GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיקי שרון: בדיווח שהיה לפני שבועיים-שלושה, היו 260 מקרים, בשבועיים- שלושה האחרונים התווספו 30 מקרים נוספים על שולחנה של פקידת הסעד, אני מניח שכל הזמן מצטרפים מקרים, משהו בסביבות 300 מקרים.
מיקי שרון: זה לא רק שאם היא היתה מלאך היא היתה מבצעת, היא גם לא יכולה לתת מענה.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה לשאול, אתם מרגישים שאתם יכולים לקחת אחריות על המצב הזה?
מיכאל מלכיאור: אני מבין שאתם מודים לוועד העובדים שמאפשרים לכם במקרים האלה לעשות דברים.
דב גולדברגר: הם שמעו שפנינו לרמלה, מישהו פה הציע, וגם הם לא נולדו היום.
דב גולדברגר: הם פנו לרמלה, לחבריהם העובדים הסוציאליים ואמרו להם: חסר לכם שמישהו מכם יעז לפגוע בנו ולתת שרות.
דב גולדברגר: אותו דבר היתה אלי פנייה מאיגוד העובדים הסוציאליים, שאנחנו נזיק.
מיכאל מלכיאור: השאלה מה עושים.
מיכאל מלכיאור: אתם אחראים, ואתם רואים שפה מדובר על מצב של מאות ילדים, ומתווספים כל הזמן ילדים חדשים.
מיכאל מלכיאור: אתם רואים שאתם יכולים לתת במשהו איזשהו כדור אחרי שילד כבר נפגע.
מיכאל מלכיאור: מה אנחנו עושים כדי לשנות את העניין?
מיכאל מלכיאור: יש פה איזו מין שלווה.
מיכאל מלכיאור: נשמע עוד מעט גם את משרד הפנים.
מיכאל מלכיאור: בכל זאת יש ממשלה בישראל.
מיכאל מלכיאור: זה לא איש הישר בעיניו יעשה.
ג'מאל זחאלקה: יכול להיות שהם קורבנות לעניינים פוליטיים.
ג'מאל זחאלקה: משרד הפנים לא החליט עדיין אם הוא רוצה ועדה קרואה או רוצה תכנית הבראה.
ג'מאל זחאלקה: לכן האנשים נופלים קורבן לחוסר המדיניות של משרד הפנים.
סולי נתן: ערך שביתה עולה על ערך חיי ילדים בסיכון.
מיכאל מלכיאור: כל הדברים ברורים.
ג'מאל זחאלקה: זו אחריות הממשלה.
מיכאל מלכיאור: ד"ר קדמן הזכיר פה לפני שבוע, שאם היתה מפולת בתורכיה, היו שולחים משלחת שלנו כדי לנסות להציל מה שקורה שם.
מיכאל מלכיאור: עכשיו זה לא בתורכיה, ואפילו לא במדינות השכנות, זה פה בארץ ישראל.
מיכאל מלכיאור: באיזה שלב אנחנו מגיעים לנקודה שאנחנו נפסיק להפקיר את הילדים האלה?
מיכאל מלכיאור: אני מבין שמתוך חוסר אונים ועד העובדים לא מאפשר, טכנית זה לא מתאפשר, החוק הזה לא עבר.
מיכאל מלכיאור: באיזשהו מקום צריך לנקוט באמצעים הרבה יותר דרסטיים בשביל הצלת הילדים האלה.
מיקי שרון: הייתי רוצה להוסיף לסוגיית הילדים נקודה נוספת שמאוד משמעותית לצורך הדיון.
מיקי שרון: בתחילת פברואר מנהלת המחוז עדנה גרוס הוציאה מכתב על קריסת שירותי הרווחה, ואז 22 עובדים פרשו מהמערכת.
מיקי שרון: לפני שבוע מפקח המשרד הוציא דו"ח על כך ש-45 עובדים עזבו את המערכת, והוא טעה בשלושה, היו כבר 48.
מיקי שרון: בשבוע שעבר מאז, הצטרפו שלושה עובדים, אחת מהם היא ראש הצוות שישבה לידי בדיון הקודם, הודיעה אתמול על העזיבה שלה.
מיקי שרון: כל מערך כוח האדם של מערכת הרווחה, זה לא רק שהעובדים שובתים.
מיקי שרון: מערך כוח האדם של מערכת הרווחה עוזב ולא נשאר.
מיקי שרון: צריך להבין, שכל עולם הידע של האנשים אובד.
מיקי שרון: אנשים שמכירים את האוכלוסייה שעבדו איתה לאורך השנים, הולך.
מיקי שרון: לא יהיה יהיה מי שיכניס אותם לעבודה וילמד אותם מי המשפחות.
מיקי שרון: זה לא רק להתחיל מההתחלה, זה הרבה יותר.
מיקי שרון: זה עולם של ידע שלם שנצבר לאורך שנים במערכת שתיפקדה בצורה אדירה הולך לאיבוד יום יום.
מיקי שרון: דיברתי עם המנכ"ל בקשר לנושא הזה לפני מספר חודשים.
מיקי שרון: חייבים באס.
מיקי שרון: או.אס.
מיקי שרון: לעצור את המפולת הזאת.
מיקי שרון: אני יודע מאתמול על שלושה עובדים נוספים, ואני לא מתעניין, כי אין לי כוח להתעניין בדבר הזה.
מיקי שרון: אני יודע על שלושה עובדים נוספים שעומדים לעזוב את המערכת.
