GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נסרין אאלימי קבהה: ממה שאני יודעת מידע שלי לגבי המערכת שהם פשוט לא רוצים להיחשב כסוכנים של המדינה, ובגלל זה הם לא רוצים למסור עמדה.
נסרין אאלימי קבהה: זאת הגישה של בתי הדין השרעיים.
נסרין אאלימי קבהה: הם חושבים שאם הם ילכו ויתנו נתונים, שיסגירו אותם, שהם סוכנים של המדינה, ופשוט לא יקבלו לגיטימציה מהחברה שהם נמצאים בתוכה.
נסרין אאלימי קבהה: הם לא אומרים את זה, אבל זו הגישה.
יעקב מרגי: לא, אנחנו מכירים את זה.
יעקב מרגי: אנחנו מחפשים שיתוף פעולה.
יעקב מרגי: דבר כזה יכול להרחיק את שיתוף הפעולה.
מיכאל מלכיאור: הוא אמר שהיו הרבה מאוד מקרים, שזה כולל את מזרח ירושלים.
חנה סלוצקי: אני מוכרחה לומר שהיו לי הרבה ציפיות ואני לא מרגישה שמיצינו את הנושא הזה.
חנה סלוצקי: אני לא מרגישה שהבנות האלה, שמחייבים אותן ומכריחים אותן וכופים עליהן, ולצפות מהבנות שהן תתמודדנה עם המשפחות הוא בלתי אפשרי, ואסור לנו כחברה בכלל להטיל את האחריות עליהן.
חנה סלוצקי: אני חושבת שצריך לעשות משהו בכל הרמות.
חנה סלוצקי: גם של המניעה, ולהגיע לכל הגורמים האלה שהם עושים את הדברים האלה בנסתר ובהסכמים.
חנה סלוצקי: לא דיברנו על הקווקזים ועל הגרוזינים שהם ישראלים והם חיים במדינה, ומה קורה בחברות האלה.
חנה סלוצקי: כלומר, הנושא הזה בעייתי וכואב, הזכויות של הנערות האלה לא מתממשות בכלל, לחלוטין.
חנה סלוצקי: ממש הורסים ודורסים.
חנה סלוצקי: נדמה לי לפעמים שאני מגיעה לאיזה יישוב ערבי בארץ שאני הולכת אחורנית ולא קדימה.
חנה סלוצקי: וגם העובדים הסוציאליים, אני מוכרחה לומר, הם שייכים לאוכלוסייה הערבית.
חנה סלוצקי: מאוד קשה להם לעמוד מול המשפחות ומול הנורמות החברתיות שלהם.
חנה סלוצקי: הם אומרים לי, את, כמי שבאה מבחוץ יותר קל לך לעשות דברים.
חנה סלוצקי: יש לנו בעיה אמיתית בארץ.
חנה סלוצקי: ואנחנו חייבים להתמודד אתה בכל הרמות ולעשות שינויים.
אביבה: אני רוצה להעיר הערה.
אביבה: יש חוק במדינת ישראל.
אביבה: גיל שמונה עשרה.
אביבה: האתיופית.
אביבה: בת שמונה עשרה?
אביבה: מי חס וחלילה יראה אותה בת שמונה עשרה.
אביבה: אבל היום, אין בחורה אתיופית בת שמונה עשרה להתחתן.
אביבה: אין דבר כזה.
אביבה: אני בת שלושים אני צריכה להראות צריכה להיות מודרנית.
אביבה: הם דנים על המגזר הערבי, על הקאדים, על זה.
אביבה: על הרבנות.
אביבה: ...
אביבה: לעשות תקשורת, מה טוב לילדה הזאת.
אביבה: הילדה הזאת יש לה ילדים כמו שדיברנו, מסכנה, הבעל שלה יעזוב אותה, וצריך להבהיר לה, להביא לה מודעות בתקשורת.
אביבה: לי ולה.
אביבה: לא משנה.
אביבה: אבל אנחנו מדברים מדברים, הולכים הביתה, נשאר.
אביבה: הכל נשאר.
נסרין אעלימי קבהה: אני רוצה להתחבר לדברים שהיא אמרה.
נסרין אעלימי קבהה: יש סקר שעשינו בשנת 99 בין אלף תלמידות תיכון בעשרים כפרים בנגב ובדרום וגם בצפון ובמשולש.
נסרין אעלימי קבהה: ויצא ששמונים ושתיים אחוז מהבחורות לא יודעות שיש חוק שמגביל את חוק הנישואים.
נסרין אעלימי קבהה: שמונים ושתיים אחוז מאלף תלמידות לא יודעות על קיום החוק בכלל.
מיכאל מלכיאור: אני מציע שנעשה סיכום של הדברים.
מיכאל מלכיאור: מה שראינו, שזו תופעה אמיתית.
מיכאל מלכיאור: שזה לא איזה מקרה אחד פה ושם, אלא זו תופעה אמיתית במדינת ישראל, בעדות שונות ובחוגים שונים.
מיכאל מלכיאור: אנחנו רואים את התופעה הזאת לפי הנסיבות של החברה של היום כתופעה שלילית ביותר, שרומסת את הזכויות הבסיסיות בעיקר של הנערות במדינת ישראל, ואנחנו לא יכולים להשלים עם הדבר הזה.
מיכאל מלכיאור: זה קודם כל כדבר העקרוני.
מיכאל מלכיאור: דבר שני, אנחנו מבקשים גם ממשטרת ישראל ובשיתוף פה גם עם הגורמים השונים בחוגים היהודיים, עם הגורמים שיש להם השפעה על הקהילות שדובר בהן.
