GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דורית ניצן קלוצקי: לפי סקרי הדיווח יש פער ביניהם לבין הממצאים של הסקר שלנו, כי הסקרים הראו שאנחנו במקום השלישי בעולם בשיעור ההשמנה, אבל ממש מחצית מזה הם הממצאים הנכונים.
דורית ניצן קלוצקי: ניסיתי להראות כאן שילדים חושבים שהם הרבה יותר שמנים ממה שהם באמת.
מיכאל מלכיאור: דיווחו שהם מרגישים שמנים?
מיכאל מלכיאור: טוב, השאלה היא מה את שואל בדיוק.
דורית ניצן קלוצקי: גם אנחנו שאלנו את זה.
דורית ניצן קלוצקי: אנחנו רואים את אותן תוצאות של יוסי כששואלים אותם, אבל כשמודדים אותם העולם אחר.
מיכאל מלכיאור: אנחנו חושבים שאנחנו הכי שמנים בעולם.
דורית ניצן קלוצקי: בנות יהודיות רבות עושות דיאטות, וגם הבנות הערביות עושות דיאטות.
דורית ניצן קלוצקי: זה מראה שיש מודעות רבה לעניין, אבל חלק מהדיאטות נעשות בחוסר אחריות.
אורי אריאל: הן דיווחו שהן עושות דיאטה.
דורית ניצן קלוצקי: לא, יש לנו דיווח מה הן אכלו.
דורית ניצן קלוצקי: לכן אני רוצה להדגיש שזה דיון בפני עצמו איפה מקבלים את הטיפול הדיאטי, לא מגיעים לדיאטניות הקליניות המוסמכות, לא עושים את הדיאטות הנכונות, עושים הרבה מאוד שגיאות בגיל הזה.
מיכאל מלכיאור: יש תיאור במ.מ.מ על סוגי הדיאטות שעושים.
דורית ניצן קלוצקי: אחת התהיות המרכזיות היא איך מפנים את תשומת-הלב ולתמוך במניעה.
דורית ניצן קלוצקי: היום ההתארגנות והמודעות הולכות וגדלות בנושא הזה.
דורית ניצן קלוצקי: כיום מתרכזים לחוד בתזונה ולחוד בפעילות גופנית, וכל אחד משתמש באסטרטגיה השונה.
דורית ניצן קלוצקי: הפעילות הגופנית והפעילות הדיאטטית הן פעילות אחת שווה במאזן האנרגטי הכוללני, והוא מאוד חשוב.
דורית ניצן קלוצקי: היום בישראל אנחנו שותפים לאסטרטגיה הגלובלית של תזונה, פעילות גופנית ובריאות של ארגון הבריאות העולמי, ואנחנו מובילים כמדינה.
דורית ניצן קלוצקי: זה המקום לבקש מכולנו להתייחס לפעילות הגופנית כחלק מן העניין הזה ולא לחוד.
דורית ניצן קלוצקי: נושא נוסף שאנחנו עובדים עליו מאוד חזק הוא תעשיית המזון, לגבי הורדה ושיפור המזון על המדפים.
דורית ניצן קלוצקי: אבל נדרש ליצור קוד אתי לעבודה המשותפת הזאת עם התעשיינים והיבואנים לקידום המזון כדי שלא נחרוג מהטעם הטוב.
מיכאל מלכיאור: יש לי הצעת חוק על הסימון התזונתי, מה חייבים להודיע.
מיכאל מלכיאור: אנחנו מכינים הצעת חוק, כי הדברים העיקריים לא כתובים – נושא השומן יחסית למשקל הקלורי של האוכל.
דורית ניצן קלוצקי: יש הרבה מאוד דברים, והיום אנחנו הולכים לקראת החקיקה האירופית.
דורית ניצן קלוצקי: יש הרבה מאוד דברים שצריך להוסיף: אלרגנים וחומצות מסוג טראנס, מלח וגלוטן.
מיכאל מלכיאור: אבל בעיקר בנושא ההשמנה זה דבר שמאוד בולט בחסרונו.
דורית ניצן קלוצקי: התעשיינים ומשווקי המזון יכולים לעשות פעולות נוספות כדי לאפשר לילדים לבצע בחירה נבונה, כמו למשל סימון מאוד קל על גבי המוצרים שיעזור להם להבין שהמוצר יותר בריא ממוצר אחר.
עירית לבנה: יקבלו קודים מסוימים שינחו אותם.
דורית ניצן קלוצקי: שינחו אותם בפשטות.
מיכאל מלכיאור: התעשיינים מוכנים לעשות את זה?
מיכאל מלכיאור: בטח לא.
דורית ניצן קלוצקי: כן, הרבה מאוד מוכנים, אבל צריך לעבוד על זה.
דורית ניצן קלוצקי: לאט-לאט המודעות עולה ויש שיפור.
מיכאל מלכיאור: יכול להיות שחקיקה תוכל לעזור.
דורית ניצן קלוצקי: חקיקה זה הכי חשוב, אם הם לא יתנגדו לה.
דורית ניצן קלוצקי: חשוב לעבוד אתם יחד.
דורית ניצן קלוצקי: אפשר למנף את תשתית המודעות לצורך בפעילות הגופנית בשיתופו של משרד התחבורה, למשל, שבכלל לא מעורב בעניין הפעילות הגופנית: לחשוב איפה מקימים את תחנת האוטובוס, איך מגיעים לרכבת, כמה הולכים, לחשוב על ההליכה ולהטמיע את זה שוב.
