני אקח את הנושא הזה הלאה, גם בתור ועדה וגם בתפקיד שאולי אכנס בהמשך היום.
רן כהן: אדוני היושב ראש.
רן כהן: נדמה לי בכל זאת שישנם שני דברים שכדאי באופן עקרוני לסכם בישיבה הזו.
רן כהן: אני מתנצל שאני נכנס אחרי סיכום דבריך, מה שאף פעם אינני עושה.
רן כהן: אבל יש כאן שני דברים שבכל זאת, אילו הייתי מדבר הייתי מספר גם לילדים שבאו מהיישובים השונים.
רן כהן: אנחנו באמת פתחנו בדיון ביוזמתי על מה שאתם עוברים עכשיו תחת הפצמר"ים והקסמים בגוש קטיף.
רן כהן: משום שאנחנו באים להתמקד בעניין שלכם.
רן כהן: מה שמבחינתנו העיקר זה הילדים.
רן כהן: זה המרכז ואנחנו רוצים שאתם תצאו בריאים ככל האפשר, בתוך כל המצב הפוליטי המסובך שמדינת ישראל נמצאת.
רן כהן: לו הייתי מספר לכם: אני עצמי עברתי בגיל שנתיים טראומה.
רן כהן: כמו שאמרה אשירה.
רן כהן: זה היה בפוגרום בבגדד.
רן כהן: עשו ממש פוגרום ברחוב היהודי בבגדד שבו גרנו.
רן כהן: למרות שהשכנים באמת עזרו לנו והצילו אותנו.
רן כהן: אבל, לאחר מכן כל חיי הפגנתי.
רן כהן: כמו אלישבע.
רן כהן: אבל, כל הזמן לקחתי אחריות על הילדים שלי.
רן כהן: ואגב, רוב ההפגנות היו נגד הקמת התנחלויות.
רן כהן: חשבתי בכל מאודי ובכל נפשי שזה הדבר הטוב ביותר לעם ישראל ולמדינת ישראל.
רן כהן: לא לקחתי את הילדים שלי להיות בחזית אל מול המשטרה או אל מול הצבא.
רן כהן: למרות שגם אני מחנך לערכים אבל הם ידעו שאבא שלהם הולך להפגין על דבר שזה בעיניו תמצית ליבה של הציונות.
רן כהן: זה מה שאני חושב.
רן כהן: שמעתי אותך דבורה, ורוב הדברים פה אני מודה, נגעו מאד גם ללבי וגם לרגשותי ובעיקר לראשי.
רן כהן: אני רק אומר דבר אחד: שמערכת הבטחון והממשלה חייבת להתארגן באופן כזה שלמרות שיהיו הורים שישתמשו בילדיהם, שהילדים האלה לא יפגעו.
רן כהן: צריך למצוא את כל הדרכים כדי שזה לא יקרה.
רן כהן: זה דבר אחד.
רן כהן: הדבר השני הוא לפנות בכל זאת גם להורים וגם לראשי המתיישבים ביהודה ושומרון ובחבל עזה: מאחר וצריך להתארגן לכך שההיתנתקות כן תתבצע, שעליכם להתארגן באופן כזה שהילדים לא יהיו כלי במשחק הזה.
רן כהן: זה הדבר החשוב ביותר.
מיכאל מלכיאור: הסיכומים שהציע חבר הכנסת רן כהן הם פחות או יותר מה שאמרנו אבל טוב שחידדת את הדברים.
מיכאל מלכיאור: אתן משפט אחרון לחברת הכנסת גילה פינקלשטיין כי תמיד היא פותחת והיא מסיימת, ומאחר וגם הדיון של היום היה יוזמה שלה, היא תקבל את משפט הסיום.
גילה פינקלשטיין: אני רוצה להמשיך את דבריו של חבר הכנסת רן כהן.
גילה פינקלשטיין: אנחנו לא דיברנו היום ולא התייחסנו לנושא של ילד שנמצא לבד בבית בעת הפינוי, משטרת ישראל לא קיבלה שום הנחיות כיצד לטפל בכך.
