GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ענבל גבריאלי: אנחנו מדברים כאן על עניינים שהתגבשו לכדי תיקים.
ענבל גבריאלי: ניקח נער שיודע שהתקופה שלו לעבוד באופן אינטנסיבי זה חופשת הקיץ, רוצה לעבוד כמה שיותר, להרוויח כמה שיותר, במיוחד כאשר מדובר בשכר כל כך זעום פר שעה.
ענבל גבריאלי: אני בטוחה, ונתקלתי בזה, שיש נערים מתחת לגיל 16 שעובדים אחרי השעה 8:00 בערב, ונערות ונערים מתחת לגיל 18 שעובדים אחרי השעה 10:00, במקומות בילוי.
ענבל גבריאלי: אנחנו לא יכולים לחכות שהנער עצמו יתלונן, כי בדרך כלל המצב הזה יקרה רק כאשר ייעשה לו איזה עוול על ידי המעסיק.
יורם בר קובץ: או שהוא יסיים את העבודה, כי הוא לא רוצה להפסיד אותה.
ענבל גבריאלי: או שהוא יהיה עם ראיה לטווח ארוך ויבנה על המקום הזה גם לחופשת הקיץ הבאה, ואז גם כן הוא לא יתלונן.
ענבל גבריאלי: השאלה היא האם ננקטים צעדים, מבחינתכם, מבלי לחכות לתלונות.
ענבל גבריאלי: מה קורה אם אתה באופן אישי יושב בבילוי, השעה 10:00 או 11:00, ומי שמגיש לך את האוכל זו מלצרית או מלצר שהם מתחת לגיל 18, מה אז עושים.
יורם בר קובץ: סמכויות האכיפה אינן נתונות בידי האיגוד המקצועי, הן נתונות בידי המדינה.
יורם בר קובץ: אני מציע שעל השאלה הזאת ישיבו נציגי משרד העבודה.
יורם בר קובץ: הלוואי והייתה לי את הסמכות להיכנס עכשיו לאולם אירועים כלשהו, שמעסיק בני נוער, ב-2:00 לפנות בוקר, ולדרוש ממנו לראות את תלושי השכר, את רשימת העובדים.
יורם בר קובץ: לראות שהילדים מבוטחים.
יורם בר קובץ: בני נוער מקבלים כסף ב,שחור", הם לא מבוטחים בעבודה שלהם.
יורם בר קובץ: אם מישהו חס וחלילה ייפצע, יכול להיגרם לו נזק עצום.
יורם בר קובץ: שוק עבודת הנוער זה שוק פרוץ לחלוטין, לצערי,בישראל.
ענבל גבריאלי: לדעתי, דווקא באולמות האירועים, שם המצב הוא יחסית בסדר.
ענבל גבריאלי: מי שעובד שם כמלצר מקבל שכר.
ענבל גבריאלי: הבעיה הקשה הרבה יותר נמצאת בבתי הקפה ובמסעדות, שם מי שממלא תפקיד של מלצר גם לא מקבל שכר, ובוודאי לא את התנאים הסוציאליים.
יורם בר קובץ: אנחנו מקבלים הרבה פניות – פניות ולא תלונות, בנוגע לאולמות השמחה.
יורם בר קובץ: בני נוער מתקשרים לבדוק אם משלמים בסדר.
יורם בר קובץ: השכר הממוצע באולמות השמחה זה בין 7 ל-9 שקלים בשעה.
יורם בר קובץ: 10 שעות עבודה – 70 שקל.
יורם בר קובץ: אמנם זה לא בכל האולמות, אבל זה במרבית האולמות.
יורם בר קובץ: יש בידיי רשימה כזאת של אולמות שמחה.
מיכאל מלכיאור: אמרת שבני הנוער כבר יודעים מה שכר המינימום.
מיכאל מלכיאור: עשיתי בדיקה מאוד לא מדעית ואקראית בשבועיים האחרונים, מתוך כל אלה ששאלתי, אף אחד לא ידע.
מיכאל מלכיאור: לא ידע את הסכומים, ולא ידע גם על האופציה לפנות אליכם ולשאול.
מיכאל מלכיאור: יש יותר ויותר בני נוער שעובדים עם הגימיק הזה שמרוויחים רק טיפים, ואם מקבלים יותר מידיי טיפים אז גם את זה לוקחים להם.
יורם בר קובץ: אחת המתודות שאנחנו משתמשים בהן בקיץ הזה זה הפקת כרטיס קטן, שאמור להחזיק מעמד חודשים ארוכים.
יורם בר קובץ: בחלק האחורי של הכרטיס יש תמצות מרכזי של זכויות בני הנוער בעבודה.
יורם בר קובץ: רשום להם "מגיע לכם שכר מלא על ימי התנסות", כמה נסיעות, כמה שכר, ומופיע מספר מוקד טלמסר מיוחד שאנחנו מפעילים 24 שעות ביממה, אליו בני הנוער יכולים לפנות ולהגיש תלונה, ולקבל באמצעותו מידע.
יורם בר קובץ: אנחנו מנסים במבצעי הסברה שונים ומשונים לשות כמיטב יכולתנו.
יורם בר קובץ: נציג תנועות הנוער, משמש בין השאר גם לדברים האלה.
יורם בר קובץ: הוא משמש את הנוער העובד והלומד גם לסיוע והגנה על בני נוער עובדים.