מיכאל מלכיאור: לא דיברנו פה על העלייה מגרוזיה וכולי.
מיכאל מלכיאור: אני מניח אבל שגם שם, בקהילה הזאת, בלי לדעת, אבל זה יהיה קצת כמו בקהילה האתיופית שהאינטגרציה המוצלחת מביאה פה דווקא כן להעלאת גיל הנישואים.
מיכאל מלכיאור: זה בלי לדעת צריך לבדוק את זה אם גם היום זו תופעה.
מיכאל מלכיאור: אבל יש פה גם נציג או יועץ משפטי של הנהלת בתי הדין הרבניים.
שמעון יעקובי: אצלנו התופעה הזאת לא מוכרת.
מיכאל מלכיאור: אז אני חושב שכדאי להנהלת בתי הדין הרבניים לבדוק גם בקהילות השונות שאנחנו מדברים בהן.
מיכאל מלכיאור: כדאי לבדוק את זה.
מיכאל מלכיאור: ולנסות להפעיל, בכל זאת יש שם רבנים חשובים ודיינים חשובים, וחלק מהרבנים באמת מקובלים גם.
מיכאל מלכיאור: כדאי לעשות שיחות להבהרה כלפי הקבוצות הספציפיות שאנחנו מדברים עליהן.
מיכאל מלכיאור: לעשות את השיחות האלה.
מיכאל מלכיאור: ואנחנו פשוט מבקשים שתעביר את זה הלאה להנהלת בתי הדין הרבניים.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שזה דבר שנחוץ.
יעקב מרגי: להרתעה.
יעקב מרגי: ענישה והרתעה.
מוריה בקשי: אני ניסיתי הבוקר להשיג נתונים - -
סוזי בן ברוך: יש לי פה.
סוזי בן ברוך: -נניח שנערה מגיעה לבית הדין הרבני, ואז יש לה כבר ארבעה ילדים.
סוזי בן ברוך: מדווחת למשטרה.
סוזי בן ברוך: עכשיו השיקול הוא כזה.
סוזי בן ברוך: האם הענישה היא כזאת ששולחים את הבעל לכלא, משאירים אותה עם ארבעה ילדים?
סוזי בן ברוך: וזה שיקול של פרקליטות המדינה.
סוזי בן ברוך: מה את אומרת על זה?
סוזי בן ברוך: זאת אומרת שבכל מקרה, נגד הבעל התיק הזה ייסגר.
סוזי בן ברוך: אין שום בעיה.
סוזי בן ברוך: את מדברת על ההורים שכבר עבר הזמן.
סוזי בן ברוך: ומה שנשאר כרגע זה מי שמשיא.
סוזי בן ברוך: זאת אומרת, ארבע, שש שנים אחרי, מגיעים למי שמשיא.
סוזי בן ברוך: או.קיי?
מיכאל מלכיאור: סוזי, ברור לנו שעיקר הפעולה זה לא בתחום הענישה.
מיכאל מלכיאור: אבל גם צריך פה הענשה, זה גם יעזור כדי להביא את העניין לידיעת הציבור.
מיכאל מלכיאור: כמו שאמרה נסרין לפני זה, אנשים לא יודעים שזה אסור בכלל.
מיכאל מלכיאור: אז ענישה וההיבטים הציבוריים מסביב לזה, זה חלק מההסברה.
סוזי בן ברוך: לוודא שאכן התוכנית מועברת אכן על ידי מנהל בית הספר הזה, באוכלוסייה הזאת.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שגם מערכת הרווחה, אתם גם חייבים לעבוד יותר עם המשטרה בעניין הזה.
חנה סלוצקי: הבעיה היא איך עובדים.
חנה סלוצקי: היא בעיה.
מיכאל מלכיאור: הבעיה, אבל צריך לתת את הדעת.
מיכאל מלכיאור: לא יכול להיות שיש פער כזה גדול בין מספר התיקים לבין המציאות שלנו.
מיכאל מלכיאור: מובן שלא בכל מקרה זה הדבר הנכון.
סוזי בן ברוך: הבעיה אתית לא קטנה.
סוזי בן ברוך: עד שהביאו את הילדות האלה ללכת בבית חולים לקח הרבה זמן.
מיכאל מלכיאור: סוזי, אבל את יודעת שזה גם כך ירד מסיבות אחרות, כי עכשיו הורידו את הסיפור של מענקי לידה.
מיכאל מלכיאור: הרי חלק מהעניין היה בגלל שיש מענק לידה.
מיכאל מלכיאור: אז עכשיו אחרי שלא נותנים יותר מענקי לידה במדינת ישראל אז גם יהיו עוד הרבה זרזים . . .
דניאלה במברגר אנוש: שיידעו שהאכיפה היא לא כלפיהם וכלפי בן הזוג שלהם והמשפחה, אלא האכיפה היא כלפי עורכי הנישואים, גם זה יהיה הבדל.
מיכאל מלכיאור: כן, אבל שוב, ההסבר שקיבלנו, יש פחות עניין במנהג המוסלמי, כלומר עורכי נישואים.
מיכאל מלכיאור: לכן זה הרבה יותר...
נסרין אעלימי קבהה: ...
נסרין אעלימי קבהה: חלק מהמערך הקיים של משרד המשפטים.
