GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכאל מלכיאור: מעבירים כאן כספים שמעוקלים על ידי כל הגורמים שמעקלים כאן כספים.
מרים פבר: יש כספים שמועברים ישירות לילדים בפנימיות,אלו הכספים היחידים שממשיכים לעבור.
מרים פבר: אם נצא מפה עם החלטה לטפל בחירום בלי לפתור את הבעיה של העברת כספים לאפשר שירותים, לא עשינו כלום.
מרים פבר: להגיד לכם, אני מצטרפת בשבחים לעובדים שעבדו חודשים בלי משכורות.
מרים פבר: הדרך היחידה בשבילם זה לעזוב.
מרים פבר: תחשבו על אלה שיכולים עוד לעבוד כמה חודשים בלי משכורות.
מרים פבר: אבל אמא צעירה שצריכה לשלם למטפלת, עדיף לה לשבת בבית.
מרים פבר: שלא לדבר על אלה שמוצאים עבודה אחרת.
מרים פבר: מכל פקידי הסעד, כאשר ישבתי איתם במאי, היו עוד שתיים.
מרים פבר: ישבנו יחד כדי לראות איך לתת מענה לדחופים ביותר, לחירומיים.
מרים פבר: עשינו סדר, פקידת סעד מחוזית מלווה אותם כדי לעשות סדר עדיפויות.
מרים פבר: כדי להבטיח שלא יישאר ילד במצב של סכנת חיים.
מרים פבר: סכנת חיים, על זה אנחנו מדברים.
מרים פבר: אנחנו כבר לא מדברים על ילד ללא שירות.
מרים פבר: נשארה היום פקידת סעד אחת, הוצאתי מינוי לעוד עובדת שהיתה בעבר פקידת סעד והיתה מוכנה לחזור.
מרים פבר: אז יהיו שתיים בחזרה.
מרים פבר: מה הן יכולות לעשות?
מרים פבר: ביקשו שפקידת סעד מחוזית תצטרף לעבודה ישירה ואולי אפילו כל חמש פקידות הסעד שמכסות את כל אזור מרכז יעבדו ישירות.
מיקי שרון: מרים, יש לנו 12 ימי כוננות בחודש של פקיד סעד.
מרים פבר: לזה אפשר למצוא פתרון.
מרים פבר: אני יכולה לכופף יד למישהו שיוסיפו עוד 12.
מרים פבר: מבחינה חוקית צריך לעבור כל מיני מעקפים.
מרים פבר: אמרנו, לא זה לא הפתרון.
מרים פבר: משרד הרווחה הבטיח דבר אחר, שהוא ישלם ויש מכתב של חיים פוזנר, אם אנחנו נאתר פקידי סעד מהרשויות.
מרים פבר: כלומר אני לא יכול לשלם לפקידי הסעד של לוד, את זה אני לא יכול.
מרים פבר: אבל אם תאתרו פקידי סעד מהרשויות סביב שמוכנים להיות כוננים ולעבוד, אני אשלם להם בדרך של שעות נוספות.
מרים פבר: חיפשו פטנטים.
ענבל גבריאלי: למה משרד החינוך הצליח לעשות את זה?
מרים פבר: את זה צריך לתקן בחוק.
מרים פבר: אז יהיו עוד כמה פקידי סעד.
מרים פבר: רבותיי, הוציאו בשבוע שעבר שישה צווי חירום.
מרים פבר: היה מישהו שהוציא צווי חירום, ארבעה מהם היו לא ראויים, שניים מהם היו מוצדקים, ארבעה היו לא מוצדקים.
מרים פבר: מכיוון שהגיע למצב כזה, אמרו: בואו נוציא צו חירום במקום לתת טיפול.
מרים פבר: צו חירום הוא לא במקום כלום, הוא רק כדי שבמצב חירום יוציאו ילד.
מרים פבר: ואם הוציא פקיד סעד צו חירום ראוי אפילו, אז צריך לקחת את הנערה לאיזה מקום, אין מי שישלם את המונית.
יוסי בוקר: לוקחים אותה בניידת משטרה לצערנו.
מרים פבר: אתם משלימים קצת פה, אבל לא בכל מקום.
אריאל בן-חמו: סליחה זה לא נכון בכלל.
אריאל בן-חמו: העירייה מעמידה את הרכב 24 שעות לטובת הנוסע.
מרים פבר: מוציאים צו חירום לגבי ילד, מכיוון שכאשר מתגלה ארוע של מצוקה, צריך רק ללכת ברחובות ולהסתכל סביב.