יורם בר קובץ: זה קוצץ - בתוכנית הכלכלית האחרונה – ב-28%, למיטב ידיעתי.
יורם בר קובץ: גם זה משפיע על היכולת שלנו להפיץ את הדברים ולהסביר.
יורם בר קובץ: שיתוף פעולה שניסינו לעשות, יחד עם מועצת התלמידים הארצית, להפיק איגרת משותפת לכל תלמיד בישראל, לצערי זה לא יצא לפועל, לא הצלחנו להביא את זה לשלב של יישום.
יורם בר קובץ: הכשרנו הרבה מאוד מדריכים של הנוער העובד והלומד, שלא בהכרח מבינים באיגוד מקצועי, אבל מעכשיו הם שגרירי זכויות נוער ומדריכים.
יורם בר קובץ: החל מעוד 5 ימים מהיום אנחנו הולכים לפתוח סוג של קמפיין – לא עם שלטי חוצות – בסך הכל עם הכרטיס הקטן שאני מחזיק פה ביד.
יורם בר קובץ: זה יחולק לעשרות אלפי ארנקים של בני נוער בישראל.
יורם בר קובץ: אנחנו נגיע לקניונים, למרכזי קניות.
יורם בר קובץ: ננסה כמה שאפשר לגעת בבני הנוער ולהסביר להם.
ענבל גבריאלי: בבתי הספר.
מיכאל מלכיאור: איזה בעיות אתה רואה כבעיות המרכזיות, שראוי שנטפל בהן בבית הזה?
יורם בר קובץ: אם יורשה לי, הייתי רוצה לשמוע קודם כמה מהחברים, ואז להגיד עוד כמה מילים על הבעיות.
מיכאל מלכיאור: אנחנו עוברים לנציג של משרד החינוך, מר נוח שלו, סגן מנהל המינהל לחברה ונוער.
חגי שלו: אני לא הגעתי עם מסרים.
חגי שלו: הגענו יותר כדי לשמוע ולנסות, יחד עם הנוער העובד, לפתור בעיות.
חגי שלו: אני חושב שהנתונים רשומים, וממש בקרוב – לקראת הקיץ – המשרד יצטרך להתייחס אליהם, אולי על פי הסיפורים שנשמע מאוחר יותר בצורה נקודתית, מפני שבראש ובראשונה התפקיד של משרד החינוך הוא למנוע קיפוח בכלל, וקיפוח של בני הנוער בפרט.
חגי שלו: עומדים לרשותנו כלים מגוונים.
חגי שלו: בין השאר, אנחנו מחוברים מאוד למועצות התלמידים, מועצת התלמידים הארצית.
חגי שלו: אנחנו מפעילים מחנות של מנהיגות צעירה בסדר גודל של אלפים.
חגי שלו: בני נוער שיש להם נגישות ומגע עם אוכלוסיות שונות, וכמובן דרך ציבור המורים.
מיכאל מלכיאור: הייתי רוצה לשמוע מה אתם עושים כדי להפיץ לכלל התלמידים – הרי יש לכם את הכלי הכי בטוח – את הזכויות והחובות שלהם בקשר לנושא של העבודה.
נוח שלו: אנחנו בקשר עם מועצת התלמידים הארצית, היא בעצם גוף שמונחה על ידינו ומלווה על ידינו, וגם עם מועצות התלמידים האחרות.
נוח שלו: יחד אתם פתחנו כמה אמנות שקשורות לזכויות הנוער בכלל, ויש שם גם אזכורים לגבי זכויות בנושא העבודה.
מיכאל מלכיאור: זאת אומרת שהמשרד לא עושה שום דבר בבתי הספר?
נוח שלו: זה אומר שהמשרד עושה.
נוח שלו: אולי ניתן יהיה לשמוע בצורה מפורטת יותר באמצעות נציגת המינהל הפדגוגי של משרד החינוך, שהיא מפקחת שקשורה באופן קונקרטי.
טובה בן ארי: אני חדשה בתפקיד, אני ממונה על זכויות התלמידים.
טובה בן ארי: התחלנו לבדוק את מערכת בנית הסטנדרטים היום.
טובה בן ארי: מצאנו שאנחנו צריכים לבנות תקינה סטנדרטית לנושא של זכויות ילדים, חובות מעסיק או המעסיק כמנטור, כדי לגבש איזה שהן עמדות, ולהכשיר מעסיקים לקבל יותר ילדים לעבודה.
טובה בן ארי: זה ברמת התוכניות.
טובה בן ארי: באתי היום יותר להרחיב את הדברים, לשמוע מכם, ולחפש שותפים לקבוע את התקינה הזאת, כשהמהלך הוא בשיתוף הרשויות מקומיות להקמת ועדה.
טובה בן ארי: כמו שיש ועדה לקידום מעמד הילד, שאמורה להתקיים בכל רשות, ובדרך כלל אם היא מתקיימת, היא ברמת הצהרה מי השותפים.
טובה בן ארי: מהמחקר שערכתי, יש ועדה לקידום מעמד הילד, שגם זה תפקידה לדאוג לזכויות הנער שעובד כל השנה, גם בקיץ.
טובה בן ארי: אני מדברת על כל העבודות.
טובה בן ארי: מבחינת ילדים עובדים אנחנו כרגע רוצים לבנות תקינה, ובעזרתכם לפנות אל מעסיקים ולהכשיר מעסיקים שיהיו יותר oriented ילדים.
