GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכאל מלכיאור: אנחנו עשינו את זה בתחום אחר לגמרי, בתחום היחס למיעוטים ובמיוחד למיעוט הערבי במדינת ישראל.
מיכאל מלכיאור: זה לא היה חד-פעמי, הקמנו מועדון, במקרה הזה מועדון של עיתונאים ערבים ויהודים במשותף, שבעקבות זה התחיל גם עיתון משותף, והתחילו לעבור ופתאום לראות שעל 20% מהאוכלוסייה במדינת ישראל, כותבים רק בהקשר שלילי, ואילו על החיים ועל כל הדברים החיוביים שקורים- שום דבר, וזה חיים של 20% מהאוכלוסייה.
מיכאל מלכיאור: הילדים בישראל הם עוד יותר, ילדים זה שליש מהאוכלוסייה במדינת ישראל, ובמיוחד שאנחנו מדברים לא על ילדים קטנים.
מיכאל מלכיאור: כי ברור שזה לא העניין אלא מדברים על תלמידים, על בני 10-11 ומעלה, עד גיל הצבא.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שאנחנו יכולים אולי לעשות מפגש עם עורכי העיתונים, יש לנו מועדון כזה, עם כמה עיתונאים בכירים ולחשוב ביחד, אולי היתה פה איזה הצעה של מדור לנוער, שאפשר לחשוב על זה.
מיכאל מלכיאור: וזה סך הכל גם אינטרס של העורכים שמעוניינים שבני נוער ייקנו את העיתונים ויקראו את העיתונים.
מיכאל מלכיאור: אתם הציבור הכי חשוב עבורם, ההשפעה שלכם על איזה עיתון ייקנו ועל איזה ערוץ טלוויזיה ייצפו, היא מאד גדולה.
מיכאל מלכיאור: גם היום כשאתם לא קונים לבד את העיתונים, אולי כן, אבל בוודאי עוד מעט אתם תחליטו לבד איזה עיתון לקנות ולא רק תקחו את העיתון שקוראים בבית.
מיכאל מלכיאור: ואני חושב שאולי פגישה כזו - אנחנו לא יכולים להכתיב - אבל אני חושב שפגישה כזו ביוזמת מה שנאמר פה, אולי יכולה לשנות ואולי יכולה להשפיע באיזשהו מקום על החשיבה של עורכי העיתונים.
מיכאל מלכיאור: כי אני רואה פה דבר שהוא באמת מאד בעייתי.
מיכאל מלכיאור: זה גם העיתונות הארצית וגם המקומית, המקומונים, ואולי אפילו יותר מהעיתונות הארצית.
מיכאל מלכיאור: אם אתם חושבים שזה רעיון טוב, אז נוכל לקדם את זה.
מיכאל מלכיאור: אנחנו אולי יכולים להיות המכשיר בזה.
אביבית ברקאי-אהרונוף: כשמתפרסמת כתבה, ונניח שלוקחים משרד ממשלתי כלשהו, תמיד הרי מבקשים את תגובת המשרד.
אביבית ברקאי-אהרונוף: אפשר בדומה, במידה ומפרסמים איזו תקרית שהיתה בבית ספר כזה או אחר, לבקש באותה פגישה כנורמה את תגובת מועצת התלמידים.
אביבית ברקאי-אהרונוף: שגם לכם תהיה איזושהי יכולת להגיב.
מיכאל מלכיאור: זה ברעיון בתוך המפגש.
מיכאל מלכיאור: אבל זה רעיון מאד טוב.
מיכאל מלכיאור: אם יש לכם עניין בזה אני מציע שאנחנו ביחד נארגן את הדבר הזה ונזמין אתכם חזרה לכאן.
מיכאל מלכיאור: נראה באיזו מסגרת נעשה את זה.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שזה חשוב.
קריאה: בפגישה כזו אולי כדאי לשתף נציג של איגוד המפרסמים.
מיכאל מלכיאור: זה כבר סיפור אחר.
מיכאל מלכיאור: זה נושא אחר שהעלתם פה.
מיכאל מלכיאור: עכשיו, הנושא של הפרסומות.
סולי חזן: אני חושבת שאולי לפני שאנחנו מטפלים בעיתונות צריך לחשוב על מה מבוגרים חושבים עלינו.
סולי חזן: כי כשכתוב להם בעיתונות זה פשוט מוסיף להם, יש להם מחשבה כזאת.
סולי חזן: גם המורים שלנו, יש להם מן דעה כזאת שהנוער הוא כזה.
סולי חזן: ואין דבר כזה נוער אחר.
סולי חזן: כי רוב הנוער הוא אלים, רוב הנוער מופרע, ונוער לא רוצה לשרוד.
מיכאל מלכיאור: את חושבת שרוב המורים חושבים ככה?
סולי חזן: אני מאמינה שכן.
סולי חזן: אני גם מאמינה שהמורים רובם, הם בכלל לא מקשיבים למה שיש לנו להגיד.
סולי חזן: הם תמיד באים בדעה ש-"אני החכם ואני הבוגר, ולי יש את התואר, ואתה סתם תלמיד, אתה פה כדי ללמוד וזהו.
סולי חזן: ואתה צריך לעשות את מה שאני אומר".
סולי חזן: וזה לא נכון.
סולי חזן: אנחנו עברנו את הימים האלה שהמורה הוא אלוהים, ושהמורה הוא משקיע, יש לנו את הדעה שלנו.
