GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכאל מלכיאור: אני רוצה להוסיף כמה דברים.
מיכאל מלכיאור: ראשית אני רוצה שאנחנו נקבע שתוך שבועיים שלושה תהיה לנו ישיבה,
מל פולישוק-בלוך: אנחנו ביקשנו מהם המון חומר.
מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שצריך לתת להם חודש, מה עוד שעל סדר היום של ועדת החינוך לפחות יש הרבה מאוד נושאים שאנחנו, כמו שיוסי שריד בצדק מתלונן כל פעם, אנחנו לא ממצים נושאים, והוא גם מבין למה.
מיכאל מלכיאור: כן, אבל יש פה נושא נוסף, וזה שיש עכשיו תקציב, אני מאוד מסכים למה שהציע פה ח"כ גפני שאם לא יהיו, אם משרד החינוך בא בגישה כפי ששמענו היום, שהכל פחות או יותר בסדר ועוד חצי שנה, ואין עוד תביעות מהאוצר, יכול להיות שזו המסקנה.
מיכאל מלכיאור: זה מה שאת אמרת.
מיכאל מלכיאור: הדברים שלך רשומים כפי שהם נאמרו.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שכדי שנוכל לקיים גם את הדבר הזה, כדי שנוכל לפחות לנסות להשפיע על התקציב בעניין הזה לתקציב של שנה הבאה חייבים כמה שיותר מהר.
מיכאל מלכיאור: אני מציע תוך שבועיים שלושה, חלק הנתונים אני בטוח שקיימים.
מיכאל מלכיאור: דבר נוסף, אנחנו חייבים בישיבה הבאה שיהיה נציג בכיר של האוצר.
מיכאל מלכיאור: לא נציג שיבוא פה ויגיד אין כסף אנחנו לא נעשה וזהו, בזה נגמר הסיפור.
מיכאל מלכיאור: צריך נציג בכיר של האוצר ודרישה של הכנסת שהנציג הזה יהיה.
מל פולישוק-בלוך: זה סיכום שאנחנו מסכמים כל ישיבה בערך.
כרמלה איגל: הוא לא ברמה מדינית מאחר ועמליה הביאה הנה את דניאל, אני לא יכולה שלא להתייחס לזה, ועמליה אני מכירה גם את המקרה , ואני פה פונה, אם זו ההזדמנות אז אני שוב אומרת לך, וזה לא פעם ראשונה ואני רוצה שאתם תשמעו את זה היטב.
כרמלה איגל: המערכת מחכה לדניאל, מגיעה לו זכות חינוך.
כרמלה איגל: ישנה תכנית שילוב שנבנתה לו, עם העשרים ואחת שעות, אני מזמינה, כדי שנוכל לבחון את ההתאמה שלה ביחד אתך, התכנית נראית מתאימה לו.
כרמלה איגל: אי אפשר לבחון את זה כשהילד לא מגיע לבית הספר, הוא כבר חודשיים לא מגיע לבית הספר.
כרמלה איגל: אני באמת מבקשת, תני הזדמנות, אני אלווה את זה באופן אישי, כמו שהצעתי לך גם לפני, אני הצעתי לעמליה כבר לפני חודש וחצי.
כרמלה איגל: זה חלק מתכנית נפלאה.
כרמלה איגל: הילד הזה, ומאחר ואנחנו פה, הוא דוגמא נפלאה לילד שמגיע לו שילוב, למענו נחקק פרק השילוב, והילד הזה הוא דוגמא נפלאה גם איך העצמאות שלו ואיך אי התלות שלו צריכה להתפתח.
כרמלה איגל: תנו הזדמנות לצוות המקצועי שמתכונן לו ומחכה לו כדי שנבחן את עצמנו עד הסוף.
עמליה עמית: הילד שלי היום במצב כזה ונמצא במצב טוב של שילוב מכיוון שרק אני עשיתי את זה.
עמליה עמית: משרד החינוך הביא אותו לקומה.
עמליה עמית: אני ראיתי מה הם מציעים לילד שלי.
עמליה עמית: עשר שעות לא יכול להיות לבד בבית ספר.
עמליה עמית: אני רוצה לתת דוגמא, הילד שלי היה, הוא הגיע לבית ספר בשנה שעברה בבוקר לבד בלי סייעת.
עמליה עמית: הוא הלך בלי סייעת במשך שבועיים.
מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת, יש כאן קריאה ממשרד החינוך, מזאת שעומדת בראש המערכת לתת לך צ'אנס, היא אמרה את זה, מה שאני מבקשת ממך עמליה, למען הבן שלך שהוא ילד מקסים, למען הבן שלך, עם עדות של הרבה מאוד אנשים שרוצים לתת לך הזדמנות, לשבת אתך ולפתור את הבעיה.
מל פולישוק-בלוך: לא עכשיו פה, תשבי אתם ביחד, בשקט, אין צורך לענות, אני אומרת לך, בישיבה הבאה, עמליה, בישיבה הבאה שתהיה פה בחודש הבא, או אפילו קודם, את מוזמנת לצלצל אלי, אם תראי שהשיחות עם משרד החינוך לא העלו דבר, אני מבקשת ליידע אותנו.
עמליה עמית: אני עכשיו נשארת באוהל מחאה למרות שמשרד החינוך ניסה לפתור לי את זה לפני חודש כי שמע שאני עומדת ללכת ולשבת באוהל מחאה.
עמליה עמית: הם לא התקשרו אלי קודם, הם התקשרו אלי ברגע שידעו שאני הולכת לשבת באוהל מחאה.