נוח שלו: לגבי הקיץ, מאחר שהמינהל שאני פועל בו מופקד על כל נושא אישור הקייטנות, והמחנות מהסוגים האחרים, לסוג הזה של פעילות יש לנו נגישות ישירה יותר, ואני יכול לומר שאנחנו משקיעים מאמץ.
נוח שלו: לא שאין בעיות.
נוח שלו: לגבי האוכלוסיות שמדריכות במפעלי הקיץ, אני מעריך שנוכל להגיע לפעילות הסברה יותר ממוקדת.
מיכאל מלכיאור: אני שוב שואל.
מיכאל מלכיאור: האם אני מבין נכון, שמשרד החינוך מבחינת ההסברה מול בתי הספר - -
טובה בן ארי: ישנה הנחייה לפרסם את חוק עבודת הנוער ואת התקנות.
טובה בן ארי: זה מפורסם באתרים של המשרד.
טובה בן ארי: אפשר לפתוח את האתר שלי, זכויות התלמיד, ולראות.
מיכאל מלכיאור: אני שואל אם בבתי הספר – אני שואל כרגע על אלה שכן לומדים בבתי הספר, לא על אלה שנפלטו מהמערכת, שזו בעיה בפני עצמה – האם הם מקבלים את המידע או לא.
מיכאל מלכיאור: אולי התלמידים יכולים לספר.
אייל בן זאב: לא יצא לי להיתקל באיזשהו חוק זכויות.
אייל בן זאב: אני בעצמי שכפלתי במתנ"ס שלנו את חוק זכויות התלמיד ותליתי כיתה כיתה.
אייל בן זאב: מעבר לזה, בית הספר או משרד החינוך, לא פרסם כל חוק זכויות שהוא.
מיכאל מלכיאור: לא נתקלת בתלמיד שקיבל את המידע, שמשרד החינוך חושב שהוא מקבל?
אייל בן זאב: לא, וגם בעניין שכר המינימום – אנשים לא יודעים את זה לדעתי.
מיכאל מלכיאור: פגשת מישהו שיודע, שקיבל בבית הספר את המידע?
רן ליאון: לא, ונראה לי שיש איזו התרשלות, במובן מסוים, של מועצת התלמידים בבית הספר שלנו בעניין הזה.
טובה בן ארי: בחודש ינואר, עיתון מעריב פרסם את חוברת הזכויות לאנשים מוגבלים, לאנשים מבוגרים, לאנשים צעירים.
טובה בן ארי: שם פורסם ב-5 או 6 העמודים הראשונים, זכויות התלמידים.
טובה בן ארי: נכון שמערכת מעריב עם הגברת רונית תירוש, ועבדו גם אתי כי ספקתי להם את החומר.
טובה בן ארי: הזכויות כן פורסמו.
מיכאל מלכיאור: גם היום יש בעיתון מעריב, רק הייתי מאוד רוצה שזה יגיע למנהלי בתי הספר, שייקחו כחובה שכל תלמיד בבית הספר יידע.
טובה בן ארי: אנחנו נמצאים עכשיו בתהליך שמתחילות שרת החינוך והמנהלת הכללית מספטמבר, ל]פרסם את כל הזכויות לתלמידים בגילאים השונים.
מיכאל מלכיאור: אנחנו מבקשים ממשרד החינוך מעקב אחרי העניין הזה.
מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים גם את מספר התלמידים שנפלטו ממערכת בתי הספר, מגיל 12 עד 18.
מיכאל מלכיאור: אני מבקש גם, לפי הנתונים שאמרת שיש לכם, מה מספר התלמידים שעובד, מעבר לעבודות הקיץ.
מיכאל מלכיאור: אנחנו מדברים על כל השנה, וגם על הקיץ.
יורם בר קובץ: אני מבקש להעביר איזשהו מסר למשרד החינוך.
יורם בר קובץ: בחוזר מנכ"לית משרד החינוך בנושא קייטנות, אחד הסעיפים מציין כך: "נער, בוגר כיתה ט' יועסק מבלי לקבל שכר בתפקיד של עוזר מדריך".
יורם בר קובץ: אני נמצא בקשר לגבי העניין הזה עם עו"ד אפרים יפעל, יועץ בכיר בלשכה המשפטית של משרד החינוך.
יורם בר קובץ: זו בסך הכל טעות, טעות שנעשתה בתום לב ומתוך כוונה טובה, אבל תחת הכסות של הטעות הזאת ישנם מנהלי קייטנות שמנצלים את המשפט הזה ולא נותנים שכר לבני נוער תחת כסות של התנדבות.
יורם בר קובץ: הדבר הוא מדהים, בוגר י', בוגר י"א, בוגר י"ב – באותה קייטנה מקבל שכר.
יורם בר קובץ: בוגר ט' לא מקבל שכר.
יורם בר קובץ: יש פה בסך הכל תיקון קטן, אני משוכנע שהטעות הזאת נעשתה רק מכוונה טובה.
יורם בר קובץ: פניתי גם באופן רשמי, בכתב, למשרד החינוך.
יורם בר קובץ: אני בקשר גם עם הלשכה המשפטית, אבל אם אפשר גם דרך השולח הזה לנסות לתקן את הדבר הפעוט הזה, זה יהיה מצוין.
דורית מוסצ'ו: אני מנהלת סניף חולון בעמותת על"ם – עמותה למען נוער במצבי סיכון.