מיקי שרון: אני מדבר על העובדים הבכירים ביותר במערכת שעוזבים אותה.
מיקי שרון: המערכות כולן קורסות.
מיקי שרון: זה לא רק פקידי הסעד לחוק הנוער.
מיקי שרון: זה כל המערכות של שירותי הרווחה.
מיקי שרון: הבעיה היא הרבה יותר קשה מאשר רק ילדים בסיכון.
אלה גבאי: אני רוצה להגיד משהו שהוא לפני הרווחה.
אלה גבאי: לילדים האלה צריך לתת מענה כרגע.
אלה גבאי: הילדים האלו היו 68 ימים בלי גני ילדים.
אלה גבאי: בתי הספר לא שעבדו עוד יותר ממה שהבטיחו כמו שהצהירו שבתי הספר וגני הילדים יהיו פתוחים עד שלוש וחצי, הם עבדו עד השעה רבע לאחד.
אלה גבאי: זאת אומרת, הם היו צריכים לקבל יותר, הם קיבלו עוד פחות.
אלה גבאי: היום לילדים אין מענה.
אלה גבאי: אין להם קייטנות.
אלה גבאי: אותם ילדים נמצאים ברחובות.
אלה גבאי: אתה רואה את הילדים, את בני הנוער, כאשר אתה הולך בערב, מצלמים אותם מעשנים וכו'.
אלה גבאי: אלו ילדים נהדרים.
אלה גבאי: עם כל הכבוד למערכת הרווחה, צריך לתת להם כרגע את המסגרת, את המענה הראשוני.
אלה גבאי: הילדים הללו כיום ברחובות, כי אין קייטנות, אין גני ילדים ואין בתי ספר.
אלה גבאי: דבר ראשון שאפשר לעזור לרווחה, זה לתת להם מענה כרגע.
אלה גבאי: הילדה מבקשת אוכל, היא ביקשה ממני לאכול יום אחרי יום.
אלה גבאי: היה לה מגהץ על הרגל, חודשים.
אלה גבאי: היו לה סימנים של מכות, מוזנחת.
אלה גבאי: לא היה לה אוכל, כי גני הילדים היו סגורים.
אלה גבאי: אותם ילדים, ואני מכירה מהגן של הבת שלי, אותם ילדים שלא היה להם לאן ללכת, ילדים בני 3 ובני 4.
אלה גבאי: הבטיחו עד שלוש וחצי, לא נתנו עכשיו שום דבר.
אלה גבאי: זאת אומרת, הילדים האלה היו בבתים הרוסים, והמצב של הרווחה מחמיר עוד יותר.
אלה גבאי: צריך לתת להם מסגרת.
אלה גבאי: לילדים אין חינוך בעיר הזאת.
אלה גבאי: אין.
מנדיס ספדי: זה לא רק נושא הרווחה.
מנדיס ספדי: כל המערכות שקרסו בלוד, ההצטברות שלהם בסוף גם מגיעה לרווחה.
מנדיס ספדי: למה?
מנדיס ספדי: כי הילדים מגיעים למצב שהם חרדים לכל דבר.
מיכאל מלכיאור: אתה צודק.
מיכאל מלכיאור: אני חושש שאם נתפשט - - -
מנדיס ספדי: לא, אני לא מתפשט.
מנדיס ספדי: אני פשוט מציג את התמונה של הילדים.
רוזן אשכנזי: איזו תשובה אתה יכול לתת לי, איפה אני יכולה ללכת עם שלושת ילדיי כשאין גנים, אין בית ספר, אין קייטנה, אין מתנ"ס, אין מפעל הפיס, אין כלום.
רוזן אשכנזי: אנחנו נגיע לרווחה?
רוזן אשכנזי: אנחנו לא רוצים להגיע לרווחה.
רוזן אשכנזי: אנחנו רוצים לצוף מעל.
רוזן אשכנזי: יש לך פתרון לתת לי בלי רווחה?
מיכאל מלכיאור: את נמצאת במקום הנכון לשאול את השאלה.
מיכאל מלכיאור: המנכ"ל הגיע במיוחד כדי לתת מענה לשאלות.
מיכאל מלכיאור: הוא הגיע במיוחד בשביל לתת מענה, אז תדברי רק לפי התור.
מנדיס ספדי: אני רוצה לספר על מקרה של ילד בן שבע, שהתראיין יחד עם אמו לרזי ברקאי, והוא אומר לרזי ברקאי בגלי צה"ל, היום ניתקו לנו את המים, אז מה מחר, ינתקו לנו את האוכל?
מנדיס ספדי: הוא כבר לוקח את זה לצד שהמצב מתדרדר, עכשיו המים מתנתקים, מחר ינתקו את האוכל וכך הלאה.
מנדיס ספדי: ילדי רחוב בלוד, העתיד שלהם ידוע מראש.
מנדיס ספדי: העתיד שלהם זה הכספומט, ואי אפשר להתווכח עם זה.
מנדיס ספדי: בעיית הסמים בלוד היא בעיה שידועה לכולם.
מנדיס ספדי: וכאן ההזדמנות לשבח את העבודה של המשטרה שמטפלת ביד חזקה, ואני מאחל להם שיצליחו במבצע הזה, רק אבקש מהצד השני, לא להפריע להם בעבודה שלהם.
ג'מאל זחאלקה: הם יכולים להתעלל באזרחים כאוות נפשם?
מנדיס ספדי: ילדים הם ילדים, זה לא משנה אם הם גרים בשכונת גני אביב, או בס"ח, או בשכונת הרכבת, או בפרדס שמיר.
