GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורלי לביד: וסיכון מוגבר – ילדים שלא נמצאים במסגרות ומסתובבים ברחובות וחשופים, למשל, לפחי זבל שהתושבים שורפים כי אין פינוי אשפה, סכנה שקיימת עבור כולם, והפתרונות איך שלא יהיו בהעברת כספים צריכים להתאזן.
יאיר סמוכה: היה דיון בשבוע שעבר על קריית מלאכי שנמצאת במצב דומה.
יאיר סמוכה: אמר נציג משרד האוצר, תוך שבוע ייפתחו בעיר שלושה חשבונות, חשבון משכורות, חשבון תזרים שוטף וחשבון החזר חובות.
יאיר סמוכה: לחשבונות האלה יוזרם כסף על ידי הממשלה והעירייה תפקיד אותם.
יאיר סמוכה: אם זה יפעל מהיום למחר, אני חושב שיש פתרון מיידי.
ענבל גבריאלי: אני לוקחת על עצמי לבדוק את זה היום גם מול שר הפנים, וגם מול שר הרווחה.
ענבל גבריאלי: וגם משרד האוצר.
ד"ר יצחק קדמן: רק מידע.
ד"ר יצחק קדמן: אחרי שכתבתי מכתב לשר הרווחה, דיברתי עם חיים פוזנר שעובדי משרד הרווחה מכירים אותו.
ד"ר יצחק קדמן: שאלתי אותו, האם המשרד בנוי, ערוך להעביר כסף לחשבון נפרד.
ד"ר יצחק קדמן: ואני מצטט אותו, לא רציתי לעשות את זה עד עכשיו, אבל אתה הזכרת את משרד האוצר.
ד"ר יצחק קדמן: הוא אמר, אנחנו היינו ערוכים מזמן, מי שמתנגד לזה בכל תוקף, זה משרד האוצר.
ד"ר יצחק קדמן: יש לזה סיבה.
ד"ר יצחק קדמן: הוא רוצה להביא להקצנה את משבר הרשויות המקומיות, וכל נסיון לפתור חלקית את הבעיות, יחליש את המשבר שהוא מעוניין בו, במיצוי המשבר.
ד"ר יצחק קדמן: לכן שלא יספרו פה שמשרד האוצר מוכן לפתור את הבעייה, כי הוא לא מוכן לפתור את הבעיה.
מיכאל מלכיאור: בסדר, אבל הוא לא אמר.
יעקב מרגי: במנחמיה היה בחירות בשבוע שעבר, הוא היה כן מוכן לפתור את הבעיות של מנחמיה, 800 בעלי זכות הצבעה.
יצחק קדמן: יש מי שמתנגד להצעה.
מיכאל מלכיאור: בכל הנושא של פנימיות, הצענו את צביעת הכסף, ראינו מה האוצר עשה עם זה.
מיכאל מלכיאור: נצטרך לקבל החלטות, אני רוצה להתייעץ גם עם חבריי.
אריק מולכו: אני קצין הנוער של משטרת לוד.
אריק מולכו: אני שומע את כולנו מדברים, ואנחנו פחות או יותר מדברים בקול אחד.
אריק מולכו: אמנם יש חילוקי דעות.
מיכאל מלכיאור: בתיאור, כולם דיברו בקול אחד.
אריק מולכו: על מנת שכולנו נבין עד כמה המצב חמור בלוד, ברשותכם יש לי סרט על תחנת סמים, קצר מאוד.
אריק מולכו: בו אנחנו רואים ילדים עם התיק על הגב, בתוך כספומט, מתפקדים כסוחרי סמים לכל דבר.
אריק מולכו: ברשותכם אני אפעיל את הסרט הזה.
בני רגב: זה במגזר הערבי.
אריק מולכו: כן, אז מה.
יעקב מרגי: אבל הם מוכרים לצפון תל אביב, הם מוכרים לכולם.
יוסי בוקר: אלה ילדים שסיימו בית ספר עם התיקים ישר לתחנת הסמים, הירואין וקוקאין, לא מריחואנה או משהו כזה.
אריק מולכו: מה שרואים עכשיו זו הטמנה של 90 גרם נטו של קוקאין.
אריק מולכו: אני מאמין אדוני ראש העיר, ש-90 גרם של קוקאין מכסה לך חלק מהתקציב שחסר לך.
בני רגב: אני שוקל לפתוח כספומט אצלי בלשכה, תוך כמה זמן אני אפתור את כל הבעיה של הגרעון.
אריק מולכו: רואים העברות מיד ליד, הסוואה, מתעסק עם הכלב, הטמנה נוספת.
ענבל גבריאלי: למה הם מטמינים את זה שם?
אריק מולכו: על מנת שהמשטרה לא תמצא את הסם הזה.
יוסי בוקר: אם המשטרה תתפוש, היא תתפוש רק חלק ולא את הכל.
ענבל גבריאלי: מי נותן להם את זה להטמין?
יוסי בוקר: בני המשפחה היותר מבוגרים.
יוסי בוקר: הם גם נעצרו בפרשייה הזאת.
יעקב מרגי: המצב הוא חירום.
מיכאל מלכיאור: אנחנו נזמין לישיבת חירום בעוד שבוע, ננסה להגיע במשך השבוע לפתרון, ננסה לדבר עם הגורמים השונים.
מיכאל מלכיאור: ביום שני הבא, מזמינים את שר הרווחה, את שר הפנים לוועדה, יחד עם נציג משרד האוצר.