מיכאל מלכיאור: בשבוע הבא יש לנו בוועדה סיור של יום שלם עם על"ם.
דורית בוסצ'ו: אחד המרכזים שאני מנהלת זה מרכז "הפוך על הפוך", מרכז מידע וייעוץ לבני נוער.
דורית בוסצ'ו: מרכזי "הפוך על הפוך" אמורים לתת מידע לבני נוער בעיר, שזה בני נוער נורמטיביים בעיקר.
דורית בוסצ'ו: אם מגיעים במצבי סיכון ומצוקה, אנחנו מפנים לשירותים קיימים.
דורית בוסצ'ו: המטרה במרכזים האלה זה לתת מידע וייעוץ לבני נוער בנושאים נורמטיביים.
דורית בוסצ'ו: לאחרונה, לקראת הקיץ, שמנו לב שרוב הפניות למרכזים הם בענייני עבודה, וזכויות וחובות של בני נוער במקומות העבודה.
דורית בוסצ'ו: זה התחיל מסיפורים אישיים על בני נוער שעובדים במקומות מסוימים, ואם הם יצליחו למכור את אותן ארוחות אז הם יקבלו את המשכורת.
דורית בוסצ'ו: עד שהם לא מוכרים אין משכורת, והם יכולים לעבוד שם ימים שלמים בלי לקבל משכורת.
דורית בוסצ'ו: לכן החלטנו להקים פרוייקט בחולון במסגרת מעורבות אישית, פרוייקט כוח אדם לבני נוער.
דורית בוסצ'ו: במסגרת הפרוייקט הזה, בני הנוער המתנדבים במרכז, אמורים לתת מידע לבני נוער על זכויות וחובות, ואנחנו אמורים ליצור קשר עם הנוער העובד והלומד.
דורית בוסצ'ו: מצד שני, ליצור קשר עם מעסיקים, ולהסביר להם את הזכויות והחובות, כדי שהם יפנו אלינו, נוכל גם להציע מקומות עבודה.
דורית בוסצ'ו: שאלת אם בני הנוער יודעים על זכויות וחובות.
דורית בוסצ'ו: לפי מה שנראה, הם לא יודעים.
דורית בוסצ'ו: הם לא מקבלים את המידע בבית הספר, כי הם מגיעים אלינו ושואלים את השאלות האלה.
מיכאל מלכיאור: בבקשה, גברת יצחקי, מיוניסף.
רינה יצחקי: בתור נציגה של יוניסף, אחת המשימות שלנו זה הגנה על זכויות הילד, במובן הרחב של המילה.
רינה יצחקי: אני כל פעם יושבת פה, ואני יושבת פה כבר כמה שנים, אני תמהה אולי הייתה איזו החלטה סודית, שמשרד החינוך החליט שמישהו אחר ידאג לעבודת הילדים: מעריב, על"ם, הנוער העובד.
רינה יצחקי: משרד החינוך לא עוסק בזה, אני לא אומרת שזה נעשה בזדון, אבל לא עוסקים בזה.
רינה יצחקי: כדאי לפקוח את העיניים כדי שיהיה שינוי.
רינה יצחקי: מורים לא יודעים שום דבר על הנושא הזה, ולכן הם גם לא יכולים להעביר את זה.
רינה יצחקי: לצפות שילד ייקח עיתון מעריב שיש בו 1,000 זכויות שונות וימצא בדיוק את ה-5 שורות שנוגעות אליו – בסדר.
רינה יצחקי: גם המעביד לא יעשה מאמץ גדול.
רינה יצחקי: אני רוצה להוסיף על מה שנאמר לגבי עבודת ילדים, נוסף על ניצול זה גם סיכון.
רינה יצחקי: רוב הילדים העובדים אין להם ביטוחי בריאות, ואם קורה להם משהו, אם הם נפצעו בעבודה, אין מי שלוקח אחריות על הנושא הזה.
רינה יצחקי: פעם בחוק העבודה המקורי של מדינת ישראל, הייתה רשימה שלמה של עבודות מסוכנות, שלילדים אסור לעבוד בהן.
סיגל מרד: זה עדיין קיים.
רינה יצחקי: ישנה רשימה, השאלה היא מה עושים עם זה.
סיגל מרד: יש חוק שנאכף.
רינה יצחקי: השאלה היא אם הוא נאכף ואם הילדים והמעסיקים יודעים, שלמשל העסקה של ילדים בעבודות מסוכנות ועם חומרים מסוכנים, וכן הלאה, מלווה באיזו סנקציה רצינית כלפיהם.
רינה יצחקי: לגבי מה שאני חושבת שהבית הזה צריך לעשות, זה נשען גם על מידע מפעם קודמת שישבנו על הנושא.
רינה יצחקי: אני זוכרת את נציגי הנוער העובד שאמרו בפירוש שהם מוכנים להעמיד אנשים שיעסקו בעניין של אכיפה והשגחה.
רינה יצחקי: ישבו נציגים של משרד העבודה והרווחה ואמרו שאין להם תקנים לזה.
רינה יצחקי: לכן, הקטע של להפגיש את ההשגחה על ביצוע החוק לוקה בחסר.
רינה יצחקי: אין מי שיעשה את זה.
רינה יצחקי: ישבו שם גם אנשים שאמרו שהילדים בורחים ולא יכולים לרדוף אחריהם.
רינה יצחקי: הקערה התהפכה על פיה.