מנדיס ספדי: ילדים במגזר הערבי, נמצאים בעיקר בכספומטים של הסמים.
מנדיס ספדי: לילד בן שש יש תפקיד בסחר בסמים.
מנדיס ספדי: הילד משמש או כתצפיתן, או מחלק מנות סמים.
מנדיס ספדי: כאן אנחנו מזניחים דור שלם של ילדים.
מנדיס ספדי: גורמים לדור שלם של ילדים ליפול לתהום, ואנחנו מפספסים את הרכבת.
מנדיס ספדי: אנחנו מפספסים את השליחות שלמענה אנחנו נמצאים כל אחד במקומו.
מנדיס ספדי: לכן, אני מצפה שמשרד הפנים יתן את האפשרות שהגלגל ימשיך להסתובב, ולא לעצור אותו בכלל.
מנדיס ספדי: עד לפני שמונה חודשים עד הבחירות, הגלגל לפחות הסתובב.
מנדיס ספדי: אני מצפה מראש הממשלה שהשלט שלו עד היום מתנוסס בעיר לוד "הממשלה מאחוריך", שלפחות חלק מזה הוא יתן.
מנדיס ספדי: כאשר אני רואה שילדה בת חמש מסתובבת ברחוב ומבקשת אוכל, זה לא מעניין אותי מה ועד העובדים של לוד, אמר לועד העובדים של רמלה.
מנדיס ספדי: מעניין אותי איך לטפל בילדה הזאת.
מנדיס ספדי: ואני לא רוצה לקבל שום תשובה אחרת.
מנדיס ספדי: אני לא מוכן להסכים לקבל שום תשובה אחרת.
סולי נתן: כל זמן שבתי הספר פעלו, אז לפחות היתה לילדים מסגרת כמו שאמרה הגברת.
סולי נתן: פעלו כך או אחרת, ואני מוכרחה להגיד שאני מצדיעה למנהלים שהחזיקו מעמד, בלי כל הצוות שצריך היה לעבוד מדי יום, כמו המזכירות, השרתים, האבטחה, השרתים והסייעות.
סולי נתן: אנחנו עדיין פועלים בחינוך המיוחד.
סולי נתן: ישנם בתי ספר שמשך הלימודים זה עד אמצע חודש אוגוסט.
סולי נתן: גם שם עדיין יש לנו בעיות מאוד קשות שקשורות לילדים במצוקה.
סולי נתן: פרט לכך יש לנו 100 שמות של ילדים שקיבלנו ממנהלי בתי הספר שזקוקים לטיפול דחוף.
סולי נתן: אני פניתי לעיריית ראשון לציון, המנכ"ל יודע, וגם חלק מהצוות שלו יודעים, והיא הסכימה לתת 2.5 תקנים מלאים לחודשי הקיץ.
סולי נתן: בכל זאת, אולי לתת מענה לילדים שלא נמצאים בסיכון הגבוהה, שכן מקבלים מענה.
סולי נתן: אלא לדברים שוטפים, ואולי לעזרה לעובדת הסוציאלית שנמצאת כאן.
סולי נתן: עדיין לא קיבלתי מענה.
סולי נתן: האנשים האלה כבר מוכנים להיכנס לעבודה.
סולי נתן: 2.5 תקנים זה הרבה מאוד.
סולי נתן: אני חושבת שצריך לקבל כל עזרה כזאת.
ליאורה שרעבי: אנחנו טיפלנו במקרה הזה.
אמא מגני אביב: הילדה הסתובבה ברחובות עד השעה 12 בלילה.
ג'מאל זחאלקה: העיר לוד נמצאת יותר מדי זמן בכנסת, ולא לטובה.
ג'מאל זחאלקה: יש כאן בעיה קשה מאוד.
ג'מאל זחאלקה: הבעיה של לוד, היא לא בעיה של חוסר תקציבים.
ג'מאל זחאלקה: למשרדים הממשלתיים יש מספיק תקציבים כדי לפתור את כל הבעיות של לוד, אלא שיש פה עניין של מדיניות.
ג'מאל זחאלקה: למשל, כל הזמן אומרים ועדה קרואה בלוד, או פתרון הבעיות הקיימות, כלומר פתרון במסגרת העירייה.
יחזקאל לביא: זה לא מדוייק.
יחזקאל לביא: לא זה מה שמשרד הפנים אמר.
ג'מאל זחאלקה: אתם העליתם את העניין של ועדה קרואה, לא אני.
יחזקאל לביא: נכון.
ג'מאל זחאלקה: אני עכשיו אומר, לא יכול להיות.
ג'מאל זחאלקה: המצב בארץ מבחינת תקציבי ממשלה, מבחינת תקציבי רווחה, הוא לא מצב שילדה בת חמש תסתובב ברחוב.
ג'מאל זחאלקה: כלומר, יש תקציבים לפתור את הבעיה הזאת וגם בעיות אחרות.
ג'מאל זחאלקה: אז למה לא נפתרה הבעיה?
יצחק קדמן: יש גם צמיחה.
ג'מאל זחאלקה: מדברים על צמיחה.
ג'מאל זחאלקה: בממשלה עכשיו יש מודה חדשה.
ג'מאל זחאלקה: מגלגלים את האחריות על פקיד הסעד שלא קיבל משכורת.
ג'מאל זחאלקה: האחריות היא של הממשלה.
ג'מאל זחאלקה: אם יש ילדים שמסתובבים בלי פתרון, האחריות היא קודם כל על הממשלה.