מיכאל מלכיאור: לא, אבל מה שאתם הסברתם אחרי כן שאנשים עושים - - -
נסרין אעלימי קבהה: יש מקרים שזה מחוץ, אקסטרה לגה.
חליל אבו רביע: החוזה הזה, אני חייב לציין, זה חשוב מאוד.
חליל אבו רביע: הרבה מאוד עורכי דין מנצלים את זה לרעה.
חליל אבו רביע: בא זוג הורים מסכנים שרוצים חוזה נישואים בין הבת שלהם לבין החתן שלה, שפחות מהגיל.
חליל אבו רביע: והוא הולך להוציא להם חוזה ממון.
חליל אבו רביע: וכשהיא מגיעה לבית הדין אחרי שהוא זרק אותה ומבקשת מזונות, ואומרת אני אשתו, אומר לה הקאדי: לא, תוכיחי.
חליל אבו רביע: היא אומרת הנה, אני מוכיחה.
חליל אבו רביע: זה בדיוק מה שאומר בעלה.
חליל אבו רביע: שהיא ידועה בציבור, חברה שלי.
חליל אבו רביע: ואין חברה באסלם.
חליל אבו רביע: אז היא מציגה את המסמך הזה.
חליל אבו רביע: החוזה הזה שהיא מציגה אותו מחזק את דברי בעלה שאומר היא ידועה בציבור שלי.
חליל אבו רביע: אז זו רמאות גדולה מאוד מאוד אצל עורכי הדין שעושים את זה, ממש רמאות רצינית מאוד.
חליל אבו רביע: אני אומר את זה באחריות מלאה, כי אני טיפלתי בעניינים האלה.
קריאה: אבל את אלה אפשר להעניש.
חליל אבו רביע: אי אפשר להעניש.
חליל אבו רביע: הם עושים חוזה ממון.
מיכאל מלכיאור: זה הסכם ממוני.
יעקב מרגי: גם אם זה חוזה ממון, אתה נותן יד לדבר עבירה.
מיכאל מלכיאור: הבנו את הנקודה.
מיכאל מלכיאור: אני באמת מקווה שהדיון הזה לפחות תרם משהו.
מיכאל מלכיאור: אצלי זה תרם משהו להבין את הנושא, ולהבין שזה נושא.
מיכאל מלכיאור: אנחנו חייבים פה לעשות המשך של הדברים, ולעקוב כל אחד בתחומו לעקוב אחרי הדברים, כדי לפתור במקצת את צעקת הנערות הללו.
חברי הוועדה: ענבל גבריאלי חברי כנסת
שאינם חברי ועדה: ג'מאל זחאלקה (ממלא מקום) עסאם מח'ול מוזמנים: סנ"צ יוסי בוקר - מפקד תחנת לוד, המשרד לבטחון פנים אסטריה ברק - רופאה, משרד הבריאות שרקה הדר - ל' בריאות רמלה, משרד הבריאות עמליה מאיר הררי - יועצת בכירה, משרד החינוך ד"ר סולי נתן - מפקחת מחוז מרכז, משרד החינוך יחזקאל לביא - משרד הפנים עו"ד בתיה ארטמן - לשכה משפטית, ס' בכיר ליועץ משפטי, הרווחה פרופ' דב גולדנברג - מנכ"ל המשרד, משרד הרווחה עדנה גרוס מוטי וינטר - מנהל השירות לילד ולנוער, משרד הרווחה גב' מרים פבר - פקידת סעד ארצית, משרד הרווחה מר חיים פוזנר - מנהל אגף שירותים אישיים וחברתיים, משרד הרווחה ד"ר יצחק קדמן - מנכ"ל המועצה הלאומית לשלום הילד שולה אגמי - המרכז לשלטון מקומי רון גלבוע - מנהל מחלקה לעבודה קהילתית, עיריית לוד אורלי דהן - מנהלת מחלקה לקשיש פקיד וסעד, עיריית לוד אליהו ממן - סגן ראש העיר, עיריית לוד מיקי שרון - מנהל מחלקה פרט ומשפחה, עיריית לוד ליאורה שרעבי - פקידת סעד, עיריית לוד טהא אלנקיב - שתי"ל ליאת גור - שתי"ל חנה - אמא מגני אביב רוזן אשכנזי - אמא מגני אביב אלה גבאי - אמא מגני אביב
קצרנית: מניעת טיפול למאות ילדים בסיכון
מיכאל מלכיאור: שלום לכולם, בישיבה שהתקיימה לפני שבוע בדיוק החלטנו שאנחנו לא נעזוב את הנושא של לוד, ואת הילדים של לוד, ולא נאפשר הפקרה של הילדים בלוד.
מיכאל מלכיאור: אני מדגיש, אנחנו מדברים פה לא על מכלול הבעיות של הרשויות המקומיות בישראל, אפילו לא על מכלול הבעיות של לוד.
מיכאל מלכיאור: אף על פי שזה ברור שהדברים קשורים, ואף אחד לא משלה את עצמו שלא.
מיכאל מלכיאור: יחד עם זאת, יש לנו חובה כלפי הילדים שם, מהתיאורים שקיבלנו אין סיבה שנחזור עליהם היום, הם היו בלתי אפשריים, אני מוכרח להגיד.
מיכאל מלכיאור: מכל מכלול הבעיות המקומיות ששמענו עליהן ברשויות המקומיות ובאזורים בארץ, אני לא זוכר שנתקלנו אפילו במשהו שדומה למצב בלוד.