רינה יצחקי: במקום שמרכז הכובד יהיה כנגד מעבידים שלא בסדר, אז בכלל רוצים לתפוס את הילדים שעובדים בשכר נמוך.
רינה יצחקי: זה קצת מצחיק, כי הילדים עובדים מכל המוטיבציות שאמרו פה.
רינה יצחקי: הם רוצים לעבוד, רוצים את הכמה פרוטות, בין שזה בשביל בילוי ובין שזה בשביל פרנסה.
רינה יצחקי: זו קצת אשליה לקוות שילד יגיד: אם לא משלמים כמה שצריך, אני הולך הביתה.
רינה יצחקי: אני חושבת שהכנסת צריכה לאפשר במסגרת החוק, לגופים אמינים להצטרף לאנשים שיכולים להשגיח ולהיכנס עם סמכות.
רינה יצחקי: כי מה שהוא אמר קודם, זה דבר מאוד חשוב.
רינה יצחקי: אין לו סמכות, אז מה זה עוזר לי שאנחנו יודעים את כל מה שיודעים, יודעים שיש ניצול ופגיעה, ואין אנשים שיכולים להיכנס.
מיכאל מלכיאור: מר סוויד בבקשה.
קובי סוויד: אני מפקח מטעם משרד העבודה והרווחה בעניין תנאים סוציאליים, בין היתר גם חוק הנוער, ואני אחראי על אזור המרכז.
קובי סוויד: אני בקשר עם הנוער העובד והלומד בעניין הזה, ואני מבין שחלק מהטענות מופנות גם אלינו.
קובי סוויד: יש לי טענה כלפי משרד החינוך בעניין הקייטנות.
קובי סוויד: משרד החינוך בחוזר מנכ"ל שמר בר קובץ ציטט, אומר שאותם נערים עובדים כעובדי מדריכים ולא מקבלים שכר.
קובי סוויד: זה עניין שהוא בן 40 שנה.
קובי סוויד: פתחנו שני תיקים כנגד עיריית פתח תקווה, וביקשנו מהיועץ המשפטי לממשלה להגיש כתב אישום.
קובי סוויד: הבקשה נדחתה.
קובי סוויד: היינו גם בקש עם עו"ד אפרים יפעל, הוא ישב אצלנו במשרד עם היועצת המשפטית המחוזית בתל-אביב, ועד היום לא נעשה שום דבר בעניין הזה, גם מבחינת המשרד שלנו.
קובי סוויד: נסינו שם להפוך עולמות, ולהפוך את המצב.
קובי סוויד: הסטטוס קוו הזה הוא פשוט פשע כלפי אותם נערים.
קובי סוויד: אנחנו בעניין הזה מצדדים בנוער העובד.
קובי סוויד: הם פשוט טוענים שזה השתלמות של הנער.
קובי סוויד: לא יכול להיות שיש השתלמות שהילד אחראי על 23 ילדים שנמצאים שם, והוא נמצא לבד.
קובי סוויד: משרד החינוך טען, ובין היתר גם מנהל אגף הנוער בעיריית פתח-תקווה, שהם חונכים עם מדריכים מנוסים.
קובי סוויד: בשנת 93' היו 23 נערים שטענו שהם נמצאים שם לבד, ולא רק זה, גם את החומרים הם עושים בעצמם.
קובי סוויד: זה עניין מאוד חמור.
מיכאל מלכיאור: הבנו.
מיכאל מלכיאור: אני בטוח שיענו על הנושא הזה.
מיכאל מלכיאור: אני מבקש ממך להתייחס לעניין של האפשרות לתת לנוער העובד סמכויות או להכשיר אנשים אחרים, כדי שיהיו להם סמכויות לפקח.
קובי סוויד: היועצת המשפטית שלנו תתייחס לזה מהיבט המשפטי.
קובי סוויד: אני אתייחס לזה במשקפיים שלי כאדם וכאוכף חוק.
קובי סוויד: אני עוסק 10 שנים במקצוע.
קובי סוויד: עד היום אני תמיד לומד.
קובי סוויד: חושבים ששכר מינימום וחוק עבודת הנוער הוא דבר בעלמא, אבל זה בכלל לא ככה.
קובי סוויד: אנחנו מדברים פה על סדר דין פלילי, אנחנו צריכים להוכיח את העניין מעבר לכל ספק.
קובי סוויד: זה לא דין אזרחי ששם השופטים בדרך כלל מאמינים לצד התובע אם יש מילה מול מילה.
קובי סוויד: בדין פלילי זה לא עובד ככה.
קובי סוויד: מה גם שיש הכשרה איך להיכנס למקום, מה לעשות, מה הזכויות שלך.
קובי סוויד: אפשר בטעות לרמוס את זכויותיו של המעסיק.
קובי סוויד: לא תמיד אותו מעסיק עשה עבירה ביודעין.
קובי סוויד: יכול להיות שהם גם עושקים את בני הנוער, גם זה קיים.
מיכאל מלכיאור: לשלם לעובד פחות מידיי זו עדיין עבירה.
קובי סוויד: מדובר במצב שיהיו פה מיליציות, אני לא יודע מי האנשים שיכניסו.
קובי סוויד: מאוד קשה יהיה לבקר את העניין הזה.
קובי סוויד: אנחנו עומדים כרגע ביקורת של מבקר המדינה שגם בודק את העניין של האכיפה עצמה.
