GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכאל מלכיאור: אולי אפשר להכניס את זה בחוק של פירוק הבית, פירוק שותפות, שאחרי זמן של 9 חודשים או משהו, אפשר להגיע... לא, זה משהו אחר.
רונית צור: זה נראה לי משהו אחר וגם המיקוד הוא אחר.
רונית צור: כאן זה בא מתוך מיקוד של הילדים לבוא ולשים על שולחן ולהגיד: ילדים שנמצאים בסכסוך גירושין שעולה על פרק זמן של שנתיים למשל, למרות שגם שנה זה איום ונורא וגיהינום מה שקורה בבית, עד שחוזרים ליציבות ושגרה, מן הראוי שלפחות בפני בית המשפט או בית הדין תהיה חוות דעת, יוגש תזכיר שיתייחס מה ההשלכות כלפי מה שקורה לילדים בתוך הסיטואציה הזאת.
רונית צור: אני רוצה לתקן עוד טעות אחת:
רונית צור: מרכז קשר זה לא פתרון קסם לכל המקרים.
רונית צור: ההפך.
רונית צור: המדיניות שלי כלפי 500 פקידי סעד שכותבים תזכירים בנושא, כמה שניתן במינימום להשתמש במרכז קשר, כי ילדים צריכים לחוות קשר עם שני ההורים שלהם, קשר פתוח וזורם ונורמטיבי ולא חייב להיות במרכז קשר.
רונית צור: מרכז קשר זה פתרון אלטרנטיבי אחרון.
רונית צור: זה לא פתרון אולטימטיבי מבחינתי.
רונית צור: זה אילוץ, שאין ברירה אחרת.
מיכאל מלכיאור: אבל אני שואל, זה לא דבר רצוי אם יש הורים שמתקשים ויוכלו לקבל ייעוץ איך לטפל במצב?
רונית צור: כל מה שקשור לטיפול וייעוץ והדרכה ודרך אגב, יש בבתי המשפט לענייני משפחה קבוצות מידע להורים שיכולים באופן וולונטרי להשתתף כדי להתגרש יותר טוב או להבין מה המשמעות לילדים, זה גם קיים אצלנו.
רונית צור: כל מה שקשור בטיפול מקובל עלי, אבל זה לא חייב להיות במסגרת מוגנת, שמפקחת על הטיפול.
רונית צור: אלא רק אם לקחת את האלמנטים הטיפוליים במרכז, אז בהחלט אני בעד.
רועי רונן: אני מעמותת הורות שווה.
רועי רונן: אני מתייחס לנושא הזה, לאו דווקא בעניין הגט אלא פשוט במקום של הילדים במאבק בין ההורים.
רועי רונן: הגענו למסקנה, שהדרך האחת והיחידה להציל את הילדים מהמאבק הזה ומהתוצאות שלו היא להפריד אותם מהמאבק.
רועי רונן: אני מספר לכם על היוזמה שאנחנו מריצים כרגע וזו יוזמה לחוק ההורות המשותפת.
רועי רונן: החוק הזה לוקח את כל נושא הילד והמזונות והתהליכים והויכוחים והשימוש בהם, כדי להשיג הישגים או נכסים כאלה ואחרים, להוציא את זה למסלול נפרד.
מיכאל מלכיאור: למה אם יש הורות משותפת זה מוציא למסלול נפרד, יותר אם לדוגמה המשמורת תהיה אצל האבא?
רועי רונן: זו בעצם הצעת חוק שלוקחת את הרעיון שהעלתה ועדת רוטלוי לתת ייצוג נפרד לילדים וזה לוקח את הרעיון שהעלה רז, לקחת את ההורים לסדנה של שעה שעתיים, פשוט כדי להעלות למודעות שלהם את ההשפעה שיש למאבק ביניהם על הילדים.
רועי רונן: זה מאחד את זה לתוך חוק אחד - -
מיכאל מלכיאור: אבל מה זה קשור לנושא של משמורת על הילדים?
רועי רונן: זה הכל סביב זה.
רועי רונן: כל הנושא של סרבנות גט, כל הנושא של המאבקים על המזונות וכל התביעות שנפתחות בבית המשפט למשפחה הן סביב הנושא של ניכוס הילדים והפיכתם לנכס מניב.
רועי רונן: ברגע שזה יעלם, זה כמו במדינות שפתרו את הבעיה.
רועי רונן: כמות הדיונים המשפטיים והדיונים החוזרים, שלגביהם אף אחד לא התייחס, ירדו ב-90% כמעט.
רועי רונן: זה בסיס הבעיה.
רועי רונן: הבעיה זה הילדים.
רועי רונן: הם גורמים מלכתחילה לריב בין ההורים והמצב כיום שמשתמשים בילדים.
רועי רונן: זה הטריגר וזה האמצעי.
יעקב מרגי: הבעיה זה ההורים.
מיכאל מלכיאור: זה נושא שבאמת ראוי למחשבה ולדיון.
רועי רונן: עוד משפט אחד: הצעת החוק של ההורות השווה, זו הצעה שניתנת ליישום גם בשלב הנישואין.
רועי רונן: זאת לא הצעה שחייבת לחכות לשלב הגירושין.
רועי רונן: הדבר הזה ניתן להסדרה גם בשלב הנישואין וזה הגדולה שלו.
עמרי דרור: ההורות השווה - -
רועי רונן: בחוק ההורות המשותפת אין מושג כזה שנקרא "משמורת".