עמליה עמית: אני חושבת, אני לא עשיתי את זה בשביל עצמי רק, אני יושבת עדיין באוהל מחאה, אני לא מתכוונת ללכת עד שאני אפתור.
יוסי שריד: אני מבקש ממשרד החינוך עוד בקשה, מדובר כאן על מדיניות, אולי תתנו לנו איזו שהיא תחזית איך אתם רואים את החינוך המיוחד בעוד שנה, בעוד שנתיים, בעוד חמש.
יוסי שריד: זה ילך ויקטן, זה ילך ויגדל, אתם רוצים להגיע נניח לירידה הדרגתית נניח של עוד חמישה אחוז ועוד חמישה אחוז כל שנה, אולי תתנו לנו איזו שהיא תחזית כדי שבאמת לא נלך כולנו בחושך.
לאה נתן מרציאנו: אני הייתי מאוד רוצה לתת פן אחר לכל הנושא הזה כי אני ראיתי שאת סיכמת את הישיבה הזאת עם נתונים ועם ועדות שהאופי שלהם הוא לא לתת את המשמעות האמיתית החברתית של הנושא.
לאה נתן מרציאנו: וזה אומר שאני לא חושבת שחסרים נתונים, אני לא חושבת שחסרים איבחונים, אני לא חושבת שחסר גם תקציב, לא במשרד החינוך ולא באוצר.
לאה נתן מרציאנו: מה שמדובר כאן משהו שקשור לתפיסה, ולכן אנחנו צריכם הרבה מאוד הורים שיהיו ערניים.
לאה נתן מרציאנו: כיוון שכמות הילדים וסוגי הלקויות כל כך רב שזה מאפשר לכולם ליפול,
יוסי שריד: מספר הילדים ולא כמות הילדים, ילדים הם לא בכמויות.
יוסי שריד: יואב אמר פה כמות הנכים, ריבונו של עולם רחמו על האנשים האלה, הם לא כמויות, הם לא סחורה.
לאה נתן מרציאנו: מספר הילדים הוא רב והאיבחון הוא רב, כמעט כל ילד צריך התייחסות כמו שאת אמרת לא של סל אלא אינדוידואלי.
לאה נתן מרציאנו: מה שאני חושבת שצריך כאן לשים דגש לחלק המקצועי של משרד החינוך.
לאה נתן מרציאנו: לא כדאי לנו לחכות, כי אם שרת החינוך מגבה את שר האוצר שהכסף הוא מספיק,
מל פולישוק-בלוך: את לא מחדשת לנו דבר, אנחנו אמרנו את הדברים האלה, אני לא יודעת באיזה שלב את הצטרפת.
מל פולישוק-בלוך: אני מודה לכולם.
מל פולישוק-בלוך: נמשיך בישיבה הבאה.
מיכאל מלכיאור: שלום לכולם, אני פותח את הישיבה הזאת על בעיה מאוד ספציפית, כנראה שעמיתיי חושבים שזה לא כל כך חשוב, לכן עדיין לא הגיעו.
מיכאל מלכיאור: התחייבנו לעשות מעקב אחרי הנושא, הוא כאוב ודחוף.
מיכאל מלכיאור: מדובר על בני נוער במיוחד ממעונות חסות שברחו, ראינו קושי גדול מי לוקח אחריות על הילדים האלו שללא ספק נמצאים בסכנה גבוהה מאוד.
מיכאל מלכיאור: היתה לנו דוגמה על הבחורה שדיברנו עליה הרבה בישיבה הזאת.
מיכאל מלכיאור: יושבת פה האמא של הבחור.
מיכאל מלכיאור: נדבר על הבעיה הפרטנית, ונראה איך אנחנו מגיעים לדבר ממוסד.
מיכאל מלכיאור: אני מוכרח להגיד שרק עכשיו אני רואה שכל הגורמים שהבטיחו לקחת אחריות על הנושא – מנכ"ל משרד הרווחה, מנכ"ל משרד ביטחון פנים, שכל הגורמים האלו לא עשו את עבודתם.
מיכאל מלכיאור: אחרי שכתבנו להם, הפצרנו בהם, דיברנו איתם כמה פעמים, ישנם מכתבים מה-4 בדצמבר בשנה שעברה, ושוב מ-17 ביוני השנה, ועדיין אין שום דבר.
מיכאל מלכיאור: אני מקווה שנוכל אולי בכל זאת להתקדם, כי לא נוותר.
מיכאל מלכיאור: אני מבין גם לפי הדיווח שקיבלנו שהתופעה הולכת ומתגברת אפילו.
מיכאל מלכיאור: יש עלייה רצינית בהיקף הבריחות של קטינים, כך לפחות על פי המועצה הלאומית לשלום הילד.
מיכאל מלכיאור: היינו רוצים לקבל התייחסות גם על כך.
מיכאל מלכיאור: אני מציע שנשמע איפה הנושא עומד.
סוזי בן-ברוך: הערה קטנה, המנכ"ל לביטחון פנים לא נמצא.
סוזי בן-ברוך: אנחנו בלי מנכ"ל, בלי סמנכ"ל.
יעקב ראובן: הערה טכנית.
יעקב ראובן: ליוויתי את כל הדיונים האלה כנציג של משרד הרווחה, ומנהל חסות הנוער.
יעקב ראובן: אני חושב שהסוגייה הזאת מאוד חשובה וקריטית.