מיכאל מלכיאור: תחנה יותר רחוקה מהבית כדי שאנשים ילכו יותר?
דורית ניצן קלוצקי: גם מסלולי רכיבה לאופניים.
דורית ניצן קלוצקי: רשויות מקומיות, משרד התשתיות, משרד החינוך.
דורית ניצן קלוצקי: איך יכול משרד החינוך להטמיע תוכניות מובנות למניעה ולטיפול בהשמנה.
אבי גור: איך אפשר להחזיר את האחיות.
דורית ניצן קלוצקי: שימור הרב קולינרית שלנו הוא אחד הדברים היותר יפים שיש לנו בישראל.
דורית ניצן קלוצקי: יש תרבות מאוד עשירה מהרבה מאוד מטבחים, והיא עומדת להיהרס.
דורית ניצן קלוצקי: אחת הדרכים שלנו להרוס אותה היא לעודד את תעשיית המזון הגדולה והמסיבית עם המולטי מפעלים שלהם והבעלות על 8 המפעלים הגדולים בעולם.
דורית ניצן קלוצקי: מבטלים את עסקי המזון הקטנים עד כדי כך שכדי להחזיק עסק קטן אתה צריך לעמוד בתנאים מחמירים מאוד של משרד הבריאות שקשה מאוד לעמוד בהם כדי לקבל את רשיון היצרן מאתנו.
דורית ניצן קלוצקי: היום אנחנו עובדים על הדרך לתת את רשיון היצרן לעסקי מזון קטנים, ואיך לשמור על סטנדרטים גבוהים ולהבטיח את בריאות הציבור, אבל עדיין לשמור על הקולינריות.
דורית ניצן קלוצקי: יש עבודות מאוד יפות שמראות שאוכלוסייה לא משמינה אם שומרים על התרבות הקולינרית שלה.
דורית ניצן קלוצקי: דוגמה טובה לכך הם יוצאי אתיופי בישראל שסובלים מהשמנה ברמה נמוכה יחסית, אמנם, אבל סובלים גם מסוכרת כבר ברמת השמנה נמוכה משום שהם לא יכולים להתמודד עם המזון שאנחנו מציעים להם פה.
דורית ניצן קלוצקי: שיעור הילדים חולי הסוכרת ממוצא אתיופי הרבה יותר גבוה משיעור הילדים הישראלים החולים.
דורית ניצן קלוצקי: מצב דומה היה עם העלייה מתימן.
דורית ניצן קלוצקי: אנחנו לא מכבדים את התרבות הקולינרית, אנחנו כור היתוך שנהנה למחוק דברים.
דורית ניצן קלוצקי: צריך לזכור שלמעלה מ- 70% מהמזון בישראל מיובא, ואם הוא לא מיובא הוא מיוצר לפי קודים של מפעלים עולמיים, לא מקוריים.
מיכאל מלכיאור: יותר מ- 70%
דורית ניצן קלוצקי: אכן.
דורית ניצן קלוצקי: מהמוצרים המוגמרים וגם הלא מוגמרים.
דורית ניצן קלוצקי: אין מזון בישראל – מלבד ירקות ופירות – שלא נמצאים בו חומרי גלם מיובאים.
מיכאל מלכיאור: קשה לי להאמין שלמעלה מ- 70%.
דורית ניצן קלוצקי: אני אמונה על הדבר הזה.
מיכאל מלכיאור: אני בטוח, לכן אני מופתע.
מיכאל מלכיאור: מה עם הלחם?
דורית ניצן קלוצקי: קמח הוא מיובא, מקבלים את שארית התבואה מארצות-הברית.
דורית ניצן קלוצקי: מאוד חשוב להפחית את התחלואה בקרב העולים מארצות מתפתחות; להגדיל תעסוקת נשים; לשמור על השליטה על עסקים קטנים ולעודד את הפרויקט של עסקי מזון קטנים.
דורית ניצן קלוצקי: אני מנסה, אבל זה מאוד קשה כי אין לנו אמצעים תחיקתיים לסייע לעניין הזה.
דורית ניצן קלוצקי: חינוך לתזונה נבונה: להטמיע גם את העניין של דיאטניות שייכנסו ויהיו חלק ממערך החינוך לזה.
מיכאל מלכיאור: היום סוגרים את כל התוכניות האלה.
דורית ניצן קלוצקי: נכון.
דורית ניצן קלוצקי: כשמזינים ילדים צריך ללמד אותם גם לבשל כי זו גם תרבות.
דורית ניצן קלוצקי: היום מניחים סיר אלומיניום על השולחן.
מיכאל מלכיאור: כמה דיאטניות יש בבתי-ספר היום?
עירית לבנה: אין.
עירית לבנה: יש 8 דיאטניות בלשכות, זה לא בבתי-ספר.
מיכאל מלכיאור: והן לא מגיעות לבתי-הספר.
עירית לבנה: איך אפשר?
אבי גור: בעבר היו מורות לתזונה שבהכשרתן היה להן אותו מידע.
עירית לבנה: לא.
אבי גור: אני בכוונה אומר.