מיכאל מלכיאור: אנחנו דורשים פתרון חירום, כמובן שצריך פתרון כולל לילדים.
מיכאל מלכיאור: אנחנו לא נרפה מהעניין.
מיכאל מלכיאור: דורשים תוך שבוע את פתרון החירום גם לקראת הקיץ.
מיכאל מלכיאור: עם כל הדברים ששמענו פה, זה היה הרבה יותר קשה מהתיאורים שיש בעיתונים.
מיכאל מלכיאור: לא נרפה.
מיכאל מלכיאור: זאת החלטה, אנחנו נדבר עם כל הגורמים הרלבנטיים.
יעקב מרגי: תודה לענבל על היוזמה.
יעקב מרגי: הישיבה נעולה.
מיכאל מלכיאור: ראשית, לגבי מה שטיפלנו אתמול- אנחנו נעשה בהחלט המשך.
מיכאל מלכיאור: פניתי למנכ"ל משרד ראש הממשלה, ואנחנו רוצים שגם ראש הממשלה יופיע בוועדה, ואנחנו נעשה המשך גם בלוד.
מיכאל מלכיאור: זה היה הנושא של המצב הקטסטרופלי, של הפקרות מוחלטת.
מיכאל מלכיאור: אנחנו פשוט לא נרפה עד שנגיע לפתרון, לפחות פתרון של הילדים,ואנחנו עושים מעקב.
מיכאל מלכיאור: אנחנו מטפלים היום בנושא שהוא באמת מורכב, הנושא של מה שנקרא נשואי קטינות או קטינים, או נשואי בוסר זה נקרא גם בשפה המקצועית.
מיכאל מלכיאור: יש פה עניינים שקשורים לעניינים תרבותיים, ובמידה מסוימת יש פה אולי התנגשות של ערכים מקובלים בעולם מודרני שהנטייה זה לראות במתגברים מתגברים ולא בוגרים, לבין תרבויות שונות שפה בארץ מי שקרא את המ.מ.מ., תרבויות של קבוצות שונות בחברה הישראלית שהיו רגילים בכלל לנשואי קטינים, ממש של ילדים קטנים.
מיכאל מלכיאור: בדיוק הבוקר למדתי בגמרה במסכת קידושין את החלק מהסוגייה של נשואי קטינים, שגם לפי התורה אבא יכול היה לחתן את בתו הקטנה גם שהיא ילדה קטנה.
מיכאל מלכיאור: כבר בגמרא כתוב שאסור לעשות את זה.
מיכאל מלכיאור: זה מותר לפי התורה אבל אסור.
מיכאל מלכיאור: בדיעבד הקידושים תופסים , אבל כתוב שאסור.
מיכאל מלכיאור: לא רק לא מומלץ – אסור.
מיכאל מלכיאור: וכל העיקרון של נישואים שצריך הסכמה של שני הצדדים כדי לעשות נישואים, זה עיקרון שגם אם אנחנו חוזרים אלפי שנים, זה עיקרון שיותר ויותר מקובל.
מיכאל מלכיאור: יחד עם זה, בחברה שלנו, אחד מהדברים היותר קשים גם בדיווח פה, והסיבה שאנחנו מתעוררים לסוגייה הזאת, זה שאנחנו שומעים, אולי בגלל הכללים המקובלים בחברה המודרנית, שזוג שמתחתן צעיר, ואנחנו יודעים שמדובר פה על מאות זוגות, שזה פשוט הורס.
מיכאל מלכיאור: בדרך כלל אנחנו מדברים על קטינה ולא על קטין.
מיכאל מלכיאור: זה פשוט הורס את החיים שלה.
מיכאל מלכיאור: היא עוזבת לימודים, עוזבת כל אפשרות להגיע למקצוע.
מיכאל מלכיאור: בדרך כלל כמעט כל הנישואים האלה גם נגמרים בגירושין.
מיכאל מלכיאור: ודאי שאני מדבר, אנחנו לא רוצים להכליל בהשקפות עולם, אבל ודאי שזה דבר שלפי כל השקפות העולם שדובר בהן פה, דברים לא רצויים.
מיכאל מלכיאור: יש לי גם איזו הצעת חוק בעניין, שוב לפי יוזמה של המועצה לשלום הילד.
מיכאל מלכיאור: חשוב לנו ללבן את הסוגייה, לקבל לפחות החלטה פה לגבי מה העמדה שלנו לגבי הסוגייה הזאת, ולהתקדם.
מיכאל מלכיאור: אנחנו גם צריכים לדבר פה הרבה על נושא של אכיפה.
מיכאל מלכיאור: כי האכיפה, גם לפי הדיווח של המ.מ.מ.
מיכאל מלכיאור: היא מאוד בעייתית.
מיכאל מלכיאור: אבל זו גם אכיפה של החוק כפי שהוא היום.
מיכאל מלכיאור: יש לנו פה כמה וכמה מומחים, ויש גם איזה מחקר חדש שעשה ד"ר חליל.
מיכאל מלכיאור: הצעת החוק מגיל שבע עשרה לגיל שמונה עשרה.
מיכאל מלכיאור: זאת הצעה.
מיכאל מלכיאור: אני עוד לא הגשתי.
מיכאל מלכיאור: רציתי לשמוע .
מיכאל מלכיאור: זה היתר מיוחד בנסיבות שונות.
מיכאל מלכיאור: טוב, אולי נציג מה אומר - סוזי, את רוצה להציג את זה?
סוזי בן ברוך: בשנת 2004 לא נפתח שום תיק בעניין הזה.