גילה פינקלשטיין: אנחנו לא ניתן שיצביעו על חוק פינוי פיצוי לפני שיכינו תוכנית מגירה, נהלים לפינוי ילדים.
גילה פינקלשטיין: חייבים להתייחס לזה ואסור להצביע על החוק הזה לפני שאנחנו נראה ונדון על הנהלים האלו.
אורית סטרוק: ואסור לסמוך על הוועדה שהם הקימו כי זו ועדה שלא תגן על זכויות הילד לכן אתם צריכים להקים ועדה.
אורית סטרוק: אתה רן כהן.
אורית סטרוק: אתם צריכיםלהקים ועדה מקצועית.
מיכאל מלכיאור: אנחנו קיבלנו פה את ההצעה של של הפסיכולוגית, וניישם אותה.
גילה פינקלשטיין: נקבל את הצעתה של ד"ר ניצה קאליש שהיא מומחית למצבי לחץ וחירום ונקים אנחנו את הוועדה.
גילה פינקלשטיין: תודה רבה.
רוני בר-און: חברים יקרים.
רוני בר-און: יש לי העונג והכבוד לפתוח את ישיבת הוועדה המיוחדת לזכויות הילד.
רוני בר-און: על סדר היום שלנו עניין חגיגי.
רוני בר-און: כפי שאתם יודעים, בהתאם להסכמים של הוועדה המסדרת נקבעה ראשות הוועדה להיות ברוטציה.
רוני בר-און: בחלק הראשון של הקדנציה חבר כנסת מסיעת העבודה-מימד – צריך להדגיש במקרה הספציפי הזה – ובחלק השני חבר מסיעת מרץ דאז, יחד-מרץ דהיום.
רוני בר-און: כיוון שכך, נתפנה מקום, ועל פי הסכם הרוטציה האמור הבאתי בפני ועדת הכנסת הצעה להמליץ בפני הוועדה הנכבדה הזאת, לבחור – במקום היושב ראש היוצא, סגן השר הרב מיכאל מלכיאור, את חבר הכנסת רן כהן.
רוני בר-און: לי, באופן אישי, טקס החילופין הזה נעים באופן מיוחד כי יש לי הערכה גדולה ורבה, ולא מהיום, ליושב ראש היוצא.
רוני בר-און: אני חושב שהוא דוגמה מיוחדת לאיש ציבור, גם בנועם הליכותיו, ברכות לשונו שיש בוודאי מה ללמוד ממנה וביכולת שלו לשרוד בים הכרישים הפוליטיים, ולהגיע בהחלט למטרות שלו ובזמנים הראויים, גם אם אין לו שום תכונות אופי של כריש.
רוני בר-און: אחרי כל הדברים היפים האלה, אני מבקש – וכמובן, אחר כך ניתן ליושב ראש הנבחר לנהל את הישיבה, נשמע דברים מהיושב ראש היוצא, מהיושב ראש הנכנס, וגם מכם אם אתם רוצים לומר – אני מעמיד, איפוא, להצבעה, בפני הוועדה לקידום מעמד הילד – אני אצביע כמחליף של אחד מחברי הליכוד.
רוני בר-און: יש כאן חברי ליכוד בוועדה?
רוני בר-און: אז אני מרשה לעצמי.
רוני בר-און: את המלצת ועדת הכנסת בהתאם להוראות סעיף 10א' לתקנון הכנסת, לבחור בחבר הכנסת רן כהן לכהן כיושב ראש הוועדה המיוחדת לזכויות הילד.
רוני בר-און: מי בעד ההצעה – ירים את ידו.
רוני בר-און: תודה, נא להוריד.
רוני בר-און: אני מודיע, איפוא, לפרוטוקול, שפה אחד נבחר חבר הכנסת רן כהן לכהן כיושב ראש הוועדה המיוחדת לזכויות הילד.