דורית ניצן קלוצקי: האסטרטגיה הגלובלית של תזונה, פעילות גופנית ובריאות נותנת למדינה ארגז כלים מבחינת תחיקה, מה לבנות ואיך לעשות את זה.
מיכאל מלכיאור: יש מגוון של דברים שאפשר לעשות.
מיכאל מלכיאור: אני מניח שבזמן שמפטרים את כל האחיות בבתי-הספר ונותנים לאחות אחת לכסות עיר שלמה, לא כל-כך ריאלי שנקבל דיאטניות לבתי-הספר; אבל, למשל, בארצות-הברית ששם זו ממש מגפה, אילו אמצעים הם חושבים שהם היעילים ביותר במלחמה נגד ההשמנה?
דורית ניצן קלוצקי: בדיונים בכל המקומות אומרים שהאמצעים הכי יעילים הם לא הסברה וחינוך, אלא תנאים סביבתיים מתאימים; כלומר, שלא יהיו מכשירי סנדוויצ'ים בבתי-הספר, ואם יהיו שיהיו בהם מים, פרות, ירקות וסנדוויצ'ים בריאים.
דורית ניצן קלוצקי: גם ארצות-הברית הולכת לקראת איסור הכנסת מזון שאינו בעל איכות בריאותית.
עירית לבנה: אני מתחילה את התהליך הזה.
מיכאל מלכיאור: לא ראיתי בית-ספר שיש בו מכשיר שמוציאים ממנו ירקות.
עירית לבנה: מתחילים עם זה.
מיכאל מלכיאור: מתחילים זה אומר שזה לא קיים.
דורית ניצן קלוצקי: דבר נוסף שעושים בארצות-הברית אף על פי שזו מדינה קפיטליסטית הוא School lunch program.
דורית ניצן קלוצקי: בתוכנית הזאת יש דיאטנית שאחראית על 7 בתי-ספר.
דורית ניצן קלוצקי: היא אחראית לשקול את הילדים ולבחון מה קורה אתם, אחראית על בניית תפריטים מתאימים לילדים שיש להם אלרגיות למזון.
דורית ניצן קלוצקי: אם אנחנו מוותרים על זה מלכתחילה ושמים איזה סיר אלומיניום על השולחן בלי תרבות ובלי קשר בתוך הכיתה, זה מביש.
דורית ניצן קלוצקי: דבר נוסף שיש בארצות-הברית אלה הסקרים.
דורית ניצן קלוצקי: הם ראו את כל המצב התזונתי, ולכן יש חוק לאומי לסקרי ה- National Health And Nutrition Examination Surveys.
דורית ניצן קלוצקי: החוק אומר שצריך לעשות כל שנה את הסקרים האלה באוכלוסיות מסוימות, וזה מראה איפה הם עומדים.
דורית ניצן קלוצקי: ארצות-הברית היא דוגמה גרועה משום שהתעשייה הרסה את המדינה הזאת.
דורית ניצן קלוצקי: באירופה יש מדינות יותר טובות, כמו למשל נורבגיה; אבל גם שם אפשר לראות שמוכרים בחנויות ברביות בתוך עטיפה של מק'דונלדס.
דורית ניצן קלוצקי: כלומר, יש פרסום סמוי.
דורית ניצן קלוצקי: או למשל, בשבת בבוקר, מי שרואה טלוויזיה נתקל בכל פרסומות הג'אנק.
דורית ניצן קלוצקי: העולם עוד לא יודע איך להתמודד עם זה.
מיכאל מלכיאור: יש דברים אחרים שצריך לעשות בשבת בבוקר.
דורית ניצן קלוצקי: נכנסתי לפינה חשוכה.
מיכאל מלכיאור: אני אומר את זה כרב של נורבגיה.
דורית ניצן קלוצקי: מקדמי הבריאות הוא מקצוע שלמדתי לאחרונה.
דורית ניצן קלוצקי: זה מקצוע בפני עצמו שאפשר להגיע אליו מתואר ראשון ממגוון של מקצועות שקשורים למדעי החברה או הבריאות ולבנות אותו אחר-כך.
דורית ניצן קלוצקי: המקצוע הזה מלמד איך לקחת חברה ולתת לה את התנאים המתאימים בתחיקה, בסביבה, בתזונה כדי לבנות את התהליך הזה.
דורית ניצן קלוצקי: אצלנו במשרד – כמו בהרבה מדינות אחרות שמנסים ללמוד את זה – מנסים ללמוד את היחידה של קידום הבריאות; בקופות החולים יש לזה היבטים, אבל כשמגיעים לשטח מקדמי הבריאות לא נמצאים בתפיסת העולם של המדינה יחד עם דיאטניות ועם אחיות ורופאים בשטח, הם נמוגו.
דורית ניצן קלוצקי: המקצוע הזה אינו בנוי נכון במדינה, מקדמי הבריאות לא נמצאים בראייתה של המדינה.
מיכאל מלכיאור: תודה על הסקר המעניין.
מיכאל מלכיאור: נקבל השלמה של הנתונים מדיאן לוין, מנהלת המחלקה לקידום הבריאות בשירותי בריאות כללית.
דיאן לוין: אני שמחה שקראנו לדיון 'הרגלי אכילה' כי אנחנו באמת מדברים על התנהגות בריאותית.