יעקב ראובן: חייבים לדייק בנתונים שיוצאים מהוועדה הזאת.
יעקב ראובן: כי בסוף כל ועדה יש פירסומים, המספרים לא נכונים, האמירות.
יעקב ראובן: למשל המספר של 225 נערים בורחים ונעדרים.
יעקב ראובן: יש הכרזה ש-52 מתוך 225 נערים שברחו - - -
מיכאל מלכיאור: אלה הנתונים שקיבלנו מסוזי.
יעקב ראובן: הנתונים האלה לא היו כל כך מדוייקים, הם של כלל הפנימיות, זה לא רק חסות הנוער.
יעקב ראובן: צריך לעשות סדר, כי כאשר מדברים על בורחים, 70% מהם נערים, נערות שלא חוזרים מחופש.
יעקב ראובן: הסמנטיקה מאוד חשובה גם מבחינה חוקית.
יעקב ראובן: צריך לעשות סדר, כי זאת ועדה מאוד רצינית.
מיכאל מלכיאור: אם יש לך נתונים אחרים, אנא מסור אותם.
מיכאל מלכיאור: אם לא, אז אלו הנתונים שקיבלנו מסוזי.
יעקב ראובן: בדיון הקודם אמרתי, והם לא הופיעו.
יעקב ראובן: צריך להחליט לפי איזה קו הולכים.
מיכאל מלכיאור: יש הבדל בין ההודעה לעיתונות לבין הדיווח.
מיכאל מלכיאור: אם תיכנס לאתר של הכנסת, אתה מקבל את הפרוטוקול המלא של הישיבה.
מיכאל מלכיאור: שם אני בטוח שהדברים שלך מופיעים במלואם.
מיכאל מלכיאור: המספרים האלו מאוד מדוייקים.
מיכאל מלכיאור: בדיוק אותם מספרים שקיבלנו באותה ישיבה מנציג המשטרה, יושב ראש מדור הנוער.
מיכאל מלכיאור: אין לנו על מי להישען במספרים, רק על סוזי.
מיכאל מלכיאור: היא דיווחה שאלו הנתונים שהמשטרה קיבלה.
מיכאל מלכיאור: ציטטנו אותה, לא ציטטנו את הוועדה.
מיכאל מלכיאור: היא הודיעה שדווחו למשטרה על המספר הזה, ו-52 מתוכם טרם אותרו.
סוזי בן-ברוך: אבהיר את הנקודה.
סוזי בן-ברוך: יש כאן נקודת מבט דו-כיוונית למעשה.
סוזי בן-ברוך: נקודת המבט המשטרתית היא, כאשר מודיעים לנו על היעדר שיטתי של קטין שנעדר, אם זה בגלל שהוא לא הגיע לפנימייה חזרה מחופשה, או אם בגלל שהוא ברח תוך כדי שהות בפנימייה, אנחנו פותחים תיק ומתחילים לחפש אותו.
סוזי בן-ברוך: החיפוש אותו חיפוש.
סוזי בן-ברוך: מבחינתנו צריך לחפש את הילד.
סוזי בן-ברוך: מייד תשמעו את קצין נוער מוריה, כמה תקנים הוא היקצה על הנושא של בריחות קטינים רק בירושלים, זו דוגמה קטנה לצערי.
סוזי בן-ברוך: מבחינתנו זאת בריחה.
סוזי בן-ברוך: נכון לעכשיו יש נתונים הרבה יותר חמורים כמובן, הנתון הוא מהבוקר.
סוזי בן-ברוך: מבחינתי זאת בריחה.
סוזי בן-ברוך: מבחינת חסות הנוער, צודק ראובן שאומר שמדובר כאן בבריחות הן בחוק הנוער טוה"ש – טיפול והשגחה, שבעצם זו אחריות של פקידת סעד לחוק הנוער במקרה הזה, והן לחוק הנוער, אלו נערים מעל גיל 12 שעברו עבירות.
סוזי בן-ברוך: מבחינתנו זאת בריחה של ילד, צריך לחפש אותו.
יעקב מרגי: זה היינו הך.
סוזי בן-ברוך: לגבי כמות הבריחות – המספרים מדוייקים.
סוזי בן-ברוך: נכון להבוקר אנחנו ממוחשבים.
יעקב ראובן: אני אגיד לך למה לא היינו הך, בגלל שלמשל במעונות נעולים שהם באחריותי, לפי החוק הפלילי, בשנת 2003 עד מחצית 2004 היו שתי בריחות.
יעקב ראובן: זאת אומרת, יש פער מאוד גדול בין איך אתה מביא נתונים בין שתי בריחות ממעונות נעולים למתבגרים שנמצאים שם לפי החוק הפלילי על עבירות שביצעו, לבין כלל אוכלוסיית המתבגרים במדינת ישראל שבמצוקה - - -
יעקב מרגי: כשאני אומר היינו אך, זו אוכלוסייה של בני נוער שהם לפני שפיטה.
יעקב מרגי: הם באיבחון.
סוזי בן-ברוך: כולם בחצר של בית משפט.
יעקב מרגי: מבחינת הוועדה זה היינו הך.
סוזי בן-ברוך: האחריות מתחלקת בין שני גורמים.
קריאה: לא, בין שלושה.
סוזי בן-ברוך: לי יש בית מעצר.
סוזי בן-ברוך: בבית המעצר כאשר בורח עצור, מפקד בית המעצר עף מתפקידו, חד וחלק.
מיכאל מלכיאור: אני מאוד מכבד את השיחה פה, אבקש בצורה מסודרת.