רוני בר-און: אני שמח, דרך אגב, אם מותר לי לומר, שלא מעט ביוזמתי – שלא לומר שלא ביוזמתי – אנחנו מקיימים את הישיבה הזאת והוועדה הזאת לא סיימה את חייה כפי שהייתה כוונה לעשות, אז לפעמים "שב ואל תעשה" יש בו הרבה עשייה.
רוני בר-און: אני מברך אותך, רן, אני מאחל לך הצלחה גדולה.
רן כהן: בבקשה, סגן השר מלכיאור.
מיכאל מלכיאור: כבוד היושב ראש של ועדת הכנסת שהעביר פה את הישיבה הזאת בטוב טעם וכבוד היושב ראש הנבחר, שנכנס לפעולה של הוועדה לזכויות הילד.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה להגיד לכם: התקופה הזאת, בוועדה הזאת, זה הדבר הכי מעניין שעשיתי בחיי הפוליטיים.
מיכאל מלכיאור: עבדתי בהרבה מאד נושאים שאני אוהב אותם.
מיכאל מלכיאור: פשוט, כל יום נפתח בפני ספר חדש, נושא חדש, לימוד של היבט של הילדים שלנו, שהם 34% של האוכלוסייה במדינת ישראל, והדרך להיכנס לזה עם כל העומק ועם כל המומחים שרחל תמיד דאגה להביא, וגם חברי הכנסת, שלאט לאט גם באו יותר ויותר לישיבות.
מיכאל מלכיאור: התחלנו עם ממוצע של 1.2 שהיה בקדנציה הקודמת, משהו כזה, והגענו ללמעלה מ-4.5 חברי כנסת בממוצע לישיבה – זו לא ועדת כנסת שמכריחים כל אחד לבוא.
גילה פינקלשטיין: גם בוועדת הכנסת לא מכריחים.
מיכאל מלכיאור: לפעמים גם מכריחים.
רוני בר-און: לנו יש ממוצע של ארבעה סדרנים לישיבה.
מיכאל מלכיאור: ויש לך מצליפים הכי אפקטיביים בכל הבית הזה.
רוני בר-און: כל ראשי הסיעות.
מיכאל מלכיאור: לפה באו אנשים בגלל שהיה אכפת להם.
מיכאל מלכיאור: ולכן אני חושב שלא היה לנו נושא אחד שהייתה לנו עליו הצבעה.
מיכאל מלכיאור: טיפלנו בדברים הכי רגישים, גם כאלה שיש להם השלכות חברתיות-כלכליות, גם דברים שיש להם, אפילו, השלכות מדיניות.
מיכאל מלכיאור: דנו בישיבה האחרונה, למשל, בנושא של הילדים של גוש קטיף, מה שאומרים עכשיו, ורן כהן היה הכי תוקפני - - -
רן כהן: לטובת הילדים.
מיכאל מלכיאור: שמדינת ישראל לא עושה את חובתה כלפי הילדים – לא בזמן הפינוי.
מיכאל מלכיאור: עכשיו! - לגבי הפצמ"רים שנופלים עליהם, והיה ממש פה אחד, מאורי ועד רן, וכולל, לפעמים, עזמי בשארה ואחרים שהשתתפו.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שהדברים נוהלו עניינית, וכל החברים שיושבים פה, שהם בין החברים הכי פעילים בוועדה, יסכימו שזו ועדה מרתקת, מעניינת, והצלחנו בזכות זה גם להדוף חלק מהגזירות.
מיכאל מלכיאור: לא חושב שהזזנו דברים לחיוב, אבל להדוף חלק מהגזירות ולשנות פה ושם דברים משמעותיים, שמביאים למצב קצת יותר טוב לילדי ישראל, את זה אנחנו יודעים שאפשר דרך הוועדה לעשות.
מיכאל מלכיאור: אני מקווה שהעבודה, שיושב ראש ועדת הכנסת היה חלק בה – ורמזת לזה – להפוך את הוועדה לסטטוטורית – תתקדם.