דיאן לוין: כיום ארגון הבריאות העולמי מדבר על ההקשר הכולל שמשפיע על ההתנהגות הבריאותית ומנסה לנתח את המצב לפי כל הגורמים שמשפיעים.
דיאן לוין: בישראל בגלל התרבויות השונות בישראל יש לתת את הדעת איך הרגלי האכילה והשמנה משתלבים בתוך הנורמה, ואם רוצים לעשות שינוי, מה הכוונה בכך.
דיאן לוין: הזכרנו את נושא של תשתיות בקהילה: חינוך גופני ומסלולי הליכה, מיקום תחנות אוטובוס, באיזו מידה יש לנו מסעדות האוכל המהיר בקהילה, האם הרשות המקומית נותנת רשות לכל אחד לפתוח או לא.
דיאן לוין: לגבי הגורמים המוסדיים הוזכר כאן משרד החינוך, ואנחנו רואים יותר את הביטוי לנושא של תזונה, אורח חיים בריא על-ידי משרד החינוך ומשרד הבריאות בישראל.
דיאן לוין: יש כמובן עוד הרבה מה לעשות ביחד.
דיאן לוין: בשבוע שעבר התפרסמו נתונים של ה- Institute of Medicine ובהם נמצא ש- 75% מהמשקאות שנמכרים במכונות הם עתירי סוכר, ו- 85% מהמאכלים הם עתירי קלוריות.
דיאן לוין: כל היתר זה משקאות דיאט או מים.
דיאן לוין: לפעילות גופנית בבית-הספר יש משמעות לשעות.
דיאן לוין: בנתונים מארצות-הברית מוצאים שמתוך 30 דקות של שיעור בחינוך גופני ילדים פעילים ממש דקה עד 3 דקות.
עירית לבנה: 9 דקות בממוצע.
מיכאל מלכיאור: רק 9 דקות הם פעילים?
עירית לבנה: 9 דקות בפעילות אינטנסיבית שתורמת.
אבי גור: המקצוע היחיד שאין בו שיעורי בית בשנים האחרונות בישראל הוא חינוך גופני.
אבי גור: מורים להתעמלות הפסיקו לבקש מהתלמידים להתאמן בבית.
אבי גור: המפקח על החינוך הגופני במשרד החינוך מתריע על זה.
אבי גור: זה דבר חמור מאוד כי כל הפעילות הגופנית יכולה להישמר לשעות אחר-הצוהריים; אם משרד החינוך היה עושה את זה וחוזר למבחנים שהוא קיים בעבר היינו היום במצב הרבה יותר טוב.
דיאן לוין: בצד החיובי, במחקר שהתפרסם לפני שבועיים על-ידי רבקה אנגר בארצות-הברית, אחרי שבדקו 11 אלף בני-נוער תוספת של חצי שעה 3 פעמים בשבוע של פעילות גופנית בגני ילדים, שאין בצורה מובנית, היום יש עלייה משמעותית.
מיכאל מלכיאור: תוספת של חצי שעה בפעילות הגופנית?
דיאן לוין: מספר פעמים בשבוע.
דיאן לוין: גני ילדים פעילים כל הזמן, אבל מסתבר שילדים שיש להם נטייה גדולה יותר להשמנה הם פחות פעילים וילדים שממילא יש להם בעיה פחותה הם יותר פעילים.
דיאן לוין: כמה גורמים שותפים לנושא: הגורמים הבין-אישיים במשפחה והגורמים האישיים מבחינת הנטייה של כל אחד.
דיאן לוין: כפי שד"ר קלוצקי אמרה אנחנו מדברים בסופו של דבר על שני הרגלים עיקריים: פעילות גופנית והרגלי אכילה.
דיאן לוין: אנחנו מדברים בעיקר על בני-נוער ועל מתבגרים, ולכן חשוב מאוד להסתכל על גורמים שמשפיעים על הרגלי אכילה של ילדים ובני-נוער כדי לקבל תמונה שלמה.
דיאן לוין: אם רוצים להגיע לפתרון צריך להסתכל על כל הגורמים שמשפיעים: מגישתם של המורים, אנשי מקצוע ממקצועות הבריאות, חברים, ההורים שהם הגורם הראשון, וכמובן – אמצעי תקשורת המונים.
דיאן לוין: יש לי נתונים מה- Keiser Family Foundation facts ש- 60% מהסיבות להשמנה בקרב ילדים הם בגלל צפייה בטלוויזיה.
דיאן לוין: החשיפה לטלוויזיה בארצות-הברית היא בממוצע 5 שעות יותר מכאן; מהסקר של יוסי הראל עולה שהבנים בישראל הם שיאני צפייה – 4 שעות יותר מאשר מדינות אחרות באירופה.
מיכאל מלכיאור: אם כוללים את הישיבה מול מחשב אני חושב שהשיעור הרבה יותר גבוה.
דיאן לוין: אתה צודק.
דיאן לוין: הצפייה היא בעייתית משום שהיא מחליפה פעילות גופנית אחרת; בארצות-הברית יש יותר עידוד לפעילות גופנית בזמן הצפייה בטלוויזיה במקום להילחם בזמן הצפייה בטלוויזיה.
דיאן לוין: החשיפה לפרסומות היא גם בתדירות גבוהה.