מיכאל מלכיאור: לכן בישיבה היום ביקשנו מהשרים הרלבנטיים להגיע לכאן, ואחרי שיחה עם שר הרווחה, הוא הציע שהמנכ"ל שלו יגיע במקומו, מאחר וממילא הוא אחראי לטיפול בעניין.
מיכאל מלכיאור: אני מדגיש ששר הרווחה אמר שבשמחה הוא יגיע אם נבקש.
מיכאל מלכיאור: יכול להיות שאת זה נצטרך לעשות בהמשך, אבל אנחנו באמת שמחים שהמנכ"ל פה.
מיכאל מלכיאור: אני מציע שנתחיל עם המנכ"ל, ואחר נשמע את חברת הכנסת ענבל גבריאלי.
דב גולדברגר: בוקר טוב.
דב גולדברגר: אני רוצה לומר משפט הקדמה.
דב גולדברגר: אמנם אני שנה ורבע מנכ"ל משרד הרווחה, אבל אני מלווה את לוד כבר 13 שנים.
דב גולדברגר: הייתי 12 שנים מנכ"ל החברה למתנ"סים, וליוויתי את לוד בצרותיה ובבעיותיה הרבה מאוד שנים.
דב גולדברגר: לצערי, הבעיה של לוד לא התחילה בשנה האחרונה.
דב גולדברגר: הייתי שם כאשר היתה ועדה קרואה, והייתי שם כאשר היו המון בעיות וחוסר תפקוד של הרבה מאוד שנים.
דב גולדברגר: צר לי מאוד לראות כיצד עיר כזאת גדולה כמו לוד במרכז הארץ, שאין בה שרות.
דב גולדברגר: זה הרי לא איזה שבט נידח באיזשהו מקום שלא מחובר למים ולחשמל.
דב גולדברגר: מדובר פה בעיר עם עשרות אלפי אנשים במרכז הארץ.
דב גולדברגר: אני אומר בצער רב, שזה לא התחיל היום, אני שותף לצרות שלהם כבר הרבה מאוד שנים.
דב גולדברגר: בשבוע שעבר משרד הפנים פתח חשבון נפרד ללוד.
דב גולדברגר: חשבון שלא ניתן לעיקול, וזאת למרות שעיריית לוד לא חתמה עדיין, לא על הבראה, ולא על שום הסכם.
דב גולדברגר: אף-על- פי- כן, עשו הסדר מיוחד ופתחו חשבון בנק באמצעות השלטון המקומי, שלא יהיה ניתן לעקל את הכספים שבו.
דב גולדברגר: האוצר הכניס שלושה מיליון שקלים.
ענבל גבריאלי: מתי נפתח החשבון?
דב גולדברגר: בשבוע שעבר.
דב גולדברגר: האוצר גם הכניס כמדומני שלושה מיליון שקלים לחשבון הזה.
דב גולדברגר: אני יודע גם ששילמו חלק ממשכורת.
דב גולדברגר: אני מודה שאני לא יודע כמה כל אחד קיבל.
דב גולדברגר: אבל אני יודע ששילמו חלק ממשכורת לעובדים.
דב גולדברגר: גם כספי הרווחה הגיעו להסדר משפטי עם החשבת ועם היועצת המשפטית, שכל הכספים שלנו יועברו לאותו חשבון שלא ניתן לעיקול.
דב גולדברגר: אתם יודעים, עד היום כל הכספים שלנו נבלעו בתוך החור השחור, ולא היתה לנו שליטה על הכספים שלנו.
דב גולדברגר: אבל מעכשיו סיכמנו גם עם משרד הפנים וגם עם אחרים, שגם כספי הרווחה יועברו לאותו חשבון שלא ניתן יהיה לעקל אותו.
דב גולדברגר: אני מקווה שמשהו יועיל לצורך הטיפול.
ענבל גבריאלי: שירותי הרווחה כבר פועלים?
דב גולדברגר: שירותי הרווחה לא יכולים לפעול, משום שאין עובדים.
דב גולדברגר: חלק גדול פרש בכלל, פשוט עזב את העבודה, וחלק מושבת.
מיכאל מלכיאור: כשני שליש מהעובדים עזבו.
דב גולדברגר: כן, פשוט עזבו.
ענבל גבריאלי: מה לגבי השליש הנותר?
דב גולדברגר: אני לא יכול לטעון נגדם.
דב גולדברגר: אני מודה, אין לי שום דבר לטעון כנגד אנשים שחודשים לא מפרנסים את הילדים שלהם.
דב גולדברגר: הפכו בעצמם כבר למקרי רווחה.
דב גולדברגר: הם בעצמם הפכו לאנשים שנזקקים.
דב גולדברגר: אין לי טענה.
דב גולדברגר: מי שלא קיבל משכורת, אני לא יכול להגיד לו שום דבר.
דב גולדברגר: מה שעשינו זה כך.
דב גולדברגר: התגייסנו כדי לטפל במקרי החירום.
דב גולדברגר: אני אומר בכוונה, רק במקרי החירום.
דב גולדברגר: אין שום אפשרות בלא עובדים לטפל במקרים של ילדים ונוער בסיכון, שדורשים טיפול רגיל וקבוע ומתמשך.
דב גולדברגר: הפתרון שאנחנו מסוגלים לתת היום, ובהזדמנות הזאת אני מודה לוועד העובדים בעירייה שמאפשר לנו, ומאפשר לעובדיו – לפקידי הסעד, למרות שהם מושבתים ואסור להם לעבוד, במקרי חירום של ילדים ונוער בסיכון כן לטפל.