סוזי בן ברוך: בשנת 2003 נפתחו ארבעה תיקים.
סוזי בן ברוך: בשנת 2001 נפתחו שמונה עשר תיקים, חמישה עשר מהם במזרח ירושלים.
סוזי בן ברוך: רוב התיקים הם תיקים כנגד האוכלוסייה הערבית, הבדואית.
מיכאל מלכיאור: מזרח ירושלים זה לא בדואים.
סוזי בן ברוך: גם מתוך התיקים של 2003 יש כאן תיק אחד מאוד מיוחד שאנחנו התערבנו בו באופן אישי אחרי שקיבלנו מידע מד"ר קדמן לפני כשנה.
סוזי בן ברוך: שלחנו את קציני הנוער שלנו בלבוש אזרחי מחופשים לחרדים, כמוזמנים.
סוזי בן ברוך: בכל אופן, בשיתוף פעולה.
מיכאל מלכיאור: זה לא סתם חרדים.
מיכאל מלכיאור: זה ברסלב.
מיכאל מלכיאור: זה צריך גם לדעת לרחף.
סוזי בן ברוך: היתה צריכה להיות חתונה באותו ערב.
סוזי בן ברוך: ישבו אתם אנשי הקהילה ואמרו: תראו, אתם מתעסקים עם בני נוער.
סוזי בן ברוך: ...
סוזי בן ברוך: הגברים הם מעל גיל 17, הילדות הן בנות 12.
סוזי בן ברוך: מה עדיף לכם.
סוזי בן ברוך: ילדה כזאת מתחתנת, מביאה ילדים לעולם, ישר היא עסוקה בדברים חיוביים, זו זכות להיות אמא, עד גיל עשרים יש לה שישה ילדים.
סוזי בן ברוך: לעומת זאת, השכנים שלנו, תראו איך הם שקועים בסמים.
סוזי בן ברוך: מה אתם מעדיפים?
סוזי בן ברוך: ואז הם הרימו לי טלפון ואמרו, תשמעי, קשה מאוד להזיז אותם מהאמונה שלהם.
סוזי בן ברוך: יש כאן בעיה של אמונה.
סוזי בן ברוך: מה אנחנו עושים?
סוזי בן ברוך: אנחנו חודרים לתוך האמונה שלהם.
סוזי בן ברוך: צריכים הרבנים הראשיים לשבת עם הרבנים האלה ולהסביר להם את חוקי מדינת ישראל.
סוזי בן ברוך: כי זה לא יעזור.
יעקב מרגי: זאת הערכה.
סוזי בן ברוך: אני לא נותנת מספרים פה.
סוזי בן ברוך: בקהילה הזאת – אני לא יכולה לתת לך הערכה.
יעקב מרגי: פה במ.מ.מ.
יעקב מרגי: כתוב שיש מאות מקרים בקהילת ברסלב ביבנאל.
יעקב מרגי: קהילת ברסלב ביבנאל מונה מאה עשרים מאה שלושים משפחות.
יעקב מרגי: אז ריבונו של עולם, תבינו מה אתם אומרים.
קריאה: בוא נאמר שזה מזעזע גם אם זה מספרים ספורים.
סוזי בן ברוך: בואו נמשיך הלאה.
סוזי בן ברוך: בדקנו את הנושא הלאה.
סוזי בן ברוך: קיבלנו מידע שבאותו שבוע מתקיימת חתונה בבני ברק.
סוזי בן ברוך: פשוט הם העתיקו את המקום מיבנאל, כי הם ידעו שהמשטרה יושבת עליהם, לבני ברק.
סוזי בן ברוך: שלחנו קצין נוער, חמוד נורא, הוא בא לבעל האולם ואמר לו, תשמע, יש כאן חתונה היום בערב?
סוזי בן ברוך: אז הוא אומר לו – כן.
סוזי בן ברוך: של מי?
סוזי בן ברוך: אז ההוא לא רצה לשתף פעולה, אמר לו: תשמע, אני אכנס באמצע החתונה, אני אעצור אותך, את החתן ואת הכלה, את ההורים.
סוזי בן ברוך: לפי החוק.
סוזי בן ברוך: זה סעיף החוק.
סוזי בן ברוך: כל המשיא, הנמצא וכל מי שמאפשר.
סוזי בן ברוך: אז הוא אמר, תשמע, מה אתה רוצה שאני אעשה?
סוזי בן ברוך: כבר שילמו את האולם.
סוזי בן ברוך: אז הוא אמר: בשעה שש בערב כולנו פה.
סוזי בן ברוך: כולל אנשי המשטרה.
סוזי בן ברוך: אנחנו נבוא כמו שאנחנו עכשיו.
סוזי בן ברוך: אנחנו לא רוצים להתחפש.
סוזי בן ברוך: אחר כך הוא שינה את דעתו.
סוזי בן ברוך: יכול להיות שחלק מאתנו כך , חלק מאתנו כך.
סוזי בן ברוך: ההוא אמר: תשמע, אל תבואו מחופשים.
סוזי בן ברוך: אני מציע שתבואו לכאן, אתם תבהירו להורים שאי אפשר להשיא אותה, את הילדה.
סוזי בן ברוך: תוריד ממני את האחריות הזאת, כי אני בעל האולם.
סוזי בן ברוך: וככה היה.
סוזי בן ברוך: אנשי הנוער שלנו חיכו שם בשש בערב.
סוזי בן ברוך: הגיעו מלא קרואים ומוזמנים לאולם לא כל מוכר לי, אולם חתונות בדרך כלל.