מיכאל מלכיאור: אנחנו לא ניכנס לשאלה הזאת.
מיכאל מלכיאור: זה לא הדיון.
עמרי דרור: זה מתאים להורים עם שיתוף פעולה.
מיכאל מלכיאור: זה מובן, אבל זה לא הנושא.
מיכאל מלכיאור: ברשות חבר הכנסת מרגי, אני רוצה לסכם: ראשית, אנחנו רוצים להגיד ברמה העקרונית, שאין מספיק רגישות מחשבה למצב של ילדים בפירוק בית בכלל ובפרט, במקרה של סרבנות גט ועגינות.
מיכאל מלכיאור: אנחנו חייבים להעלות את המודעות בעניין, שיחד עם זה אנחנו חייבים לעשות מאמצים הרבה יותר גדולים, כדי שלא ניכנס בכלל למצבים האלו ושהגיטין ימצאו את הפתרונות כדי שלא ההורים ולא הילדים יצטרכו לסבול.
מיכאל מלכיאור: זאת הערכה כללית וברורה ונקווה שהפתרונות המוצעים היום לאט לאט יכנסו לתוקף.
מיכאל מלכיאור: דיברנו קודם לגבי משרד החינוך: אנחנו מציעים לבדוק טוב את הכשרת המורים היועצים בבתי הספר לטפל במצבים הקשים במיוחד האלה.
מיכאל מלכיאור: האם יש להם מספיק הכשרה?
מיכאל מלכיאור: האם צריך להוסיף הכשרה?
מיכאל מלכיאור: אולי צריך להוסיף מודעות יותר מהכשרה?
מיכאל מלכיאור: אולי את שניהם, כדי שיוכלו לטפל.
מיכאל מלכיאור: דבר שלדעתי בולט בדיון היום הוא לעודד את בתי הספר ליזום בכל מקרה שהם שומעים על פירוק המשפחה, התערבות בשיחה ועזרה מצד מה שיש לבית הספר לעזור, המורה, היועץ ואם צריך גם הפסיכולוג במוגבלויות שאנחנו יודעים שיש בנושא של טיפול ממש.
מיכאל מלכיאור: דווקא יועץ בית ספר, כפי ששמענו, לא צריך אישור של הצד השני ולכן, זה יכול להיות פתרון זמין יותר וראוי יותר.
מיכאל מלכיאור: דבר נוסף, אנחנו נעשה בדיקה איפה עומדת הצעת החוק לגבי יחידות סיוע, שיעבדו לצד בתי דין רבניים.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שזו שערורייה שזה לא קיים.
מיכאל מלכיאור: זה שמבקר המדינה העיר על זה לפני מספר שנים, בסדר, צריך לעשות את זה.
מיכאל מלכיאור: צריך לגמור עם זה מהר.
מיכאל מלכיאור: זה פשוט פגם מאוד גדול גם של בתי הדין וגם במערכת של משרד הרווחה וכולם צריכים למצוא את התקנים.
מיכאל מלכיאור: זו אפליה בלתי מתקבלת על הדעת נגד בתי הדין הרבניים במקרה הזה.
מיכאל מלכיאור: חייבים לעשות את זה ואנחנו נעשה בדיקה איפה החוק הזה נמצא ונזרז את החוק.
מיכאל מלכיאור: המלצה שלישית – אנחנו נמליץ להקים ועדה משותפת.
מיכאל מלכיאור: אני מציע שהיא תהיה בראשות משרד המשפטים, למרות שהם לא היו בדיון הזה, עם נציגים של בתי הדין הרבניים שמעונינים בזה, עם נציגי לשכת עורכי הדין, המרכז לטיפול באלימות במשפחה וארגונים נוספים, שיש להם עניין להשתתף.
מיכאל מלכיאור: אנחנו מבקשים מהוועדה מסקנות וכמובן גם צריך לשמוע את משרד הרווחה ואת דבריהן של פקידות הסעד בעניין הזה, זה חשוב ביותר.
מיכאל מלכיאור: תפקיד הוועדה יהיה כך: לגבש מסקנות אופרטיביות לגבי ההמלצה הכללית של מינוי אפוטרופוס לדין לילד.
מיכאל מלכיאור: מתי ואיך ואם דרושה חקיקה או לא בעניין הזה.
מיכאל מלכיאור: מתי ואיך להפעיל את זה, כדי להפעיל את זה בצורה טובה.
מיכאל מלכיאור: המטרה שלנו להגיע לכך שזכויות הילד לא תיפגענה על ידי ההתדיינות הממושכת.
רונית צור: לגבי הפניה למשרד המשפטים, יש עבודה בנושא.
רונית צור: אני העדתי בוועדות של רוטלוי סביב הנושא של אפוטרופוס לדין.
מיכאל מלכיאור: בסדר, יש המלצה של רוטלוי אבל זה לא פותר את זה.
רונית צור: צריך להרחיב את זה.
רונית צור: יש עבודה.
רז משגב: הפתרון קיים בחוק בית משפט לענייני משפחה.
מיכאל מלכיאור: גם בבית דין רבני זה מתאפשר.
מיכאל מלכיאור: זה לא נעשה מספיק וצריכה להיות נכונות גם של בתי הדין לעשות הרבה יותר, כדי לא להגיע למצב של התנגשות.
מיכאל מלכיאור: לעגן את זכויותיו של הילד בצורה אוטונומית.