ג'מאל זחאלקה: זה משרדי הממשלה, משרד הרווחה, משרד הפנים, החינוך.
ג'מאל זחאלקה: בסופו של דבר אנחנו פה בכנסת, ובוועדה הזאת במיוחד, העולם שלנו מתחיל.
ג'מאל זחאלקה: אני לא חבר ועדה, אני ממלא מקום.
מיכאל מלכיאור: אתה תמיד מוזמן.
ג'מאל זחאלקה: אבל אני יכול לדבר בשמו של היושב ראש וחברי הוועדה.
ג'מאל זחאלקה: העולם שלנו מתחיל מהילד.
ג'מאל זחאלקה: טובת הילד, גורלו של הילד, רווחתו של הילד, זה נר לרגלינו.
ג'מאל זחאלקה: כלומר, משם מתחילים.
ג'מאל זחאלקה: לא מתחילים מלמעלה עם כל הבעיות שיש לממשלה - עירייה, גרעונות.
ג'מאל זחאלקה: עד שמגיעים לילד, הוא נשאר ברחוב המסכן.
ג'מאל זחאלקה: קודם כל אנחנו רוצים לפתור את הבעיה של הילדים.
ג'מאל זחאלקה: למשל לעירייה יש 400 אלף שקל בשביל לממן הריסת בתים.
מנדיס ספדי: שזה גם רק חלק מהבעיה.
מנדיס ספדי: הבנייה הבלתי חוקית היא גם חלק מהבעיה.
ג'מאל זחאלקה: אני אומר שיש כסף.
ג'מאל זחאלקה: יש ארבעה מיליון שקל בשביל להרוס בתים.
ג'מאל זחאלקה: בארבעה מיליון שקל יכולנו לפתור את כל הבעיות הדחופות.
ג'מאל זחאלקה: הבנייה הבלתי חוקית יכולה לחכות למשא ומתן.
ג'מאל זחאלקה: למשרד הפנים יש סדר עדיפויות, וראש הממשלה אמר שהוא לוקח אחריות.
ג'מאל זחאלקה: הוא אמר, לוד היא בבת עיניו, הוא יפתור את הבעיות של לוד.
ג'מאל זחאלקה: איזה בעיות הוא פתר?
ג'מאל זחאלקה: עכשיו כשיש בעיות הוא שותק.
ג'מאל זחאלקה: לא שומעים את הממשלה.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו מגלגלים את האחריות על הממשלה.
ג'מאל זחאלקה: אני קורא למשרד הרווחה, למשרד הפנים, למשרד החינוך, תשבו ביחד, תביאו פתרונות.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו בתור סיעת בל"ד יזמנו חוק של תקציב רווחה, שהתקציב יועבר ישירות, כלומר תקציב עוקף עיקולים.
ג'מאל זחאלקה: וגם השר תמך בו.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו צפינו את הבעיה של מה שקורה בלוד וגם במקומות אחרים, שהילדים בסופו של דבר הם הקורבן.
ג'מאל זחאלקה: בוא ונוציא את הילדים מהמשחק הפוליטי והמדיניות הזאת שפוגעת בצורה אנושה.
ג'מאל זחאלקה: מה זה פתרון חירום?
ג'מאל זחאלקה: אני חושב שאסור לנו בוועדה להמליץ על פתרון לשבוע שבועיים, ואחר כך נתכנס שוב בעוד שבועיים, ונחפש פתרון לאותה בעיה.
ג'מאל זחאלקה: צריך למצוא פתרון סביר לפי סדר קדימויות של מקרי חירום.
ג'מאל זחאלקה: אבל אי אפשר להמשיך את המצב הזה בלוד.
ג'מאל זחאלקה: למשטרה יש תקציבים לטפל בסמים – בסדר.
ג'מאל זחאלקה: אנחנו תומכים במלחמה בסמים.
ג'מאל זחאלקה: אני חושב שזה נעשה בצורה לא נאותה.
ג'מאל זחאלקה: פעם נפגעו אזרחים מסוחרי הסמים, ואחר כך על ידי המשטרה.
יוסי בוקר: אני חייב למחות על הדברים שלך.
יוסי בוקר: בג"צ כבר אמר שאתה משתמש בסיסמאות של פופוליזם זול.
ג'מאל זחאלקה: הוא לא אמר עלי.
יוסי בוקר: הוא אמר על האמירות האלה.
ג'מאל זחאלקה: לא על האמירות האלה.
ג'מאל זחאלקה: אז תחזור בך.
ג'מאל זחאלקה: הייתי זהיר מאוד בדבריי.
יוסי בוקר: אני חושב שכדאי שאתה תחזור בך.
ג'מאל זחאלקה: הייתי בלוד, וראיתי במו עיניי.
ג'מאל זחאלקה: כדאי לך לחזור, ולהתייחס בכבוד לחברי הכנסת.
ג'מאל זחאלקה: בסופו של דבר, לגבי הבעיה שעומדת בפנינו, אני חושב שהוועדה צריכה להתמקד ולעקוב, לא רק לתת המלצות וללכת הביתה, אלא הוועדה צריכה לעקוב אחרי היישום של ההמלצות שלנו וללחוץ על משרד הרווחה, החינוך והפנים לפתור את הבעיה קודם כל של הילדים בסיכון.
ג'מאל זחאלקה: ילדים בסיכון אלו ילדים שאחר כך יתדרדרו לסמים, ואז צריך להשקיע עוד יותר כוחות משטרה.