סולי חזן: אנחנו אנשים בוגרים, אנחנו אנשים שחושבים בשביל עצמנו.
סולי חזן: אנחנו לא צריכים שמורה יבוא ויכתיב לנו איך לחשוב.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שאנחנו נגיע עוד מעט, זה טוב שהעלאת את זה, אבל זה הנושא השני שביקשתם להעלות לכן אני שם את הדברים שלך - אנחנו לא שוכחים - אבל שמנו את זה כרגע בהמתנה.
ויאאם בלעום: החלק הגדול מהמורים שרק באים ללמד, לא מתעניינים בדברים חברתיים, הם לא מוכנים גם לשמוע מה שיש לנו.
ויאאם בלעום: כלומר, מלמד ההיסטוריה - בהיסטוריה, אתה יכול להגיד את הדעה שלך - הוא לא מרשה לך הוא רק - - -
מיכאל מלכיאור: אנחנו נגיע עוד מעט לעניין של המורים.
מיכאל מלכיאור: נעשה את זה לפי סדר.
מיכאל מלכיאור: זה מאד חשוב לשמוע את זה כי אני דווקא הייתי חושב שזה תענוג למורה להיסטוריה לשמוע דעה בנושא מתלמידים.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה עדיין להתרכז בסיכום של הדברים שעד עכשיו דיברנו.
מיכאל מלכיאור: דיברנו על הבעיה של הפרסומות ואיך שהנוער מיוצג בתחום הזה.
מיכאל מלכיאור: אביבית, את לא יכולה לקחת כהנחה שכל מועצת נוער בכל מקום יודעים מה זה הממונה על הגנת הצרכן, אני רוצה להגיד שאני בקושי יודע, ואני אמור לדעת אולי יותר בעניין הזה.
מיכאל מלכיאור: להגיד לכם, יש בעיה יסודית בעניין.
מיכאל מלכיאור: הבעיה היסודית, שפה מתנגשים שני ערכים, הערך של חופש הדיבור שזה כולל גם חופש האפשרות לפרסם ולהגיד כל זבל שרוצים, ככה אנחנו חיים בחברה שלנו שמותר להגיד הכל לפרסם הכל, בעקרון איפה זה מתנגש במקום שיש אפשרות משפטית לטפל בזה.
מיכאל מלכיאור: אבל אני חושב שלרוב זו אינה בעיה משפטית, מקום שזו בעיה משפטית אנחנו סומכים די על המועצה הלאומית לשלום הילד, ונספחיה שיטפלו בזה.
מיכאל מלכיאור: אבל אני רואה את מה שאתם מדברים יותר זה העניין התדמיתי הכללי.
מיכאל מלכיאור: זה לא עובר את הקו האדום המשפטי.
מיכאל מלכיאור: ולכן אולי אפשר דרך צנזורה לעצור את זה.
מיכאל מלכיאור: השאלה אם פה ניתן להשפיע.
מיכאל מלכיאור: יש לכם כלים, לא תפקידי לעודד לדברים האלו, אבל אתם גם יכולים, יש לכם הרבה כח, אתם מיצגים את כלל התלמידים בישראל ואתם גם יכולים להגיד למפרסמים, עם כל הכבוד, אם זו הדרך שאתם מיצגים אותנו אנחנו לא רוצים עם המוצר שלכם שום קשר.
מיכאל מלכיאור: ולעשות דברים אקטיביסטים בנושא הזה, שוב, אני לא יכול לקרוא לזה מפה, מהתפקיד שיש לי פה, אבל כן חושב שיש לכם הרבה יותר כח ממה שאתם חושבים.
מיכאל מלכיאור: למה כל הפרסומות מכוונות כלפיכם?
מיכאל מלכיאור: אתם כח קניה גדול.
מיכאל מלכיאור: ככה הם מסתכלים עליכם, ולכן מוציאים כל כך מיליארדים של שקלים במדינה הזאת כדי שתקנו את ה-“TNT” ואת “FOX” ואת כל האחרים, את התחתונים האלו ולא את אלו, משקיעים בזה כי יש לכם כח מאד גדול.
מיכאל מלכיאור: וכמו שיש לכם כח מאד גדול, יש לכם גם כח להגיד את דעתכם.
מיכאל מלכיאור: אם אתם חושבים שזה פוגע בכם, פוגע בערך האדם שלכם, אני חושב שזה יפה לשמוע מבני נוער שהדברים האלה פוגעים.
מיכאל מלכיאור: כי אני גם חושב שהם פוגעים.
מיכאל מלכיאור: אבל זה יותר חשוב שזה בא מכם.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שיש לכם כח מול המפעלים האלה אם אתם תפעלו בנחרצות תוציאו גם דברים לסל התלמידים, העיתונות תאהב את זה מאד.
מיכאל מלכיאור: העיתונות בנקודה זאת כי זה פיקנטי.
מיכאל מלכיאור: אם אתם תגידו אנחנו נטיל חרם צרכני.
דיצה קציר: אני אומרת אנחנו, מועצת התלמידים, כשהמועצה פנתה אל העיתונות נאמר שאין להם נגיעה לעניין של הפרסום שמגיע עם החוברות, יש נסיון להתרחק מהעניין הזה ולטיוח, שהעיתונים גם כן מעונינים למכור.