מיכאל מלכיאור: גם בעניין הזה שהנושא שהעלתה רונית, על קביעת תקופת זמן של שנתיים.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שזה צריך להיות יותר מהר משנתיים.
רונית צור: אמרתי את זה בעדינות, כי אני יודעת מה יהיה לי מבחינת כוח אדם אצלי.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שהאוטומציה במקרה של דיון מתמשך ולא נגדיר את זה פה אם זה שנה או שנתיים, זה צריך להיות דבר אוטומטי שיש עזרה שמגיעה מהכיוון הזה וזה יכול לעורר את בתי הספר, כי אז כמובן פקידת הסעד משתפת את יועצת בית הספר - -
יעקב מרגי: קחי בחשבון שעד שזה יגיע לרמה של דיון בקונפליקט, היה כבר קונפליקט בלי דיון.
רונית צור: אתה צודק.
מיכאל מלכיאור: הוועדה הזאת גם תדון אם יש מקום לעגן בחוק ולא נקבע פה עמדה, את אי סחר בזכויות הילד כחלק ממאבק הגירושין, אם זה נחוץ ואם זה דרוש ואיך אפשר - -
יעקב מרגי: זה לא יזיק.
מיכאל מלכיאור: אנחנו נצפה להמלצות שנקבל מהוועדה לזכויות הילד בעניין.
מיכאל מלכיאור: אני חושב, שאם אנחנו ניתן לוועדה הזאת לעבוד כמה חודשים ובואו נציב זמן סביר, שלא יהיה ארוך מדי...
מיכאל מלכיאור: אנחנו נקציב לעניין 4 חודשים.
מיכאל מלכיאור: זאת אומרת, שלפני פגרת פסח - -
יעקב מרגי: אני מציע לקבוע זמן להסכמה להקים את הוועדה.
מיכאל מלכיאור: זה עניין טכני יותר.
מיכאל מלכיאור: משרד המשפטים וכל הנוגעים בדבר, אם יסכימו.
מיכאל מלכיאור: אנחנו נאמר 4 חודשים ואם יבקשו הארכה את עוד חודש, לא על זה העניין ייפול ויקום.
מיכאל מלכיאור: אני מודה לכל המשתתפים על הדיון הענייני והפורה.
מיכאל מלכיאור: ברשותכם, אנחנו רוצים לפתוח את הישיבה, ויש לנו נושא "כבד" על סדר היום, ואנחנו רוצים לטפל בזה וגם, אני מקווה, להגיע למסקנות, כי הנושא הזה טופל כבר כמה וכמה פעמים במשך השנים, ורואים שזה עזר הרבה.
מיכאל מלכיאור: והשאלה היא אם אנחנו לא יכולים להגיע פה לדברים, להחלטות שייושמו ויכולים לתקן את המצב של כל הנזק שנעשה דרך התיקים של התלמידים בבית הספר.
מיכאל מלכיאור: אני מציע פה, אנחנו הזמנו כמה תלמידים, ויש לנו גם את מועצת התלמידים פה אצלנו, והזמנו ילד שקיבל חופש מבית הספר היום, כדי להיות פה בכנסת – מתן, שהוא ילד גדול וחזק, אבל התיק שלו עוד יותר גדול וחזק, ועוד מעט נראה איך זה מסתדר יחד.
מיכאל מלכיאור: יש לנו גם משקולת שתשקול אותו ואת התיק ואת כל הדברים.
מיכאל מלכיאור: זה עוד מעט.
מיכאל מלכיאור: אבל אני מציע שנתחיל עם המצגת.
מיכאל מלכיאור: יש פה כירופרקטור שהוא מומחה לנושא, והוא הכין לנו את המצגת – ד"ר חוסם טלחמי, אם אתה מוכן להתחיל ולתת לנו את הנתונים ההתחלתיים, אז נוכל משם לקחת את הדברים.
חוסם טלחמי: בוקר טוב לכולם.
חוסם טלחמי: איך שהוצגתי – אני ד"ר חוסם טלחמי.
חוסם טלחמי: המומחיות שלי היא בכירופרקטיקה ודווקא ביציבה.
חוסם טלחמי: החומר שהבאתי אותו היום, רק כדי שנראה ביחד כמה מהסקרים שנעשו בארצות הברית בנושא היציבה עם הילקוטים והשפעתם על הילדים.
חוסם טלחמי: אז פה בשקופית הראשונה אנחנו רואים שיותר מארבעים מיליון סטודנטים משתמשים בילקוטים.
חוסם טלחמי: יותר מחמישים אחוז מהתלמידים האלה הולכים עם משקל של יותר מחמש עשרה אחוז ממשקל הגוף שלהם.
חוסם טלחמי: המשקל המותר לפי המחקרים הבריאותיים שנעשו זה חמש עשרה אחוז.
חוסם טלחמי: למה חמש עשרה אחוז?
חוסם טלחמי: מצאו שחמש עשרה אחוז של משקל גוף בזמן שהילד מתפתח – לא יזיקו לו.
חוסם טלחמי: כל מה שמעבר לחמש עשרה אחוז יתחיל להזיק לעמוד השדרה של הילד.
חוסם טלחמי: עוד מחקר שנעשה בארצות הברית במדינה אחת, אמר ששלושת אלפים שלוש מאות תלמידים בין התלמידים חמש לחמש עשרה אושפזו במיון בגלל בעיות של משא עודף של ילקוטים.