מיכאל מלכיאור: כמה אנשים מפקחים מטעמכם על העניין הזה.
קובי סוויד: מפקחים מטעמנו אוכפים לא רק את החוק הזה, אלא עוד 4 חוקים אחרים.
קובי סוויד: אנחנו מחולקים לזרים, שזה אנשים שעוסקים רק בזרים, והשאר אוכפים תנאים סוציאליים.
קובי סוויד: לעניין הזה יש בסביבות 30 מפקחים, שאוכפים לא רק את זה.
קובי סוויד: כאשר אנחנו באים למקום עבודה אנחנו אוכפים גם את שכר המינימום, גם את חוק הודעה מוקדמת לפיטורים.
טובה בן ארי: ילדים יכולים לפנות אליכם, הם יודעים על זה?
קובי סוויד: בהחלט שהם יודעים על זה.
קובי סוויד: הרבה יודעים על זה והרבה לא יודעים.
קובי סוויד: יש לנו בעיה של פרסום.
קובי סוויד: החוקים החדשים שנכנסו עכשיו ואנחנו אוכפים אותם - במשך חצי שנה ביקשתי רק מודעה בעיתון ורק לאחרונה היא פורסמה, וגם זה רק פעם אחת.
קובי סוויד: הכל עניין של תקציב.
קובי סוויד: הממשלה הלכה על עניין הזרים ולתנאים הסוציאליים אין הרבה תקציב.
דורית מוסצ'ו: אפשר באתר האינטרנט לפרסם?
קובי סוויד: יש באתר האינטרנט שלנו.
קובי סוויד: אני אשמח לשתף פעולה עם הנוער העובד, עם משרד החינוך, שיש להם אפשרות להגיע לכל בתי הספר.
קובי סוויד: כל שנה אנחנו מעבירים את עיקרי החוק, אנחנו מעבירים לכל מי שדורש מאתנו.
קובי סוויד: פנו אלינו כמה מנהלי בתי ספר באופן פרטני, מיוזמה שלהם.
טובה בן ארי: האם נערכה פניה למשרד לאגף הנוער, אלינו, הייתה איזו פניה מסודרת?
טובה בן ארי: אני לומדת את זה פשוט.
טובה בן ארי: אני אשמח מאוד לכל שיתוף פעולה.
קובי סוויד: גם אני אשמח.
מיכאל מלכיאור: עו"ד מרד.
סיגל סוויד: לגבי עניין הענקת סמכויות פיקוח לנוער העובד, השאלה הועברה בעבר.
סיגל סוויד: ישנה בעיה.
סיגל סוויד: יש היום נייר עמדה ממשרד היועץ המשפטי לממשלה, שאוסר על העברת סמכויות פיקוח לגופים חיצוניים.
סיגל סוויד: מאחר ומדובר על סמכות פיקוח, אין לנו שום דרך לעשות את זה.
סיגל סוויד: שם זה נמצא.
מיכאל מלכיאור: זאת אומרת, זה דורש חקיקה אם רוצים לעשות את זה.
סיגל מרד: זו חקיקה שתהיה מאוד בעייתית, כי זה איזשהו מחסום שקיים היום בכלל לגבי גופים חיצוניים, לא רק לגבי הנוער העובד והלומד.
סיגל מרד: בהמון תחומים במדינה, שיש בהם צורך באכיפה, עלתה שאלה של אכיפה על ידי גורמי חוץ, ויש איסור להעסיק גורמי חוץ באכיפה.
סיגל מרד: יש עניין של ניגוד עניינים.
סיגל מרד: מניחים שהמנגנון הציבורי טהור בכוונות שלו, כשכאן יש איגוד מקצועי עם שיוך מסוים, ויש בעיה בהענקת סמכויות לגוף כזה.
סיגל מרד: מה שכן יש אופציה - ואנחנו עובדים בצינור הזה - כל תלונה שמועברת על ידי הנוער העובד והלומד ליחידת האכיפה היא תלונה שאמורה להיות מטופלת, לפחות אמור להיות דיווח שוטף לגבי מה נעשה עם זה, והדברים מטופלים.
מיכאל מלכיאור: הבעיה היא שרוב עצום של המקרים לא יגיעו אף פעם לידי תלונה לנוער העובד, ולכן הם לא יכולים להעביר אליכם, ואין לכם פיקוח למעשה.
קובי סוויד: לגבי מבצעי קיץ, גם עם מגבלות כוח האדם, מנהלת האגף מעבירה עובדים מעובדים זרים.
קובי סוויד: יש הקצאה של 15 איש לאכוף רק את העניין של הנוער.
קובי סוויד: כל שנה אנחנו מבצעים מבצעי אכיפה, יש לי כאן את הנתונים, אנחנו עושים את זה רק לגבי הנוער.
יורם בר קובץ: כמה כתבי אישום הוגשו נגד מעסיקים שניצלו בני נוער?
קובי סוויד: יש פה למשל קנס על סך 400,000 שקל, אין לי פה כרגע את פסק הדין עצמו, אבל יש כתבה במעריב.
קובי סוויד: תלונה שהתחילה בשכר מינימום, העמקנו את החקירה כאן, והבנו שמועסקים נערים וחקרנו גם את העניין הזה.
קובי סוויד: אותו מעסיק קיבל 400,000 שקל, זה הקנס הכי גבוה שניתן אי פעם על חוקי עבודה.
