GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דלית רגב: אם הנהג עושה טעות, נגרמת טעות, הטעות היא לא תעלה בחיי אדם, הפציעה תהיה הרבה פחות חמורה, ובדרך כלל מקוים שזה לא יהרוג.
דלית רגב: אם זה בתחום ההסברתי, ההדרכה, סיפרנו על הפעולות בתחום החינוך.
דלית רגב: ואכיפה כמובן.
רותם זהבי: שמי רותם, אני מנהל בטיחות ארצי במשרד החינוך.
רותם זהבי: אני רוצה להתייחס לעניין באופן כללי וגם באופן ספציפי.
רותם זהבי: נושא התאונות הוא דבר מורכב מאוד, מסובך מאוד.
רותם זהבי: ישנם סוגים שונים של תאונות שלהן צריכה להיות התייחסות שונה.
רותם זהבי: למשל תאונות שמתרחשות בבית זה קבוצה אחת ותאונות שמתרחשות במהלך פעילות של קייטנה זה קבוצה אחרת, יש קבוצות של תאונות שמתרחשות בכביש.
רותם זהבי: לכן ההתייחסות היא מאוד מורכבת וכך גם אנחנו, לפחות אני במקום שאני נמצא בו במשרד החינוך, מתייחס לעניין, גם באופן מערכתי וגם באופן ספציפי.
רותם זהבי: לגבי הנושא של התביעות שהעלה פה חבר הכנסת זה עניין מאוד מסובך ומאוד חשוב, כמובן שהוא קשור לנושא של תודעה של ההורים ותודעה גם, היו לנו תביעות לאחרונה גם של חניכים בתנועת הצופים, חניך בכתה י' שטבע בכנרת, והיה לנו חניך שאני עכשיו חוקר אירוע של ילד בן ארבע עשרה שטבע בלונה-גל, בחור בקייטנה מחיפה ממתנ"ס.
מוחמד ברכה: גם הילדה הזו בחינוך המיוחד לפני כמה ימים, ממגדל העמק נדמה לי, שהיא גם ילדה לוקה בשכלה,
רותם זהבי: יכול להיות, אני לא מכיר.
רותם זהבי: בכל אופן בנושא של הקייטנות אנחנו מטפלים בזה ברמה של הכשרה ראשונית שאנחנו נותנים למנהלי קייטנות במשרד החינוך, ולאחר מכן הם יוצאים אל המתנ"סים שלהם ועושים הכשרה למדריכים שלהם, וכל זה על פי הנחיות שלנו בחוזר מנכ"ל.
מיכאל מלכיאור: זה כמובן לוקח בהנחה שכמה שיותר מהקייטנות יש להן מנהלים מורשים, שזה לא נכון לגבי חלק גדול מהקייטנות במדינת ישראל.
רותם זהבי: אנחנו רק יכולים, יש לנו מערכת אכיפה, אמנם אכיפה שהיא יחסית קטנה, אבל מה שאנחנו מוצאים בשטח אנחנו מייד פועלים, וודאי בחקירות האלה של האירועים הקשים אנחנו נותנים את דעתנו לעניין הזה.
רותם זהבי: לגבי הנושא של המגזר הערבי, אנחנו נתחיל לאחר החגים הכשרות של גננות בנושא של ניהול בטיחות בגן.
רותם זהבי: אנחנו עושים את זה כפיילוט, עד סוף השנה, עד דצמבר, כשלושים קורסים בכל הארץ, ואני, לאור הדיון כאן, אני אתן את הדגש על המגזר הערבי לאור הנתונים שכאן היושב ראש השמיע.
רותם זהבי: לאחר מכן מינואר אנחנו יוצאים בהיקפים גדולים מאוד, גם בנושא של גננות וגם בנושא של מנהלים ורכזי בטיחות בית ספריים.
רותם זהבי: כאשר לאור הדיון פה אני יכול לבשר שאנחנו ניתן את דעתנו למגזר הערבי.
רותם זהבי: אנחנו יודעים גם שבמגזר הערבי יש משמעת להתייצב לקורסים האלה ויש נכונות גדולה מאוד ובהחלט לאור הנתונים שכאן הושמעו.
מיכאל מלכיאור: אנחנו שמחים קודם כל שהדיון הועיל כבר בנקודה הזאת.
מוחמד ברכה: אבל בכל זאת יש לי שאלה.
מוחמד ברכה: אמרת שמכשירים מנהלים ומנהלי בטיחות בית ספריים, מה זאת אומרת?
רותם זהבי: אני אסביר.
רותם זהבי: היום יש עוזר בטיחות ובטחון בית ספרי שהוא עוזר למנהל לרכז את ענייני הבטיחות הקשורים לכלל הפעילויות בבית ספר.
רותם זהבי: זאת אומרת זה אדם שאמור לעבור הכשרה של חמישים ושש שעות ולסייע, אם יוצאים לטיול או עושים פעילות כזאת או אחרת והוא יודע, ללכת לחוזרי מנכ"ל, ללמוד וכו' ולרכז עבורו את הנושא הבטיחותי, גם בהיבט הפיזי, גם בהיבט החינוכי, גם בהיבט של כל פעילות אחרת מחוץ לבית הספר.