מיכאל מלכיאור: אבל יחד עם זה, אני עדיין חושב שאם בא משהו כזה ממועצת תלמידים, ואתם אומרים וגם מול חברה מסוימת זה נותן גם איתות לגבי חברות אחרות, למה אתם מוכנים ולמה אתם לא מוכנים.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שזה דבר שיגיע לציבור דרך העיתונות ויש לכם גם את הכלים שלכם להביא לידיעת מועצות התלמידים בכל רחבי הארץ.
מיכאל מלכיאור: כמה שתהיו יותר מאורגנים אני חושב שזה כן יתרום.
דנה חוגרי: מבחינה חוקתית , חופש הביטוי זה אומר עד שזה לא פוגע במישהו אחר.
דנה חוגרי: הפרסומות האלה פוגעות בבני הנוער ברמות מאד גבוהות.
דנה חוגרי: האבסורד היה על החוברות האלה.
דנה חוגרי: כשבפעם העשירית שהתלוננתי על החוברת שנתתי לאנשים לראות, אמרו לי שאת לא יכולה לראות ללא השגחת הורים.
דנה חוגרי: זה מגיע בעיתון של יום שישי, איך זה לא פוגע בציבור מסוים?
דנה חוגרי: הדברים האלה פוגעים בציבור ובאופן חוקתי ניתן לטפל בזה, מדוע?
דנה חוגרי: מבחינת פגיעה בציבור.
דנה חוגרי: לא צריך לוותר.
דנה חוגרי: זה מבחינת פגיעה בציבור ואומרים את הדבר הזה.
מיכאל מלכיאור: היה נסיון של פניה לערכאות בתחומים האל,.
מיכאל מלכיאור: מה הגבול של מה שנקרא פוגע באדם או בציבור.
מיכאל מלכיאור: מה ההגדרה המשפטית של העניין הזה.
אביבית ברקאי- אהרונוף: אין הגדרה חד משמעית, זה נכון שהדברים שנאמרו כאן שחופש הביטוי הוא איזה שהיא זכות אבל לא מוחלטת ועד שהיא פוגעת בעצם בזכות אחרת.
אביבית ברקאי- אהרונוף: חופש הבטוי לפחות איך שמסתמן בפסיקה הולך וגדל, כלומר, הזכות הזאת הולכת ומתרחבת ואולי צריך לעשות איזה שהוא נסיון לעתור בגין פרסומת כזו או אחרת לבג"ץ.
אביבית ברקאי- אהרונוף: מפניות שאנחנו עשינו לממונה על הגנת הצרכן, כמי שאחראי על העניין הפרסומות, לצערנו קיבלנו תשובה דומה, בדומה לתשובה שזיו אמר שהוא קיבל, שזה לא פרסומת שמכוונת לקטינים.
אביבית ברקאי- אהרונוף: קצת קשה לחלוק על נקודה כזאת, אלא אם כן ......
מיכאל מלכיאור: למה קשה לך לחלוק, אם זה - - -
אביבית ברקאי-אהרונוף: אם זו חברה שמתהדרת באיזה שהוא צו יצרני לקטינים, בוודאי שאני יכולה לומר, איך אתה יכול לומר שזה לא מכוון לקטינים כשכל החברה הזאת, נניח, מוכרת בגדי ילדים.
אביבית ברקאי-אהרונוף: היתה לנו פניה כזאת של איזה חברה שמוכרת בגדי ילדים שגם לה היתה פרסומת שכוונה לקטינים ולא היתה יאה כלל ועיקר.
מיכאל מלכיאור: מה לגבי חקיקה כדי להגביל בתחום הזה?
אביבית ברקאי-אהרונוף: לגבי חקיקה, הרי כמו שאמרתי, תקנות הגנת הצרכן פרסומות המכוונות לקטינים יש.
אביבית ברקאי-אהרונוף: לצערי, לא נעשה בזה כמעט שימוש.
אביבית ברקאי-אהרונוף: בזמנו כשהיתה ישיבה בוועדה לזכויות הילד אחרי המקרה של כן ולא, דיברנו על זה שהבעיה העיקרית היא שלפי חוק הגנת הצרכן יש סמכות לשר להתקין תקנות בנושא של שיווק המכוון לקטינים, ותקנות כאלה עד היום טרם הותקנו.
אביבית ברקאי-אהרונוף: אני מקווה לפחות, שברגע שיהיו תקנות כאלה שגם שיווק המכוון לקטינים לפחות כל מה שנוגע לשיווק שזה מה שהיה אז, בכן ולא, זה גם יפתור בעיות נוספות של פניות שאנחנו מקבלים, טלפונים של משווקים שמתקשרים הביתה ומבקשים לדבר עם הילדים, ובעצם רוצים למכור להם דבר כזה או אחר, זו גם בעיה.
אביבית ברקאי-אהרונוף: עדיין לא הגברנו על הבעיה הזאת.
קריאה: איזה שר ממונה על הבעיה הזאת?
אביבית ברקאי-אהרונוף: שר התמ"ת.
מיכאל מלכיאור: אני מציע שבנושא של התקנות אנחנו נסכם, ולא צריך שאילתה כי זה לוקח הרבה זמן, אנחנו נכתוב מהוועדה למשרד, בעקבות הפניה של מועצת התלמידים ונדרוש להתקין את התקנות, זה בזכות הוועדה לעשות.