קובי סוויד: כתב אישום נוסף נמצא כרגע על נער אחד, שבגלל שהוא בן 12 הגשנו כתב אישום.
קובי סוויד: היועצת המשפטית יכולה להגיד שגם בשביל להגיש כתב אישום, מבחינת ההנחיות שלהם, חייבים להיות לכך טעמים מיוחדים.
מיכאל מלכיאור: למה צריך טעמים מיוחדים?
סיגל מרד: ממאי 2002 נקבעו חלק מהעבירות כעבירות קנס מנהלי.
סיגל מרד: כל עבירה שהיא עבירת קנס מנהלי, אם מעונינים לא להטיל קנס מנהלי ולפנות לאפיק של הגשת כתב אישום, צריך טעמים מיוחדים.
סיגל מרד: האפיק של קנס מנהלי קיים ואפשר וצריך לפעול בו.
סיגל מרד: לגבי השאלות של מר בר קובץ.
סיגל מרד: הנתונים שיש לי, שקיבלתי מיחידת התביעות שלנו.
סיגל מרד: בשנת 2002 הוטלו 7 קנסות מנהליים, נשלחו להשלמה 32, ונסגר טיפול – 124, עקב ליקויים שונים בתיקים.
סיגל מרד: כתבי אישום שהוגשו זה 6, תיקים שמתנהלים בבית משפט זה 8, הסתיימו 3.
סיגל מרד: בשנת 2003, כתבי אישום חדשים שהוגשו, על פי נתונים שאני קיבלתי, זה 1, מתנהלים בבית משפט 3 והסתיימו 2.
סיגל מרד: קנסות מנהליים מר סוויד ייתן.
סיגל מרד: כרגע יש עוד 3 תיקים שנשלחו להשלמה.
מיכאל מלכיאור: זה מדהים מה שאני שומע.
מיכאל מלכיאור: זה אומר שזה לא קיים כאמצעי לא להרתעה, לא לאכיפה.
מיכאל מלכיאור: אם הוגשו 3 כתבי אישום - -אנחנו מדברים פה על אלפי עבירות כל יום.
מיכאל מלכיאור: אם יש 15 אנשים שיוצאים עכשיו למבצע – אני רוצה לשבח את הדבר הזה – אז מה קורה?
מיכאל מלכיאור: מה הם עושים?
מיכאל מלכיאור: אם הייתי עושה את זה לילה אחד – לא מוכנים לתת את זה לגורמי חוץ אז אני מניח שלא ייתנו לי – הייתי עושה יותר ממה שכל היחידה עושה במשך שנתיים.
מיכאל מלכיאור: זה לא מתקבל על הדעת.
מיכאל מלכיאור: אני מגזים, אבל - -
דורית מוסצ'ו: אין מי שיעשה את האכיפה של החוק בעצם.
מיכאל מלכיאור: מה עושים 15 האנשים האלה, שזה הדבר היחיד שהם עושים בחודשים האלה.
מיכאל מלכיאור: לקחו אותם מפיקוח על זרים.
מיכאל מלכיאור: למה הם לא יכולים לפחות להגיש תביעות אזרחיות?
מיכאל מלכיאור: אני אומר את זה גם כי אין פה הרתעה.
מיכאל מלכיאור: הם יכולים להגיש תלונה ובמקרה הכי טוב בית הדין יפסוק שהילד צריך לקבל את הכסף שמגיע לו, אבל אין לו שום עונש.
מיכאל מלכיאור: העונש היחיד שיכול להיות, לכן חקק המחוקק את החוקים האלה, זה כדי שתהיה הרתעה, כדי שאנשים יראו וייראו, אבל לפי הנתונים האלה לא יראו ולא ייראו.
קובי סוויד: חלילה לא קורה שום דבר.
קובי סוויד: אנחנו צריכים להבין שהליך פלילי הוא לא כמו הליך אזרחי.
קובי סוויד: הגיעו אליי כמה תלונות, התלונות היו אנונימיות.
קובי סוויד: אני יכול לספר על מקרה אחד, שניגשנו למאפיה בירוחם ושם האנשים פחדו לדבר.
קובי סוויד: אם בן אדם פוחד לדבר, אני לא אוכל לבוא לבית הדין עם הפחד שלו.
קובי סוויד: אני צריך הוכחות.
מיכאל מלכיאור: אבל הפקחים שלך יכולים לפחות להטיל קנס מנהלי.
קובי סוויד: כשמעסיק לא משלם, אני צריך להגיש נגדו כתב אישום, אז עוד פעם אני מגיע לבית משפט.
קובי סוויד: אני צריך להוכיח את העבירה בכל מקרה, גם בקנס מנהלי.
סיגל מרד: הראיות להטלת קנס מנהלי, הן למעשה אותן ראיות שצריך לניהול כתב אישום.
סיגל מרד: היתרון של קנס מנהלי זה שלא צריך להתנהל בבית המשפט.
סיגל מרד: לא צריך לבזבז את הזמן שם.
סיגל מרד: אבל מבחינת בשלות של תיק ברמה משפטית, הבשלות היא אותה בשלות.
מיכאל מלכיאור: זה כמו עבירת תנועה.
קובי סוויד: לא, היא הרבה יותר מורכבת.
מיכאל מלכיאור: אבל פה עוד יותר, כי על פי החקיקה החדשה הראיה היא על המעסיק.