דיאן לוין: נתון אחרון שהתפרסם מגלה שבזמן צפיית שיא מועברים לאדם 9 מסרים בנושאי בריאות בערוצים המרכזיים, חשיפה למזונות שונים ולאכילתם באופן גלוי או באופן סמוי במהלך השעה.
דיאן לוין: שימוש בדמויות מפורסמות לפרסומות.
דיאן לוין: אני כוללת בתוך זה את התוכניות המערכתיות ובתוכם שותלים את הדמויות.
דיאן לוין: יש לכם גם product placement – הרבה מאכלים ומשקאות ששתולים בסרטים, במיוחד קוקה קולה ופפסי והם נמצאים ברקע, או לא כל-כך ברקע.
דיאן לוין: יש האכילה מול הטלוויזיה בזמן הצפייה בטלוויזיה, ומסרים שמעוותים איך משיגים משקל רצוי.
דיאן לוין: אנחנו רואים יותר פרסומות של נשים עם משקל תקין אוכלות שוקולד ומפרסמות אותו, וזה מאוד מבלבל בני-נוער לגבי הדרך להשגת משקל רצוי.
דיאן לוין: הנתונים בישראל של פרופ' דפנה למיש מראים של-95% מבני-הנוער במדינת ישראל יש טלוויזיה בבית, אבל להרבה מהם יש גם טלוויזיה בחדר.
דיאן לוין: ה- American Academy of Pedicatrics, מזהירים שיש גידול בזה ויש פחות יכולת להורים לתת דין וחשבון ולפרש את המסרים.
מיכאל מלכיאור: למה לבנים יש יותר טלוויזיה בחדר מבנות בישראל?
קריאות: בגלל הספורט, רואים יותר ספורט.
מיכאל מלכיאור: לפחות מסתכלים על ספורט.
דיאן לוין: אמצעי התקשורת משפיעים: טלוויזיה, וידיאו, מחשב, אינטרנט, עיתוני נוער.
דיאן לוין: שוב התפרסמו היום מ- Keiser Family Foundation facts דפי מידע על ההשפעה של עיתוני נוער על הרגלי הבריאות של הנוער.
דיאן לוין: רציתי להביא דוגמה של יוזמה שיש לנו יחד עם משרד החינוך ועם משרד הבריאות בנושא של שילוב המסרים בנושא התקשורת במקום של בית-הספר עם ההמלצות של ה- Institute Of Medicine ובין היתר צריך להיעזר בבית-הספר1 השאלה היא מה אנחנו עושים בבית-הספר וכיצד אנחנו יכולים לשפר את בני הנוער ויראו אילו תוכניות רלוונטיות.
דיאן לוין: לקראת היוזמה הזאת אני רוצה לציין מחקר שערך דניאל שטיינר מארצות-הברית שהתפרסם ב- 2000.
דיאן לוין: לקחו 25 קבוצות מיקוד של בני-נוער שביקשו שהם רוצים תוכניות אטרקטיביות ומעניינות לבתי-ספר, לא לשבת ולדבר, אלא לעשות.
דיאן לוין: יחד חיברנו את הדברים ל"חינוך בבידור" – Edutainment.
דיאן לוין: פיתוח יחד עם משרד החינוך ועם משרד הבריאות יוזמה מיוחדת כי הניסיונות בחלק מהמקרים ובחלק מהמקומות לא מתקבלים על-ידי בני נוער וגם לא מביאים לשינוי.
דיאן לוין: לפעמים לא יודעים להעביר מסר מספיק טוב ולפעמים בני-הנוער לא מספיק מעורבים, ולפעמים אנחנו לא מסתכלים על כל מסגרת בית-הספר כמסגרת משפיעה; מצד שני המדיה יכולה להשפיע על התנהגות גם בנושא של עודף משקל וגם בנושא של התנהגות מינית לא בריאה ואלימות ושימוש באלכוהול ובמוצרי טבק.
דיאן לוין: אבל אנחנו לא מספיק מגייסים אותם לטובתנו.
דיאן לוין: הגישה שאימצנו היא הגישה של ה- Edutainment כולל הצגות, מוסיקה, Mtv, תוכניות דרמה, הצגות---
מיכאל מלכיאור: מה זאת "שאימצנו", מי אימץ ואיך?
דיאן לוין: פיתחנו תוכנית שנקראת "עניין של מידה".
דיאן לוין: המטרות האופרטיביות שהוגדרו הם קידום הרגלי אכילה ופעילות גופנית מתאימים.
דיאן לוין: חשוב לקבל את שני הנתונים יחד: שיפור דימוי הגוף והבנת הגורמים שמשפיעים, והעלאת המודעות ולחצים חברתיים לגבי משקל ושמירה על משקל.
דיאן לוין: התוכנית מחולקת לשני חלקים: חלק אחד של הצגה מקדמת בריאות, ואנחנו מכינים פרויקט ארצי לנוער; זה מחזמר שעוסק בפעילות גופנית, תזונה, מניעת עישון.
אבי גור: אז למה יש ילדים שמנים אם עושים כל-כך הרבה, או שזה רק מדגמי.
אבי גור: ?
קריאות: זה לא מספיק, זו רק ההתחלה.
דיאן לוין: במהלך 2001-2004 הועלו למעלה מ- 150 הצגות בפני כ- 20 אלף בני-נוער מכל רחבי הארץ.
דיאן לוין: בדקנו בשיתוף משרד החינוך האם השיטה להעברת מסר היא קבילה.