דיצה קציר: דבר אחרון בהקשר הזה, מעבר לעניין של פגיעה ברגשות הנוער על ידי הפרסומות האלה, או בכלל פגיעה ברגשות הציבור בגלל הפרסומות האלה, או בכלל פגיעה ברגשות הציבור בגלל הפרסומות האלה, עוזרות ומעודדות שימוש בסמים, ובאלכוהול ואלימות.
דיצה קציר: אותה חוברת מפורסמת כשאנחנו מדברים עליה היא היתה בנויה כסרט, הכריכה סיפרה את תחילת הסיפור והכריכה השניה את סוף הסיפור, כשבאמצע יש סרט אימים של בני נוער שהם בסך הכל תמימים כשהם רואים את הזה, והם מכוונים לעניין של קניה.
דיצה קציר: המטרה הברורה של החוברת הזו היתה איזה שהיא מסיבת סמים ואונס, וזה מעבר לפגיעה ברגשות.
דיצה קציר: גם החוברת של חברת “FOX”.
מיכאל מלכיאור: זה נשמע לי נגד החוק.
רינה יצחקי: בצד הטיפול המשפטי והחוקתי והתחיקתי, אני חושבת שצריך לראות אתכם אישית בקניונים, גם אם עשו את זה בשנה שעברה, צריך לעשות את זה שוב.
רינה יצחקי: באמריקה רצו להלחם רק בדבר אחד בצעצועים שמיצרים בעבודת ילדים.
רינה יצחקי: עמדו משמרות של אנשים, ילדים ולא ילדים, על יד חנויות ששם מוכרים צעצועי ילדים במשך חודשים.
רינה יצחקי: חילקו פליירים, והסבירו למי שנכנס לחנות אל תקנו את הצעצועים האלה והאלה, כי, הם נוצרים בעבודת ילדים.
רינה יצחקי: בצד הטיפול דרך החוק שהוא בוודאי דרוש, צריכים לראות אתכם.
רינה יצחקי: תכינו פליירים, תכינו במקומות שבאים הרבה בני נוער, תסבירו להם את הדברים האלה.
רינה יצחקי: לא לעיתונאים.
רינה יצחקי: לילדים, לבני הנוער.
תמר: מצד אחד להסביר לאנשים, את המסרים האלה, ומצד שני להגיד אל תקנו את המוצרים האלה כי הפרסום והשיווק אינם הולמים את תפיסת הגיל שלכם.
תמר: עובדה שאנשים קונים את זה, עובדה שאנשים מתגרים ונהנים מהפרסומות האלה.
קריאה: גם מתלהבים מהמצרכים עצמם.
מיכאל מלכיאור: אבל אני כן חושב, עובדה זה שעשו את זה יותר מתון, גם אם זה לא טוב, זה בגלל הלחץ שעשיתם, בגלל הרעש שעשיתם, זה רק אומר שיש לכם הרבה יותר כח ממה שאתם חושבים.
מיכאל מלכיאור: ואנשים מתחשבים כן בדעתכם, גם אם לכאורה הם מזלזלים, וכמה שתפעילו את הכח בצורה כפי שאתם מחליטים לעשות, אני בכלל חושב שבזה אתם עושים שרות לכלל הציבור, לא רק לתלמידים לכלל החברה שלנו.
מיכאל מלכיאור: בנושא של הצנזורה, יש עוד דבר שאפשר לעשות, להוסיף נציג של אגודת התלמידים לוועדה שמטפלת בצנזורה של הפרסומות, אני חושב שאת הדבר הזה אנחנו יכולים לבדוק אם זה ניתן לביצוע, אם זה ניתן לעשות אני חושב שזה דבר שמה יותר מתאים לזה.
מיכאל מלכיאור: אתם תבחרו מישהו מקרבכם שמבין בעניינים האלה ויכול להיות הנציג שלכם בוועדה.
מיכאל מלכיאור: אולי יחד עם ועדת הכלכלה להעלות את השאלה, זה מאד ראוי שלפחות לגבי כל פרסום שמופנה לנוער, שזה כמעט כל הפרסומים בישראל.
יותם ליאור: רק עוד בעיה אחת בספקות שמועלים פה.
יותם ליאור: הנוער לומד.
יותם ליאור: חלק גדול מהנוער לומד עם שעות 8-17.
יותם ליאור: בישוב שבו אני גר, ישנו נוער שלומד אפילו עד לשעות 7 או 8 בערב במגזר הדתי.
יותם ליאור: ההנחות שיוצאות כאן שבני נוער יכולים להגיע לוועדות שמתכנסות בשעות כאלה, דוגמה, או ועדות אחרות שמתכנסות בשעות אחרות או לפנות לבעלי עסקים, זה מאד בעייתי מבחינה שגם אם יש אישור של משרד החינוך לא להגיע באותו יום לבית הספר, החומר שאותו נער מפסיד וצריך להגיע איתו לבגרות.
מיכאל מלכיאור: הלוואי וזה היה כך שרוב בני הנוער היו לומדים עד לשעה 7, 8 בערב, לצערי היום הסברות הממוצע מטעם משרד החינוך מראה על תמונה לגמרי אחרת.
מיכאל מלכיאור: נכון שזו בעיה, אנחנו יודעים את זה, תמיד מטפלים בעבודה זה גם כמובן חלק מהבעיה שלכם הזמן החופשי המצומצם שלכם שאתם עושים למען החברה.