קובי סוויד: בכל מקרה אנחנו צריכים לגבות עדות מהנער, אנחנו צריכים את שיתוף הפעולה שלו.
קובי סוויד: הוא חייב גם להופיע בבית דין מול שופט.
קובי סוויד: הרבה פעמים אין להם את האינטרס הזה להופיע בבית דין.
אליעזר בלו: אם אתה מגיע למקום העבודה ורואה שם את הנער, שהוא בגיל 12 ועובד, מה אתה עושה באותו רגע?
קובי סוויד: אני יכול לגבות ממנו עדות ברגישות המתבקשת, כמובן.
קובי סוויד: לילדים בני 12 צריכים לפנות בדרך אחרת מילדים בני 16.
קובי סוויד: היה לנו פעם מקרה של ילד בן 12, גבינו עדות בנוכחות ההורים שלו.
קובי סוויד: הרגישות הזו, אני לא בטוח שהיא מובנת על ידי הגורמים של הנוער העובד.
קובי סוויד: אני גם לא בטוח שיש להם את הכלים המקצועיים לעניין הזה, זה לא כל כך פשוט.
מיכאל מלכיאור: אתה מרגיש שלכם יש את הכלים האלה?
קובי סוויד: יש לנו כלים, אם זה בגלל הניסיון, אם זה בגלל ההכשרה.
מיכאל מלכיאור: אם יש לכם כלים, למה זה כל כך מעט תיקים?
קובי סוויד: זה גם עניין של כוח אדם, זה גם עניין של תקציבים, זה גם עניין של פרסום.
קובי סוויד: יש לנו בעיה ואני לא מתכחש לה.
מיכאל מלכיאור: מה אתה מציע שהמשרד שלך יעשה?
קובי סוויד: הייתי שמח לשיתוף פעולה עם משרד החינוך בעניין הזה.
חגי שלו: אני ממש מתנצל על הפינג פונג הבין-משרדי הזה, זה ממש לא מכובד.
קובי סוויד: אני לא מעביר את האחריות אליך, אתה צינור מידע.
רינה יצחקי: משרד החינוך יכול לעשות הסברה לילדים, הוא לא יכול לאכוף על מעבידים שום דבר.
רינה יצחקי: אם ההחלטה של היועץ המשפטי או ההוראה שלו, לא להוציא לגורמי חוץ אומרת שבעצם צריך לשאול לטובת מי ההחלטה הזאת, ומדוע לא מטפלים בה.
רינה יצחקי: זו החלטה לטובת המעבידים בלבד ונגד הילדים.
קובי סוויד: הסברה היא כלי לאכיפה.
קובי סוויד: היא כלי רב עוצמה לאכיפה.
קובי סוויד: ברגע שתהיה הסברה ומודעות, אז האכיפה תהיה הרבה יותר קלה.
מיכאל מלכיאור: אחת ההמלצות שלנו תהיה ליוזמה בין-משרדית בעניין הזה.
אביבית ברקאי אהרונוב: אלינו מגיעות המון פניות בנושא של עבודה, לא רק בקיץ, גם במהלך השנה.
אביבית ברקאי אהרונוב: גם בנושא של זכויות התלמיד מגיעות המון פניות, ואני יכולה להגיד אישית ש-80% מהמקרים שאני טפלתי בהם השנה היו בעניין חוק זכויות התלמיד והפרתו הבוטה על ידי הרבה מאוד בתי ספר שלא מודעים בכלל - אני לא מדברת על התלמידים, אני מדברת ברמה של מנהלים וברמה של מפקחים – לחוק עצמו, ולזכויות שמגיעות לתלמידים בכיתה.
אביבית ברקאי אהרונוב: זה בנוגע לעניין של הפרסום.
אביבית ברקאי אהרונוב: גם כשכבר יש פרסום - אנחנו מעדכנים את זכויות התלמידים - ואנחנו פונים, נניח למחלקה לאכיפת חוקי עבודה, יש פניות שפנינו בדצמבר ועדין לא קבלנו אפילו תגובה מהמחלקה לאכיפת חוקי עבודה.
אביבית ברקאי אהרונוב: אני לא מדברת על האכיפה שמתבצעת או לא מתבצעת, כי אם אנחנו לא קבלנו תגובה אני מניחה שגם האכיפה בוודאי לא התבצעה.
מיכאל מלכיאור: ממי לא קיבלתם תשובה?
אביבית ברקאי אהרונוב: מהמחלקה לאכיפת חוקי עבודה במשרד העבודה והרווחה.
מיכאל מלכיאור: זה יכול להיות, שיש פניות מלפני חצי שנה שלא ניתנה תשובה?
קובי סוויד: כל התלונות מגיעות לירושלים.
קובי סוויד: ברגע שמועבר אלי אין תלונה שאני לא מעביר תשובה ישירות למועצה לשלום הילד, עם חתימה שלי.
קובי סוויד: נתקלת פעם בשם שלי?
אביבית ברקאי אהרונוב: לא, אני פניתי בנוגע למקומות ואנחנו עדיין לא קבלנו תשובה.
אביבית ברקאי אהרונוב: אני יודעת שמתנדבים שלנו ניסו להתקשר שוב ושוב למחלקה, או שהם לא נענו או שהשאירו טלפון ולא חזרו אליהם.
אביבית ברקאי אהרונוב: למעשה, הפניות שלנו טרם טופלו, עדיין לא סגרנו את התיקים האלה.