סוזי בן ברוך: והגיעו החתן והכלה, והגיע הרב.
סוזי בן ברוך: הרב נעצר, והתיק שלו עדיין פתוח, מתדיין בפרקליטות.
סוזי בן ברוך: והחתונה לא יצאה לפועל.
סוזי בן ברוך: אני לא רוצה אפילו להסביר לכם איזו אי נעימות יש לאנשים שלנו בתפקיד הזה.
סוזי בן ברוך: פשוט לא נעים.
סוזי בן ברוך: אבל יש לנו מידע, אנחנו נכנסים, ועושים מה שצריך לעשות.
סוזי בן ברוך: אין לנו אפשרות למנוע את זה אפילו לפני רק על ידי שמועות וכולי, כי החתונה לא תימנע.
סוזי בן ברוך: הם פשוט דוחים אותה.
יעקב מרגי: אני באמת רוצה לומר לכל החברים והמוזמנים, חברי הוועדה.
יעקב מרגי: אני הייתי במועצה דתית בעברי, אחת עשרה שנה בערך, בבאר שבע.
יעקב מרגי: אני יודע שהגיעו זוגות ומקרים בודדים, של בת שנכנסה להריון, זה היה הליך מייגע בבתי משפט ואם בכלל.
יעקב מרגי: בדרך כלל שופטים שקלו, שקלו, והיו כאלה שהתירו.
יעקב מרגי: אפשר לספור אותם בכל הקדנציה שלי האחת עשרה שנה שהייתי שם בכף יד אחת.
יעקב מרגי: לא היה מקרה כזה שלא עבר תחת ידי.
יעקב מרגי: אם אני מדבר על שומרי החוק, על הממסד, התופעה הזאת כמעט ולא קיימת.
יעקב מרגי: איפה נוצרת הבעיה, וזה מה שרציתי לומר בפתיח והרמתם מיד קול.
יעקב מרגי: בקהילות שעושים חופות שחורות.
יעקב מרגי: זה המושג שנקרא חופות שחורות.
יעקב מרגי: חופות שחורות קורות לא רק בקטינים.
יעקב מרגי: יש הרבה חופות שחורות שבאים להונות את המדינה בנושא כלכלי.
יעקב מרגי: יש חופות שונות בהרבה תחומים.
יעקב מרגי: אחד התחומים זה קטינים וקטינות.
יעקב מרגי: ואת מציינת שבדרך כלל זה קטינות, כי הבעלים הם מעל הגיל.
יעקב מרגי: השאלה, איפה באמת אפשר להשקיע באוכלוסיות האלה.
יעקב מרגי: הרי הן לא סרות למרות החוק.
יעקב מרגי: זה יכול להיות בני מיעוטים, שסליחה על הביטוי, שלא מכבדים את המדינה ואת שלטון החוק.
יעקב מרגי: אוכלוסיות חרדיות קיצוניות שלא מייחסות לממסד הרבני.
יעקב מרגי: גם אוכלוסיות תמהוניות.
יעקב מרגי: יש כמה קבוצות תמהוניות לא רק בתחום הנישואים של קטינים, אלא גם בתחום הבריאות.
יעקב מרגי: לכן, כמשטרת ישראל איפה אתם שמים את הדגשים?
סוזי בן ברוך: איפה שיש לנו מידע שזה מתקיים אנחנו מונעים את זה.
לאה נס: איך מגיע באמת המידע?
סוזי בן ברוך: מגיע מידע סודי לגבי בני ברק.
לאה נס: לא, אבל איך זה מגיע, מה עומד מאחורי העניין?
סוזי בן ברוך: בדרך כלל מתוך הקהילה עצמה.
לאה נס: מתוך הקהילה, אנשים, משפחה.
סוזי בן ברוך: היתה אמא שלא רצתה שישיאו את הבת שלה בבני ברק.
סוזי בן ברוך: אז קרובת משפחה קרובה מאוד....
סוזי בן ברוך: הכל עובר בסודי סודות.
סוזי בן ברוך: יש כאן דוגמה של אשדוד.
סוזי בן ברוך: לדעתי אפשר למנוע.
סוזי בן ברוך: המניעה הטובה ביותר היא לגשת, אפשר לזמן לכאן את הרבנים, לשמוע אותם, להשמיע להם, ואולי אפשר להגיע אתם לאיזו שהיא פשרה.
מיכאל מלכיאור: אנחנו ניסינו גם בישיבה הזאת להזמין את הרבנים השונים של הבראסלבים.
מיכאל מלכיאור: כל אחד אמר אצלי זו לא הבעיה, זה אצל השכנים.
מיכאל מלכיאור: אני מכיר כמה.
סוזי בן ברוך: כל אחד אמר לנו שזה לא ואחד אמר שהוא יסביר לרב הוא לא רצה לתת את השם שלו, לא להלשין עליו.
סוזי בן ברוך: והוא הבטיח להעביר את התלונה.
מיכאל מלכיאור: גם הממסד, זאת אומרת הרבנים ....
יעקב מרגי: הם לא חייבים להם.
יעקב מרגי: זה לא ממסד חובה.
מיכאל מלכיאור: אין להם השפעה עליהם.
יעקב מרגי: עכשיו הקהילה הכושית בדימונה, הכושים העבריים, עכשיו קיבלו אזרחות.
יעקב מרגי: החוק הזה יחול עליהם.
יעקב מרגי: לא?
סוזי בן ברוך: ושם התופעה הזאת מוכרת?
יעקב מרגי: ושם התופעה הזאת מוכרת?