מרים פבר: צריך לשבת עם ההורים, צריך לחפש פתרון בתוך המשפחה.
מרים פבר: צריך לתת לילד מועדונית, אז לא צריך להוציא שום צו חירום.
מרים פבר: צריך לעבוד עם האמא, האבא, עם הילד, לתת לו חסרים קצת שחסרים לו, אז לא צריך להוציא צווי חירום.
מרים פבר: מוציאים היום צווי חירום מפני שאין שום פתרונות.
יעקב מרגי: משרד הרווחה, תני לנו כלים איך עושים את זה.
מרים פבר: יש כאן הצעה לעשות ועדה קרואה של הרווחה.
מרים פבר: זאת אומרת לקחת את כל הכספים, צריך לפתור את זה חוקית.
מרים פבר: איך אתה לוקח את כל הכספים שמגיעים לעיריית לוד, ואתה מחלק אותם נכון לרווחה בלי שזה יגיע למעקלים.
מרים פבר: אני לא יכולה לפתור את זה רבותי.
מרים פבר: הפתרון צריך לצאת מכאן.
יעקב מרגי: סליחה, זה לא יבוא מכאן.
יעקב מרגי: אם זה לא יבוא כיוזמה של השר הממונה, מי יעשה את זה?
יעקב מרגי: משרד החינוך עשה את זה.
יעקב מרגי: משרד הפנים עשה את זה.
מאיר הרמתי: על שולחן הכנסת יש שתי הצעות חוק.
מאיר הרמתי: הצעת חוק ממשלתית שהופקעה, והצעת חוק פרטית שלא מקודמת.
יעקב מרגי: עד שיהיו.
מרים פבר: בחוק צריך למצוא את הפתרון, שעד שתיפתר כל בעיית לוד, שהכספים האלה יגיעו ישירות לרווחה.
מיכאל מלכיאור: אין שום פתרון אחר?
מרים פבר: אין כסף לשירותים.
מרים פבר: אי אפשר להוציא ילדים מהבית כי אין מועדונית.
מרים פבר: אם מוציאים ילד לפנימיה, היום ילדי הפנימיה לא מוציאים אותם כי אין את ה-25% של הרשות.
מרים פבר: זה מצטרף לחוב שלהם, ה-25% שאתם צריכים לשלם לפנימיות.
מרים פבר: אבל לא מגרשים את הילדים מהפנימיה.
מרים פבר: אבל להכניס ילד חדש לפנימיה, הגזבר צריך לחתום.
מרים פבר: הוא לא נקלט.
מרים פבר: אם אין טיפול, אם אין מועדונית, צווי חירום זה פלסתר.
מרים פבר: אל תבקשו פלסתרים.
יוסי בוקר: למשל, אצלנו בלוד זה מרכז הסמים.
יוסי בוקר: יש מבצע משותף עם העירייה, 200 שוטרים מכל המחוז, יום יום בלוד כרגע, כבר חודשיים מטפלים בבעיית הסמים בלוד.
יוסי בוקר: עכשיו גם הקיץ מהווה איום כאשר ייצאו לחופשה.
יוסי בוקר: אולי משרד העבודה והרווחה יכול ליזום מהלך של שלושה חודשים, כמו שאמרה חברת הכנסת ענבל, אבל עכשיו הבעיה.
יוסי בוקר: עכשיו צריך את הפתרון.
יוסי בוקר: לעשות ויסות פנימי, ולעשות העברה של פקידי סעד, עובדים סוציאליים ללוד.
מיכאל מלכיאור: האם הדבר הזה אפשרי?
מרים פבר: הרעיון הכי מרחיק לכת היה שתימצא דרך לשלם לעובדים בפריפריה שיעזרו בחירום.
מרים פבר: חירום זה פלסתר.
ענבל גבריאלי: את נחשבת עובדת של משרד העבודה והרווחה.
ענבל גבריאלי: אני לא מתייחסת ספציפית או אישית אלייך ולמשרה שלך.
ענבל גבריאלי: אין אפשרות למשרד העבודה והרווחה לאסוף כמה עובדים שלו, שכן מתעסקים בתחום הזה של הנוער ושל ילדים בסיכון, ולשלוח אותם באופן זמני ללוד.
ענבל גבריאלי: הם ימשיכו לקבל את השכר שלהם, ימשיכו לבצע את העבודה שלהם כעובדי משרד הרווחה.