דב גולדברגר: אבל רק במקרי חירום ולא בטיפול השגרתי.
דב גולדברגר: יש מאות ילדים שדורשים טיפול שיגרתי, הם לא יכולים לקבל את זה היום.
דב גולדברגר: מה שאנחנו עושים, זה רק מקרי חירום, כאשר צריך להוציא ילדים או לטפל בילדים, או להעביר אותם למקלטי חירום, או לחתום בבתי משפט.
מנדיס ספדי: אני הייתי נוכח במקרה שלא טופל, שלא מצאנו מענה.
מנדיס ספדי: ילדה בת חמש שהסתובבה ברחובות, אמא שלה לא מטפלת בילדה, והילדה מסתובבת ומבקשת אוכל.
ענבל גבריאלי: מתי זה היה?
מנדיס ספדי: לפני שבועיים הוציאו את הילדה אחרי שלא השארנו אף גורם שלא התקשרנו אליו.
דב גולדברגר: הוציאו אותה לפני שבועיים?
מנדיס ספדי: לפני יומיים היא חזרה לרחוב.
מנדיס ספדי: אתמול ראיתי אותה מסתובבת ומבקשת אוכל.
דב גולדברגר: אני מודה שאני לא מכיר מקרה פרטי כזה.
ענבל גבריאלי: זה בהחלט מקרה חירום.
מנדיס ספדי: זה נקרא מקרה חירום.
מנדיס ספדי: אתה טוען כאן שבמקרי חירום כן מטפלים.
מנדיס ספדי: אני חושב שהמקרה הספציפי הזה הוא חמור ביותר, כאשר ילדה בת חמש מסתובבת ברחובות ומבקשת אוכל מאנשים.
ענבל גבריאלי: סליחה, אתה יכול להתחייב שהמקרה הזה דווח?
מנדיס ספדי: ענבל, המקרה הזה דווח, ונמצאת כאן אישה שמוכנה לאמץ את הילדה מהשכונה.
מנדיס ספדי: מוכנה לקחת את הילדה באחריותה, העיקר להוציא אותה מהרחוב.
מנדיס ספדי: אז לא כל המקרים כן מטופלים.
דב גולדברגר: לא מאמצים כך ילדים.
דב גולדברגר: נמצאת פה מנהלת המחוז, ומייד אנחנו נבקש את השם של הילדה.
דב גולדברגר: אני מבטיח לך שעוד היום יטפלו בזה.
דב גולדברגר: אני מודה שאני לא מכיר את המקרה הזה.
קריאה: יש לנו מאה מקרים כאלה.
מנדיס ספדי: יש הרבה מקרים.
מנדיס ספדי: אני דיברתי לגבי מקרה אחד וספציפי.
דב גולדברגר: אני חוזר ואומר, למקרי חירום יש לי פתרון.
דב גולדברגר: לטיפול בילדים ונוער בסיכון אין לנו פתרון כאשר העובדים שובתים, לא מוכנים לתת להיכנס.
דב גולדברגר: שלחנו פקידי סעד מהמחוז.
דב גולדברגר: מנהלת המחוז סידרה תורנות של פקידי סעד מהמחוז, הם באו למקום ועזרו לפקידי הסעד המקומיים לטפל, עד שוועד העובדים אסר, סגר את המשרד, לא נתן להם להיכנס ולטפל.
דב גולדברגר: הוא אמר: אתם פוגעים בשביתה.
ענבל גבריאלי: על עובדי משרד הרווחה גם הם עשו, או רק על עובדי העירייה?
דב גולדברגר: לא, גם על העובדים שלנו.
מנדיס ספדי: לא ניתן לפנות לעיר השכנה?
סולי נתן: פניתי לראש עיריית ראשון לציון, וראש העירייה הסכים.
מיכאל מלכיאור: נשמע מהמנכ"ל גם על האפשרות הזאת.
מיכאל מלכיאור: כולם יודעים שיש אפשרות כזאת, נשמע על זה.
דב גולדברגר: באיזשהו שלב הם לא נתנו לפקידי הסעד מחוץ ללוד להיכנס, בגלל המאבק שהם מנהלים.
דב גולדברגר: בסופו של דבר, ההסכם משבוע שעבר אומר כך: שפקידי סעד מקומיים במקרי חירום וסכנה לילדים יוכלו לטפל.
דב גולדברגר: בנוסף לכך, המשרד שלנו יביא פקידי סעד מבחוץ וגם להם יינתן, בהסכם עם הוועד, לסייע במקרי חירום גם למישהו מבחוץ.
דב גולדברגר: הסכימו.
דב גולדברגר: אני אומר שוב, אני מודה להם שהם הסכימו לאפשר לנו להביא גם פקידי סעד מבחוץ דרך המחוז, והם יאפשרו גם לפקידי סעד מבחוץ לסייע ולטפל במקרי חירום בלבד.
דב גולדברגר: זה מה שמתאפשר לנו ברגע זה לעשות.
דב גולדברגר: ככל שנדווח ונדע על מקרי חירום, גם בעזרת העובדים המקומיים, וגם בעזרת עובדים מבחוץ נסייע.
דב גולדברגר: אנחנו גם מסייעים להם לוגיסטית.
דב גולדברגר: אני מזכיר לך, המשרדים סגורים, אין טלפון, אין פאקס, אין שום דבר שם.
שרה הדר: זה מה שרציתי להוסיף.
שרה הדר: אני ממשרד הבריאות ויש מקרים שמגיעים לטיפת חלב.