איילה בלאו: אני רכזת ארצית לבריאות הציבור.
איילה בלאו: אנחנו התחלנו לפני שש שנים במכבי, במסגרת טיפות החלב, לתת הדרכה, ביחד עם "בטרם", בכל הנושא הזה של בטיחות.
איילה בלאו: במיוחד לילדים מהלידה ועד גיל שש.
איילה בלאו: יש לנו על זה חלק מהנתונים ואנחנו רואים שהמודעות של ההורים היא גבוהה.
איילה בלאו: הם מודעים, הם יודעים, הם גם קיבלו הדרכות במסגרת טיפות החלב.
איילה בלאו: ההתנהגות זה תהליך שבעצם לוקח זמן עד שנוכל לשנות.
איילה בלאו: מכיוון שבאמת ראינו אצלנו שגם יש בעיה, גם במגזר הערבי וגם במגזר החרדי מלפני שנה הכנסנו תכנית נוספת על הבסיס של התכנית של "בטרם", למספר מרפאות במגזר הערבי ובמגזר החרדי.
איילה בלאו: קשה עדיין לבחון את זה כי זה באמת תהליכים, אבל כל מי שנכנס למרפאה מקבל הדרכה בין אם הוא בא בגלל תאונה או נפילה או מה שזה לא יהיה ובין אם הוא הגיע לכל פעילות אחרת לרופא או למשהו אחר.
איילה בלאו: האחות נותנת את ההדרכה, על פי תכנית מאוד מסויימת.
איילה בלאו: מה שהוספנו לזה, בנינו קיט של אביזרי בטיחות שכל תינוק שנולד במכבי יכול תמורת סכום קטן ההורה יכול לרכוש את זה, כשהוא רושם את הילד שלו, ויש בפנים דפי הדרכה.
איילה בלאו: אני לא יודעת להגיד לך כמה מכרנו, לא הרבה.
איילה בלאו: הסכום הוא סמלי, עשרה שקלים אנחנו מבקשים, אף על פי שזה עולה הרבה הרבה יותר, כי האביזרים שם הם באמת דוגמאות לאביזרים שקיימים, עבדנו עם "בטרם" הרבה מאוד.
מיכאל מלכיאור: זה מתקיים בכמה בתי חולים בארץ, גם בסורוקה וגם בשניידר,
איילה בלאו: נכון, בהחלט בחלק מבתי החולים, גם בצפון יש וגם במקומות נוספים.
איילה בלאו: אנחנו עשינו איזה שהוא תהליך לבדוק האם באמת הדברים עוזרים.
איילה בלאו: יש לנו כרגע את הנתונים, אני מעבדת אותם.
איילה בלאו: מסתבר שהידע קיים.
איילה בלאו: הבעיה היא לא הידע, הבעיה היא שינוי של הרגלי התנהגות.
איילה בלאו: בבדיקה שאנחנו ערכנו לאורך זמן, פעמיים שלוש ערכתי, בשנת 2000 עשיתי ובשנת 2003 מסתבר שההורים מקבלים את הידע.
איילה בלאו: הבעיה היא שינוי של הרגלי התנהגות.
איילה בלאו: מה שאני מציעה אם יש אפשרות, הנושא של בוסטר וכסא בטיחות לתינוקות הוא מאוד יקר.
איילה בלאו: אם יש אפשרות לעשות איזה שהוא, עם חברות מסויימות שיוכלו למכור את זה בצורה זולה יותר.
איילה בלאו: יש גם תוצרת הארץ,
מיכאל מלכיאור: יש ארגונים כמו יד שרה שנותנים אותם,
איילה בלאו: נכון, יש גם ארגונים שבהחלט משאילים את זה, כמו כל האביזרים.
איילה בלאו: אני חושבת שזה לא מספיק ידוע באוכלוסיה שיש את זה, וצריך לפרסם את זה קצת יותר.
איילה בלאו: אבל מאוד מאוד חשוב, ובמיוחד במגזר הערבי, אנחנו רואים שהנושא של כסאות בטיחות ובוסטרים כמעט ולא נמצאים בשימוש.
איילה בלאו: ויש יותר ילדים שהם על הידיים, נוסעים כשמחזיקים אותם על הידיים, ולנקודות האלה אנחנו משתדלים לעבוד כדי להביא למודעות את הקשירה.
חנניה קוגן: אני מ"בטרם" בהדסה וירושלים.
חנניה קוגן: ראשית תיקון קטן, אין כסאות בטיחות תוצרת הארץ.
חנניה קוגן: יש תו תקן שהוא למעשה רק אישור של תוי התקן הזרים.
חנניה קוגן: אני רציתי לדבר על כמה נושאים.
חנניה קוגן: דבר ראשון הנושא של החינוך,
מוחמד ברכה: אם כבר הזכרת את הנושא של הכסאות המיובאים, מגמה להורדת מכס.
חנניה קוגן: יש גם כמובן ארגונים כמו יד שרה, ארגונים אחרים,
מיכאל מלכיאור: יש מכס על הכסאות האלה?
מיכאל מלכיאור: יכול להיות שיש מקום ליזום משהו בכיוון הזה.
איילה בלאו: בוסטר זה בסביבות מאה שקלים פלוס מינוס והכסא בטיחות בסביבות שש מאות שקלים, חמש מאות.