חוסם טלחמי: זה לא כולל תלמידים שפנו לרופאים, לאורטופדים או למרפאות חוץ.
חוסם טלחמי: עוד מחקר אחד הראה שבשנת 1999, דיווחו רופאים שטיפלו, בין הילדים שטיפלו בהם, חמישים ושמונה אחוז היו בגלל ילקוטים כבדים שגרמו להפרעות בכתפיים והשלכות עצביות אל הידיים.
מיכאל מלכיאור: מה אמרת על חמישים ושמונה אחוז?
חוסם טלחמי: בין חמש לחמש עשרה אחוז מהילדים שאורטופדים טיפלו בהם, חמישים ושמונה אחוז הגיעו בגלל בעיות של ילקוטים.
חוסם טלחמי: פה אני רוצה להציג בפניכם מודל אידיאלי של עמוד שדרה.
חוסם טלחמי: כשאנחנו מסתכלים על עמוד שדרה מקדימה, אנחנו רואים עמוד שדרה ישר כמו סרגל – האגן, הכתפיים, הראש, האוזניים – הכל מאוזן בזוויות של אפס מקו האופק.
חוסם טלחמי: ומהצד כשאנחנו מסתכלים על עמוד השדרה מהצד, אנחנו רואים קשתות שיכולות להגיע לזווית של עד שישים מעלות, והזוויות האלה משמשות כבולמי זעזועים.
חוסם טלחמי: בלי הקשתות האלה עמוד השדרה מתחיל לסבול, והסחוסים מתחילים להישחק, ובגלל זה יש לנו יותר משמונים אחוז מהאוכלוסייה שלנו שסובלים מפריצות דיסק ומבעיות יציבה.
חוסם טלחמי: פה אנחנו מתחילים לראות מה זה מודל לא בריא של עמוד השדרה.
חוסם טלחמי: כשמרכזי הכובד מתחילים לצאת מהקו האדום הזה הישר שמחבר בין הנקודה הזאת – אמצע החזה, אמצע האגן ובין הרגליים.
חוסם טלחמי: אז כשאנחנו מתחילים לסבול מגלישות מרכזי כובד הצידה, זה מתחיל לגרום לעקמת.
חוסם טלחמי: עמוד השדרה מורכב מעשרים וארבע חוליות.
חוסם טלחמי: אנחנו מדברים על חוליות שהן זזות.
חוסם טלחמי: אז עמוד השדרה מורכב מעשרים וארבע חוליות, והחוליות האלה מאכלסות את חוט השדרה, ושולחות עצבים לכל אברי הגוף.
חוסם טלחמי: כל תזוזה קטנה של חוליה אחת מהחוליות האלה יכולה לגרום ללחץ עצבי.
חוסם טלחמי: פה אנחנו רואים את מערכת העצבים.
חוסם טלחמי: המוח בדרך כלל מאוכלס על ידי הגולגולת.
חוסם טלחמי: הוא מוגן בצורה מושלמת על ידי הגולגולת, וחוט השדרה מאוכלס ומוגן על ידי חוט השרה והחוליות שלו.
חוסם טלחמי: כשהעצבים יוצאים מבין החוליות, הם רואים את כל האיברים שאנחנו רואים כאן, ומערכת העצבים בעצם, היא מה שנותן את ההוראות לכל אברי ותאי הגוף.
חוסם טלחמי: כל מה שמתרחש בגוף – תחת חסותה של המערכת העיצבית.
חוסם טלחמי: היא מקשרת בין המוח שלנו לאיברים שלנו.
חוסם טלחמי: אז אמרנו שמערכת העצבים מקשרת בין תאי המוח-חוט השדרה והעצבים, וכל פעילות גופנית לא תקינה, כולל נשיאת ילקוטים כבדים ובצורה לא נכונה, יכולים לגרום לתזוזה של החוליות וללחץ על העצב הזה.
חוסם טלחמי: עכשיו, בספר אנטומיה הכי מוכר בעולם, כל רופא למד בספר הזה, אומרים שכל תיפקודו של גוף האדם נמצא תחת המערכת העיצבית המתאמת בין שאר החלקים בהתאם לצורכי האדם וסביבתו.
חוסם טלחמי: אפילו היפוקרטס אבי הרפואה, כמה מאות שנים לפני הספירה, אמר – הבט אל חוט השדרה, כי שם תמצא את שורש המחלה, כי הוא ידע שחוט השדרה נמצא בפנים ולחץ עליו יכול לגרום לבעיות בריאותיות.
חוסם טלחמי: מחקר שנעשה בארצות הברית הראה, כולנו מכירים מה זה דיים- עשר סנט, זה שוקל פחות מחמש אגורות.
חוסם טלחמי: שמו דיים ומצאו שהלחץ הכי קל הזה, גורם בירידה של שישים אחוז מהעבודה, מאיכות העבודה של העצב הזה.
חוסם טלחמי: פה אני מתחיל להראות לכם מודל של עמוד שדרה בתוכנה שאנחנו משתמשים בה לפיענוח היציבה של ילדים שמגיעים אלינו עם עקמת וסבל בגלל עמוד השדרה.
חוסם טלחמי: וזה ילד שסובל דווקא מהיפר אקטיביות ובעיות קשב.
חוסם טלחמי: חוסר ריכוז.
חוסם טלחמי: כשבדקנו אותו, ראינו שהראש שלו בכלל לא נמצא במרכז הכובד, אלא יש לו גלישת ראש קדימה של שלושים וחמש מעלות.