דיאן לוין: אתם רואים את הנתונים לגבי מידת ההנאה וההתעניינות והרלוונטיות.
דיאן לוין: מי שמכיר בני-נוער יודע שבדרך-כלל לא מקבלים נתונים כאלה מבחינת הרצון שלהם לשתף פעולה ולקבל מסר בצורה כזאת.
דיאן לוין: מצד שני אנחנו הסתכלנו על התוכנית כתוכנית לקידום הבריאות, והיא תוכנית שלא מסתפקת רק בהצגה, אלא יש בה גם סדנה בני 5 מפגשים, והיא נוגעת בהיבטים שונים של הרגלי אכילה ופעילות גופנית, איך הפרסום משפיע.
דיאן לוין: אנחנו בהחלט מנסים להעלות את מה שנקרא Media Literacy – באיזו מידה בני-נוער צופים בפרסומות ויכולים להבין יותר טוב.
מיכאל מלכיאור: 20 אלף ילדים עברו את הסדנה, כולל ההצגה.
דיאן לוין: את הסדנה עברו 10,000 בני-נוער.
דיאן לוין: אנחנו מגיעים ל- 10% מכלל האוכלוסייה הערבית, יש לנו סדנה מותאמת לאוכלוסייה הערבית.
מוריה אשכנזי: באיזה מקומות אתם מעבירים לאוכלוסייה הערבית?
דיאן לוין: בעיקר בצפון הארץ.
מוריה אשכנזי: לא לבדואים?
דיאן לוין: לבדואים אנחנו מעבירים משהו בנפרד כי התכנים הם אחרים.
מיכאל מלכיאור: מה התוצאות?
דיאן לוין: קודם כל לגבי הערכה אנחנו ניסינו לאמוד את השינוי בידע, עמדות, התנהגות בריאותית בתחום הרגלי אכילה – הכול זה התנהגות מדווחת.
מיכאל מלכיאור: מתי עשיתם את הבדיקה הזאת?
דיאן לוין: ב- 2003-2004.
מיכאל מלכיאור: מתי יחסית לתוכנית?
דיאן לוין: 6 שבועות לפני ו-6 שבועות אחרי.
מיכאל מלכיאור: לא שנה אחרי?
דיאן לוין: בינתיים עוד לא.
מיכאל מלכיאור: 6 שבועות אחרי זה זמן קצר מאוד לבדיקה.
דיאן לוין: זה מה שנקרא "השפעה" ולא "תוצאה".
דיאן לוין: זה שינוי הרגל ועוד לא שינוי תוצאה.
מיכאל מלכיאור: זה עדיין גם לא שינוי הרגל.
דיאן לוין: זו מגמה.
דיאן לוין: יש לנו קבוצת ביקורת עכשיו.
מיכאל מלכיאור: זה לראות השפעה מידית מהתוכנית, אבל זה לא שינוי מספיק.
דיאן לוין: זה לא מספיק, אנחנו לא מספיק מטמיעים את זה וצריך לחשוב ביחד איך התוכנית נכנסת ואיך היא מסתיימת, איך אנחנו מעבירים את המסרים.
דיאן לוין: המדגם הוא בקרב בני-נוער בחטיבת ביניים.
דיאן לוין: בבדיקה לפני-כן ראינו ש- 70% מבני-הנוער מדווחים על אכילה מול הטלוויזיה גם כאשר הם לא רעבים; מדווחים על אכילה בזמן שעמום גם כשלא רעבים.
דיאן לוין: לכן הרגלי האכילה בהחלט לא מושפעים רק מרעב.
מיכאל מלכיאור: עכשיו יהיה עוד יום בשבוע שהם יוכלו לאכול כל היום.
דיאן לוין: מצד שני בני-נוער מדווחים על פעילות גופנית.
דיאן לוין: ראינו את הקשר בין הפעילות לבין השינוי, אבל זה שינוי מדווח במדגם מאוד גדול של 1,800 בני-נוער.
דיאן לוין: מדינת ישראל לא נמצאת במקום טוב באכילת ארוחת בוקר, ואנחנו יודעים שזה גורם סיכון, אבל בעיקר ב"חטיפה" בין הארוחות.
דיאן לוין: בעיקר חל שינוי בפעילות הגופנית, יש שביעות רצון גבוהה.
דיאן לוין: לא קל לבני-נוער לפרגן ולהגיד, אבל כאן הסדנה מאוד חווייתית, יש בה הרבה מאוד הפעלות ועם צוות מקצועי; הצפייה בהצגה כתוספת לתוכנית מביאה עניין משמח הרבה יותר ופתיחות גדולה יותר.
מיכאל מלכיאור: הגעתם למסקנה שזה מועיל.
דיאן לוין: שהמגמה מועילה וצריך לפתח את זה הלאה.
דיאן לוין: המחזמר מביא שחקנים ידועים שבני-הנוער מכירים אותם מהטלוויזיה אל בית-הספר, ובהתלהבות רבה הם מביאים את המסרים בצורה חווייתית.
דיאן לוין: זה שיתוף פעולה של כמה גורמים משום שהנושא הזה לא מספיק מתוקצב, והמלצות ברמת המדיניות לגבי כל הנושא הזה.