מיכאל מלכיאור: השאלה כמה מזה זה המכס שאפשר להוריד.
חנניה קוגן: אני לא חושב שזאת הבעיה המרכזית.
מיכאל מלכיאור: הדיון פה זה דיון לא ממוקד, אבל אם יש כמה נקודות שאנחנו אולי יכולים כן לפתור אז זה גם דבר טוב.
חנניה קוגן: הנושא של חינוך זה נושא שאנחנו באמת נותנים לו הרבה חשיבה ומנסים כמה שיותר לשתף פעולה עם כל מיני גורמים שיש בארץ, וגם משרד החינוך ובתי ספר, והכוונה זה באמת ליצור מצב,
מיכאל מלכיאור: יש שיתוף פעולה עם מועצת התלמידים?
חנניה קוגן: ושיתוף פעולה עם מועצת התלמידים זה דבר שלא חשבתי עליו עד עכשיו אבל זה בהחלט, יכול להיות גם שקיים בארגון כזה דבר.
חנניה קוגן: בכל אופן הכוונה זה באמת ליצור מצב שבכל בתי הספר וכל מנהל עוברים הכשרות שונות בכל שנה בנושא בטיחות ילדים.
חנניה קוגן: עד גיל תשע חציית כביש מבחינתנו זה דבר שילד, כמו שהוזכר כאן קודם, מכל מיני סיבות ועוד סיבות שיש ילד לא יכול לחצות כביש על דעת עצמו.
חנניה קוגן: זה למשל דבר שצריך לעגן בחקיקה.
חנניה קוגן: זה לא דבר שצריך לעשות אותו לשיקול דעת של ילד אחראי כזה או אחר.
חנניה קוגן: כיוון שאנחנו רואים, יש מצבים לדוגמא שילד נהרג במעבר חציה.
חנניה קוגן: אז אומרים הנהג אשם.
חנניה קוגן: כמובן שעל פי החוק בשורה התחתונה בסופו של יום הנהג כן אשם כי הוא לא עצר במעבר חציה.
חנניה קוגן: אבל יש גם עוד אשמים, זה ההורים שנתנו לילד לחצות את הכביש לבד.
מיכאל מלכיאור: ויש עוד אשם וזה החברה שנותנת לילדים ללכת הביתה בשעה שתים עשרה בצהריים ולא מאפשרת להם יום חינוך ארוך, אף על פי שיש חוק כזה.
מיכאל מלכיאור: ההורים עובדים עד שעה ארבע עוד חמש ואחר כך נותנים לילדים חודשיים וחצי חופש בקיץ כשההורים יש להם חופש אולי שבועיים או שלוש, ויש פה גורמים שונים.
מיכאל מלכיאור: אני לא רוצה לפתור חס ושלום את ההורים מאשמה על העניין, אבל באיזה שהוא מקום אנחנו שמים את ההורים במצב אבסורדי, שבסופו של דבר מה שקורה שרק ההורים שיש להם אמצעים הם יכולים גם לקחת שמירה על הילדים ולעשות את כל הדרוש והורים שאין להם אמצעים אז אצלם יהיו התאונות.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שאם דיברנו לפני כן על המגזר הערבי וכל הדברים שאת ציינת, זה הגורם המרכזי, שלא ציינו את זה, וזה כמובן הפערים בהכנסות וזה שהילדים הולכים יותר מדי מוקדם הביתה מבית ספר, מהגן.
חנניה קוגן: בכל מקרה גם על פי חוק ילד עד גיל שש לא אמור להיות לבד ללא השגחת מבוגר.
חנניה קוגן: זה דבר שצריך לתת עליו את הדעת.
חנניה קוגן: כשאנחנו רואים ילדים שנפגעים כתוצאה, גם במגזר הערבי, זה גם כן דבר שאולי צריך לשים עליו יותר דגש בעניין הזה.
מיכאל מלכיאור: בנושא הזה היו כמה ישיבות פרטניות ונעשות עכשיו כל מיני פעולות הסברה ואנחנו דרשנו את זה.
מיכאל מלכיאור: בוא לא ניכנס לנושא הזה, שהוא חשוב אבל מטופל במידה מסויימת לפחות.
חנניה קוגן: דבר נוסף, בעניין של סטטיסטיקות של הגנה של כסאות בטיחות על ילדים, מדובר, אם הילד חגור נכון בכסא שמתאים לו, ולא רק בחגורת בטיחות כמו שהוסבר לפני כן, אז ורק אז יש עליו הגנה של בין שבעים לתשעים אחוז תלוי בכל מיני תנאים שונים.
חנניה קוגן: אבל אם הוא חגור אך ורק בחגורת בטיחות והוא בגיל הלא מתאים לחגורת בטיחות, החגורה לא תגן עליו.
חנניה קוגן: במקרים מסויימים היא יכולה לגרום יותר נזק מאשר אם הוא לא היה חגור בחגורה.
חנניה קוגן: כבר לפני שנתיים וחצי הוסכם במשרד התחבורה, לפי מה שידוע לי, על חוק בעניין שגובש איזה שהוא נוסח, אני לא יודע אם זה הרשות הלאומית או משרד התחבורה או מי זה בדיוק, אבל יש כבר חוק שיושב שמוסכם על ידי משרד התחבורה ופשוט הוא משום מה לא עובר לתהליכים הבאים, שהוא אומר באיזה גיל על איזה כסא ילד אמור לשבת.