יעקב מרגי: אין עובדים שלהם.
יעקב מרגי: הם עובדים של הרשויות המקומיות.
יעקב מרגי: למה שרמלה תשלח ללוד?
ענבל גבריאלי: למשל מרים עובדת במשרד העבודה והרווחה.
ענבל גבריאלי: אבל יש עוד כמה כאלה.
מרים פבר: אני אפסיק לעבוד כפקידת סעד ראשית, אלך לעבוד ישירות בלוד.
מרים פבר: זאת ההצעה?
מרים פבר: להפקיר את כל בעיות חוק הנוער בארץ, וללכת - - -
ענבל גבריאלי: כן, כדי לתת את הטיפול.
מרים פבר: זה מה שאתם מבקשים.
מרים פבר: אני לא מדברת עליך, אני מדברת על המחוזיים.
מרים פבר: הרעיון עלה שכל המחוזיים יעזבו את כל אזור המרכז, יפסיקו לפתור בעיות של ילדים.
ענבל גבריאלי: לאור התגובה שלך, אני חייבת לומר לך שאני בספק מאוד מאוד גדול אם הוועדה הזאת צריכה לשבת פה עכשיו, כחבורת אמנים שצריכה למצוא פתרון יצירתי.
ענבל גבריאלי: זה תפקיד השר.
ענבל גבריאלי: השר מעביר את הכספים ואין לי טענות.
ענבל גבריאלי: אבל הוא גם צריך לוודא שהכספים מגיעים ומשמשים לצרכים שמיועדים לו.
ענבל גבריאלי: לא ייתכן להעביר את הכסף ולהפקיר אותו.
ענבל גבריאלי: יגיע למר אלדר, או לא יודעת למי.
מרים פבר: אני חושבת שצריך למצוא דרך להעביר את הכסף שיהיו מועדוניות.
מרים פבר: מי שמגיע ומוצא ילד בסיכון ואומר אם הוא יהיה במועדונית אחר הצהריים - - -
ענבל גבריאלי: בסדר, מעבר לצריך צריך, שגם אני וגם את - כולם כאן אומרים.
יצחק קדמן: אתם יודעים מי פתר את הבעיה במשרד החינוך, בעניין הזה של יאיר סמוכה, מי שהיה אז יושב ראש ועדת החינוך של הכנסת, שהוא לגמרי היום הוא שר הרווחה.
יצחק קדמן: כתבתי לו מכתב לפני חודש וחצי.
יצחק קדמן: חוקים פחות חשובים העבירו בכנסת בזמן יותר קצר, היה אפשר מזמן לפתור את זה.
מיכאל מלכיאור: נשמע את הגורמים השונים.
עמליה מאיר הדרי: אני מפקחת על יועצות בעיר לוד.
עמליה מאיר הדרי: אני עובדת הרבה מאוד שנים.
עמליה מאיר הדרי: את העניין הזה עוררנו במשרד החינוך הרבה מאוד זמן, על ילדים בסיכון, כי בבית הספר אנחנו מלווים את הנושא הזה יום יום.
עמליה מאיר הדרי: עכשיו יוצאים לחופשת הקיץ, קמה זעקה מאוד גדולה.
עמליה מאיר הדרי: אני לא רוצה להיות דרמטית ולהביא סיפורים דרמטיים כמו ששמעתי פה שהם מאוד קשים.
עמליה מאיר הדרי: נדרשנו לפתור את הבעיה.
עמליה מאיר הדרי: באנו עם איזשהו פתרון.
עמליה מאיר הדרי: ישבנו במשרד החינוך יחד עם מנכ"ל העירייה ועוד אנשים, חשבנו איך נפתור, זוהי שעת חירום.
עמליה מאיר הדרי: שלום הילדים, לעומת ההשבתות בעיר.
עמליה מאיר הדרי: איך נפתור את זה.
עמליה מאיר הדרי: אספר לכם מה קורה בחינוך המיוחד ביום הזה, זהו דיווח טרי.
עמליה מאיר הדרי: בחינוך המיוחד אין חופשת קיץ, לומדים עוד חודש וחצי, אין סייעות, אין הסעות.
עמליה מאיר הדרי: מי מגן על זכויות הילד בחינוך המיוחד?
עמליה מאיר הדרי: עכשיו, בחופשת הקיץ, כי צריך ללמוד.
עמליה מאיר הדרי: מפקחת המחוז ד"ר סולי נתן הביאה רעיון, ויצרה קשר עם עיריית ראשון לציון.