דיאן לוין: אפשר להביא את זה מה- American Academy Pedicatrics שיכול להיות בסיס לדיון כאן כדי לעצב תקשורת טובה להרגלי אכילה, שילוב המעשים החיוביים בסדרות בטלוויזיה, צמצום זמן החשיפה למדיה המונית, העלאת מודעות של רופאי ילדים ואנשי מקצוע נוספים שהוזכרו כאן בקשר בין המדיה להשמנה, צוות רב-מקצועי בטיפול ובעבודה בבית-הספר והכנת תוכניות להעצמת הורים.
מיכאל מלכיאור: תודה, זה היה מרתק מאוד.
מיכאל מלכיאור: חלק מהדברים מובנים מאליהם כמעט.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה להגיע למספר דברים יישומיים כדי להעלות את המודעות וגם כדי ליישם חלק מהדברים ששמענו.
עירית לבנה: אני מפקחת על תחום הבריאות במשרד החינוך.
עירית לבנה: הוזכר נושא של שיתופי פעולה, ובלעדיהם שום דבר לא יכול להתקיים, וזה אחד העקרונות.
עירית לבנה: במערכת החינוך יש כמעט 1.8 מיליון תלמידים, וכשאנחנו מדברים על דברים שצוינו פה זה נוגע לאוכלוסיות שהשיעורים מדברים בעד עצמם.
עירית לבנה: אם אנחנו מדברים על משהו אנחנו צריכים לדבר על משהו מאוד חותך.
מיכאל מלכיאור: זה פיילוט.
עירית לבנה: זה לא פיילוט.
עירית לבנה: אנחנו מדברים על כך שכל אחד עם התקציב הזעום שיש לו מנסה.
עירית לבנה: בתחילת שנת הלימודים הזאת הצהירו השרה, לימור לבנת, והמנכ"לית, רונית תירוש, שמשרד החינוך מרים את אחד הדגלים של קידום נושא הבריאות.
עירית לבנה: זה לקח לי 4 שנים, אבל העובדה היא שמשרד החינוך מבין, שותף ויודע שחלק מהעשייה צריכה להיות בתוך המערכת.
עירית לבנה: במסיבת העיתונאים רונית תירוש דיברה על הנושא של החינוך התזונתי, של מניעת ההשמנה ושל הפעילות הגופנית כחלק ממכלול קידום הבריאות בכלל.
עירית לבנה: בשיתוף משרד הבריאות פיתחנו תוכנית שנקראת "תפור עליי", ובה 600 בתי-ספר אימצו את עקרונות קידום הבריאות, מדברים על חינוך תזונתי עם הקניה של הרגלים, של ידע, של התנהגות, של שיתוף הורים, ושל כל העקרונות שאנחנו מדברים עליהם.
עירית לבנה: התוכנית תורגמה גם לערבית, וזה חותך את כל המערכת.
עירית לבנה: הכלים היישומיים שדיברת עליהם זה בפירוש זה.
עירית לבנה: הייתה החלטת ממשלה בנושא של הזנה, ואני שותפה לתהליך הזה.
עירית לבנה: הפניתי לדורית, ניערתי את קרן רשי סקטא ואת כל בעלי הממון והפניתי אותם לדורית כדי שמשרד הבריאות יהיה שותף להרכב התזונתי שדורית הגדירה כפח שיש בו מזון.
עירית לבנה: זה קצת השתפר בעקבות ההתערבות וההנחיה למכרז שיצא בנושא הזה; הוא עומד להיסגר בימים אלה ותהיה הזנה של כ- 150 אלף תלמידים, ובאמת ההרכב התזונתי הוא על-פי משרד הבריאות, ואנחנו ניסינו לפעול בנושא הזה.
עירית לבנה: להכנסת מכונות שתייה נדרשות הסכמה ואישור של רשות מקומית.
עירית לבנה: הרשויות המקומיות רצות ומנסות ואוהבות שיש אוטומטים לשתייה.
עירית לבנה: החלטנו עכשיו להעלות לדיון בוועדה לקידום בריאות עם משרד הבריאות את נושא אפיון מכונות השתייה, וההיצע שיינתן לילדים יהיה על-פי טעם אישי, אבל המזון יהיה בריא: מים, משקאות לא ממותקים, ירקות, פרות, כריכים בריאים וכדומה.
עירית לבנה: התהליך הזה הוא תהליך ארוך כי הוא מעוגן בחקיקה וצריך להבין אותו.
עירית לבנה: לגבי הקיוסקים.
עירית לבנה: הרשות המקומית היא הגורם שמאשר אותם.
עירית לבנה: קשה קצת השליטה לגבי הרכב המזון לבית-הספר, ואנחנו דורשים שגם הורים יהיו מעורבים.
עירית לבנה: לכן עם הורים יותר חזקים יש אפשרות להשפיע על הרכב המזון באותם מזנונים שקיימים בבתי-ספר.
עירית לבנה: השיעור בחינוך גופני הוא פסיק, טעימה, והשאלה היא מה עושים בנושא.
עירית לבנה: ילד יקבל תקליט, אבל אם אחר הצוהריים הוא לא יעשה את זה ובתנועות הנוער הוא לא יעשה את זה – לא יהיה לו.
עירית לבנה: כל איש חינוך צריך להיות role modeling של התלמיד.