חוסם טלחמי: עכשיו, בואו נראה מה זה שלושים וחמש מעלות – כל סטייה של הראש ממרכז הכובד שלו, היא כמעט קילו נוסף של משקל על העורף.
חוסם טלחמי: יש לנו שלושים וחמש קילו עודף.
חוסם טלחמי: לבחור יש משקל של שלושים וחמש קילו שיושב לו על העורף כל הזמן ולוחץ לו על עמוד השדרה.
חוסם טלחמי: כשטיפלנו בבחור הזה, ואפילו לא הצלחנו לשפר את הזווית הזאת ליותר מעשרים אחוז, הוא כבר התחיל להגיב ולהירגע.
חוסם טלחמי: זה עוד ילד שבדקנו, ותסתכלו מה זה – שלוש מעלות של סטיית ראש שמאלה, כתף גבוהה בצד ימין מעלה אחת, אגן גבוה בצד ימין שתי מעלות, גלישת ראש קדימה בשתים עשרה מעלות, וגלישת אגן קדימה שתים עשרה מעלות.
חוסם טלחמי: תכף אני אסביר לכם למה הגלישות האלה, במיוחד הנטייה של משקל הגוף קדימה – אני אראה לכם כמה דוגמאות עוד.
חוסם טלחמי: עוד לא נכנס לי הילד לקליניקה שלא מצאתי אצלו בעיית יציבה.
חוסם טלחמי: זה אותו בחור שאמרתי עם בעיות קשה, ואחרי סדרה מסויימת שלטיפולים התחיל להראות שינויים חיוביים והריכוז שלו התחיל להשתפר.
חוסם טלחמי: אבל פה אנחנו רואים את כל הילדים האלה – שמתי אותם בתמונה במצגת, כי לכולם יש משהו משותף שלא הבנו שזה יכול להיות מושפע דווקא מבעיות יציבה – היפראקטיביות, בעיות ריכוז.
חוסם טלחמי: וכולם משתפרים ומתקדמים עם בעיות היציבה שלהם, כי זה מתחיל להוריד את הלחץ מעמוד השדרה, מהאזור של גזע המוח.
חוסם טלחמי: הבן אדם הזה, בטח לא תלמיד, אבל הוא שאל אותי, והוא בא עם הרבה בעיות והרבה סימפטומים מעמוד השדרה על הידיים, לראש, לאיברים פנימיים, והוא שאל אותי איך מגיעים למצב כזה.
חוסם טלחמי: הראיתי לו שיש לו גלישת ראש קדימה של ארבעים ושמונה, אז הסברתי לו שכשהוא היה תלמיד – העבודה, הילקוטים האלה, הרבה דברים שאנחנו עושים בצורה לא נכונה, היא יכולה לגרום לזה שבגיל כזה אנחנו יכולים להגיע למצב כזה ולהשלכות מאוד מאוד קשות על הבריאות הכללית.
חוסם טלחמי: פה אנחנו רואים איך אפשר לעבוד עם אדם ולקדם את היציבה שלו ובהתאם לקדם את הבריאות.
חוסם טלחמי: לאדם הזה היו הרבה הרבה בעיות בריאותיות שקשורות לבעיות היציבה שלו.
חוסם טלחמי: ובכן, עם יציבה נכונה העניין הזה התקדם והוא מרגיש הרבה יותר בריא עכשיו.
חוסם טלחמי: פה אני רוצה להראות לכם מה קורה בקשת הצווארית כשיש גלישת ראש קדימה.
חוסם טלחמי: גלישת ראש קדימה בדרך כלל מתרחשת בגלל הילקוטים הכבדים שמושכים אותנו אחורה, אז הגוף בצורה אינסטנקטיבית מושך אותנו קדימה, ואז יש לנו גלישת ראש ומרכזי כובד קדימה, על מנת להמשיך ולהחזיק בילקוט בצורה נכונה.
חוסם טלחמי: אז גלישת ראש קדימה עושה משהו לקשת הצווארית הזאת.
חוסם טלחמי: זו קשת טבעית של צוואר של אדם שעומד כמוני, הוא מסתכל בכיוון הזה.
חוסם טלחמי: הקשת הזאת מגיעה עד לשישים מעלות במצבה הטיבעי.
חוסם טלחמי: כשיש גלישת ראש קדימה – תראו איפה בסיס הגולגולת, ותסתכלו איפה זה עכשיו.
חוסם טלחמי: זו גלישת ראש קדימה.
חוסם טלחמי: עכשיו בואו נראה מה קרה לקשת הצווארית הזאת באדום פה.
חוסם טלחמי: עכשיו הקווים השחורים מראים לנו מה זה יישור של קשת צווארית בגלל גלישת ראש קדימה.
חוסם טלחמי: יש לנו גלישת קשת הפוכה, וזה מאוד מותח את חוט השדרה בפנים, וזה גורם לשחיקה של הסחוסים האלה.
חוסם טלחמי: תראו את המרווח בין החוחיות עם הזמן.
חוסם טלחמי: הסחוסים נשחקו בגלל שאין להם כבר יכולת לבלום זעזועים.
חוסם טלחמי: הקשת שבלמה את הזעזועים כבר נעלמה, ואמרנו – עם גלישת ראש קדימה יש יותר משקל על העורף.
חוסם טלחמי: עם הזמן הסחוסים האלה נשחקים בצורה מאוד מהירה ומתחילים ללחוץ על חוט השדרה.