סוזי בן-ברוך: מבחינתנו, אנחנו לא רואים שיפור מבחינת הנתונים, אני מאוד מצטערת.
סוזי בן-ברוך: נכון להבוקר יש 418 דיווחים על בריחות של קטינים, הן מחוק הנוער טיפול והשגחה, מינואר עד הבוקר, הנתון הזה מעודכן להבוקר.
סוזי בן-ברוך: זה בערך עשרה חודשים פלוס.
סוזי בן-ברוך: כרגע לפי נתוני המשטרה 66 נערים ונערות לא אותרו, זאת אומרת לא נמצאו עדיין והם משוטטים ברחובות מבחינתנו.
סוזי בן-ברוך: בשנת 2003 על פי נתוני המשטרה היו 496 בריחות, או אי חזרה מחופשה, מהם 15 נערים ונערות.
סוזי בן-ברוך: השנה מינואר עד עכשיו, יש 66 נערים ונערות שמבחינתנו נמצאים לא במעון, אלא על פי צו ומשוטטים ברחובות.
סוזי בן-ברוך: זה המצב כרגע.
מיכאל מלכיאור: יש לשער שרובם הגדול נמצאים בסיכון גבוה.
סוזי בן-ברוך: כולם נמצאים בסיכון.
יעקב מרגי: על פי צו ובסיכון.
רות שטייניץ: רק קטינים שהיו על פי צו?
רות שטייניץ: או כאלה שהופנו על ידי ועדת החלטה?
סוזי בן-ברוך: אנחנו פועלים רק על פי צו של בתי משפט, הן בחוק הנוער טיפול והשגחה.
סוזי בן-ברוך: אם זה החלטות אחרות, אנחנו לא מתערבים.
יעקב מרגי: מי שיברח מפנימיית וינגייט לא ידווחו עליו.
קריאות: - - - אסתר לובחינסקי רק 20% מהילדים בצו.
סוזי בן-ברוך: בנוסף, יש לנו 1,900 נעדרים ונעדרות קטינים, במהלך שנת עבודה בממוצע.
סוזי בן-ברוך: אלה רובם נמצאים.
סוזי בן-ברוך: זה לא קשור לזה.
סוזי בן-ברוך: נעדר, זה אבא שבא ומדווח שהבת שלו לא חזרה.
סוזי בן-ברוך: אני מדברת על פי צו של בית משפט, שאנחנו מחוייבים להתחיל לחפש אותו מהרגע שמודיעים לנו להתחיל לחפש אותו.
מיכאל מלכיאור: יש לך את המספר כמה היו במעונות חסות?
סוזי בן-ברוך: מבחינתנו כולם במעונות חסות.
סוזי בן-ברוך: השאלה אם זה לפי חוק הנוער שהד"ת או טוה"ש.
סוזי בן-ברוך: אני לא יכולה לתת את זה כרגע, זה מיחשוב יותר מסובך.
סוזי בן-ברוך: לגבי הנערה הספציפית שבגינה נאספנו הבוקר, יושב כאן קצין נוער מוריה.
סוזי בן-ברוך: אתמול משטרת ישראל הכריזה עליה כנעדרת בעיתון.
סוזי בן-ברוך: אני לא אראה את זה כרגע, כי יש לנו אנשי תקשורת.
סוזי בן-ברוך: בעיתון זה מוכרז כנעדרת.
סוזי בן-ברוך: מבחינתנו לא כותבים שהיא נערה חוסת מעון זה וזה, אנחנו כותבים שהיא נעדרת, כאילו נעדרת רגילה, בגלל חוק הנוער טיפול והשגחה, כדי לא לחשוף אותה.
סוזי בן-ברוך: התמונה שלה מופיעה הבוקר בעיתונים, כמובן על חשבוננו, כמובן שאחרי שחיפשנו אותה מכאן ועד להודעה חדשה, מייד תשמעו איך מחפשים נערה כזאת, ואחרי שזאת הבריחה הרביעית שלה, זאת לא בריחה ראשונה שלה, וכל בריחה היא בריחה למספר חודשים.
סוזי בן-ברוך: אנחנו לא מותחים ביקורת חלילה על משרד הרווחה, זו בעיה מאוד רצינית לשמור על נערות מהסוג הזה.
סוזי בן-ברוך: אנחנו עובדים איתן יום יום, אנחנו מכירים את זה, תאמינו לי, אחרי 25 שנה בשטח עם נערות ונערים כאלה, אני יכולה לומר שקשה מאוד להחזיק אותן.
סוזי בן-ברוך: יש מעונות חסות, צריכים להחזיק נערות שהן לא צריכות בכלל להיות במעונות האלה, הן על סף של מחלת נפש או משהו אחר.
סוזי בן-ברוך: הן לא ברות טיפול.
סוזי בן-ברוך: אומרת פקידת סעד, היא לא ברת-טיפול אני לא יודעת מה לעשות איתה.
סוזי בן-ברוך: וכל מה שעושים, בסופו של דבר היא תברח או תנסה להתאבד.
סוזי בן-ברוך: אלה נערות שאין להן פתרון מבחינה חוקית, כי מאז כניסת חוק הנוער החדש בנושא חולי הנפש, הנערות האלה נופלות בין הכיסאות.
סוזי בן-ברוך: מנחם וגשל שלח מכתב בשנה שעברה על נערה ש-12 פעמים ניסתה להתאבד, בסופו של דבר לא נמצא לה טיפול.