עמליה מאיר הדרי: פגשנו את האנשים בראשון לציון, הבאנו רעיון לקבל בהשאלה עובדים סוציאליים מראשון לציון.
עמליה מאיר הדרי: פקידת סעד ושתי עובדות סוציאליות.
עמליה מאיר הדרי: אתמול הבאנו את הנושא לדיון יחד עם אבלין מוועד העובדים.
עמליה מאיר הדרי: אמרו לנו: מה, העובדים שוברים שביתה?
עמליה מאיר הדרי: אני יודעת שזו בעיה.
עמליה מאיר הדרי: צריך לפתור את זה אולי חוקית.
עמליה מאיר הדרי: האנשים מוכנים להירתם.
עמליה מאיר הדרי: עיריית ראשון לציון אמרה שהיא תממן את שכרם של אותם עובדים סוציאליים שיבואו לעזור, זה מקרה חירום רק לחודשים הקרובים עד שנתארגן.
מיכאל מלכיאור: הוועד לא קיבל את זה?
עמליה מאיר הדרי: מנכ"ל העירייה אמר שכל השירותים הנלווים מעבר לחוק חירום, זאת אומרת הסעות—
בני רגב: סליחה, אנחנו לא חייבים לחינוך המיוחד שום משכורת והם שובתים.
בני רגב: מאויימים על ידי ועד העובדים.
עמליה מאיר הדרי: הם לא שובתים.
בני רגב: אז מה הבעיה?
עמליה מאיר הדרי: אין מזגנים.
עמליה מאיר הדרי: ביטלו להם חשמל, אין מים.
עמליה מאיר הדרי: אני הייתי שם וראיתי.
עמליה מאיר הדרי: אני לא רוצה לדבר.
עמליה מאיר הדרי: אין סייעות, אין הסעות.
עמליה מאיר הדרי: הבוקר דיווחה לי טובה סופר.
בני רגב: עד עכשיו לא ידענו.
מיכאל מלכיאור: טוב שראש העיר לומד את העניין.
בני רגב: אם זה קרה היום אז מה....
יאיר סמוכה: אדוני, אין מים בברזים בבתי ספר.
מרים פבר: שיבואו מבחוץ ויוציאו צווי חירום.
מרים פבר: הבעיות הן הרבה יותר חמורות מזה.
עמליה מאיר הדרי: הבעיות הן חמורות.
עמליה מאיר הדרי: שלומם של הילדים - - -
ענבל גבריאלי: אין מים בלוד לא רק בבתי ספר.
ענבל גבריאלי: התושבים של העיר קמים בבוקר ואין להם ברז.
ענבל גבריאלי: מה יעשה ראש העיר, כאשר משרד הפנים לא נותן לו גיבוי מול החובות שלו מול מקורות?
מיכאל מלכיאור: אף אחד לא אומר שראש העיר בנה את הדבר הזה.
מאיר הרמתי: אני סגן מנהל המחוז של משרד הרווחה בתל אביב.
מאיר הרמתי: אני מכיר היטב את הנעשה בלוד.
בני רגב: אני רוצה להבין, על מה דיברת מר סמוכה, בוא תגיד – אמרת עובדים משהו.
בני רגב: ..
בני רגב: אתם רק יודעים לדבר.
מאיר הרמתי: אם אנחנו פה נדון בנושא שקיים היום שהוא בוער ביותר ואין חילוקי דעות בין כל היושבים פה, וננתק אותו מהקונטקסט הכללי של העיר לוד על כל בעיותיה, אנחנו חוטאים למטרה ובגדול.
מאיר הרמתי: ראשית אני חייב להוריד את הכובע ולומר מלים חמות וטובות, ומלות הערכה לעובדים הסוציאליים במחלקה לשירותים חברתיים באגף הרווחה של העיר לוד.
מאיר הרמתי: למרות אי קבלת משכורת, ותנאים לא תנאים, הם עשו את עבודתם נאמנה.
מיכאל מלכיאור: את זה כולם אמרו, אנחנו שמחים שגם אתה אומר.
מיכאל מלכיאור: אף אחד לא טוען אחרת.
מיכאל מלכיאור: אתה אחראי אדוני, מנהל מחוז.
מאיר הרמתי: נגיע לדברים.