חנניה קוגן: והוא כבר קיים.
חנניה קוגן: משום מה החוק הזה לא מתקדם הלאה.
דלית רגב: עכשיו הוא עבר משולחן הכנסת למשרד המשפטים.
דלית רגב: הוא עבר ועדת תאום שמורכבת מכל הגורמים, גם עם ארגון "בטרם" בכלל אלה, שהוא קובע שינוי כללי חגירת ילדים.
דלית רגב: בין היתר חובת חגירה עם הגב לכיוון הנסיעה עד גיל שנה, שזה בעצם מונע שבירת מפרקת, תקנה 83 לתקנות התעבורה לא קובעת מושבים ספציפיים לפי הגילאים והמידות של הילד.
דלית רגב: עכשיו הצעת החוק החדשה שנמצאת על שולחן הכנסת בשלבי חקיקה היא מחייבת במושבי בטיחות עד גיל שלוש, ובמושב על גיל שבע ואיסור הושבת ילד מול כרית אויר.
מיכאל מלכיאור: אבל הצעת החוק כבר נמצאת כמה שנים.
מיכאל מלכיאור: איפה היא נמצאת?
דלית רגב: אני יודעת שרק לפני חודשיים בערך היא עברה למשרד המשפטים.
דלית רגב: זאת אומרת שהיא לא מזמן הגיעה לכנסת.
מיכאל מלכיאור: היה בכנסת הקודמת חוק שגם עבר פה בוועדה,
דלית רגב: יכול להיות, זה רק תיקון לתקנת התעבורה.
מוחמד ברכה: אם זה לא מובא להצבעה השבוע כנראה הטיפול יהיה במקרה האופטימלי בעניין הזה באוקטובר.
חנניה קוגן: רק להדגיש את הנושא הזה, כרגע החוק לחלוטין מזלזל בילדים.
חנניה קוגן: מזלזל.
חנניה קוגן: פשוט התקנה שקיימת כרגע פשוט לא אומרת שום דבר ושוטר לא יכול לעצור משפחה.
חנניה קוגן: אם משפחה שמה אטב כביסה על החגורה, על פי החוק, הקיים כרגע, זה בסדר.
חנניה קוגן: כי כרגע מדובר על התקן ריסון שמתאים לתינוק ולמשקלו של הילד.
חנניה קוגן: ולמעשה משפחה יכולה להגיע לשוטר ולהגיד תשמע כבוד השוטר, אני שם עכשיו אטב כביסה וזה בסדר, תראה, זה מתאים לגיל שלו וזה גם מתאים למשקל שלו.
חנניה קוגן: והשוטרים בעצמם למעשה לא יודעים מה התקנות .
מוחמד ברכה: אז מה אתם מציעים?
חנניה קוגן: אנא תבדוק אם מה שאתה מדבר, הצעת החוק של לפני שנתיים וחצי, האם זה אותו דבר שאתם מציעים.
חנניה קוגן: ואנחנו נעשה בדיקה איפה שזה נמצא.
יונה אמיתי: נאמרו הרבה דברים, הנושא מוכר ואני מסכים עם רותם לגבי המיקוד השונה בנושא שמקשה גם על הדיון.
יונה אמיתי: מצד שני כל דיון בנושא מרים את רמת המודעות והבטיחות.
יונה אמיתי: אפשר להשוות את הנושא של האסטרטגיה של שיפור בטיחות בילדים לכדורסל.
יונה אמיתי: כמו בכדורסל יש שמירה אישית ויש שמירה איזורית.
יונה אמיתי: שמירה אישית זה שההורה רץ עם הילד באחד על אחד איפה שהוא נמצא בזמן אמיתי כל הזמן, וכמה אפשר.
יונה אמיתי: במשפחות ברוכות ילדים, אם זה המגזר החרדי או הערבי בודאי שמטבע הדברים שקשה מאוד לעמוד בצורה יעילה בשמירה כזאת.
יונה אמיתי: ולכן הפעילויות חייבות להיות רב מוקדיות.
יונה אמיתי: השמירה האיזורית, ובזה אנחנו נבחנים בעצם, איך אפשר ליצור סביבה בטוחה.
יונה אמיתי: על ידי הסברה, חינוך, חקיקה, קמפיינים וכן הלאה.
יונה אמיתי: ותשתיות.
יונה אמיתי: בנושא הסברה וחינוך מבחינת משרד הבריאות ביחד עם "בטרם" נעשית הדרכה לעשרות אלפי אמהות מדי שנה בטיפות החלב, הדרכה מובנית, מאות אחיות עברו השתלמות, הדרכה מובנית מאוד מסודרת בהיקף גדול.
יונה אמיתי: שר הבריאות לפני שבועות אחדים הודיע על הקמת מועצה לאומית לבטיחות בשעות הפנאי, זה נמצא בהתהוות, וזה כמו המועצה הלאומית בנושא של בטיחות בדרכים אמורה לתאם פעילויות נרחבות בין משרדי וגם מחוץ למשרדי הממשלה.