עירית לבנה: נכון שדיאטניות רבות תסייענה לצוותים, אבל אנחנו עובדים עכשיו על הכשרת אנשי חינוך להיות role modeling.
עירית לבנה: קודם כל שילמדו בעצמם כדי שיוכלו להיות הגורם שמשפיע על הילדים.
שי פינטוב: כמה שנים ייקח לך לקחת את המורים וללמד אותם להיות role models לתלמידים?
עירית לבנה: מעט מאוד אם זה נעשה בצורה אינטנסיבית.
אסתר נורקין: התחלנו בכמה בתי-ספר בתל-אביב, ואתה רואה את השינוי גם אצל המורים וגם אצל הילדים.
אסתר נורקין: מה שחשוב בכל הנושא הזה הוא הגב המקצועי שיימצא בתוך המערכת ונגיש גם כמשאב מקצועי לצוות וגם כ- role model.
אסתר נורקין: זה מאוד חשוב במעקב אחר התפתחות של ילדים וגדילה.
אסתר נורקין: אתמול התקשרו דחוף לבקש מאתנו מעקבי משקל של שתי בנות בכיתה ט' שלא אוכלות 8 ימים, וגילו אותן פתאום.
אסתר נורקין: הלכתי להוציא את התיקים בעצמי כי אין שם אחות בבית-הספר והמשקל האחרון שנמדד לאחת הבנות היה בכיתה א'.
אסתר נורקין: הורידו את כיתה ג', את כיתה ה' ואת כיתה ז', והיום הרופא מבקש שאני אשלח את המעקב, ואין לנו מעקב אחרי הילדה הזאת.
עירית לבנה: מערכת החינוך הצהירה גלויות שהיא מוכנה לשיתופי הפעולה, אבל הכול צריך להיות מסודר.
עירית לבנה: אם אין בקרה על התהליכים שנעשים, והם לא נעשים במשותף זה לא יכול להתבצע.
עירית לבנה: הזכרת את הצעת החוק של דורית, ומשרד הבריאות מתחיל רק עכשיו להיות שותף.
עירית לבנה: התהליך צריך להיות מראש בשיתוף פעולה וצריך לצאת מפה ומכל מיני גופים ממלכתיים, ואז יהיה קל יותר להגדיל את המעגלים.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה לדעת ממך באילו תחומים אפשר לעשות היום יותר במערכת החינוך חוץ משיתופי פעולה?
מיכאל מלכיאור: משהו קונקרטי.
עירית לבנה: כל תוכניות ההתערבות שקיימות הן מטעם המשרדים הממלכתיים והן מטעם הקופות.
עירית לבנה: צריך לעשות יותר תוכניות התערבות שיש להן פן חינוכי.
עירית לבנה: כלומר, תוכנית התערבות רגילה שהיא בעלת ההיבטים החינוכיים להיות בכיתה לתלמיד ולמורה בשיתוף ההורים.
עירית לבנה: הפן השני הוא ההכשרה להורים; אם לא יהיה הידע למורים ולגננות יהיה להם מאוד קשה.
עירית לבנה: הם לא יהיו צינור תקשורת, לא רק סוכן תקשורת בנושא.
עירית לבנה: ההזנה כן תתבצע.
עירית לבנה: אני עשיתי סקר מאוד גדול באילו בתי-ספר יש תהליכי הזנה, אבל הם ממומנים בידי ההורים לא בידי המדינה.
עירית לבנה: שם אנחנו מנסים להיות יותר מעורבים – ומבחינה זו הכדור אצל ההורים – במה ניתן ואיך זה ניתן, מה הסביבה עושה.
עירית לבנה: לא סתם לשים את זה בכיתה וללכת, אלא מה ההיערכות שנעשית בשעות שנמצאים במוסד החינוכי, איזה מזון מקבלים, איך מקבלים, ממי מקבלים ומה התהליך החינוכי שנעשה.
עירית לבנה: אנחנו בונים תוכניות התערבות גם לגני ילדים בנושא הזה, ומבחינת הגיל אנחנו מתקדמים למעלה.
מיכאל מלכיאור: אם אני מסכם אני מבין שיש צורך להגביר את התוכניות המשולבות; נושא שני הוא בעיקר העשרת מורים והכשרתם ושיתוף עם ההורים לגבי תוכניות ההזנה שיש.
מוריה אשכנזי: אני מייצגת כאן את אחיות בריאות הציבור בבתי-הספר.
מוריה אשכנזי: תפקיד האחות, לדעתי, הוא חלק אינטגרלי ואפילו מדרגה ראשונה כי כדי להגיע לאותם תחקירים שדורית עשתה או כל אחד אחר שיעשה צריך מדידה של עקומות גדילה.
מוריה אשכנזי: אנחנו הגענו היום למצב כזה שילד אולי נבדק בכיתה א' כי צמצמו את הפעילויות בעקבות הקיצוצים.
מוריה אשכנזי: האחיות ממונות היום על 5,000 תלמידים במקום על 1,500; כך שאני מציעה דרך לרדת קצת מהמרומים ולהתיישר על הקרקע ולהסתכל מה יש לנו היום מתחת לפנס ולראות את הגרוש שאינו מצוי.
מוריה אשכנזי: עם כל הכבוד לתוכנית הזאת, היא קצת אוטופית לגבי המציאות של היום.
קריאה: זה לא קשור, אלה שני דברים שונים.