ג'מאל זחאלקה: מי שלא מטפל בילדים, צריך לבנות בתי סוהר.
ג'מאל זחאלקה: או שבונים בתי ספר או בתי סוהר.
ג'מאל זחאלקה: אי אפשר לא לבנות בתי ספר ולא לטפל בילדים האלה, ואחר כך אתה יודע לאן מגיעים.
ג'מאל זחאלקה: במיוחד בעיר לוד.
מיכאל מלכיאור: אני מודה לך על הדברים.
מיכאל מלכיאור: בוא נתמקד.
מיכאל מלכיאור: נשמע את משרד הפנים, אנחנו יכולים בקלות להיכנס לכל הסוגיות.
מיכאל מלכיאור: קיבלנו דיווחים מאוד מחמיאים על עבודת המשטרה בלוד בחודשים הללו.
מיכאל מלכיאור: אני לא נכנס לסוגיית הריסת בתים, זה נושא שטיפלנו בו בוועדה, ועכשיו אנחנו עושים מעקב, כי גם פה יש אספקט גם של הילדים שחוזרים הביתה ואין להם קורת גג, והדבר הזה כנראה לא נלקח בחשבון בכלל בשיקולים אם להרוס את הבתים או לא.
מיכאל מלכיאור: זו אחת מהדרישות של הוועדה הזאת שתהיה נציגות של הרווחה בכל החלטה כזאת.
מיכאל מלכיאור: זו סוגייה נפרדת.
מיכאל מלכיאור: אנחנו חייבים למצוא את הפתרון עכשיו, של ההפקרות או ההתדרדרות או המפולת כלפי הילדים.
אלכס סורוקין: אני יושבת ראש מועצת הנוער העירונית בלוד.
אלכס סורוקין: המנכ"ל אמר שמטפלים רק במקרי חירום.
אלכס סורוקין: בקשר למקרי חירום, אני לא חושבת שילדים בלוד צריכים בכלל להגיע למצב שהם מסתובבים ברחוב.
אלכס סורוקין: מצויין שאתם נותנים מענה למקרי חירום, אבל לא צריך בכלל להגיע למקרי חירום.
אלכס סורוקין: לפי דעתי צריך להיכנס לשורש הבעיה.
אלכס סורוקין: זה שאתם פותרים היום מקרי חירום, זה לא אומר שמחר יהיו עוד מקרי חירום, ועוד שלושה וארבעה וחמישה.
אלכס סורוקין: אני בתור בת נוער בלוד, לא מעניין אותי אם תהיה ועדה קרואה, מה יעשה ראש העיר או מה הדיונים הפנימיים במשרד הרווחה ובמשרד הפנים.
אלכס סורוקין: אני יודעת שבני הנוער בלוד, צריכים עזרה, צריכים סיוע, הם במצוקה מאוד גדולה.
אלכס סורוקין: ילדים שמסתובבים ברחוב זה רק חלק מאוד קטן ממה שקורה בעיר.
אלכס סורוקין: אני חושבת שתושבי העיר צריכים להגיע לפה לדיון שני במספר, אחרי כל כך הרבה זמן שהגנים שובתים, שהעירייה לא מתפקדת, שבני נוער פשוט נמצאים ברחוב.
אלכס סורוקין: כל ענייני סמים, אלימות, פשע, זה כבר בכלל לא פאקטור, פשוט תמיד זה היה קיים, והמצב הנוכחי פשוט מעצים את זה עוד יותר ועוד יותר.
אלכס סורוקין: כאשר בני נוער פונים אליי ואומרים לי: תראי אלכס, יש לנו בעיה גדולה, אין לנו איפה לאכול, אין מה לאכול בבית, קשה לנו בבית, אז אין לי מה לעשות.
אלכס סורוקין: בגלל זה אני פה היום, אני פונה אליכם שתפתרו את הבעיה הזאת כמה שיותר מהר.
אלכס סורוקין: זה מה שאנחנו רוצים, זה מה שאנחנו צריכים, וזה מה שכולם בעצם רוצים.
אלכס סורוקין: לי אין פתרון לבעיה.
אלכס סורוקין: אבל אני מאוד מבקשת שתתמקדו בנושא.
אלכס סורוקין: בקשר למה שדיברת על הריסת בתים, תקציבים וויכוחים פנימיים, הכל לא לעניין.
עסאם מח'ול: זה גם ילדים.
עסאם מח'ול: יש ילדים שגרים בבתים האלו.
קריאה: אולי את הכסף הזה יהיה אפשר לנתב לילדים שאין להם אוכל בבית.
מיכאל מלכיאור: זו סוגייה אחרת.
יחזקאל לביא: - - - זה יהיה במתחם של בתי ספר שצריכים להיות מוקמים במקום הזה.
יחזקאל לביא: הם נבנו כבנייה בלתי חוקית.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שאלכס דיברה כאן דברים מאוד ברורים.
מיכאל מלכיאור: אני לא חושב שיש סיבה להפריע לדבריה.
מיכאל מלכיאור: תנו לה לגמור את הדברים.
מיכאל מלכיאור: אולי צריכים לשים אותה כראש הוועדה הקרואה בעיר הזאת.
ג'מאל זחאלקה: לא צריך ועדה קרואה.
ג'מאל זחאלקה: אם היא תהיה מועמדת היא תזכה.
אלכס סורוקין: בקשר למתנ"סים, אני אישית מדריכה גם במתנ"סים, ואני מדריכה ילדים בכיתות ז' עד ח', וילדים יותר קטנים בכיתות ו' ובקייטנות.