מיכאל מלכיאור: יש היום גם התחייבות של יושב ראש הכנסת להפוך את זה לסטטוטורית.
מיכאל מלכיאור: אני מקווה שזה יקרה בתקופה הזאת, כדי שהוויכוח הזה לא יהיה בתחילת הקדנציה הבאה.
מיכאל מלכיאור: יש הסכמה של כל הגורמים המקצועיים שזה נחוץ, ויושב הכנסת אמר שזה בין חמשת הוועדות החשובות של הכנסת.
מיכאל מלכיאור: גם לפי התוצאות של הדברים שעשינו.
מיכאל מלכיאור: אז אני מקווה שהדבר הזה יסתייע.
מיכאל מלכיאור: אני, אחד מכל הרשימה של הנושאים שאני מופקד עליהם במשרד החינוך, זה נושא של זכויות הילד, ואני בטוח שאני אקרא לוועדה ושאני אצטרך לעמוד לדין ובצדק ולקבל את הביקורת הצודקת – והבונה, אני בטוח – של הוועדה, כלפי הדברים שאנחנו עושים במשרד החינוך.
מיכאל מלכיאור: אני אשמח מאד לשתף פעולה ונוכל לעשות למען ילדי ישראל.
רן כהן: חברות וחברים, אתם תאמינו לי שעשיתי כמה וכמה תפקידים בחיים שלי, שהיו אולי יותר נחשבים מהתפקיד הזה, אבל אני מודה - - -
רוני בר-און: כשהיית המפקד שלי זה היה התפקיד הכי נחשב.
רוני בר-און: לא ידעת, היית מפקד אגד ארטילרי, אני רק הייתי - - -
רן כהן: כן.
רן כהן: אבל למרות הכל אני מודה – אני אומר לך, חבר הכנסת בר-און, אני מאד נרגש מהבחירה הזו.
רן כהן: ולו גם מעוד סיבה.
רן כהן: זה מסוג הוועדות שמאד מאד אכפת לי מעבודתן ומהייעוד שלהן, אבל אף פעם לא חשבתי שאני אהיה בראש ועדה כזאת.
רן כהן: והנה, נפל הגורל, ואני מקבל לידי את הוועדה הזו.
רן כהן: אני אעשה בה את כל המורשת שמלכיאור משאיר פה – והיא באמת עצומה.
רן כהן: אני מצטרף, קודם כל, לכל מילה שאמרת עליו ועל ניהול הוועדה הזאת.
רן כהן: ואני רק אוסיף, אולי, שמלבד העובדה שהוא עשה, גם בתוקף הנועם, את העבודה בוועדה הנפלאה הזאת, הוא עשה את זה גם בתוקף התוקף שיש לו.
רן כהן: כמה שהוא נראה נעים הליכות, הוא נחרץ, הוא חד והוא יודע מה הוא רוצה, והוא מאד מאד - - -
יעקב מרגי: זכינו לראות אותו כמה פעמים, ככה, כשמעצבנים אותו.
רן כהן: הוא משאיר לי פה מורשת שיהיה לי די לא קל להתמודד אתה.
רן כהן: אתם רואים שאפילו בישיבה הזאת הוא עדיין מעצב את ההמשך של העבודה של הוועדה.
רן כהן: דבר שני, שאנחנו באמת נמשיך את העבודה כלפי זכויות הילד יחד אתך, בתור סגן שר ובאמת לא יהיה יותר ראוי ומהנה מאשר לעבוד אתך על הדברים הללו.
רן כהן: אני רוצה באמת להודות לחברת הכנסת גילה פינקלשטיין, חבר הכנסת מרגי, לחבר הכנסת אורי אריאל, ליושב ראש ועדת הכנסת, חברי חבר הכנסת בר-און וליושב ראש היוצא של הוועדה.
רן כהן: אנחנו נשתדל לעמוד בכבוד שאתה הורשת לנו.