סוזי בן-ברוך: השופט אמר, תשלחו אותה הביתה.
סוזי בן-ברוך: זו דוגמה לנערות שנופלות בין הכיסאות.
סוזי בן-ברוך: מדובר כאן גם בנערות כאלה, אבל לא כולן כאלה.
סוזי בן-ברוך: הבעיה הנוספת שצריך להעלות אותה זה נושא החופשות.
סוזי בן-ברוך: נושא החופשות הוא נושא בעייתי, אני מבינה שהוועדה שבדקה את נושא צופיה המליצה על יותר חופשות.
סוזי בן-ברוך: אני חושבת שהגיע הזמן לשבת ולמנות ועדה בנושא של מעונות חסות במדינת ישראל.
סוזי בן-ברוך: אם זה פתרון נכון, אני לא בטוחה.
סוזי בן-ברוך: יש פתרונות אחרים בעולם.
סוזי בן-ברוך: האם זה פתרון אמיתי?
סוזי בן-ברוך: אחרי כמה זמן לתת חופשות או אפטר, בנושא הזה אנחנו תמימי דעים.
סוזי בן-ברוך: ציינתי שהיינו בביקור באמסטרדם, שם נער נכנס למעון חסות שזה בית כלא לכל דבר, כמו כלא אופק לכל דבר.
סוזי בן-ברוך: 3-4 שנים אין חופשות.
סוזי בן-ברוך: הוא לא יוצא לחופשות.
סוזי בן-ברוך: כל הטיפול שם נעשה במהלך השנים, יש להם כמעט מאה אחוזי הצלחה לפי הדיווחים שלהם, אבל חצי שנה לפני השיחרור, הם מתחילים לסגל אותו החוצה.
לימור סולומון: זה לא טיפול והשגחה, זה עונש.
מיכאל מלכיאור: מה שאת מציעה הוא להקים ועדה.
מיכאל מלכיאור: את מעלה דבר אחר על המדיניות כלפי חופשות.
מיכאל מלכיאור: לדעתי, מה שאמרת לפני כן זה יותר חמור.
מיכאל מלכיאור: היעדר המסגרות המתאימות לילדים האלו.
סוזי בן-ברוך: נכון, לחלק מהנערות.
סוזי בן-ברוך: אומרות פקידות סעד – אין לנו מה לעשות עם הנערה הזאת.
סוזי בן-ברוך: אתן יכולות לקחת אותה, אין לי לאן להכניס אותה.
סוזי בן-ברוך: היא לא מתאימה למסגרות שיש לנו.
סוזי בן-ברוך: שלא לדבר על זה שגם אין בית כלא לנשים ונערות במדינת ישראל.
סוזי בן-ברוך: יש לנשים, אין לנערות.
סוזי בן-ברוך: אני מעלה ארבע נקודות בעייתיות.
סוזי בן-ברוך: הבעיה היא מורכבת, מאוד טעונה.
סוזי בן-ברוך: אני מדברת עם ראובן יעקב לפחות פעמיים בשבוע בעניין הזה.
סוזי בן-ברוך: הוא חסר אונים.
סוזי בן-ברוך: לכן אמרתי, הביקורת היא לא נגד משרד הרווחה חלילה.
סוזי בן-ברוך: יש לנו בעייה אמיתית.
יעקב מרגי: מה סדרי הגודל של נערות - - - שהן צריכות להיות בבית כלא ולא במעונות.
סוזי בן-ברוך: יש נערות שצריכות להגיע למקום סגור נעול.
סוזי בן-ברוך: יש לנו קרוב ל-500 נערות ברחוב שמחכות להיכנס לצופיה ולמסילה, הן ברחוב.
סוזי בן-ברוך: אנחנו רואים את ההתדרדרות שלהן מיום ליום, אתם תשמעו כאן.
סוזי בן-ברוך: זה סמים מסוג מריחואנה.
סוזי בן-ברוך: ואחרי שלושה שבועות זה הירואין, ואחרי הן נופלות לזנות.
סוזי בן-ברוך: ועד שהן כבר נמצאות בשפל המדרגה, לשקם אותן זה יותר קשה.
סוזי בן-ברוך: אפשר ללכת על הפן האחר.
סוזי בן-ברוך: לדעתי, צריכה לקום ועדה מקצועית, או בין-מקצועית אפילו, שתבדוק את כל נושא הפתרונות הנכונים לנערות האלה, ולנערים בנפרד.
סוזי בן-ברוך: הוועדה צריכה לבדוק גם את נושא החופשות, את נושא הטיפול הנכון הפנימי.
סוזי בן-ברוך: אני לא מותחת ביקורת על הטיפול, כי זה הצד המקצועי שלהם.
סוזי בן-ברוך: הוועדה בדקה רק את צופיה.
סוזי בן-ברוך: צופיה זה רק מדגם מייצג, זה אחד מתוך.
סוזי בן-ברוך: יש קרוב ל-42 מעונות חסות מהסוג הזה, צריכים לבדוק מה קורה שם בפנים.
סוזי בן-ברוך: מה אפשר לעשות כדי לשקם את הקטינים, מה אחוזי ההצלחה בכלל.
סוזי בן-ברוך: לקחת את כל הבורחים, לעשות עליהם מחקר, לראות מה קורה איתם.
סוזי בן-ברוך: אגב, אני מדברת על 481 בריחות, לא בורחים.
סוזי בן-ברוך: יש בורחים שברחו קרוב ל-11, 12 פעמים, אז ודאי שזה לא הפתרון שלהם.