אלכס סורוקין: המצב פשוט זוועתי.
אלכס סורוקין: אחותי בת שמונה ואין לה קייטנה כדי ללכת אליה, היא יושבת בבית.
אלכס סורוקין: יש לנו פארק חדש בשכונה שנקרא גני העיר.
אלכס סורוקין: אין שום תאורה בערב, והוא מלא בנרקומנים.
אלכס סורוקין: יש שם מפגעים בטיחותיים, שבכלל אני לא רוצה להתחיל לדבר עליהם.
אלכס סורוקין: יש שם בור ענקי לא מגודר.
אלכס סורוקין: זה רק חלק קטן ממה שאני רואה בשכונה שבה אני גרה.
יצחק קדמן: אולי אפשר לדעת למה משרד הפנים לא ממנה ועדה קרואה לעיר הזאת?
יצחק קדמן: משרד הפנים שותק, הם לא ממהרים.
יצחק קדמן: למה לא עושים משהו עם העניין הזה?
מנדיס ספדי: משרד הפנים לא מגיע אפילו לדיונים של ועדת הפנים של הכנסת.
מנדיס ספדי: הוא מתחמק מכל הדיונים האלה.
יחזקאל לביא: משרד הפנים היה בוועדת הפנים של הכנסת.
יחזקאל לביא: אני הייתי שם.
מנדיס ספדי: סליחה, הוא לא היה בנושא הזה.
מיכאל מלכיאור: יש לנו סדר של דברים.
מיכאל מלכיאור: נשמע כל אחד בתורו ובמקומו.
חנה מגני אביב: אני רוצה לחזק את דבריה של אלכס.
חנה מגני אביב: לבוא ולומר שאנחנו כזוגות צעירים, כאשר באנו לעיר לוד, ראינו בעיר הזאת כמטרה, לא כעיר שבה סמים, פשע, וכיוצא בזה.
חנה מגני אביב: לי חורה שאני אמא לשני ילדים קטנים, צריכה לגדל את הילדים שלי למציאות שמישהו נתן לה הגדרה כבר מראש.
חנה מגני אביב: אנחנו צריכים לשבת כאן, ולבוא ולהגיד די, לוד זה כבר לא סמים, כי יש לנו גם דברים טובים, ואת זה אנחנו שוכחים.
חנה מגני אביב: זה שאנחנו לא באים ונותנים את הפתרון המיידי לילדים שלנו, למסגרות שלהם, אז הכל אחר כך שווה – סמים, פשע, וכיוצא בזה.
חנה מגני אביב: אמנם הוועדה היא למען זכויות הילד, אבל לי חשוב כאן לבוא ולהגיד, שיש לנו בית ספר שזכה בפרס החינוך השנה.
חנה מגני אביב: יש לנו בית ספר שזכה בתחרות האינטרנט במחשבים.
חנה מגני אביב: יש לנו ילדים עם אליפויות ותארים בגני אביב.
חנה מגני אביב: חבר'ה, אנחנו איכות, והאיכות הזאת צריכה פתרון ופתרון מיידי.
חנה מגני אביב: לא שזה יגיד לזה, וזה ישלח אותנו לזה.
חנה מגני אביב: כל יום שעובר הילדים שלנו בעוד יום חסר.
חנה מגני אביב: לי יש ילדה שעולה לכיתה א' השנה.
חנה מגני אביב: 60 יום היא נעדרה מהגן, לא כי היא ביקשה, כי מישהו כפה את זה עליה.
חנה מגני אביב: וכאשר היא הגיעה לגן, אז היא נאלצה לשבת על אסלה שישבו עליה 35 ילדים, מטונפת ללא מים.
חנה מגני אביב: הילדה הזאת היתה אמורה לקבל מוכנות לכיתה א', אבל היא לא קיבלה מוכנות לכיתה א'.
חנה מגני אביב: מכספי הוצאתי כדי שהיא תהיה מה שנקרא שווה בין שווים.
חנה מגני אביב: מה שהיתה אמורה לקבל על-פי חוק.
חנה מגני אביב: ילדה בגן חובה ישבה 60 יום בבית, מישהו נתן על זה מענה?
חנה מגני אביב: אנחנו הורים עובדים, הם מסתובבים ברחובות.
חנה מגני אביב: אז הקריסה למטה היא מאוד מהירה.
חנה מגני אביב: אז אנחנו יושבים פה ומדברים מאוד יפה ומאוד גבוהה, אבל מפה צריך לצאת היום עם פתרונות.
חנה מגני אביב: השביתה של העירייה זה לא משהו שהולך להסתיים מחר, יש לנו מלחמות של הוועד עם היושב ראש, עם כולם.
חנה מגני אביב: אם יושבת הראש היתה משחררת היום את העובדים שלה, והיתה נותנת להם את האו.
חנה מגני אביב: קיי., לילדה שלי היום היה מסגרת לפחות לחודשי הקיץ.
חנה מגני אביב: אני כאזרח שומר חוק, שמשלם מסים ועושה כל מה שצריך, הילדה שלי לא צריכה להיות קיר חומה, מגן של המלחמות הפרטיות שלהם.
חנה מגני אביב: ממש לא.
אמא מגני אביב: גם לעסקים הפרטיים של הנוער שמים רגליים.
אמא מגני אביב: יש סטודיו מעולה בשכונה שגם לו לא נותנים לעבוד, וגם לו לא נותנים לתפקד.