רן כהן: אני אומר לך את זה, וכשאני מחליט אני בדרך כלל עומד בדברים, אז נשתדל לעמוד בזה.
רן כהן: אבל, אל תתבייש להגיד לי: רן, פה ושם, זה – אני מקבל תמיד הערות באהבה.
רן כהן: כי הערות מעיר תמיד רק מי שאוהב.
רן כהן: מי שלא אוהב לא מעיר הערה, אלא דוקר ועושה כל מיני דברים נכלוליים אחרים.
רן כהן: ההערות שלך תמיד תתקבלנה באהבה.
רן כהן: ואני רוצה להגיד מראש גם תודה לרחל וגם על העבודה המשותפת.
רן כהן: אני בטוח שנעשה עבודה טובה.
רן כהן: בוקר טוב.
רן כהן: הנושא של הדיון היום הוא נגישות ילדים לתכנים פוגעניים בחבילות התוכן של הכבלים והלווין, בעצם כל מערכת השידורים בטלוויזיה.
רן כהן: הייתי מבקש לדעת בתחילת הדברים, אמנם זה לא נהוג אבל אולי רחל סעדה, מנהלת הוועדה תהיי מוכנה לומר לנו, מאחר ואני מאד מעריך את העבודה של קודמי, מה היה בוועדה הזאת בעבר בנושא זה?
רן כהן: אני מבין שהוועדה כבר עסקה בנושא.
רחל סעדה: הוועדה בתקופת חבר הכנסת מלכיאור לא עסקה בזה, רק בתקופת תמר גוז'נסקי, לפני כשלוש-ארבע שנים דנו בזה.
רחל סעדה: בוועדה לא טיפלנו בנושא.
רחל סעדה: היו מספר הצעות חוק שהוגשו והבאתי חלק מהן לכאן היום, אחת מהן מצוייה בוועדת הכלכלה כבר מיולי 2004.
הלית מגידו: דיברתי הבוקר עם ועדת הכלכלה והם מסרו לנו שלא התקיים אפילו דיון אחד.
רן כהן: למרות שזה עבר אליהם?
הלית מגידו: למרות שזה עבר אליהם כבר ביולי.
רן כהן: הכנסת מראה דוגמא רעה, גם לציבור בכלל ובוודאי לילדים.
רן כהן: טוב, אני לא רוצה להתחיל בשום תיאורים משל עצמי כי אני מודה על האמת שאני לא צופה בתוכניות הללו של הילדים שהן הסיבה לדאגה ולישיבה הזאת, למרות שיש לי נכד בן שבע, כמעט שמונה, והוא תדיר יושב לפני הטלוויזיה, משחק במשחקים וצופה בתוכניות, אבל אולי יש כאן מי שמצוי בתכנים הללו, מהצד של הילד אני מתכוון, לא בצד של החברות, יש כאן מי שיכול לעזור לנו, לומר באמת מהם הגורמים הפוגעניים ומה מידת החרדה שקיימת סביב הנושא הזה.
רן כהן: מרים פבר, בבקשה.
מרים פבר: שמי מרים פבר ואני פקידת סעד ראשית במשרד הרווחה.
מרים פבר: אני לא מומחית לכבלים ולא לטלוויזיה אבל ילדים שנפגעו ופוגעים, בזה אנחנו עוסקים היום.
רן כהן: ביומיום יש לכם מקרים בהם אתם מגיעים לילדים וילדים מגיעים אליכם עקב פגיעה כזאת.
מרים פבר: לא אלי אישית, אבל לפקידי הסעד בהחלט כן.
מרים פבר: אחת התופעות בשנים האחרונות היא שיש עלייה במספר הדיווחים המגיעים אלינו.
מרים פבר: אם התחלנו לפני עשרים שנה במשהו כמו 3000, היום מגיעים אלינו דיווחים של בין 30 ל 36 אלף איש בשנה בנושא פגיעות.