סוזי בן-ברוך: ישבתי עם נשיא בית המשפט לפני שבועיים, הבאתי לו את הנתונים.
סוזי בן-ברוך: אמרתי לו, תראה גם החלטה של בתי משפט, יש סעיף 26 לחוק הנוער טיפול והשגחה, שיש שם סנקציה של חצי שנה לגבי נערות מחוק הנוער טיפול והשגחה.
סוזי בן-ברוך: בוא ניישם את זה.
סוזי בן-ברוך: הוא אומר, אני מוכן ליישם, ואיפה נכניס אותן?
סוזי בן-ברוך: אז בבקשה, אין לאן להכניס אותן.
סוזי בן-ברוך: אנחנו כל הזמן סביב הזנב של עצמנו, והקורבן האמיתי של כל הדבר הזה הוא משטרת ישראל.
סוזי בן-ברוך: מייד תשמע למה.
סוזי בן-ברוך: הנערות הן הקורבן הכי נוראי, כולנו רואים את טובת הילד.
סוזי בן-ברוך: אבל הקורבן מבחינת החיפוש אחרי הנערה, ואחרי זה שכבר היא נמצאת, לבוא למנהל מעון החסות להגיד לו, בסדר, מצאנו אותה אחרי ארבעה חודשים.
סוזי בן-ברוך: הוא עונה לנו, הצו נגמר לכו איתה לבית משפט.
סוזי בן-ברוך: הכנסתי נערה אחרת במקומה.
סוזי בן-ברוך: אז הוא צודק, לפחות הוא הכניס נערה אחרת במקומה.
סוזי בן-ברוך: מה אני עושה איתה?
סוזי בן-ברוך: עוצרת אותה, כולאת אותה, נוסעת מרחקים, באה לשוטר נוער והוא אומר, אין לנו פתרון.
סוזי בן-ברוך: עכשיו מה יהיה?
סוזי בן-ברוך: זה לרחוב.
סוזי בן-ברוך: או שהוא לוחץ את מנחם וגשל מכאן ואת רות בן יעקב מכאן להכניס עוד מיטה לצופייה, וגם זה קורה.
סוזי בן-ברוך: הפתרונות הם לא פתרונות.
מיכאל מלכיאור: תודה סוזי.
יואב בר: קצין מדור נוער במרחב מוריה.
יואב בר: אחראי על חצי מירושלים.
יואב בר: בתחתינו יש שבעה מעונות חסות.
יואב בר: ביניהם יש את המעון הכי גדול שהוא מעון מסילה, שעיקר העבודה שלנו נעשית מולם.
יואב בר: עד להיום קיבלנו קרוב למאה הודעות בריחה של נערות חוסות, שרובן במעון מסילה.
יעקב מרגי: כמה יש במעון מסילה שבורחות?
יואב בר: יש המון.
מיכאל מלכיאור: מה זה המון?
מיכאל מלכיאור: אתה אמרת שתיים בכל השנה.
יעקב ראובן: מהמעונות הנעולים.
סוזי בן-ברוך: במסילה יש 64 מקומות, מהם ב- 24 נעול.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה להבין, מאיפה השתיים?
יעקב ראובן: מהחלקים הנעולים.
יעקב ראובן: יש לנו מערכות נעולות על פי חוק.
מיכאל מלכיאור: זה לא מה שאמרת.
מיכאל מלכיאור: אמרת שבמעונות חסות זה רק שתיים.
יעקב ראובן: מכל מעונות החסות שתיים ברחו מהמעונות הנעולים.
יעקב ראובן: אני אסביר את עצמי.
מיכאל מלכיאור: אני לא יודע מה הטיעון שלך נגד מה שיצא.
מיכאל מלכיאור: אף אחד לא דיבר שום דבר על המעונות הנעולים, לא מוזכר פה.
יעקב ראובן: דובר על נתונים של מעונות חסות.
יעקב ראובן: אלה לא הנתונים שלנו, הנתונים האלה הם של הילדים במעונות.
יעקב מרגי: אתה רק חלק מהמעונות.
יואב בר: רוב הבריחות הן כתוצאה מאי חזרה מחופשה, אבל ישנן גם בריחות כתוצאה מיציאה לקניון, יציאה לסרט, ויש הרבה בריחות כאלה.
יואב בר: יש נערות שחוזרות על בריחתן שלוש וארבע וחמש פעמים, ואפילו יותר.
יואב בר: מבחינתי, כאשר אנחנו מקבלים הודעה על בריחה של חוסה שכזו, כמובן נפתח תיק בהתאם.
יואב בר: אנחנו מעבירים את המידע לגבי אותה חוסה בכל התחנות, שמסייעות לנו בחיפוש על פי המידע היכן שאמורה להיות.
יואב בר: היא מוכרזת, ואנחנו עושים מאמצים לאתר את אותה נערה.
יואב בר: לגבי אותה נערה שעליה דיברנו, כרגע היא נמצאת שוב בבריחה.
יואב בר: אפשר לראות על פי עברה שיש לה כבר ארבע בריחות.
יואב בר: עברה – אני מדבר החל מתאריך 26 ביוני 2003, שמאז היא ברחה ארבע בריחות.
מיכאל מלכיאור: זה כמעט כל התקופה.
מיכאל מלכיאור: את מספר הבריחות אני לא רואה כדבר חמור כך כך.
מיכאל מלכיאור: אם יש שיקול דעת שזה טוב לבנות הללו, שהן לא סגורות בכלא, ונותנים להן חופש, אני לא מתפלא על כך.