יונה אמיתי: בנושא קמפיין אז יש קמפיין שהוא מובנה וממוקד, כמו למשל לפני הרבה שנים אני זוכר, קסדה בראש טוב, משהו מדהים, מאוד אפקטיבי.
יונה אמיתי: הקמפיין של להקליק, הקמפיינים הנוספים שהוזכרו פה.
מיכאל מלכיאור: גם קמפיינים כאלה מותר גם לחזור עליהם אחרי כמה שנים.
מיכאל מלכיאור: כי יש דור חדש של ילדים שלא ראו את הקמפיין הזה, ועדיין יש להם ראש וצריך לשמור על הראש שלהם.
יונה אמיתי: מבחינת תקנות וחקיקה יש הרבה פעילויות.
יונה אמיתי: גם אתם, ח"כ ברכה נדמה לי יחד עם ח"כ טיבי, גם אתה שותף להצעת חוק שעלתה לפני שבוע לדיון בוועדה לעבודה רווחה ובריאות בנושא פיצוחים, זו גם יוזמה יפה.
יונה אמיתי: הנושא של מושבי בטיחות או השארת ילדים ברכב, יש הרבה מאוד פעילויות בצנרת ,וככל שניתן להרבות בפעילויות האלה ולזרז אותן מה טוב.
יונה אמיתי: הבעיה של כולנו היא להתחרות על משאבים לא רק של כסף, גם של זמן וקשב.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: האם מישהו חושב, אני מתרשם כך לפחות, שיש מאמץ נכון מכמה גורמים במקביל, זאת אומרת יש כפילויות בעניין הזה במקום למקד?
עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני לצורך הישיבה אדוני היושב ראש ישבתי ולמדתי וראיתי שיש כל מיני דברים חופפים שהם יוצאים ממקורות שונים.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני תוהה אם אין מקום בסיכום, כשאתה תבוא לסכם, אם אין מקום שדווקא הוועדה לזכויות הילד לא תיזום אמנת בטיחות לילדים, שתהיה מתואמת בין כל הגורמים.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שזה מאוד חשוב.
מיכאל מלכיאור: אנחנו נשמע בני נוער ואנחנו רוצים להגיע לסיכום.
סהר רוזנבלום: מאוד חשוב לשים דגש על הכשרת מדריכים.
סהר רוזנבלום: לא רק הדרכה בבתי הספר אלא שכל המורים יעברו השתלמויות של בטחון ובטיחות.
סהר רוזנבלום: ולשים לב לא רק בזמן הלימודים או בזמן טיולים אלא גם בזמן שהתלמידים חוזרים הביתה.
סהר רוזנבלום: כי היום אנחנו יכולים לראות שהרבה רשויות מקומיות משפצות את הכבישים, משפצים את הרחובות ומה שנוצר זה אתרי בנייה באמצע הרחוב וילדים שעוברים לא כל כך מודעים לסכנות.
סהר רוזנבלום: הם לא כל כך מודעים, הרבה ילדים חולמניים והולכים ולא מודעים לסכנה שיכול להיות ברזל חלוד שהם יכולים ליפול עליו או אבן או כל דבר אחר שיכול להכשיל אותם ולגרום להם לפציעה.
סהר רוזנבלום: צריכה להיות גדר שאי אפשר לעבור אותה שהילדים לא יוכלו להגיע לאתרי הבנייה, שלא יהיה מפגע באמצע הדרך.
סהר רוזנבלום: וזה אני חושב שאנחנו צריכים כולנו, כל הארגונים, בין אם זה מועצת הילדים והנוער ומשרד החינוך, לתת את הדין ולשים לב שהכל מאובטח ונקי ואין מפגעים בדרך.
מיכאל מלכיאור: זה גם משרד התחבורה ומע"צ והרשות המקומית.
מוחמד ברכה: אני חושב שאנחנו דנו אמנם בבעיה מכל מיני צדדים.
מוחמד ברכה: העניין של הפציעת יתר, פציעות ילדים גם במגזר הערבי וגם במגזר החרדי מקופח בדיון הזה.
מוחמד ברכה: אנחנו לא דנו במיוחדות הזו, ומה ניתן עוד לעשות ומה אפשר עוד לעשות במקומות המסויימים האלה ששם הפגיעות הרבה יותר רבות.
מוחמד ברכה: אני חושב שזה ראוי שאנחנו, אם לא בדיון הזה אז נקיים דיון מיוחד, איך לפתור את הבעיה שם ואיך לעזור לאוכלוסיה שבסיכון יתר גם כן לצאת מהסיכון.
זיו חן: אנחנו כמועצת התלמידים והנוער הארצית מאוד לקחנו ברצינות את הנושא הזה של כל התאונות בדרכים גם בקרב בני הנוער, והתחלנו לעבוד על זה בזה שהקמנו מטה תחבורה במועצת התלמידים והנוער הארצית שמתעסק בין היתר גם בנושאים האלה של תאונות הדרכים בקרב בני הנוער גם כן, וחתמנו על אמנה לשיתוף פעולה עם המשטרה ואנחנו מנסים איך שהוא להראות איך בני הנוער גם כן משתלבים בכל הנושא הזה, גם בקרב בני הנוער, ואם צריך אז אנחנו בני הנוער למען הילדים.