אמא מגני אביב: הוא הולך להיסגר.
אמא מגני אביב: הפעילות היחידה שיש בשכונה שלנו.
רון גלבוע: אני רוצה לחדד את הבעיה כפי שאני רואה אותה, ואולי נוכל לראות איזשהו כיוון של פתרון.
רון גלבוע: כמו שאני רואה את הדברים, יש לנו שתי בעיות מרכזיות.
רון גלבוע: אחת, זה נושא תשלום שכר לעובדים שבעטיו עזבו 53 עובדים את המערכת.
רון גלבוע: מדי יום זה עולה.
רון גלבוע: אני רוצה לציין שכל המערכות שנמצאות כאן, המשרד שלנו שאיתו אנחנו בקשר יום-יומי, ובטלפון כל שעה כדי לנסות לקדם בעיות, עוזר כמיטב יכולתו.
רון גלבוע: המשטרה מסייעת כמיטב יכולתה.
רון גלבוע: אבל עד שלא תיפתר הבעיה של המשכורות שנוכל לגייס עובדים חדשים, אנחנו נתמודד עם מצבי חירום, ועם מצבים שמתוארים פה.
רון גלבוע: כל יום יש לנו יותר קשיים, יותר בעיות, ובזמן הקרוב לא נוכל לפתור את זה.
רון גלבוע: כל הבעיות האחרות לא יקדמו את הפתרון.
רון גלבוע: אני לא אצא מפה יותר מעודד, ואני לא חושב שהמצב שלנו יהיה יותר טוב בימים הקרובים.
רון גלבוע: להיפך, כל יום יותר קשה לנו.
רון גלבוע: אנחנו עושים את סדרי העדיפויות.
רון גלבוע: אבל להגיד לכם שאני רגוע, או ישן בלילה, או הטלפון מפסיק לצלצל באיזשהו שלב, לא.
רון גלבוע: כולנו וכל מי שכאן עושים את כל מה שאנחנו יכולים, ו-150% יותר מזה, אבל עדיין אנחנו לא פותרים את בעיות היסוד.
רון גלבוע: ללא שכר וללא עובדים, זו גם לא בעיה של הוועד.
רון גלבוע: היום אין לי עובדים שאני יכול לטפל במקרים של ילדים.
רון גלבוע: דרך אגב, לא רק ילדים, יש חולים, יש מבוגרים שבסיכון, יש נכים, יש מפגרים.
רון גלבוע: לאף אחד מהם אני לא יכול לתת מענה היום.
יצחק קדמן: הבעיה היא ששר הפנים ישן בלילה, ושר האוצר ישן בלילה.
מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים לשמוע את נציג משרד הפנים.
מיכאל מלכיאור: מאוד הייתי רוצה לדעת ממך, כמה זמן אתם חושבים שאפשר לקחת אחריות על משרד הפנים במדינת ישראל, ולא לעשות פה שום דבר.
מיכאל מלכיאור: לאן אנחנו נתדרדר במצב הזה.
מיכאל מלכיאור: שמענו גם מה משרד הרווחה עושה.
מיכאל מלכיאור: בכלים שיש להם עושים מה שיכולים לעשות.
מיכאל מלכיאור: אני גם לא מבין איך אפשר לקחת אחריות, אבל בסופו של דבר לא הם יכולים למנות ועדה קרואה, ולא הם יכולים לקחת את העניינים לידיים.
מיכאל מלכיאור: כמה זמן אפשר להמשיך את ההפקרות?
יחזקאל לביא: ברשותכם, אומר כמה וכמה דברים, גם לדברים שעלו כאן כרגע, וגם בכלל.
יחזקאל לביא: הופיעה כאן נציגת הוועד.
יחזקאל לביא: מי שמונע היום את סיכום תכנית ההבראה של לוד, זה ועד העובדים.
יחזקאל לביא: מכיוון שהם לא מאפשרים שום פיטורין במקום, כאשר המנגנון שם מנופח וידוע שהוא מנופח, וזה תוצר הלוואי של העירייה שלא הגישה את תכנית ההבראה כמו שהיא היתה צריכה להגיש אותה, הפועל היוצא מזה שאין תכנית הבראה ברגע זה.
יחזקאל לביא: חבר הכנסת זחאלקה ברשותך.
יחזקאל לביא: אתה טענת שאנחנו לא עושים כלום.
יחזקאל לביא: את הגשת החוק שמאפשר כרגע תשלום כלשהו לעובדים הציע משרד הפנים, ולא ביצעו חברי הכנסת.
יחזקאל לביא: אנחנו הגשנו את הצעת החוק הזאת, היא עברה בכנסת.
יחזקאל לביא: דא עקא, שבחוק הזה יש בעייתיות מסויימת ברגע זה, כיוון שהבנקים הגישו בג"צ, ואני מבין שעומד להתקיים דיון עם עתירה לצו זמני להפסיק את ההפעלה של החשבונות הללו.
יצחק קדמן: החוק הזה לא מתבצע כי אתם התניתם שם שראש העיר יחתום על תכנית הבראה כתנאי שזה יתבצע.
יצחק קדמן: תגיד גם את זה.
יצחק קדמן: ראשי ערים לא חותמים.
יחזקאל לביא: עובדה היא שלעיריית לוד אישרנו העברת מענק כספי שאיפשר שכר לחשבון מיוחד, אז יש גם דרך כזאת.
מיכאל מלכיאור: אנחנו נשמע הכל, רק אני רוצה שתחדד גם תשובה לנושא.