מיכאל מלכיאור: זאת לא אוכלוסייה קלה.
מיכאל מלכיאור: חוץ מזה שיש רצון אצל כל אדם להיות חופשי.
מיכאל מלכיאור: יש מספר בריחות, יש סכנה בכל דבר שעושים בחיים.
מיכאל מלכיאור: מה שהטריד אותנו בוועדה לפי מה שזכור לי, אלו שתי התופעות האחרות.
מיכאל מלכיאור: דבר אחד, סוזי אמרה שיש הרבה מאוד ילדים שאין להם מקום בכלל.
מיכאל מלכיאור: שנית, כאשר יש בריחה של הרשויות מאחריות על הבנות הללו שנופלות בין הכיסאות, ואין אף אחד.
מיכאל מלכיאור: הדוגמה הזאת של הילדה היתה במיוחד חזקה, כי גילינו שם שלאף אחד לא היתה התמונה, חוץ מהבחור שאמא שלו יושבת פה.
מיכאל מלכיאור: התמונה שלה לא היתה בכל המעון, לא יכלו לחפש אותה, ואף אחד לא התעניין לחפש אותה.
מיכאל מלכיאור: זה מה שהפריע לנו.
מיכאל מלכיאור: רצינו שיהיה ברור לגמרי של מי האחריות.
מיכאל מלכיאור: קיבלנו דיווח, שאחרי 24 שעות זה כבר לא שייך, וכבר לא שייך למשרד הרווחה.
מיכאל מלכיאור: אז אין מי שיפנה למשטרה.
סוזי בן-ברוך: זה רק למשטרה.
מיכאל מלכיאור: עצם זה שיש בריחות, כמובן הרבה יותר טוב אם כולן היו חוזרות הביתה בשלום, אבל זה לא כך.
יואב בר: אני חייב לחזק את עמדתך.
יואב בר: לדעתי, אנחנו מרגישים שיש פה איזושהי קלות בלתי נסבלת.
יואב בר: כשאנחנו רואים שנערה ברחה, בסדר, יש קשיי הסתגלות, התאקלמות, וכדומה במעון, ניחא.
יואב בר: בריחה, שתיים, כאשר רואים שילדה בורחת, צריך לשים את הדגש על זה, צריכים לטפל בנושא.
יואב בר: ולא שהיא תגיע למצב שהיא תברח ארבע וחמש פעמים, כאשר אנחנו יודעים שהילדה הזאת בסיכון, שאין לה בית להיות בו, ועד כמה שידוע לנו היא משתמשת בסמים.
יואב בר: אנחנו מרימים ידיים.
יואב בר: אנחנו פונים, אנחנו כותבים מכתבים, לא זוכים להתייחסויות כלל וכלל.
יואב בר: הוצאנו מספר מכתבים, יש לי עותקים של מכתבים שיצאו על חוסות ספציפיות, על טיפול, על אופן בריחתן.
מיכאל מלכיאור: ממי אתם לא זוכים למענה?
מיכאל מלכיאור: חשוב לנו לדעת.
יואב בר: מכל מיני גורמים.
יואב בר: אפילו תשובה לא מקבלים.
יואב בר: הדבר מתסכל.
יואב בר: הוא מאוד מפריע לנו, במיוחד כשאנחנו חושבים מה קורה עם אותה ילדה, איפה היא נמצאת, מה היא עושה, עם מי היא מסתובבת, באיזו חברה.
יואב בר: מעבר לטיפול זה כואב.
יואב בר: קשה לראות את הדברים האלה, גם כאשר אתה תופס את הילדה בידיים.
יואב בר: בחודש שעבר, ילדה שהיתה חודשים בבריחה, הגיעה למסילה.
יואב בר: עוד לא נקלטה וכבר ברחה באותו היום.
יואב בר: אנחנו עובדים ועובדים, ואף אחד לא תומך בעבודה שלנו.
יואב בר: אף אחד לא עושה משהו עם החומר שאנחנו מביאים לו.
יואב בר: לא יוצרים עם זה משהו.
יואב בר: לא בודקים למה.
יואב בר: איפה נקודות הקשר.
מיכאל מלכיאור: הצד שזה נופל עליכם, אתם אלו שמחפשים, זה מטבע הדברים.
יואב בר: אין לי בעיה, אני עושה את זה.
מיכאל מלכיאור: יש פה שני דברים שונים.
מיכאל מלכיאור: חשוב להדגיש את הדבר נכון.
מיכאל מלכיאור: אני מרגיש שאתם מרגישים שיש עליכם עומס בלתי נסבל, בגלל שבכלל יש לכם עומס יותר מדי, ועכשיו עומדים להוריד לכם עוד אלף תקנים, כך הודיע הסגן.
יואב בר: לא, אני לא מתלונן.
יואב בר: אין לי עומס עבודה.
מיכאל מלכיאור: עם כל הכבוד, אין גוף אחר מהמשטרה שיש לו - - - מה שחשוב פה מה עושים אחר כך, או שאתם פונים ומרגישים מין הפקרות של הגורמים.
מיכאל מלכיאור: פה אנחנו יכולים לעזור.
סוזי בן-ברוך: התקיימו מספר דיונים משותפים בין ירושלים לבין מנהל מסילה.
סוזי בן-ברוך: הבעיה המרכזית בירושלים זו מסילה.
סוזי בן-ברוך: יש לנו עוד מעון נוסף בשום אורנים שגם התחיל לככב בזמן האחרון.