קריאה: לפי מה שידוע לי אין אף מקרה של כושים עבריים כאן אצלנו, בדו"חות שלנו.
מיכאל מלכיאור: אנחנו נשמע כמה התייחסויות.
חנה סלוצקי: ואני פקידת סעד ארצית לחוק הנוער במשרד הרווחה, שירות ילד ונוער.
חנה סלוצקי: ההתנסות שלנו כואבת ומאוד מאוד חמורה לגבי המקרים האלה.
חנה סלוצקי: ואני לא מדברת כשהמקרים מגיעים למשטרה, אלה מקרים שכבר פורסמה ויצאו.
חנה סלוצקי: אני מדברת על אלפי ילדות, קטינות, גם במגזר המוסלמי, גם במגזר הבדואי.
חנה סלוצקי: רק אתמול סיפרה לי פקידת סעד לחוק הנוער שפנו אליה בבקשה.
חנה סלוצקי: ההורים החליטו על ילדה בכיתה ט' שהיא מסיימת את הלימודים, עוזבת, ונישאת לבחור בן עשרים וארבע.
חנה סלוצקי: במקרה הזה, בחור בן עשרים וארבע, עוד יחסית לנערה בת חמש עשרה שש עשרה – זה עוד סביר.
חנה סלוצקי: אבל מה קורה כשמשיאים את הנערות האלה עם אנשים מבוגרים, נישואים שניים, וכולי.
חנה סלוצקי: כלומר, התופעה היא תופעה המונית.
חנה סלוצקי: כלומר, היא לא מגיעה בכלל אלינו.
חנה סלוצקי: כאשר פונים אלינו, לפקידי הסעד לחוק הנוער, הפנייה היא לגבי נערות שמתנגדות לנישואים, שבורחות מהבית, שמוצאות את עצמן ללא בית, ללא משפחה, ללא גיבוי וכולי.
חנה סלוצקי: התופעה היא חמורה.
חנה סלוצקי: ברמה הפרטנית לא ניתן לטפל במקרים האלה ולא בתופעה.
חנה סלוצקי: אנחנו ניסינו.
חנה סלוצקי: לקחנו שני יישובים בצפון.
חנה סלוצקי: מקרה מקרה לא ניתן.
חנה סלוצקי: כי מדובר בתופעה חברתית.
חנה סלוצקי: לא מדובר במאה, מאתיים שלוש מאות.
חנה סלוצקי: מדובר ממש בתופעה.
חנה סלוצקי: אם אנחנו נעבור בחברה הבדואית ונעבור בחברה המוסלמית בצפון אנחנו נראה את התופעה הזאת.
חנה סלוצקי: התופעה לא מגיעה לא לממסד, לא למשטרה, לא לכל הגורמים.
חנה סלוצקי: כשפונים אלי לגבי נערה מסוימת, לגבי קטינה, אנחנו מנסים להיכנס.
חנה סלוצקי: מאוד קשה להפעיל את החוק.
חנה סלוצקי: גם בית המשפט לנוער כמעט לא נכנס לסוגיה הזאת ולא מתייחס אליה.
חנה סלוצקי: אנחנו בפרוייקט קהילתי שניסינו לעשות בשני יישובים - - באותם המקרים שהנערות מבקשות את ההגנה שלנו, כשהן בורחות מהבית, במצבים כאלה בודאי שאנחנו מתערבים.
חנה סלוצקי: ואם צריך סיוע משטרה אנחנו לוקחים את סיוע המשטרה.
חנה סלוצקי: הבעיה היא שאנחנו לא מגישים תלונה לגבי הנושא של נישואים.
חנה סלוצקי: אנחנו מטפלים בנערה כקטינה נזקקת, ואנחנו דואגים לה עם כל הצרכים למה שהיא זקוקה.
חנה סלוצקי: אנחנו לא מדווחים למשטרה- - -
יעקב מרגי: חדרי לידה.
יעקב מרגי: בתי חולים.
יעקב מרגי: מחלקות ליולדות – מדווחות לכם כשילדה בת ארבע עשרה באה וילדה ?
חנה סלוצקי: בוודאי.
יעקב מרגי: אם ילדה בת ארבע עשרה היא כבר אחרי לידה, אז זה צריך.
יעקב מרגי: מה זה כשצריך?
סוזי בן ברוך: בהתאם לשיקול הדעת של פקיד הסעד לחוק הנוער אם לערב את המשטרה ובאיזה מקרים.
סוזי בן ברוך: אם היא נאנסה על יד האבא או מישהו אחר - -
יעקב מרגי: לא נאנסה.
יעקב מרגי: בנישואים.
חנה סלוצקי: אני לא מכירה לידות סביב הנערות האלה.
חנה סלוצקי: מדובר בנערות מאוד צעירות שכן נישאות.
חנה סלוצקי: אני לא מכירה את העיר לוד.
יעקב מרגי: אני מכיר.
יעקב מרגי: אישית אני ביליתי בחדר לידה בסורוקה כשהביאו ילדה שנישאה לבדואי, בת ארבע עשרה, ילדה תינוק.
חנה סלוצקי: אנחנו מנסים.
חנה סלוצקי: אנחנו פיתחנו תוכנית בשתי קהילות ערביות בצפון.
חנה סלוצקי: אני לא רוצה להגיד את היישובים, אבל אלה יישובים מאוד גדולים שהתופעה שם קיימת .