שרה הדר: היה לנו מקרה לפני שבוע, שאני במו ידיי ניסיתי להרים טלפון.
שרה הדר: פקידת הסעד אמרה: אני בהפגנה, אין לי כרגע מענה לתת לך.
דב גולדברגר: אני יודע.
דב גולדברגר: חיים פוזנר שיושב פה, מנהל אגף בכיר לשירותים חברתיים, היה בלוד ביום חמישי, בילה שם יום.
דב גולדברגר: אנחנו גם נמצא פתרונות לוגיסטיים כי אין טלפון.
דב גולדברגר: המשרד שלנו יספק את זה שפקידות הסעד יוכלו איכשהו לתפקד.
מיכאל מלכיאור: מי מעביר את המשכורות לאנשים?
דב גולדברגר: לא מעבירים משכורות.
דב גולדברגר: נפגשתי גם עם החשב המלווה של לוד קובי גינצבורג, שבעברו היה עובד משרד הרווחה, ומכיר את המערכות של הרווחה.
דב גולדברגר: הוא הבטיח לנו, שעכשיו כאשר יש את החשבון הנפרד שבלתי ניתן לעיקול, יאפשר לנו להעביר את המשכורות לעובדים דרך החשבון הזה.
דב גולדברגר: אבל הוא נפתח בשבוע שעבר, כך שמעכשיו גם החשבונות שלנו יקבלו אישור לעבור.
מיכאל מלכיאור: לחברת הכנסת ענבל גבריאלי יש מספר דברים חשובים להוסיף לעניין.
מיכאל מלכיאור: יש לי הרבה שאלות על מה שאמרת.
מיכאל מלכיאור: אבל נשמע את חברת הכנסת.
ענבל גבריאלי: קודם כל אני רוצה להתנצל על כך שאני נוטשת.
ענבל גבריאלי: כאמור, את הדיון בשבוע שעבר יזמתי ולא רק בשל כך, אלא בגלל התנהלות הדיון והניווט הנכון של הדיון, הניווט של היושב ראש, התחייבנו למעקב.
ענבל גבריאלי: הבנתי שגם היושב ראש שוחח עם השרים, וגם אני.
ענבל גבריאלי: קודם כל לגבי הנושא של החשבון, לדעתי בסופו של דבר הוא עלול להיות בעייתי.
ענבל גבריאלי: זאת אומרת, החשבון נפתח זה בסדר.
ענבל גבריאלי: אבל מחר מחרתיים תקום עיר נוספת, או יישוב נוסף ויטען שגם אצלו שירותי הרווחה קורסים, ויבקש גם כן פתיחת חשבון בנק ייעודי, ואז זה יכול להיגרר לעוד מספר רשויות.
ענבל גבריאלי: לדעתי, זה לא יעמוד במבחן בג"צ.
ענבל גבריאלי: זאת אומרת האבחנה הזאת בין לוד - - -
ג'מאל זחאלקה: יש הצעת חקיקה בכנסת.
ענבל גבריאלי: גם חקיקה יכולה לא לעמוד במבחן בג"צ.
ענבל גבריאלי: בכל מקרה, אני קודם כל מברכת על היוזמה של משרד הרווחה.
ענבל גבריאלי: חבל שאנחנו נדרשנו לעניין, כי בזמן הזה יותר ויותר ילדים שנמצאים במצב של סיכון לא טופלו.
ענבל גבריאלי: בכל זאת, אני מברכת על מה שנעשה, אם בלחץ הוועדה, אם בלחץ נתוני המציאות.
ענבל גבריאלי: כשדיברתי עם השר, הוא אמר לי שבסופו של דבר, אם לא יילך שום דבר, הוא באמת ינקוט בצעד הזה של פתיחת חשבון ייעודי.
ענבל גבריאלי: אני אמנם עוזבת, לגבי התשובות לשאלות האלה, אני אתעדכן בפרוטוקול.
ענבל גבריאלי: אמרת שנפתח חשבון בנק, אמרת שהוכנסו כספים דרך האוצר.
ענבל גבריאלי: אמרת גם שכל הכספים שהעביר עד עכשיו משרד הרווחה ונבלעו בחשבון המעוקל, יועברו לחשבון הייעודי שאינו ניתן לעיקול.
ענבל גבריאלי: בפועל מה קורה?
ענבל גבריאלי: בפועל מי מטפל בהם?
ענבל גבריאלי: כן ידוע לי על הניסיון הקודם של משרד הרווחה, דבר שלא ידענו, אדוני היושב ראש, בדיון הקודם, שכן ישלחו עובדי משרד הרווחה - - -
מיכאל מלכיאור: הם סיפרו בישיבה הקודמת.
דב גולדברגר: שלחנו, עד שהפסיקו את זה.
ענבל גבריאלי: בסדר, אבל זה נכשל.
ענבל גבריאלי: לדעתי, אנחנו צריכים להיות מוכנים לאחת משתי האופציות.
ענבל גבריאלי: או שמשהו יקרה עם החשבון, ולא יתאפשר המשך קיומו.
ענבל גבריאלי: או לחילופין, שאנשי הוועד יחליטו שוב שגם הטיפול במקרי חירום פוגע להם בשביתה.
ענבל גבריאלי: הייתי רוצה שתספר לוועדה לגבי האפשרות שעיר שכנה כמו רמלה למשל, תקבל את התוספת התקציבית הזאת, כדי שהיא תוכל לתת מענה לא רק במקרי חירום.