מיכאל מלכיאור: אני פה רוצה לסכם את הדיון ברשותכם, קודם כל להגיד כמובן שזה נושא מאוד רחב, וגם חלק מהנושאים שעלו פה היום זה נושאים שאנחנו מטפלים לעומק פרטני וודאי וודאי שזה טוב להעלות את הנושא, ובמיוחד עכשיו בעיצומו של הקיץ.
מיכאל מלכיאור: כפי שלמדנו מהנתונים יש הרבה יותר תאונות בתקופה הזאת, וזה קשור גם לכל המבנה החברתי והכלכלי של החברה שלנו, שודאי עוד יותר מגביר את זה כשלילדים ולמשפחות פחות ופחות אמצעים לשמירה על הילדים, אז ודאי שקורות הרבה יותר תאונות.
מיכאל מלכיאור: יש מספר דברים שאני חושב שאנחנו יכולים להמליץ עליהם.
מיכאל מלכיאור: דבר אחד לברך את שר הבריאות, שיופיע אצלנו בעוד יומיים, על היוזמה של רשות לכל הנושא של התאונות, ולגבש ביחד את כל הגורמים, אני מניח שזו כוונתו, את כל הגורמים השונים כדי שלא כל אחד יעבוד בכיוון שונה אלא יהיו דברים מתואמים.
מיכאל מלכיאור: בתוך הדבר הזה אני חושב גם נקבל את ההמלצה של ח"כ ברכה, שתהיה כעין אמנה, אני חושב שזה טבעי שזה ייעשה בשותפות עם רשות כזאת או בדרך להקמת רשות כזאת, שתהיה אמנה של בטיחות הילדים במדינת ישראל, שמחייבת גם את החברה וגם את הרשויות המקומיות וגם את ההורים, האפוטרופוסים, מערכת החינוך וכל מי שמופקד על ילדים במדינת ישראל.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שזה ודאי דבר רצוי אבל צריך לעבוד על זה טוב כדי שזה יהיה אפקטיבי ולא רק הצהרתי.
מיכאל מלכיאור: יש לעודד במיוחד את הקמפיינים במגזרים ששם יש הכי הרבה תאונות.
מיכאל מלכיאור: דיברנו על המגזר הערבי, אולי גם המגזר החרדי במדינת ישראל.
מיכאל מלכיאור: יש לעודד את משרד החינוך בהצעות שקיבלנו פה, למקד עכשיו את הפיילוטים שיהיו בגנים ובמקומות אחרים במגזרים הנחוצים.
מיכאל מלכיאור: נבקש לקבל דיווחים חזרה לוועדה על הצלחת המאמץ הזה של גיבוש אותו דבר לגבי כל הנושא של משרד התחבורה והרשות למניעת תאונות דרכים וכו', גם כן למקד הרבה יותר תשומת לב במגזרים השונים, גם להביא המלצות, לא לחשוש להביא המלצות גם בפני גורמים של מע"צ וגורמים אחרים שהם יכולים גם למנוע למשל את כל המפגעים שאנחנו רואים יום יום שודאי וודאי זה עוד גורם לתאונות, ובמיוחד לשים לב למקומות המועדים לפורענות מבחינה זאת.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שאנחנו גם יכולים לקבל החלטה כפי שהציע חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה שאנחנו נעשה דיון ממוקד רק על המצב של תאונות במגזר הערבי, או אפשר לכלול גם מגזר ערבי וגם מגזר חרדי, לעשות דיון הרבה יותר ממוקד, פה זה היה דבר כללי, וגם עם הצעות ספציפיות שאפשר לקדם אותן בנושא הזה, להכין דיון למושב הבא.
מיכאל מלכיאור: למרות שמדובר גם בבעיות שונות.
חנניה קוגן: אני הייתי מציע להכין מצע לדיון מסודר.
חנניה קוגן: דיון כזה דורש הכנה מאוד מעמיקה, ובאמת לבחון מה בדיוק הבעיות ולבוא עם דברים מוכנים.
חנניה קוגן: ופה להביא המלצות.
מיכאל מלכיאור: אנחנו נכין דיון כזה.
מיכאל מלכיאור: אני רק רוצה להגיד, הדיון היום, כשיש דיון מהיר אתה חייב תוך שבוע ימים לקיים את הדיון, אז זה דיון התחלתי.
מיכאל מלכיאור: אפשר להזמין מחקר הרבה יותר מקיף והכנה והמלצות כדי שהדבר יהיה לו תועלת, ודאי וודאי.
מיכאל מלכיאור: לגבי הנושא של החקיקה של אמצעי הגנה במרחבים, אנחנו ניקח את עצמנו, נבדוק ועם צריך נדחוף את הגורמים ששם זה יושב אז נדחוף כמו שצריך.
מיכאל מלכיאור: אני מניח שזה ועדת הכלכלה יושבת אבל אנחנו נעשה בדיקה של העניין הזה ונעביר את עמדת הוועדה שלנו פה אחד שהדבר הזה חייב להגיע לחקיקה מאוד מהירה, וזה ממש חיי אדם.