חנה סלוצקי: היישובים מאוד קיצוניים מבחינה דתית, והנושא הזה של מצב משפחתי קשה כלכלית, והנישואים הם בהחלט פיתרון לגבי הנושא הזה.
חנה סלוצקי: ניסינו ליצור בקהילה, להביא את אנשי החינוך, את אנשי הדת, את כל האנשים שאחראים על הנושאים האלה, ולנסות לשבת אתם ולהתדיין אתם על הנושאים.
חנה סלוצקי: לומר לכם שיש לנו הצלחות – אני לא יכולה לומר לכם.
חנה סלוצקי: זה תהליך, ואנחנו חושבים שזאת הדרך שצריך לפעול.
לאה נס: כמה זמן?
לאה נס: ממתי התהליך הזה?
חנה סלוצקי: אני יכולה להגיד כשנה אנחנו עובדים בשני היישובים האלה עם תהליך עבודה עם כל הגורמים בקהילה כדי לנסות להביא לשינוי.
מיכאל מלכיאור: אנחנו נקבל סקירה, פשוט הוא כנראה לא מצא את המקום.
מיכאל מלכיאור: אבל יש אדם , ד"ר חליל אבו רביע, עשה מחקר גדול שעכשיו עומד להתפרסם, והוא יביא את הנתונים הראשונים.
מיכאל מלכיאור: בעיקר אני הבנתי המחקר במגזר הערבי לגבי כל התופעה.
מיכאל מלכיאור: אז אני מציע שאנחנו נתאפק ונשמע את המחקר, ואז נוכל להתייחס.
מיכאל מלכיאור: אולי אתם במועצה לשלום הילד, שאתם העליתם את הנושא, אולי אתם רוצים להתייחס למכלול הנושא.
אביבית ברקאי אהרונב: אנחנו סבורים כמובן שצריכים להעלות את גיל הנישואים לגיל שמונה עשרה.
אביבית ברקאי אהרונב: אנחנו חושבים שקטינות בנות שבע עשרה ומטה, כשמקימות משפחה, זה הרבה מאוד אחריות, וזה אחרי זה ילדים שמביאים, ושמענו על מקרים של נערות בנות ארבע עשרה שילדו.
אביבית ברקאי אהרונב: זה נכון שעכשיו המגמה היא לתת המון זכויות לקטין, אבל גם הגנה על קטין או קטינה, ברוב המקרים זה קטינות שנישאות, זה בהחלט חלק מהזכויות שלהן.
מיכאל מלכיאור: אבל אני רק רוצה להדגיש: אנחנו מדברים פה על דברים שונים, על מישורים שונים.
מיכאל מלכיאור: החוק היום לא נאכף.
מיכאל מלכיאור: השאלה מה התועלת, אני שואל לא כי יש לי עמדה, מה התועלת להעלות את הגיל כשהחוק היום, אני לא אומר שלא, עובדה שהכנתי את הצעת החוק.
מיכאל מלכיאור: אבל אני שואל אותך, כי היוזמה שלכם.
מיכאל מלכיאור: זה שני נושאים שונים.
לאה נס: לא, סך הכל, לאוכלוסייה ששומרת חוק זה באמת לעודד את הציבור שבאמת ינסה להשיא בגיל שמונה עשרה ומעלה.
לאה נס: זה לשומרי החוק.
לאה נס: זה לא יפתור את הבעיה של הארבע עשרה ולא של השתים עשרה.
אביבית ברקאי אהרונב: הבעיה היא אמנם בעיה של אכיפה וצריכים להפריד.
אביבית ברקאי אהרונב: אם יש סוגייה בעייתית בחוק זה לא אומר שלא צריך לשנות אותה בגלל בעיה של אכיפה, שזה מישור שני.
אביבית ברקאי אהרונב: הנתונים מאוד אבסורדיים, כשקטינות בנות שבע עשרה ומטה נישאות.
אביבית ברקאי אהרונב: מכיוון שחוק הכשרות מגביל כל מיני פעולות של קטינות לעשות, נוצר מצב, למשל, שקטין שנישא רוצה לקח משכנתא הוא צריך לקבל את הסכמת הוריו, שלא תמיד מאפשרים את זה.
אביבית ברקאי אהרונב: או קטינה - - -
מיכאל מלכיאור: כשהוא רוצה לקנות בקבוק משקה אז גם כן אסור לו.
מיכאל מלכיאור: אני אומר, החוק היום מאפשר לאדם להתחתן וללדת ילדים, אבל לא לקנות בקבוק משקה.
יעקב מרגי: אני חושב שציינה פקידת הסעד, זה תופעה יותר חברתית מנטלית בצבורים שונים.
יעקב מרגי: אין ספק, בתופעה היהודית התופעה הולכת והופכת להיות פחות שכיחה.
יעקב מרגי: אמרתי על מקרים הנספרים באצבעות.
יעקב מרגי: במקומות האלה צריך לדאוג, באמת, כמו שאמרה סוזי, אם יש אפשרות שמנהיגים ישפיעו, עבודת קהילה.
קריאה: מדובר באמת באוכלוסיות שאין להן קשר עם הממסד: לא רבני, ולא- - -
אביבית ברקאי אהרונב: עוד דבר אחד, שבאמת הוספנו לחוק, שתהיה חובה לשמוע את הקטין, בדיוק מהסיבה שהקטינים לא כל כך שומעים את דעתם בקרב המשפחה, וכופים עליהם איזה שהוא מצב של נישואים.
אביבית ברקאי אהרונב: ברגע שבית המשפט יהיה צריך לשמוע את הקטין ודעתו, אולי תהיה אפשרות בעצם לשמוע את דעתו האמיתית והכנה לגבי טיב הנישואים האלה.