מיכאל מלכיאור: אני לא הייתי מוותר על זה, זה יכול להיות שצריכים להתחשב בשעות של פגישות ולהתחשב בתלמידים או שלא חייב להיות אותו תלמיד תמיד.
מיכאל מלכיאור: אבל זה חשוב מאד, כמו בוועדה שלנו, בוועדה לזכויות הילד, זה גם תמיד בשעות של לימודים, אבל אתם שולחים נציגים, תלמידים שונים ומגיעים.
מיכאל מלכיאור: אני אגב חושב שגם מזה לומדים לא פחות ממה שלומדים בבית הספר.
מיכאל מלכיאור: אני בין אלו, אולי זה גם כפירתי, שחושב שלא זו המטרה של חינוך.
מיכאל מלכיאור: אני יודע שזה חשוב, אבל אני לא חושב שזו המטרה של החינוך ואני חושב שמי שבאמת מטפל, הוא אגב, מקבל כלים גם להתמודד עם בחינות, נותן אופק אחר, וראיה אחרת.
מיכאל מלכיאור: לא ראיתי אף אחד ניזוק.
מיכאל מלכיאור: גם בצעירותי כיושב ראש מועצת תלמידים, ופעיל בפעילות ארצית.
דנה חוגרי: אני יכולה לומר לך שהוועדות לא מקיימות דיונים שמתאימים לבן או בת, רוב הפעמים זה נופל על הירושלמים כי אנחנו הקרובים עם להיות לשעות מוקדמות.
דנה חוגרי: זה מונע מאנשים הגרים רחוק מלהגיע, אני כן נפגעתי פעם אחת כשבאתי לפה והפסדתי חומר חשוב במתמטיקה והשעות המוקדמות האלה זו סיבה גם לחבר שלא נמצא פה עכשיו כי אמר, "אני לא יכול להפסיד שעות".
מיכאל מלכיאור: אני חס ושלום לא רוצה לזלזל בטיעון.
מיכאל מלכיאור: הטיעון הוא אמיתי, זו הצעה, אם אתם רוצים, ואם זו הצעה שצריכים לדחות אותה, אז לא ניקח ממנה, אני רק יכול להציע לכם.
מיכאל מלכיאור: לבני נוער עוד לא נתנו חדר בכנסת לכן אנחנו תמיד אורחים בחדרים ועכשיו אנחנו אורחים של ועדת חוקה חוק ומשפט בחדרם, ומי שעורך את האתר של הוועדה הזאת, עורך-דין נתן דיבון, רוצה להזמין את בני הנוער.
נתן דיבון: שלום לכם, זה בדיוק הפורום המתאים להפצת ההודעה שיש לוועדת החוקה חוק ומשפט אתר אינטרנט זמין שאפשר להכנס אליו.
נתן דיבון: הכתובת היא מאד פשוטה – WWW.KNESSET.GOV.IL/HUKA .
נתן דיבון: האתר הזה עשיר ומלא בחומר שיכול לעניין אתכם.
נתן דיבון: גם בחוקים שנידונים בוועדה לגבי נושאים שנוגעים לבני נוער, וגם נושאים כלליים.
נתן דיבון: אבל הדבר המעניין ביותר שיש לנו בוועדה, וזהו אגב האתר היחיד שיש היום לוועדת כנסת אולי בעתיד יהיו אתרים לכל הוועדות, יש לנו באופן קבוע, בינתיים, מידי יום שני ושלישי ישיבות משודרות באתר, דהיינו, למי שיש פנאי בבוקר או אפילו במסגרת שרות לאזרחות בכיתת בית ספר, או במסגרת נוספות, אפשר להכנס ומי שלא נכנס יכול לראות אחר כך כי יש לנו ארכיון שאפשר להכנס באתר הוועדה.
נתן דיבון: אפשר ישיר דרך אתר הכנסת אבל עדיף דרך האתר של הוועדה.
נתן דיבון: ואנא תפיצו את הידיעה.
נתן דיבון: ולידיעתכם, יש באתר חומר מכל הסוגים.
קריאה: אכן ישנם תלמידים שלומדים לבחינות באזרחות ויוכלו להיעזר באתר.
מיכאל מלכיאור: באתר הכנסת יש חומר שאתם כן יכולים להיעזר בו, תפתחו את האתר.
זיו חן: הנושא השני שהציעו להעלות זה כל הנושא של חוק זכויות התלמיד.
זיו חן: חוק זכויות התלמיד נחקק ב-2001, ואנחנו כמועצת התלמידים והנוער הארצית הינו מאד מעורבים בעיבוד שלו, בכתיבה, ותמכנו שיעבור, ושיהיה חוק שמגן על התלמידים.
זיו חן: בתקופה האחרונה, אנחנו שומעים את שהמורים רוצים שיכניסו סעיף שידבר על המורים, חוק זכויות המורה במקרה הטוב.
זיו חן: במקרה הפחות טוב הם רוצים לתוך חוק זכויות התלמיד להכניס איזה שהוא סעיף שמדבר עליהם.
זיו חן: חוק זכויות התלמיד תקף ברגע שהוא לא פוגע בזכות של אף אחד אחר, כלומר, חוק זכויות התלמיד לא בא לפגוע במעמד המורה.