חוסם טלחמי: אז בואו נסתכל על אם.
חוסם טלחמי: אר.
חוסם טלחמי: איי (M.R.I) שנעשה לאותו רנטגן.
חוסם טלחמי: זה רנטגן שאמרנו של אותו אדם, זה האמ.
חוסם טלחמי: אר.איי.
חוסם טלחמי: האמ.
חוסם טלחמי: מראה לנו את הרקמות הרכות ביחד עם העצמות.
חוסם טלחמי: אז מה שאנחנו רואים פה זה את החוליות, בשחור את הסחוס, אפור בפנים זה חוט השדרה, ובלבן זה הנוזל שמקיף את חוט השדרה.
חוסם טלחמי: תסתכלו באזור הזה איפה שהסחוסים התחילו לבלוט בגלל הנטייה הזאת.
חוסם טלחמי: חוט השדרה מתחיל להיחנק, ויש לחץ אדיר על חוט השדרה שמשליך על כל האיברים שראינו עכשיו ביחד, כשמקבלים עצב דרך חוט השדרה.
חוסם טלחמי: מחקר שנעשה ב-1994, מחקר מאוד מאוד מפורסם שנעשה בארצות הברית – הסיכום שלו היה שיציבה משפיעה על כל פעילות גופנית, מיציבה ועד ייצור הורמונים, כאבים בעמוד השדרה, כאבי ראש, מצבי רוח.
חוסם טלחמי: דיברנו על היפראקטיביות ובעיות ריכוז, לחץ דם ונפח ראות עם פעילויות המושפעות בקלות רבה על ידי הבעיה הזאת ביציבה.
חוסם טלחמי: הבעיות וההבחנות האלו, יש סימפטומים רבים וגם כאבים שניתנים לטיפול על ידי שיפור היציבה.
חוסם טלחמי: עכשיו – אני רוצה להציג בפניכם את גורמי הבעיה של הילקוטים.
חוסם טלחמי: הסעיף הראשון הוא עודף משקל בילקוטים שעובר מעל חמש עשרה אחוז ממשקל הילד.
מיכאל מלכיאור: אם זה פחות מחמש עשרה אחוז אז אין בעיה?
חוסם טלחמי: אין בעיה.
חוסם טלחמי: עד חמש עשרה אחוז זה טוב.
מיכאל מלכיאור: ומה קורה אם הילד נגיד יש לו גם את הזווית שהסברת לנו, הוא לא ישר – המשקל מהראש ייצטרף גם למשקל עם הזווית, ואז אתה מגיע ליותר משקל.
חוסם טלחמי: נכון מאוד.
חוסם טלחמי: אז קודם כל אנחנו צריכים לבדוק את הילדים האלה בצורה נכונה ולראות מי רשאי, מי לא רשאי, מי יכול ללכת עם ילקוט על הגב, ומי כדאי לו לסחוב את זה.
מיכאל מלכיאור: טוב, על פתרונות אחר כך נדבר, אבל אני מניח שרוב הילדים לא ישרים לגמרי, לכל אחד יש איזה זווית.
חוסם טלחמי: אנחנו לא רוצים להחריף את הבעיה.
חוסם טלחמי: אנחנו רוצים להוריד את הסיכונים.
חוסם טלחמי: הבעיה הראשונה שאמרנו זה עודף משקל.
חוסם טלחמי: הבעיה השניה היא עודף משקל בילקוטים וכוח המשיכה אמרנו גורם ללחץ כבד על השרירים והעצמות אמרנו, וזה גורם לבעיה התפתחותית.
חוסם טלחמי: עודף משקל בילקוטים גם גורם לנטייה הזאת, ונשיאה לא נכונה.
חוסם טלחמי: תכף אני אראה לכם מה זה נשיאה נכונה ומה זה נשיאה לא נכונה.
חוסם טלחמי: יש כמה הצעות .
חוסם טלחמי: הצעה ראשונה זה ילקוט נכון.
חוסם טלחמי: בהחלט צריך לבחור ילקוטים נכונים.
חוסם טלחמי: הפרופורציות של הילקוטים צריכות להתאים לגודל הגופני של הילד.
חוסם טלחמי: נשיאה נכונה של ספרים כבדים, יצטרכו להיות יותר קרובים לגב, כשהספרים הכבדים יהיו אחרונים יותר.
חוסם טלחמי: המשקל, העומס כולו צריך להיות על הגב העליון ולא על הגב התחתון, אז לקצר את הכתפיות, לקרב את כל המשקל לגב העליון, ולקשור את הילקוט במותן, שלא יתנדנד.
חוסם טלחמי: אמרנו גם שחשוב מאוד להביא את הנושא הזה לבתי ספר ולמוסדות להשכלה וללמד אותנו איך לעשות את זה, להקים וועדות.
חוסם טלחמי: עכשיו – פה, דבר אחרון שאני רוצה להראות לכם, זה בעצם מישהו שבדקנו עם ילקוט.
חוסם טלחמי: נראה לכם מה בדיוק קורה בזמן שהילקוט הוא על הגב.
חוסם טלחמי: הבחורה הזאת היא עם ילקוט במשקל של שבע וחצי קילו.
חוסם טלחמי: היא שוקלת ארבעים ושלוש קילו.