יעקב מרגי: בית המשפט שומע את הקטין.
יעקב מרגי: ההורים לא שומעים.
מיכאל מלכיאור: החוק נותן אפשרות של יוצאים מן הכלל לבוא לבית המשפט.
רינה: קטין כזה שהולך להינשא כבר משוכנע.
רינה: והוא לא יגיד לבית המשפט דבר כנגד הוריו.
רינה: זה חלק מתופעה חברתית תרבותית הרבה יותר רחבה, של בכלל מה המקום של - - -
נסרין אעלימי קבהה: אני פשוט רוצה להתייחס לדברים שסוזי אמרה.
נסרין אעלימי קבהה: אני אומרת שזה מייצג את המצב הקיים, יש תופעה והמשטרה לא מטפלת בזה.
נסרין אעלימי קבהה: אם באה המשטרה ואומרת שאין תופעה כזאת, זה אומר שהיא פשוט לא מחוברת למציאות.
סוזי בן ברוך: מה שקורה כאן בחדרי חדרים לא מגיע לידיעתה.
נסרין אעלימי קבהה: מניעה של חתונות.
נסרין אעלימי קבהה: אני מצפה מהמשטרה לא רק שתנסה למנוע חתונות, אבל מה עם אכיפה אחרי שהם כבר התחתנו?
נסרין אעלימי קבהה: מה עם הענשה?
נסרין אעלימי קבהה: אתם לא חושבים ש- - -
סוזי בן ברוך: אנחנו רק פותחים תיקים.
סוזי בן ברוך: כאשר נודע לנו על נישואים כאלה, פותחים תיקים, מביאים את זה לתביעות.
סוזי בן ברוך: הענישה היא בבית משפט.
נסרין אעלימי קבהה: אני מדברת על מצבים שכבר התחתנו.
נסרין אעלימי קבהה: אי אפשר להגיש תביעה גם נגד מי שהתחתן, גם מי שהשיא, גם מי שערך את הנישואים?
יעקב מרגי: טובת הילד תכריע, מול טובת ההורים.
יעקב מרגי: ולא קרה כלום.
יעקב מרגי: לכן המניעה היא העדיפה.
נסרין אעלימי קבהה: אני יכולה להגיד לך על הרבה יותר מספרים מאשר התיקים שנפתחו פה.
סוזי בן ברוך: אני אשמח לקבל.
סוזי בן ברוך: אני גם שומעת כאן שלשכות הרווחה מטפלות, וזה לא מגיע לידיעת - - -
נסרין אעלימי קבהה: לשכות הרווחה שמטפלות, אני חושבת שכבר מה שהיא דיברה על פרוייקטים זה מצב של העלאת המודעות, אבל לא מדובר על אכיפת החוק.
סוזי בן ברוך: אם את יודעת על מקרים של קטינה שמתחת לגיל שבע עשרה שחותנה, נישאה או הושאה, תביאי לידיעת הלשכה...
נסרין אעלימי קבהה: מה לגבי הבלשים שאת מדברת עליהם?
חנה סלוצקי: את באמת מאמינה שאפשר תופעה חברתית לשנות על ידי משטרה שתפתור את הבעיה?
נסרין אעלימי קבהה: אני מאמינה שיש לזה שני מישורים.
נסרין אעלימי קבהה: ברור שהמטרה שלנו לחסל את התופעה הזאת.
נסרין אעלימי קבהה: אנחנו עושים הרצאות לקבוצות נשים, אנחנו עושים הרצאות לנערות ערביות בבתי ספר תיכוניים בגילאים שבהן הן מתחתנות, מתארסות בהם.
נסרין אעלימי קבהה: אנחנו כן עושים.
סוזי בן ברוך: הבעיה היא ההורים.
נסרין אעלימי קבהה: אנחנו עובדים על שני מישורים.
נסרין אעלימי קבהה: העלאת המודעות, אני יודעת, אני בטוחה שהיא עוזרת.
נסרין אעלימי קבהה: אבל האם בפועל היא מונעת את התופעה?
נסרין אעלימי קבהה: אני לא חושבת.
נסרין אעלימי קבהה: אני יכולה לבוא ולדבר עם האמא שעה וחצי על נשואי קטינות ועל כמה שזה מביא להארכת הבריאות של האישה, גם מבחינת - - -
סוזי בן ברוך: הבעיה זה לא האמא באוכלוסייה הזאת.
נסרין אעלימי קבהה: כיוון הפעולה שלנו אנחנו עובדים מול נשים ערביות, כי זה ארגון פמיניסטי.
נסרין אעלימי קבהה: אבל האמא יכולה לצאת אחרי הרצאה של שעה וחצי ולהגיד, מה באמת, מה אני מסכנת את הילדה שלי, אם היא תסתכן בלידה שבדרך כלל - - -
רינה: קבוצות תמיכה לבנות האלה שתוכלנה לצאת נגד ההורים ולא להיות לבד?
נסרין אעלימי קבהה: אני חושבת שבכוחות שיש לנו היום אנחנו לא יכולים.
רינה: אולי צריך לעזור לכם.
לאה נס: מעניין אותי לגבי הענישה.
נסרין אעלימי קבהה: קנס או שנתיים מאסר.
לאה נס: מה באמת קורה בפועל?
מיכאל מלכיאור: זה קרה שמישהו שמישהו ישב בבית סוהר?