מיכאל מלכיאור: נמליץ גם על בדיקת נושא המכס עם המלצה לפחות שלנו של פטור ממכס על כסאות, כי בכל זאת זו הוצאה רצינית וזה ודאי ראוי לפתור עניין בטיחותי ממכס.
רותם זהבי: אני הייתי רוצה להוסיף משהו ברומו של עולם.
רותם זהבי: כשאני מסתכל על הבטיחות בחברה הישראלית אני מפריד בין שני נושאים מרכזיים.
רותם זהבי: דבר ראשון שהייתי מתחיל אתו זה הנושא הזה של ערכים.
רותם זהבי: ערך החיים.
רותם זהבי: זה הדבר המרכזי.
רותם זהבי: ערך החיים זה התודעה על שמירת חיי הילדים, על שמירת חיי אדם.
רותם זהבי: הדבר השני זה בעצם המאמצים המשותפים של השלטון המרכזי והסקטור השלישי בעצם להחליט איך מנהלים את זה.
רותם זהבי: אלה שני הנושאים.
מיכאל מלכיאור: ונסיים בהמלצה של "ונשמרתם מאוד לנפשותיכם", מאוד מאוד, ושנעבור את הקיץ בשלום.
מיכאל מלכיאור: אני רק רוצה להגיד שכששלושת אלה לא עובדים, אז יש דבר אחד שכן עובד, וזה תגבור אדיר שאנחנו רואים בחדר המיון בבתי החולים.
מיכאל מלכיאור: משום מה הופכים את זה, יש לנו סטטיסטיקות פה, וזה כמובן עולה הרבה יותר.
שר הבריאות דני נווה: חדרי המיון, אגב, בבתי החולים זה בעיה אחרת, אני לא הייתי בהכרח מחבר אותה, יש נטיה ללכת לפעמים לחדרי מיון בלילות עם ילדים, חלק מזה נובע כתוצאה מזה שקופות החולים לא ממלאות את המשימה שהוטלה עליהם כשרותי לילה.
שר הבריאות דני נווה: יש לנו כשלונות בנושא הזה בכל רחבי הארץ, שחוק ביטוח בריאות מטיל בעצם על הקופות את האחריות לתת שרות 24 שעות ביממה, ואנחנו מוצאים בהרבה מאד מקומות, בעיקר בפריפריה, אבל לא רק בפריפריה, שלא ניתנים שרותי לילה, והאלטרנטיבה היחידה של מישהו מאופקים או מנתיבות זה לנסוע לבית חולים לברזילי או לסורוקה, בלילה.
שר הבריאות דני נווה: אבל זה במאמר מוסגר.
שר הבריאות דני נווה: שרותי בריאות לתלמיד, בעיני ממלאים תפקיד מאד חשוב, אני זוכר גם בזמנו כתלמיד בבית הספר את הענין הזה של חדר האחות בבית הספר, וזה דבר שנעלם ממזמן, אני לא יודע בדיוק מתי הוא נעלם.
שר הבריאות דני נווה: יש כאלה שבוודאי יודעים להגיד שהמושג הזה חדר אחות בכל בית ספר נעלם מהנוף, כשבכל בית ספר יש אחות שיושבת שם.
שר הבריאות דני נווה: אני לא מדבר על הפרוגרמה, מאד עוזר לנו שיש חדר, אבל השאלה מתי האחות נעלמה.
שר הבריאות דני נווה: הבעיה העיקרית היא כמובן היום ביחס האחות למספר התלמידים שכל אחות צריכה לטפל בהם.
שר הבריאות דני נווה: וכאן אנחנו כמובן מגיעים לשאלות ולבעיות תקציביות.
שר הבריאות דני נווה: השנה היינו במצב שבו משרד האוצר קיצץ 17 מיליון שקל והוריד את בסיס התקציב ל-54 מיליון שקלים, הדבר הזה היה מעמיד את השרות בעצם, בפני קריסה מוחלטת, וזה אחרי שגם שנה קודם כבר היה קיצוץ בסוף, וזה הגיע גם לשלב מסוים שבאו אלי ואמרו לי שאני צריך לחתום על פיטורים ל-200 אחיות יותר מ-220 אחיות.
שר הבריאות דני נווה: אני לא הסכמתי לחתום על מכתבי פיטורים והיה לי ויכוח מאד קשה בנושא הזה, והיתה פה התגייסות, אני חייב לציין לשבח גם של חברי ועדת הכספים של הכנסת, של אברהם הירשזון, של חיים אורון וחברים נוספים אבל ה- 17 מיליון האלה ניתנו, דבר שמאפשר לנו לפתוח את שנת הלימודים הקרובה באותה מסגרת תקציבית שבה פתחנו את שנת הלימודים האחרונה, בלי אותו קיצוץ של 17 מיליון שקל, שאיים על ראשנו.
שר הבריאות דני נווה: אני רק יכול לומר, שאלו החדשות הטובות.
שר הבריאות דני נווה: הכסף יגיע, יש סיכום ברור בנושא הזה והתחייבות של האוצר לועדת הכספים.
קריאה: אבל אף אחד לא מגיע עם החומרים הרפואיים שבחודש מאי כבר קנו אותם.