זיו חן: אם מעמדו של המורה לא טוב, אני חלילה לא רוצה לפגוע באף אחד, אבל זה לא בגלל חוק זכויות התלמיד, אלא בגלל שאין שהוא מדבר אל התלמיד.
זיו חן: כי אם מורה, הוצג כאן מכתבו של מורה, אם מורה פונה כך אל ד"ר יצחק קדמן, הוא בוודאי פונה ככה, ואולי בלשון פחות יפה אל התלמידים שלו.
זיו חן: וברגע שאין כבוד מצד המורה, לא יהיה כבוד מצד התלמיד, זה בטוח, ואז לצערנו התלמידים משתמשים יותר באלימות, לאוו דווקא פיזית אבל מילולית.
זיו חן: ופה אנחנו מדברים על חוק זכויות התלמיד, אבל לכל זכות, כך אני רואה את זה ורובנו פה, חלה גם איזה חובה מצידנו.
זיו חן: אנחנו לא באים ואומרים זאת זכותנו, ונקבל אותה.
זיו חן: אנחנו גם יודעים שלכל זכות שמוענקת לנו מצטרפת איזה שהיא חובה, שכבני אדם מן הראוי שניישם אותה גם כן.
זיו חן: תלמידים רבים לא מכירים את חוק זכויות התלמיד.
זיו חן: לא יודעים על קיומו.
זיו חן: ואם הם יודעים אינם מכירים את התוכן.
זיו חן: ופה רצינו לקיים דיון על מה תפקידנו בכל הנושא הזה, ואיך אפשר ליישם אותו בצורה הכי טובה, שכמה שיותר תלמידים יחשפו אליו ויזכו שייושם.
מיכאל מלכיאור: אני יכול לשאול, ישנה נציגות מאד פעילה של משרד החינוך, שמשתתפת בדרך כלל גם בישיבות שלנו, היא ממונה על נושא של זכויות התלמיד.
מיכאל מלכיאור: האם יזמתם בכל בתי הספר דיונים, אני לא יודע אם זה קיים, אולי דרך חוזר מנכ"ל במשרד החינוך, היש דיון בבית ספר, והאם בתחילת כל שנה על חוק זכויות התלמיד, ובמסגרת הדיון הזה אפשר גם לחלק לכל תלמידים.
הדרה רוזנבלום: מה שיצא זה רק ליסודי.
הדרה רוזנבלום: אנחנו עשינו דברים אחרים.
מיכאל מלכיאור: מה עשיתם כדי שבכל בתי הספר התלמידים ידעו מה הזכויות?
שי ביאליק: הכנו לוח של זכויות התלמידים ותלינו עליו, פלקט, חוק זכויות התלמיד עם זרימות ומספרים, תלינו את זה הלוח וכל התלמידים כבר יודעים את זה בעל-פה, זה גם מופיע בתוך היומן, יומן בית הספר, נוסע בתוך היומן חוק זכויות התלמיד מקוצר, וחוץ מזה אנחנו עובדים עכשיו על שיעור חינוך, אני אישית עם המרכזת של המועצה, בתחילת ינואר שכל הכיתות בכל התיכון והחטיבות של קרית החינוך, אמורות לעבור שיעור חינוך על חוק זכויות התלמיד ואני גם מעבירה את זה בתור עירונית לכל שאר בתי הספר התיכוניים.
מיכאל מלכיאור: זו דוגמה מומלצת איך אפשר לעשות את זה בצורה ראויה, אבל אני מניח שאם יש לתלמידים נציג כמוך אני מבין גם למה.
מיכאל מלכיאור: אבל את חושבת שזו התמונה בכלל בתי הספר ברחובות?
שי ביאליק: בהיותי יו"ר של העירוני, אני מפעילה את זה גם בשאר בתי הספר בקריה.
שי ביאליק: הבעיה עם השיעור בשנה עברה, לא היה בכלל מה לראות את זה, גם אז היה היומן, אבל אנשים לא פתחו את היומן.
שי ביאליק: השנה עברנו ובקשנו לפתוח את היומן.
שי ביאליק: אני חושבת שחוק זכויות התלמיד זה עניין של המועצות הבית ספריות והמועצות העירוניות להפנות תשומת לב, כי זה אינדיבידואלי לכל תלמיד בפורום של המועצה הארצית להגיע לכל תלמיד, ולכן יש את המועצות הבית ספריות והעירוניות שיש להם פחות אנשים עליהם ויותר גישה.
הדרה רוזנבלום: אני רוצה להתייחס מבחינתנו, מבחינת משרד החינוך.
הדרה רוזנבלום: הדברים האלה הם טובים, ועם רמה בכל הכבוד, מאד לגיל סופר צעיר.
הדרה רוזנבלום: אנחנו מידי שנה מוציאים אלפיים פלקטים של חוק זכויות התלמיד ושולחים אותם לבתי הספר, לצערי יש הרבה מאד מנהלים כשיודעים שאני באה לביקור אז שמים את זה הרבה פעמים, אבל הם בהחלט לא רוצים את זה כי ידע זה כח, ואומרים חוק זכויות אבל לא כל כך רוצים לפרסם.
הדרה רוזנבלום: אנחנו גם מצידים את הנציגים שלנו, אל רק הארצית, יש לנו ועידה פעם בשנה שיש אנשים, ו-700 בני נוער, ולפחות בכל תיק של משתתף יש פלקט, אבל הבעיה היא לא פלקט.