מיכאל מלכיאור: הכל נכון, יש חוק כזה, וזה מעוכב בג"צ.
מיכאל מלכיאור: אנחנו יודעים את זה.
מיכאל מלכיאור: ויש גם הצעת חוק פרטית לגבי הנושא של הרווחה.
מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים שהחוק יעבור, אתם תתמכו והכל יהיה בסדר.
מיכאל מלכיאור: בינתיים אתם שומעים שיש פה אלפי ילדים בעיר לוד שלא יכולים לחכות עד שראש העיר יחתום וועד העובדים עושה אחרת.
יחזקאל לביא: אדוני היושב ראש, החוק במדינת ישראל קובע שעל מנת לפזר מועצה מקומית כלשהי, חייבים להקים ועדת חקירה.
יחזקאל לביא: ועדת חקירה צריכה לעבוד בפרק זמן מינימלי של ארבעה חודשים.
יחזקאל לביא: עדיין לא הגענו לפרק הזמן המינימלי.
יחזקאל לביא: ועדת החקירה צריכה להגיש את המלצותיה, ורק בדרך זו שר הפנים יכול לאמץ או לא לאמץ את ההמלצות, זאת זכותו.
מיכאל מלכיאור: הקמתם ועדת חקירה?
יחזקאל לביא: בוודאי.
מנדיס ספדי: בוודאי, כולם דיברו על הנושא הזה.
מנדיס ספדי: למה הוא הודיע על התאריך 7 ביולי?
יחזקאל לביא: בסדר, זה ארבעת החודשים.
מנדיס ספדי: אבל הבנתי אחר כך שזה נמשך לעוד חודש.
יחזקאל לביא: קודם כל נראה מה יהיו המסקנות של הוועדה.
מיכאל מלכיאור: אני מאוד רוצה שנכבד את החוק.
מיכאל מלכיאור: יש מספר חוקים במדינת ישראל, אנחנו יכולים לצטט אותם, שמחייבים את הממשלה לקחת אחריות על מצב הילדים בלוד.
מיכאל מלכיאור: האם זה בכלל שיקול אצלך?
יחזקאל לביא: לא, הנושא הזה הוא לא בתחום האחריות של משרד הפנים, אלא בתחום האחריות של משרד הרווחה ומשרד החינוך.
יחזקאל לביא: אנחנו לא עוסקים לא בעובדים סוציאליים, לא בקביעת תקנים לעובדים סוציאליים, והכסף היחיד שמשרד הפנים מעביר איכשהו שנוגע לעובדים סוציאליים, הוא בשל העובדה שיש נוסחה של 75%-25%, שכביכול ה-75% זה משרד הרווחה, וה-25% זה תקציב הרשות, שבחלקו הגדול הוא מורכב על ידי מענק איזון, אז בגלל זה אנחנו איכשהו משתתפים פה.
יחזקאל לביא: הבעיה היא שהתקציב הזה בכלל לא מגיע לרשות, כי הוא מגיע לכל הנושים.
יחזקאל לביא: והנושים האלה היום הגישו בג"צ נגד החוק כדי שאנחנו לא נוכל לשלם שכר.
מיכאל מלכיאור: את זה פתחו דווקא בלוד.
יחזקאל לביא: אני מודיע לך שגם בלוד זה ייעצר, ברגע שהבג"צ יתקבל.
מנדיס ספדי: אז הספיקו למשוך את הכסף?
יחזקאל לביא: אין לנו דרך אחרת.
יחזקאל לביא: אם הבג"צ יפסוק כפי שדורש עורך הדין רם כספי בעתירה שלו, אנחנו נישאר עם הלשון בחוץ.
ג'מאל זחאלקה: סליחה, אתם אחראים לתיפקודה של העירייה.
יחזקאל לביא: סליחה, מי שאחראי על תיפקודה של העירייה, זה נבחרי הציבור של הרשות המקומית.
יחזקאל לביא: הם היו צריכים להגיע להסדרים עם ההסתדרות, ועם ועד העובדים, והם לא הגיעו להסדרים הללו.
יחזקאל לביא: וכתוצאה מכך אין תכנית הבראה.
יחזקאל לביא: כל עוד אין תכנית הבראה, אנחנו לא יכולים להזרים להם כספים.
יחזקאל לביא: זה המצב.
ג'מאל זחאלקה: כרגיל העובדים אשמים.
ג'מאל זחאלקה: הם אשמים בגרעון.
ג'מאל זחאלקה: הם רוצים לפטר פיטורין המוניים.
מיכאל מלכיאור: למה לא יכולים להזרים להם כספים כל עוד שאין תכנית הבראה?
יחזקאל לביא: לא יכולים.
יחזקאל לביא: כי אם אני מזרים כספים כשאין תכנית הבראה, המשמעות היא שהכסף הזה כולו הולך לאותו חור של הבנקים.
מיכאל מלכיאור: אם יש תכנית הבראה זה לא הולך כך?
יחזקאל לביא: לא, יש הוראות בחוק שאני יכול לפעול על פיהן.
מיכאל מלכיאור: בדיוק סיפרת שהחוק הזה ייפסל - - -
יחזקאל לביא: מזה אני חושש.
יחזקאל לביא: אין לי אלא מה שעיניי רואות.
מיכאל מלכיאור: אני שואל אותך, האם אין איזושהי אחריות בממשלה על התיאור שקיבלתי פה?
יחזקאל לביא: אני מציין את העובדות כמות שהן.