ענבל גבריאלי: אסור לנו לשכוח שלפעמים ההגדרה היבשה של מהו מקרי חירום, זה המקרים הקיצוניים וזה לא אומר שמה שאינו מקרה חירום, אינו מקרה חירום בפועל.
ענבל גבריאלי: אני מודה לכם, ואני שוב מתנצלת.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה רק להוסיף.
מיכאל מלכיאור: לגבי הנקודה האחרונה.
מיכאל מלכיאור: חשוב מאוד להבין למה אתם במשרד הרווחה קוראים מקרי חירום.
מיכאל מלכיאור: כי התיאורים שקיבלנו פה על ילדים בסיכון, כאשר אתה אומר שזה לא כלול במקרי חירום, הם היו פשוט תיאורים קשים גם מהמשטרה, וגם מפקידי הסעד וכל הגורמים, אנשי החינוך.
מיכאל מלכיאור: אם אתה אומר, אנחנו פשוט לא יכולים בגלל שוועד העובדים לא מאפשר, זה דבר אחד.
מיכאל מלכיאור: לדעתי אז צריכים להיכנס באמצעים אחרים לגמרי לגבי ועד העובדים.
מיכאל מלכיאור: אי אפשר לסבול יותר.
מיכאל מלכיאור: אי אפשר לקבל את זה.
שרה הדר: אני פקידת הסעד, אני רוצה להתייחס למקרה.
מנדיס ספדי: נאמר פה שהמשכורות מועברות ישירות?
מיכאל מלכיאור: אני לוקח כהנחה לפי מה שאתה אמרת, שהנושא של הכספים בינתיים בהסדר.
דב גולדברגר: הוא לא פותר את בעיית השביתה, כי מגיעות להם שש משכורות.
דב גולדברגר: גם אם יכניסו כסף באופן חלקי לעובדים, הם ממשיכים לשבות.
דב גולדברגר: אין לי שום טענה, אני לא יכול להגיד לעובדים לא לשבות.
סולי נתן: אנחנו גם פתחנו חשבון על ידי חשב מלווה בנושא החינוך.
סולי נתן: האנשים שם קיבלו משכורות עד כמעט המשכורות האחרונה.
סולי נתן: ובכל זאת, הם לא חוזרים לעבודה.
סולי נתן: כי יושבת ראש ועד העובדים לא איפשרה להם.
סולי נתן: זאת אומרת, למרות שרוב האנשים קיבלו את המשכורת, צריך לקחת את זה בחשבון, הם לא חזרו לעבודה.
מיכאל מלכיאור: לא ניכנס לאידיאולוגיות לגבי השביתה, אם כן או לא.
מיכאל מלכיאור: אני מסכים מאוד עם המנכ"ל שכאשר המערכת שובתת, יש עניין שאנחנו לא יכולים לטעון נגד זה, שכל כך הרבה אנשים לא קיבלו משכורת.
מיכאל מלכיאור: יחד עם זאת מקובל בכל שביתה שיש צווי ריתוק, או דברים אחרים.
מיכאל מלכיאור: אנחנו יודעים מה רמת הסכנה כשמדובר לגבי ילדים במצבי חירום.
מיכאל מלכיאור: ילדים שנמצאים בסיכון, הם מחוץ לשביתה.
מיכאל מלכיאור: אנחנו לא יכולים לקבל את הדבר הזה.
מיכאל מלכיאור: אני שמח מאוד שהתקדמו מאז השבוע שעבר.
מיכאל מלכיאור: ההצעה שלך, היוזמה שלך בפתיחת החשבון, זה גם העניין שדיברנו עליו בוועדה.
מיכאל מלכיאור: עשו את זה כבר במשרד החינוך, כפי שציינת את זה כבר מזמן.
דב גולדברגר: אני רוצה להתחיל בעניין של החשבון.
דב גולדברגר: הזכירה כאן סולי את העניין של המורים.
דב גולדברגר: שר הרווחה של היום שהיה יו"ר ועדת החינוך של הכנסת, העביר חוק שמשכורות המורים יועברו לחשבון נפרד, ושאין אפשרות להשתמש בחשבון הזה לצרכים אחרים, ושהוא חסין מפני עיקולים.
דב גולדברגר: כשהוא הגיע למשרד הרווחה, הוא הגיש הצעת חוק דומה ביחד עם עשרה חברי כנסת ערבים שחתמו על הצעת החוק, לעשות את אותו דבר לגבי עובדי רווחה.
דב גולדברגר: זה עבר בקריאה ראשונה, ועכשיו נמצא בתוך תהליכים.
דב גולדברגר: לצערי הרב יש התנגדויות.
דב גולדברגר: יש התנגדות של משרד הפנים, יש התנגדות של משרד האוצר, יש התנגדות של מרכז השלטון המקומי לחקיקה הזאת.
דב גולדברגר: עכשיו כשהיו משברים בכל הארץ, בכל הרשויות, והעובדה שהמורים עבדו וקיבלו משכורת, מוכיחה שזה היה מהלך נכון.
דב גולדברגר: צריך לעשות את אותו הדבר לגבי עובדי הרווחה.
דב גולדברגר: אני מקווה שיצליחו להתגבר על הקשיים.
דב גולדברגר: שמעתי גם מה שאומרת סולי.
דב גולדברגר: זה עוזר רק באופן חלקי.
דב גולדברגר: למה?
דב גולדברגר: כי רק המורים קיבלו משכורת.