הדרה רוזנבלום: הבעיה היא שיהיה חינוך, הבעיה היא דיבור והתדיינות בנושא.
הדרה רוזנבלום: אני יודעת במינהל חברה ונוער מארגנים הרבה מאד השתלמויות בחדרי מורים, בנושא.
הדרה רוזנבלום: אני מוכרחה לומר שבשנה האחרונה לא רוצים לשמוע על זה.
הדרה רוזנבלום: יש מן פחד כזה, שכל אחד חושב שזה הזכויות.
הדרה רוזנבלום: כשישבתי לפני שבועיים עם מפקחים בסמינר לוינסקי, ודיברתי על חוק זכויות התלמיד, זה היה בעקבות יום זכויות הילד, וכו', הם פשוט לא האמינו שזה כולו הזכויות.
הדרה רוזנבלום: כי יש מן תחושת זכויות שהכל מותר, ובסופו של דבר כשאתה קורא את הזכויות הרי זה ממש הרוב זה בחוק זכויות האדם, או בחוק החינוך, או בחוק זכויות הילד.
הדרה רוזנבלום: לא רוצה לעשות כאן דמורליזציה אבל, כולו יש איזה זכויות שהן באמת הישג אמיתי של החוק הזה.
הדרה רוזנבלום: אבל כולם אומרים למה יש זכויות הילד ואין זכויות המורה, וכו', כשאין שום סתירה בין אחד לשני, כי מותר לילדים להתארגן זה לא אומר שלמורים אסור.
הדרה רוזנבלום: אני מוכרחה לומר שיש לנו כאן בעיה של התקשורת, ופה אני כן אומרת זה לא רק התקשורת.
הדרה רוזנבלום: נפגשתי גם עם מנהלים, ישבתי עם ברנע שהוא באמת מידידי הנושא, הוא אמר, למה שהמורים יתנו יד לפרסום הדבר הזה כי בסופו של דבר לא מפרשים את זה כמו שצריך.
הדרה רוזנבלום: אנחנו משתדלים לפחות פעם בשנה לעשות יום עיון בנושא.
הדרה רוזנבלום: אבל שוב, בדרך כלל ליום העיון באים ומשכנעים את המשוכנעים.
הדרה רוזנבלום: והאימה מהנושא הזה, אני לא יודעת מה קרה לה בזמן האחרון, ובמיוחד בעקבות כל מעשי האלימות ובאופן אוטומטי, וכשאני זוכרת כשהחוק הזה הוצג פעם ראשונה על ידי סילבן שלום הוא היה היוזם זה היה בידיעות בהרבה מאד עיתונים.
הדרה רוזנבלום: דווקא ידיעות היום כל כך מחברים את האלימות לחוק.
הדרה רוזנבלום: שלא לדבר על מה שקורה שחברת הכנסת פינקלשטיין רוצה להוסיף את העניין של אישור למורה להכות תלמיד.
הדרה רוזנבלום: היא מחברת את זה עם זה.
מיכאל מלכיאור: היא מכחישה.
מיכאל מלכיאור: אמרנו את דעתנו על סדרי התיקון של חברת הכנסת פינקלשטיין, גם על זה אמרנו את דעתנו ולא נאפשר את זה, אני מקווה.
סולי חזן: הוזכר, שאולי יש לנו בתי ספר תיכוניים לקראת תחילת השנה, כדי לעקם את החוקים את האנוסים את התקנון וכו', אצלנו בבית הספר יש את השיחה הזאת, כי זה להוסיף בתקנות עוד משהו שאסור לתלמיד לעשות וכן מותר למורים, עוד משהו שמגבילים אותנו, עכשיו יצא לנו חוק חדש בבית הספר, ז'קטים אסור לנו ללבוש רק עם סמל בית הספר.
סולי חזן: תמותו מקור, לא מעניין אותנו, ז'קטים עם סמל.
סולי חזן: אין אפשרות ללכת עם משהו אחר בחורף.
סולי חזן: זה קצת לא הגיוני, כשבאנו וניסינו להגיד שקר לנו אנחנו רוצים להתלבש, המנהל אמר לנו את המשפט הזה:
סולי חזן: אני החלטתי וכך זה יהיה.
סולי חזן: זה מה שאמר לנו.
סולי חזן: יש לנו הזכות שמותר לנו להתלבש איך שאנחנו רוצים, אנחנו מבינים שאתם רוצים שאנחנו נלבש את הסמל, הסמל יהיה, אבל אתה תגיד לי באיזה צבעים הז'קט שלי.
סולי חזן: באיזה צורה.
קריאה: זה לא היה בגלל זה.
קריאה: זה הטון שאמר את זה.
קריאה: כי הוא לבש כמו אצן ואתה אומר דבר כזה?
סולי חזן: אתמול היתה לנו ישיבה עם המנהל לכל שכבת י"א, נציגים מכל כיתה, כדי לסגור סמסטר.
סולי חזן: נכנס, הסתכל עלינו במין מבט כזה, הוא מנהל החטיבה והמנהלת הכללית, של "אתם לא צריכים להיות פה בכלל, לא מגיע לכם, רק על זכות דיבור".
סולי חזן: והלך, לא הקשיב למה שיש לנו להגיד, הוא לא מעוניין לשמוע.
סולי חזן: הוא מחזיק את המועצה כי צריך להחזיק מועצה לפי החוזר, ולא יותר מזה.