סוזי בן-ברוך: כל בוקר אני מקבלת דיווח על כל בריחה.
סוזי בן-ברוך: רואים את סך כל הבריחות, סך הצווים של בית משפט כל בוקר אצלי על השולחן.
סוזי בן-ברוך: התקיימו מספר דיונים.
סוזי בן-ברוך: אמרתי בתחילת דבריי קודם, יש בעיה של נטייה של הנערות האלה לברוח בכל מקרה.
סוזי בן-ברוך: מדובר כאן בנערה ספציפית שבורחת מספר פעמים למספר חודשים.
סוזי בן-ברוך: זה אומר שאולי כאן צריך יחס אחר ושונה.
סוזי בן-ברוך: את הנטייה של הרצון לברוח שאתה מבין אותו אדוני, גם אני מבינה אותו.
סוזי בן-ברוך: אחרי שזו בריחה שמינית, תשיעית, אז אולי יש כאן בעיה יותר אקוטית, צריך לטפל בה אחרת, אבל לא לקבל אותה כמשהו שאתה מבין אותו.
מיכאל מלכיאור: אני מסכים שצריך לטפל בזה.
סוזי בן-ברוך: צריך לזכור שהנערים והנערות האלה בחוץ גם מזיקים.
סוזי בן-ברוך: הנערים האלה פורצים, גונבים, שודדים, אונסים.
סוזי בן-ברוך: אל תהיו נאיביים לגבי הנערים האלה מה הם עושים בחוץ.
סוזי בן-ברוך: מדובר בנערים שעד שהם מקבלים צו כזה של בית משפט, אלה נערים שעברו לפחות תשעים, שמונים, מאה ומשהו עבירות.
סוזי בן-ברוך: במדינת ישראל להכניס נער לכלא, זה אחרי שהוא אנס או שדד או שרצח או שניסה לרצוח.
סוזי בן-ברוך: סוחרי סמים ונערים לא נכנסים לכלא.
סוזי בן-ברוך: הם נכנסים למעונות חסות.
סוזי בן-ברוך: עברייני מין, ועבירה ראשונה שנייה שלישית שהיא לא אונס ממש, על פי החוק נכנסים קודם כל למעונות חסות.
סוזי בן-ברוך: לכן מדובר כאן באוכלוסייה שהיא בעייתית גם בחוץ.
יעקב מרגי: אני אשאל שאלה בנושא, עם הרבה בורות שלי.
יעקב מרגי: כשאנחנו שומעים על בריחות מבתי כלא למבוגרים, האחוז הוא לא בשלם אפילו.
יעקב מרגי: בקדנציה הקודמת שמענו שאפילו שקלו להדיח את נציב שירות בתי הסוהר.
יעקב מרגי: לא לחינם שאלתי כמה יש במעון הזה שממנו בורחים, ואני שואל.
יעקב מרגי: את צופיה אני מכיר רק מהנסיעות שלי על כביש יבנה.
יעקב מרגי: מבחוץ זה לא נראה מקום שטוב לשהות בו, או שיש הרבה מה לעשות בו.
יעקב מרגי: המוסדות האלה נראים כמו בתי כלא עלובים.
סוזי בן-ברוך: זה מה שאמרתי בתחילת דבריי.
סוזי בן-ברוך: הגיע הזמן לבדוק האם זה הפתרון הנכון, ואם המיקום הוא נכון.
סוזי בן-ברוך: יכול להיות שהמבנה צריך להיראות אחרת.
סוזי בן-ברוך: צריך לבקר שם פעם.
מיכאל מלכיאור: אנחנו נקבל את ההמלצה שלך בסוף הדיון.
יואב בר: יש לי את כל התכתובת פה משנת 2002, אשמח לצלם לך את כל העתקים.
מיכאל מלכיאור: ליבי רייכמן, היא מנכ"לית מאוד חשובה שעומדת בראש עמותה מאוד חשובה, של "אח בוגר אחות בוגרת".
מיכאל מלכיאור: היא חווה את הסיפור של הילדה, שאז התחלנו איתה בעקבות הפנייה ליצחק קדמן.
מיכאל מלכיאור: אני מבקש שתספרי לנו בדיוק איפה זה עומד עכשיו.
ליבי רייכמן: אני בכובע של אמא של הבחור שבשנה שעברה היה המדריך של הבחורה, כאשר היא היתה במרכז.
ליבי רייכמן: הוא עקב אחריה אחרי שהיא עברה לאורנים, וגם אחרי הבריחות שלה.
ליבי רייכמן: בשנה שעברה הוא הגיע לוועדה הזאת, כי הוא היה מבוהל מזה שאף אחד לא מחפש את הבחורה שהיא בסך הכל ילדה בת 12, עם אמא נרקומנית.
ליבי רייכמן: למשטרה אין אפילו תמונה של הבחורה, בוועדה דיברו על העניין שצריכה להיות תמונה.
ליבי רייכמן: מה שקורה הוא, שאיתרו את הבחורה והוציאו אותה לצופיה.
ליבי רייכמן: היא ברחה מצופיה והגיעה למסילה.
ליבי רייכמן: הבן שלי בחוץ לארץ, והוא ביקש ממני שאני אלך לתת לה כמה מתנות.
ליבי רייכמן: הגעתי אליה בערב ראש השנה, הבנתי שהיא נמצאת שם במשך חודשיים.
ליבי רייכמן: בינתיים האמא שלה התאבדה, אז אין לה בכלל אף אחד.