דב גולדברגר: אבל כשהמזכירות והסייעות והעובדים והשרתים והניקיון לא קיבלו משכורת, אי אפשר להפעיל רק מערכת חינוך,
דב גולדברגר: למרות שהמורים קיבלו.
דב גולדברגר: לכן, מי שתולה את הכל וחושב שזה הפתרון, אני אומר שזהו פתרון חלקי.
דב גולדברגר: הוא לא יפתור את הבעיה במלואה, עד שלא תיפתר כל הבעיה שם בלוד לגבי המשכורות לחלק מהעובדים.
דב גולדברגר: אני מבקש אם אפשר ברשותך, שעדנה גרוס מנהלת המחוז שלנו תתייחס לגבי הנושא של מקרי חירום, מה מטפלים ומה ניתן לטפל ומה נעשה לגבי מקרי חירום.
עדנה גרוס: ברשותכם, יש לי כאן את כל המקרים שהיתה מעורבת פקידת הסעד לחוק הנוער מהמקום, ועל זה מגיעה לה ברכות וצל"ש, על העמידה שלה.
עדנה גרוס: היא נמצאת כאן, היא עובדת בלי פאקס, בלי טלפון, בלי שום אמצעי שאנחנו עכשיו מנסים לעזור לה לקבל ממקורות חוץ מהעירייה.
עדנה גרוס: אני רוצה להקריא לכם כמה מקרים שתבינו מתי אנחנו מתערבים.
עדנה גרוס: היה דיווח על ילד שההורים שלו חיים בנפרד, והוא פגע מינית באחותו.
עדנה גרוס: נכנסו למקרה הזה.
עדנה גרוס: סודרה אשה במקלט לנשים מוכות, פעם שנייה עם ילדיה, היתה התערבות של פקידת הסעד לגבי כל הנושא של ילדים, אבל גם התייחסנו לנושא של נשים.
עדנה גרוס: מדובר באם-חד הורית שהתלוננה כי הבן שלה מסכן את עצמו וסביבתו, מפעיל אלימות קשה בתוך הבית ובבית הספר, כולל נשק קר.
עדנה גרוס: יש התנגדות שלו לסידור חוץ ביתי, והאם חוששת ממנו ולא משתפת פעולה עם גורמי הטיפול.
עדנה גרוס: גם כאן היתה התערבות.
עדנה גרוס: היה דיווח בבית ספר על ילדה בת שבע שביטאה מצוקה קשה בביטויים אובדניים, גם כאן התערבו.
עדנה גרוס: היתה אלימות קשה של אח כלפי אחותו, גם כאן התערבו.
עדנה גרוס: היתה פגיעה מינית במשפחתון, נכנסו לזה.
עדנה גרוס: אחר כך היה חשד לפגיעה מינית בתוך המשפחה, העניין דווח למשטרה, נכנסו לזה.
עדנה גרוס: ילדים שחזרו מפנימייה לפני שנה, בבית דווח שהאב מכה את האחות הקטנה, וגם את האח.
עדנה גרוס: היתה מעורבות.
עדנה גרוס: מבית חולים הדסה פנו, התעורר חשד שהאב פוגע מינית בבנות, נכנסו לזה.
עדנה גרוס: יש פרטים על מקרה נוסף, דיווח אנונימי על פגיעה בקטינה, נכנסו לזה.
עדנה גרוס: אלה מסוג הבעיות שאנחנו, כלומר, פקידי הסעד שנמצאים במקום עובדת אחת מהמקום, ועובדת מהמחוז, נכנסים לזה ובודקים מיידית.
עדנה גרוס: יש לנו גם פניות, מי שהשכיל לעשות ופונה לממלא מקום רון גלבוע שנמצא כאן, גם הוא התפטר לפני עשרה ימים.
עדנה גרוס: הקו שלנו פתוח, אנחנו עושים בדיקה מה צריך להיכנס מיידית, איך אפשר להיכנס מיידית.
עדנה גרוס: לצערי הרב, רצינו להיכנס גם מהמחוז, אבל המפקחים שלי לא קיבלו או.
עדנה גרוס: קיי.
עדנה גרוס: מוועד עובדים שיוכלו להיכנס ולעשות דברים.
עדנה גרוס: אנחנו בעצם היום מתערבים בכל מצב מהנוסח הזה שהקראתי לכם.
מיכאל מלכיאור: מה שאפשר להגיד באופן כללי על המצבים האלו, שזה אחרי שכבר הנזק נעשה.
עדנה גרוס: גם בזמן רגיל אנחנו נכנסים אחרי שהנזק נעשה, מאחר ואנחנו לא יכולים במשך 24 שעות לדעת את הדברים.
מיכאל מלכיאור: אני יודע שמשרד הרווחה מנסה להיכנס לפני.
יצחק קדמן: צריך לזכור שגם ההתערבות שמזכירה גברת גרוס היא בעירבון מאוד מוגדל.
יצחק קדמן: הרי מעבר לבדיקה ולהתערבות המיידית, צריך לבנות תכנית.
יצחק קדמן: צריך לעשות משהו עם המשפחה, צריך לעשות משהו עם הילד.
יצחק קדמן: את כל זה היא לא יכולה לעשות גם אם תהיה מלאך, פקידת סעד אחת שעסוקה בדיווחים לבתי המשפט, בהארכת צווים, ובאלף ואחד דברים אחרים.
עדנה גרוס: הארכת צווים כן, אבל הטיפול לאורך זמן נפגע, אין ספק.
מיקי שרון: היא גם לא יכולה לבדוק את כל המקרים.