סוזי בן ברוך: התיק שכרגע פתוח נגד הרב הספציפי הזה, אני חושבת שבית המשפט עוד מעט יגיע - - -
מיכאל מלכיאור: אני חושב, זה כמו דברים אחרים שדנו בהם בוועדה.
מיכאל מלכיאור: אם לוקחים מספר מקרים לפחות שיודעים שזה קרה, ויודעים למשל רב כזה, שעושה את זה בסיטונות, מצפצף על החוק, או מקרים אחרים, ופותחים את התיק ודואגים למען יראו וייראו, אז יש לחוק גם משמעות.
מיכאל מלכיאור: אם לא עושים את זה – אז נכון שיש אנשים ששומרי חוק, חייבים להביא מספיק מקרים הנה.
סוזי בן ברוך: התיק הכי חזק שיש לנו כרגע, עם כל הראיות, כרגע בהליכים בבית המשפט.
דניאלה במברגר אנוש: מהאגודה לזכויות האזרח.
דניאלה במברגר אנוש: עם כל הכבוד לנושא של חינוך, זה מאוד חשוב, אני לא מזלזלת בזה כהוא זה, גם וועד הפעולה, גם האגודה לזכויות האזרח היא חלק מוועד הפעולה שנסרין מרכזת, כל עוד לא אנשי הדת הבכירים במדינה, רבנות ראשית ואחמד א טור שאני מבינה היום הוא לא בארץ והוא לא יכול היה להגיע, אבל הוא היה במשך השנים כבר, הייתי בישיבות גם של הוועדה לקידום מעמד האישה בנושאים האלה – עד שהם לא יעשו פעולה משמעותית כלפי אנשי הדת שעושים את זה, אז כל העבודה המאוד חשובה שנעשית פה היא זוטות יחסית למה שצריך לעשות.
דניאלה במברגר אנוש: זה מתייחס גם לנושא של אכיפה.
מיכאל מלכיאור: את מבינה גם שאנשי הדת שעושים את זה הרבה פעמים זה אנשי דת שוליים או לא ממוסדים, והם לא מקבלים מרות של לא הרבנים ולא הקאדים.
יעקב מרגי: הם פועלים אפילו בניגוד אינטרסים.
דניאלה במברגר אנוש: בתוך קבוצות הדת, הן היהודיות, הן המוסלמיות והן אחרות אין לי ספק שיודעים מיהם.
דניאלה במברגר אנוש: ואם באמת זה חשוב לגורמים הרבניים והאיסלמיים והשרעיים, התופעה הזאת, אז הם צריכים לדווח על האנשים האלה.
דניאלה במברגר אנוש: וענישה משמעותית צריכה להיות יותר כלפי אלה המחתנים, למען יראו וייראו, כדי שלא יעשו את זה לעוד הרבה הרבה מאוד אנשים.
יעקב מרגי: אתה יודע איפה הבעיה?
דניאלה במברגר אנוש: רק שניה.
דניאלה במברגר אנוש: עוד מילה.
דניאלה במברגר אנוש: אני גם רוצה להתחבר לדברים שנאמרו פה ברמיזה, אבל זה מאוד מהותי, ומגיעים אלינו נתונים כאלה, שהמצב הכלכלי הלא נפלא במדינתנו גורם לעוד יותר אנשים למצוא פתרונות לפיות שהם צריכים להאכיל, וזה נכון אני מניחה, עוד יותר, לגבי משפחות מרובות ילדים בכל המגזרים שבהם מדובר - - -
קריאה: אחרי זה יש עוד כמה ילדים שהם צריכים להאכיל.
דניאלה במברגר אנוש: הפתרון זה לצאת ופחות להאכיל - - -
יעקב מרגי: אני מכיר מזה תופעה של יותר פיות להאכיל.
יעקב מרגי: אני מתייחס למגזר היהודי.
יעקב מרגי: ניקח את קהילת ברסלב.
יעקב מרגי: הרי ממה מתפרנסים ראשי המשפחות האלה?
יעקב מרגי: הם עצמם , עם מלגות, וכולי ,הם עצמם הרי לא עובדים.
יעקב מרגי: אז המפלט הוא לא מפלט כלכלי.
דניאלה במברגר אנוש: לפחות במגזר הערבי שבו אנחנו יותר התייחסתי, פה התייחסתי למגזר הבדואי, הערבי והאחר.
דניאלה במברגר אנוש: לגבי באמת החקיקה של גיל שמונה עשרה, היא חשובה מאוד, אבל חייבים להפריד את זה, כי זה נכון לגבי נשים שמוכנות להתחתן בגיל שבע עשרה כי החוק מאפשר את זה, ושיאפשר בגיל שמונה עשרה.
דניאלה במברגר אנוש: זה לא מתייחס בכלל לאוכלוסייה שאנחנו מדברים עליה כרגע.
נסרין אעלימי קבהה: אני רוצה לחדד את מה שדניאלה אמרה, וגם להוסיף.
נסרין אעלימי קבהה: בדרך כלל שמדברים לגבי הדת האיסלמית, היא לא דורשת שאיש דת יעשה את זה.
נסרין אעלימי קבהה: בסך הכל, שני אנשים מתחתנים עם שני עדים, ופשוט אומרים אנחנו התחתנו.
נסרין אעלימי קבהה: זה הכל.
נסרין אעלימי קבהה: אז בדרך כלל שמדברים על חוזי נישואים שנקרא חוזה חיצוני, בערבית זה נקרא אק אל בראני – חיצוני – אז לא מדברים על שיתוף פעולה של אנשי הדת.