מרים פבר: הפגיעות בעבר היו של מבוגרים, היום הפגיעות הן בין ילדים והתופעה הולכת וגוברת.
רן כהן: מה זה בין ילדים?
רן כהן: אני רוצה להבין.
מרים פבר: ילדים פוגעים בילדים.
מרים פבר: יש אלימות רבה הרבה יותר בין ילדים בבתי ספר, את זה אני לא צריכה לומר, זה ידוע לכולם.
רן כהן: כן, אבל זה לא בהכרח בגלל הטלוויזיה.
רן כהן: זה יכול להיות גם בגלל שהם רואים אלימות בין חיילים ושוטרים בשטחים, או אפילו בדרך בה עוצרים עובדים זרים.
מרים פבר: אני לא נותנת הסברים כרגע, אני מתארת מצב.
מרים פבר: כמו כן קיימות הרבה מאד פניות על פגיעות מיניות בין ילדים.
מרים פבר: אנחנו מוצאים את עצמנו מפתחים תוכניות לילדים פוגעים מינית מתחת לגיל 12.
מרים פבר: כלומר המדובר בילדים מאד צעירים.
מרים פבר: יש לנו תוכניות נפרדות לילדים מעל גיל 12 כי להם לפעמים פותחים תיק פלילי.
מרים פבר: ועדיין המספרים הם מגיל צעיר, ישנם ויכוחים בינינו לבין חוקרי המשטרה האם ניתן לחקור במשטרה ילד בן חמש.
רן כהן: שלום לכם, ברוכים הבאים לתלמידים שהגיעו.
רן כהן: מאין אתם?
תלמידים: מרעננה, תיכון מטרו ווסט.
רן כהן: בואו תתמקמו בבקשה.
רן כהן: אנחנו מקבלים אתכם בברכה.
רן כהן: אנחנו נמצאים בתחילתו של דיון בנושא של נגישות ילדים לתכנים פוגעניים בחבילות התוכן של הכבלים והלווין.
רן כהן: אם מישהו מכם ירים אצבע שהוא מכיר תופעות מהסוג הזה של תוכניות שגורמות לפגיעות בילדים או לאלימות בין ילדים ותירצו לתת לנו דוגמא, אני מאד אשמח לתת לכם להתבטא, אתם לא צריכים לבקש את הרשות של המורה אני אשמח לתת לכם רשות בעצמי.
רן כהן: עכשיו מדברת גברת מרים פבר שמייצגת את משרד הרווחה ואת המימצאים של פקידי הסעד בעניין הזה.
רן כהן: היא אמרה שיש במדינה כ 36 אלף דיווחים על פגיעות בילדים.
רן כהן: בבקשה תמשיכי.
מרים פבר: אני רוצה להתייחס לנושא של ילדים פוגעים בילדים.
מרים פבר: כשאנחנו מתווכים האם לחקור ילד בן חמש שמבקש, תסלחו לי, מהחבר שלו למצוץ לו.
מרים פבר: מה עושים עם ילד בן חמש?
מרים פבר: האם נחקור אותו?
מרים פבר: הרי אי אפשר לפתוח לו תיק פלילי.
מרים פבר: אנחנו מבקשים לחקור ולדעת מהיכן זה בא לו ומי פגע בו.
מרים פבר: אני כבר העליתי את הנושא פה ושם בוועדות אבל מה אני יכולה לבקש?
מרים פבר: שיסגרו את הטלוויזיה?
מרים פבר: שתהייה צנזורה על תוכניות?
מרים פבר: הנושא הוא מאד מסובך לעשות צנזורה, ואף אחד לא רוצה לחיות במדינה עם צנזורה.
מרים פבר: אבל לעיתים כשאני צופה בתוכניות, אין לי ספק שהתוכניות גורמות לאוכלוסיה לחשוב שדברים שכולנו חושבים שהם אינם ראויים, הם בעצם מותרים.
מרים פבר: משרד החינוך ומשרד הרווחה עושים היום תוכניות ללמד ילדים מה מותר ומה אסור.