מיכאל מלכיאור: גם על נושא כזה תרגישי חופשית לכתוב לנו, לפנות אלינו, כוועדה לזכויות הילד, אנחנו נשמח להיות לכם לעזר, בדברים שהם חמורים כמובן, כמו הדברים שאת הסברת אותם, ולפנות לאותו מנהל או מנהלת, ולהגיד להם מה אנחנו חושבים על העניין.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שיש לזה בהחלט מקום, לפניה.
מיכאל מלכיאור: אין ספר עצם הרעיון הזה שהסיפור הזה של זכויות מורים, צריך להכנס לחוק זכויות התלמיד, זה איוולת.
מיכאל מלכיאור: אנחנו נתנגד לזה כוועדה מכל וכל, אני את זה יכול להבטיח לכם.
מיכאל מלכיאור: לא יכול להגיד מה יהיה בכנסת, אבל בוועדה שלנו בתחום הזה, אנחנו לא מקבלים את זה.
מיכאל מלכיאור: ברור שיש זכויות למורה וזה מעוגן היום גם בכל מיני דרכים, ויש את מלוא הזכויות.
מיכאל מלכיאור: הזכות של מורה באה בתוקף היותו מחנך.
מיכאל מלכיאור: ובהיותו מחנך, אם הוא עושה דבר אנטי חינוכי, בזה נופלות הזכויות שלו.
מיכאל מלכיאור: כמו להבדיל זכויות של מחוקק, אם יש הגנה למחוקק, יש חסינות, אם הוא עושה דבר אנטי חוקי, אז מסירים את החסינות.
מיכאל מלכיאור: כל הכבוד שמגיע למורה, מגיע בגלל שהוא מחנך וזה גורם גפ לכך שהוא בראש הפירמידה, וקובע את הדברים בתוך הכיתה, אבל זה בשל היותו מחנך, אם הוא מחנך בצורה אנטי חינוכית אז ישנה בעיה.
אביבית ברקאי-אהרונף: אני מסכימה עם הדברים שזיו אמר, והדרה הוסיפה, שבאמת יש תחושה של מורים, ואולי כדאי לחשוב על כיוון של איזה שהיא פגישה יזומה עם האנשים הנכונים במשרד החינוך, איך פותרים את הבעיה הזאת שמנהלים ומורים חוששים כל כך מחוק זכויות התלמיד וקושרים בד בבד את נושא הזכויות כגורם לאלימות או כמוביל לאלימות, כאשר אין שום קשר בין השניים.
אביבית ברקאי-אהרונף: זכויות לחוד, אחריות לחוד, אלימות לחוד, ובוודאי חוק זכויות התלמיד לא הוא זה שגרם לתהליך הזה, כמו שנאמר חוק זכויות התלמיד הוא מינימלי.
אביבית ברקאי-אהרונף: בנוגע להצעה שתעלה מחר לכנסת העניין של כבוד עובד הוראה לחוק זכויות התלמיד, בעקבות גל האלימות לפחות לפי דבריה של חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, אני יכולה לומר לכם שלפחות אנחנו, כמועצה לשלום הילד, שנהיה מחר בדיון, ואני מאד אשמח גם לראות את הנציגות שלכם מחר בדיון, כי לקראת הקריאה הראשונה לא היה נציג ממועצת התלמידים, אנחנו נבקש להכניס את הנושא של כבוד לתלמיד בחוק זכויות התלמיד, כי תתפלאו, עד היום בחוק זכויות התלמיד לא נאמר מפורשות, וחשבנו שזה אולי אין צורך בזה, אבל כנראה שיש צורך, שגם כבוד לתלמיד ינתן וזה יהיה כתוב מפורשות בחוק.
רן טיבי: לגבי מה שסולי אמרה, כל אחד ואחד מאיתנו זכה לקבל לפחות פעם אחת את המשפט בבית הספר, בית הספר הוא לא מוסד דמוקרטי.
רן טיבי: הסיבה שזה קורה, ואנחנו כתלמידים מבינים את זה, שבית ספר הוא לא מוסד דמוקרטי.
רן טיבי: וזה נכון.
רן טיבי: אבל מנהלים ומורים שהם יותר שמרנים מאיתנו מתעלמים מזה שבית ספר הוא מערכת חינוכית ערכית במדינה דמוקרטית.
רן טיבי: וכאשר מחנכים ילדים בבית ספר שהוא כביכול דיקטטורי, אז לא מכינים אותם לשום דבר שקשור לדמוקרטיה.
רן טיבי: יותר מפעם אחת ניסיתי לעמוד על הזכויות שלי, שהם לאו דווקא מפורשות בחוק הזה בגלל שאין פה משהו שיכול לעזור לי.
רן טיבי: אבל נלחמתי פעם אחת, לדוגמה, על זה מגיע לי ללמוד 5 יחידות מתמטיקה ולא 4.
רן טיבי: ובגלל שאמרתי, יש לי את הזכות, השתמשתי במילה הזאת, פתאום באים אלי ואומרים לי, מה פתאום אתה התחצפת ומה פתאום יש לך זכויות ודברים כאלה.
מיכאל מלכיאור: סובבתי עוד מפתח למינוח התלמיד המילה זכות.
רן טיבי: לפעמים אני חושב פעמיים אם כדאי בכלל להגיד בכלל שיש לי זכות.