חוסם טלחמי: אנחנו רואים שהילקוט הזה היא שמה אותו על כתף שמאל – כבר גורם לה להגבהה של שבע מעלות באותה כתף, נטיית ראש ימינה חמש מעלות – זה מקרב את הראש אל הכתף בשתים עשרה מעלות, וזה גורם ללחץ גדול על העצבים שיוצאים מהצד הזה ולמתח גדול בצד השני.
חוסם טלחמי: הגבהה באגן בצד ימין בשלוש מעלות, וכשאנחנו רואים אותה מהצד, אנחנו רואים שגלישת הראש קדימה שלה היא כבר שלושים וחמש מעלות מאפס, והאגן חמש מעלות.
חוסם טלחמי: אז כל המשקל שלה נוטה קדימה, וכך הפיענוח של חוש השדרה מהתוכנה נראה – איפה שהמודל הטיבעי צריך להראות ככה – אמרנו ישר, והראש ממש למעלה ממרכז הכתף, והאגן בקו אחד ישר, עכשיו היא נראית ככה.
חוסם טלחמי: המצב הזה הולך ומחמיר עם הזמן ומגיע לשלבים כאלה.
חוסם טלחמי: פה אנחנו רואים איפה מרכז הכובד שלה.
חוסם טלחמי: הוא צריך להיות במרכז ההצטלבות – כאן, וכאן מראה לי שיש לה מקסימום לחץ.
חוסם טלחמי: הגוף שלה כבר לא יכול.
חוסם טלחמי: מעל שלושים מעלות הוא מתחיל להראות למקסימום.
חוסם טלחמי: זה השלושים קילוגרם של כובד.
חוסם טלחמי: עכשיו צילמנו את אותה בחורה בלי ילקוט, ומה שראינו – אותם בעיות שראינו עכשיו, אבל בזוויות יותר קטנות.
חוסם טלחמי: כי החיזוק של אותם שרירים שהיא מכבידה לחזק על ידי הילקוטים, גורמים לחיזוק השרירים האלה, והנטייה הזאת קיימת.
חוסם טלחמי: לא באותה עוצמה שראינו כאן, אבל פחות או יותר חצי מזה קיים.
מיכאל מלכיאור: חצי בגלל השחיקה?
חוסם טלחמי: כן, בגלל שאתה מעודד את השרירים, תמיד את אותם שרירים לעבוד בצורה לא סימטרית, ומחזק את אותם שרירים, וזה יוצר עקמומיות לעמוד השדרה.
חוסם טלחמי: כל הילדים האלה סובלים מבעיות והשלכות של כאבי רגליים, כאבי גב, כאבי ראש, ריכוז.
חוסם טלחמי: הרבה בעיות נוצרות בגלל המצב הזה.
מיכאל מלכיאור: תודה, אז אנחנו מאוד מודים לך, ואנחנו רוצים לעבור למתן ברשותכם.
מיכאל מלכיאור: מתן אם תקום – רוצים לצלם אותך.
מיכאל מלכיאור: קודם כל תספר לנו איך אתה מרגיש היום.
מיכאל מלכיאור: באיזה בית בפר את לומד?
מתן: אפרתה.
מיכאל מלכיאור: באיזה כיתה?
מתן: ה'.
מיכאל מלכיאור: ואתה ילד גדול וחזק, כן?
מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים לראות מה יש לך פה בתיק.
מיכאל מלכיאור: זה תיק רגיל שלך?
מתן: כן.
מיכאל מלכיאור: זה תיק טוב שבנוי טוב.
מיכאל מלכיאור: אני רואה שיש לו כמה חדרים לפי כמה המלצות, והכל לפי המלצות.
מיכאל מלכיאור: איזה מקצועות יש לך פה?
מתן: תלמוד, אנגלית, תורה, ועוד כמה דברים שסחבתי.
מיכאל מלכיאור: אבל זה תיק רגיל.
מיכאל מלכיאור: בוא נשקול אותך ונראה – יש לי פה מתחת משקל, ואנחנו רוצים לראות כמה מתן שוקל עם הנעליים והבגדים והכל, שזה לא משקל הגוף, אפשר להוריד את זה קצת אחר כך.
מיכאל מלכיאור: תעלה בלי התיק.
מיכאל מלכיאור: אז אנחנו רואים – בערך ארבעים ושש, אם נוריד לך קילו וחצי בגלל הבגדים וזה.
מיכאל מלכיאור: ארבעים ושתיים קילו.
מיכאל מלכיאור: זה אומר לפי החשבון של ד"ר חוסם טלחמי, אז מותר לו , אנחנו רואים שעם התיק הוא שוקל חמישים ואחד קילו, ולפני כן היה ארבעים ושלוש.
חוסם טלחמי: שזה יותר מעשרים ושש אחוז.
מיכאל מלכיאור: שזה אומר שיש לך שבע קילו, שזה קצת למעלה ממה שמותר.
מיכאל מלכיאור: זה נורא כבד אני יכול להגיד לכם.
מיכאל מלכיאור: זה בערך שבע קילו הילד הזה סוחב.
שרה רוייטר: ההורים שלך ראו את זה בבוקר מה שאתה סוחב?
שרה רוייטר: הם הסכימו שתיקח את זה?
מיכאל מלכיאור: התלמידים למשל בבית הספר של גילה פינקלשטיין, הם לעולם לא היו לובשים את זה.
חוסם טלחמי: היא הרשתה לתלמידים שלה לבוא בלי ספרים.
שרה רוייטר: המורה שלך ראתה את התיק הזה?