קריאה: אף אחד לא יכול להיערך, מחודש מאי אנחנו בעיכוב בשטח - -
שר הבריאות דני נווה: אני לא יודע באיזה עיכוב אתם נמצאים, אבל הדבר הזה תוקצב, לא צריך להיות בענין הזה שום עיכוב כי הנושא הזה תוקצב ואם יש איזה שהיא בעיה של משהו כזה או אחר לא הגיע, אני שומע על זה בפעם הראשונה, חבל שלא הבאתם את זה לפני קודם, ואם יש איזה שהוא עיכוב בנושא, ואנשים יודעים שאפשר לברר קודם במשרד לא צריך לחכות לועדת הבריאות של הילד, אפשר להביא את הדברים באופן שוטף.
שר הבריאות דני נווה: בכל מקרה לא צריך להיות שום עיכוב כי הדבר הזה תוקצב, ואם ישנם בעיות צריך להעלות אותם לפני, לפני מנכ"ל המשרד, והדברים יפתרו, כי הנושאים תוקצבו.
שר הבריאות דני נווה: הבעיה היא שאלה החדשות הטובות.
שר הבריאות דני נווה: החדשות הרעות הן שהמאבק נמשך.
שר הבריאות דני נווה: נתבשרתי על ידי אגף התקציבים באוצר, שמבחינת תקציב 2005 שעכשיו הוא נדון ויתחיל מינואר 2005, הם שוב מורידים את ה- 17 מליון האלה מבסיס התקציב.
שר הבריאות דני נווה: זאת אומרת, אנחנו נחזור בעוד שנה לאותו ויכוח, לאותו עימות, לאותם מאבקים על השרות הזה, שהוא שרות מאד חיוני בעיני.
שר הבריאות דני נווה: אני לא מציע שתיפול רוחנו בענין הזה, אני כבר למוד מאבקים אין יום במשרד שאני לא מנהל בו מאבקים, אז ננהל מאבק הלאה גם על הדבר הזה ועל סדרי עדיפויות גם בענין הזה, ואני משוכנע שנצליח שוב.
שר הבריאות דני נווה: חבל שאנחנו צריכים פשוט לבזבז זמן ושעות יקרות ועבודה, כדי, שנכון שגם הלוגיסטיים צריכים להתפרנס וגם עתונאים צריכים להתפרנס, וגם חברי הכנסת צריכים להתפרנס וכולם מתפרנסים מזה שיש מאבקים כאלה, אבל אפשר היה לחסוך את המאבקים האלה ובאמת להגיע להסכמה.
שר הבריאות דני נווה: הבעיה שיש תפיסה שאיתה אנחנו מתמודדים, ובעיני זה שורש העניין, והיא מה תפקידה של ממשלה ומה תפקידה של מדינה.
שר הבריאות דני נווה: זה לא רק הויכוח על עוד שקל או על עוד אגורה, בעיני מבחינת התפיסה הסוציאלית שלי, המדינה אחראית למתן שרותים חברתיים, חיוניים, לציבור ושרותי בריאות חיוניים לציבור.
שר הבריאות דני נווה: כי בכלל השרותים החיוניים שהמדינה צריכה לספק לאזרחיה ולילדיה, זה הנושא הזה של שרותי בריאות לתלמיד בבתי הספר.
שר הבריאות דני נווה: זה שרות סוציאלי שהמדינה חייבת לתת לאזרחיה.
שר הבריאות דני נווה: אז יש תפיסת עולם שאומרת שהמדינה אולי לא צריכה לעסוק בדברים האלה, אני חושב שזו תפיסה שגויה, ואני נלחם בה.
שר הבריאות דני נווה: לגופו של השרות עצמו, אני חושב שההשג הגדול ביותר שמדינת ישראל יכולה להתגאות בו, הזכרת את זה, כאחד הדברים שממשיכים להתקיים, זה נושא מערך החיסונים.
שר הבריאות דני נווה: אני חושב שאנחנו יכולים להתגאות בהישגים שלנו בשכל מה שנוגע לכיסוי מערך החיסונים מהגיל הרך והתינוקות, עוד לפני שמגיעים למערכת החינוך, וגם במערכת החינוך.
שר הבריאות דני נווה: ואני חושב שבממוצע נמצאים בכיסוי של בערך 95% מבחינת כלל הכיסוי של חיסונים בישראל, כמובן שצריך להמשיך עם זה.
שר הבריאות דני נווה: כמה הערות ספציפיות בהקשר הזה.
שר הבריאות דני נווה: אנחנו רוצים להרחיב את החיסונים, למשל לחזור על חיסון שעלת לילדים, בכתה ב', והדבר הזה הוא דבר שאנחנו הגענו אליו למסקנה, ולכן בדיקות מקצועיות שיש צורך לחזור על החיסון הזה, ואתה רואה את נתוני התחלואה שעולים, כנראה כחלק מזה שהחיסון הזה הוא חסר, הבעיה היא כמובן תקצוב.
שר הבריאות דני נווה: יש דבר נוסף שאנחנו בשלב זה העברנו אותו כהמלצה לקופות החולים כדי שיערכו לזאת לקראת החורף הקרוב, אנחנו החלטנו לאמץ את ההמלצות של ארצות הברית בענין הזה, וללכת לעידוד חיסונים לשפעת לילדים בגיל הרך, לקראת החורף.