מרים פבר: ילדים היום לא יודעים מה אסור ומה מותר.
מרים פבר: החלטנו שלפני שמטפלים בפוגעים ובנפגעים יש ללמד את כלל הילדים את האסור והמותר ואני חושבת שהבלבול של מותר ואסור בא בגלל החשיפה של ילדים לתכנים שהם אינם יודעים כיצד לעכל אותם.
רן כהן: מה שאני רוצה לשאול אותך, מהמימצאים של חקירות הילדים או הבדיקות שערכתם עם ילדים, מהשיחות עם הילדים, אתם מגיעים באמת למסקנה, ילדים מצביעים על כך שהם ראו דברים מהסוג הזה בתוכניות הטלוויזיה, או שזה בא להם משם?
רן כהן: כי יכול להיות שיש כל מיני צורות שילדים קונים את המידע הזה.
רן כהן: יכולים לשמוע דברים כאלה בבית, יכולים ברחוב, יכולים להתרועע עם חברה מפוקפקת.
רן כהן: מתוך 36,000 מקרים, קרוב לוודאי שאפשר להגיע לכמה מסקנות מאין זה בא.
מרים פבר: המגמה של העלייה נובעת מתחומים רבים אבל לי אין ספק שהחשיפה להתנהגויות שאם הטלוויזיה מראה, סימן שזה מותר, החשיפה הזאת עושה את שלה.
מרים פבר: להגיד שילד ספציפי יאמר, למדתי כך וכך מהטלוויזיה, אנחנו מכירים הורים, שהמשטרה אחר כך תובעת אותם, שמושיבים ילד ליד סרט פונוגרפי כדי להנות.
מרים פבר: אז אותם מעמידים לדין.
מרים פבר: אבל על כלל תוכניות הטלוויזיה?
מרים פבר: אני חושבת שיש לזה השפעה סמוייה, הלוואי שהייתי יודעת מה להציע.
רן כהן: אוקי תודה.
רן כהן: יש כאן עוד מישהו שרוצה לקדם את הנושא?
גלית זיו: אני אמשיך את דברי מרים.
גלית זיו: אני רב פקד גלית זיו עשור, אני קצינת הדרכה במדור נוער במשטרת ישראל.
גלית זיו: אכן אין ספק, וכולם פה לטעמי יסכימו עם זה, יש חשיפה יותר גדולה של תכנים רבים ומגוונים, מה שלא היה לפני שנים רבות.
גלית זיו: הילדים היום יכולים להחשף לכל מיני תכנים, הן בכלי התקשורת השונים ובעיקר באינטרנט שהוא חשוף ופרוץ.
גלית זיו: בטלוויזיה ובכלי התקשורת ישנן שעות מסויימות שמשדרים תוכניות לילדים, ויש הורים שיכולים עוד לשלוט איכשהו, אבל כשילד מסתגר לבד בחדר מול המחשב ונועל את הדלת ושם שלט, אין כניסה להורים ולאחותי לחדר, אז הילד נכנס לעולם האינטרנט שהוא עמוס בתכנים ללא שליטה.
רן כהן: ההורים מבסוטים, הילד רגוע.
גלית זיו: רוב ההורים מרוצים.
גלית זיו: הילד שלי במחשב, הוא לא מסתובב בחוץ עם הילדים ומתרועע עם כל מיני פושטקים, סליחה על הביטוי, למיניהם, בחוץ עם ילדי הרחוב.
גלית זיו: הוא בבית מול המחשב.
גלית זיו: אבל מה הוא עושה במחשב?
גלית זיו: למה הוא נחשף?
גלית זיו: לא תמיד הם יודעים ולעיתים קרובות זה מגיע אלינו וזה יכול להיות החל מסחר בסמים, עברות מין, יוצרים איתם קשר פדופילים למיניהם, וכו'.
גלית זיו: אבל ברצוני להדגיש, מלבד החלק השלילי יש גם פן חיובי לכלי התקשורת.