שרה רוייטר: צריך להכריח אותה להרים את זה.
שרה רוייטר: יש לך בכל יום רק את הספרים לאותו יום?
מתן: חלק של ימים אחרים.
שרה רוייטר: אז למה אתה צריך להביא ספרים של שאר הימים?
שרה רוייטר: תביא את הספרים רק לאותו יום.
מתן: יש לפעמים את אותו מקצוע כמה ימים.
מיכאל מלכיאור: תודה רבה לך מתן על ההצגה, ואני מבין שחבר הכנסת עזמי בשארה שביקש מאיתנו להעלות את הנושא הזה , ואחר כך נשמע את מי שמפקחת על הבריאות במשרד החינוך, התרבות והספורט שתשכיל אותנו מה עושים בנושא הזה.
עזמי בשארה: אדוני, אני חשבתי להעלות את הנושא הזה לא בגלל שחסרו דיונים בנושא, אלה בגלל שלא נעשה כלום עוד.
עזמי בשארה: כלומר, אני הבאתי איתי את הנושא לדיון בוועדת החינוך על הנושא, כשהם לקחו את זה מזווית החינוך ולא מזווית בריאות הילד וסבל הילד.
עזמי בשארה: הסתכלתי ועיינתי בכל הדו"ח.
עזמי בשארה: בסדר – היו להם מסקנות, לא יושם שום דבר.
עזמי בשארה: עכשיו – שמענו את ד"ר חוסם ואני גם קראתי כמה מחקרים לפני שבאנו לכאן, כולל את הממצאים של ארגון "בטרם", יש להם מישהו פה?
עזמי בשארה: ארגון בטרם עשה מחקר עם ממצאים שאומר שרוב התאונות לילדים הם בגלל התיק – כלומר, נפל על הראש, לא חשוב.
עזמי בשארה: אתה נתת זווית לדעתי שהיא יותר קונסיסטנטית, יותר מתמידה, כלומר – שלא קורות תאונות, אלא שגם כאשר נושאים אותו בצורה נכונה בכל זאת יש את הנזק המצטבר לגוף, לחוט השדרה ולמערכת העצבים.
עזמי בשארה: אבל אני רוצה להוסיף עוד זווית לדעתי שכנראה היא לא מעניינית הרבה פעמים את המחוקק, אבל לפי דעתי היא כן מעניינית את ההורים והיא כן מעניינת את התלמיד עצמו, שזה הסבל היומי.
עזמי בשארה: יש סבל מתמשך, ואני חושב שזה נושא פסיכולוגי.
עזמי בשארה: הליכה לבית ספר, אסור שהיא תהיה תהליך של סבל מתמשך.
עזמי בשארה: כלומר, בשביל זה לא צריך את ד"ר חוסם ולא את ארגון בטרם.
עזמי בשארה: ללכת ולהסתכל על הילדים.
עזמי בשארה: הם סובלים!! הם סובלים מנשיאת התיק ועוד חלק מנסים להשתחרר ממנו ולשאת בעגלות – סוחבים אותו כמו בסופרמרקט, ואני מסתכל על כבישי הכפרים, על הרחובות בכבישי הכפרים – שם אי אפשר לסחוב תיק.
עזמי בשארה: בקושי אוטו הולך על הכבדים האלה, ועוד לסחוב עליהם תיק, ובהרבה מקרים אין להורים אוטו או זמן לקחת את הילדים לבית הספר, והם צריכים ללכת מרחקים.
עזמי בשארה: עכשיו, הרבה הורים מתאימים את זמנם, את זמן עבודתם במיוחד, כדי שהילד לא יישא את התיק באוטובוס או בהליכה.
עזמי בשארה: זה דבר לא נורמאלי.
עזמי בשארה: אני לא זוכר שכל ההרים בעולם לקחו את כל הילדים בעולם לבתי ספר.
עזמי בשארה: זה לדעתי דבר שהתחדש עם העשרת תוכניות הלימודים, עם ספרים עבי כרס וכריכה עבה.
עזמי בשארה: אני לא מבין למה בתי הספר צריכים ספרים עם כריכה עבה.
עזמי בשארה: ואני לא מבין למה אי אפשר לחלק את הספר לשני סמסטרים או לשלושה חלקים שבל כל חלק.
עזמי בשארה: ואני לא מבין למה גם תעשיית הספרים המתמשכת הזאת שמרוויחים ממנה על חשבון הילד כל כך הרבה כסף, ותרתי משמע – על חשבון הגב של ההורים.
עזמי בשארה: למה אי אפשר להישאר עם אותן תוכניות לימוד, עם ספרים שאפשר להשאיר בבתי הספר.
עזמי בשארה: ככה שיהיה ספר בבית הספר בכיתה בארון, כפי שפעם היה.
עזמי בשארה: וכשמגיעים התלמידים לכיתה – מחלקים להם את הספרים.
עזמי בשארה: כמובן שאי אפשר לעשות את זה אם מחליפים את הספר כל שנה – אין תקציבים לזה.
עזמי בשארה: אבל אם הספר יחזיק מעמד עוד ארבע, חמש שנים, יהיה אפילו יותר כדאי מאשר לקנות אותו.
עזמי בשארה: כלומר, תהיה השתתפות שנתית או משהו כזה, ויהיה ספר בארון.
עזמי בשארה: אגב, עכשיו זה כבר בכמה בתי ספר בארץ הסתכלתי.