מאיר הרמתי: לפני שלושה חודשים, לאור המצב שהלך והתדרדר, המחוז יחד עם המחלקה לשירותים חברתיים במקום, בלשכתו של המנכ"ל, עיבדה תכנית חירום לעבודה במתכונת חירום, לאור מצב כוח האדם שקיים, ולאור המצב של הבעיות בלוד.
מאיר הרמתי: זה החזיק מעמד כמו שאמר מיקי, שלושה שבועות, וחשבנו שהמערכת איכשהו התייצבה כדי לתפקד לפחות בקטע החירום.
מאיר הרמתי: ועד העובדים הכריז שביתה טוטלית, ושהעובדים יילכו הביתה כל יום.
מאיר הרמתי: בתכנית החירום הזאת שולבו כדי לתגבר את המחלקה לשירותים חברתיים, מפקחי ופקידי הסעד המחוזיים של משרד העבודה והרווחה במחוז תל אביב במרכז.
מאיר הרמתי: איש איש בתורו, עם תורנות להגיע יום יום לעבודה יחד ולהטות שכם לחברינו במחלקה לשירותים חברתיים.
מאיר הרמתי: כפי שאמרתי זה החזיק מעמד במשך שלושה שבועות.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה להבין, זאת אומרת ועד העובדים לא איפשר את הפעלת תכנית החירום.
מיקי שרון: היא פעלה זמן מה.
מיקי שרון: אנחנו עד לאותו זמן לא יכולנו, כי כל העובדים שמקבלים עולים חדשים לא היו בתוך המערכת, אז לא ניתן היה לקבל פונים חדשים.
מיקי שרון: יצרנו מודל עבודה שאיפשר שכל בן אדם שפונה לרווחה, יעבור מיון ראשוני, ותתקבל החלטה לגבי חומרת הבעייה שלו.
מיקי שרון: ואם חומרת הבעייה שלו היתה מספיק חזקה בשביל לקבל התייחסות, אז הוא הופנה לצוותים מיוחדים שאנחנו הקמנו, כי שינינו את כל העבודה בתוך המערכת, לצוותים מיוחדים שאנחנו הקמנו כדי לקבל מענה לבעיית החירום של לוד.
מיקי שרון: מישהו שלא היה חירום, אמרנו לו תמתין, עד שאנחנו - - -
יעקב מרגי: עד שתהיה חירום.
יעקב מרגי: ילד שצריך טיפול, וממתין, הוא הופך להיות חירום.
יעקב מרגי: אין משהו אחר.
מיקי שרון: זה המודל.
מיקי שרון: לא סתם אנחנו מקבלים כאן הערכה.
מיקי שרון: כיוון שהעובדים עשו את העבודה הזאת בלי שכר, ועבדו כמו משוגעים.
יעקב מרגי: מה קרה, זה הפסיק?
מיקי שרון: המשרד בא והיה נוכח בהפעלה שלנו כי אנחנו ביקשנו את הנוכחות של ההפעלה של המשרד, כדי שיהיה שותף לאחריות הכבדה שרובצת על עצמו.
מיקי שרון: עד שבא ועד העובדים ואמר, לא תקבלו שכר.
מיקי שרון: כבר ארבעה חודשים לא קיבלו שכר.
מיקי שרון: הוא השבית את העבודה של כל עובדי העירייה, וכל עובדי העירייה זה כלל גם את עובדי הרווחה.
מיקי שרון: הוא דרש שלא תהיה עבודה יותר.
מאיר הרמתי: בתקופה הזאת מנהלת המחוז ישבה עם ראש העיר, עם החשב המלווה ועם המנכ"ל, והגיעה איתו לסיכום שתקציבי הרווחה שמועברים מהיום והלאה, יופעלו לטובת צרכי הרווחה.
מאיר הרמתי: כפי שאמרתי, זה התחיל לעבוד במשך שלושה שבועות והעסק קרס מחדש.
מיכאל מלכיאור: איך בשלושה שבועות האלו, התקציבים לא עוכלו?
מאיר הרמתי: חוץ משכר.
בני רגב: אתה יכול להגיד לי מתי היתה הישיבה הזאת עם ראש העיר?
מאיר הרמתי: עדנה גרוס ישבה איתך.
בני רגב: אני לא יודע, אני לא זוכר דבר כזה.
ציון אדר: אתה טועה, לא היה סיכום כזה.
ציון אדר: אי אפשר לעשות סיכום כזה.
מאיר הרמתי: אני שמח לשמוע.
מאיר הרמתי: איפה קובי, הוא נמצא פה.
ציון אדר: אני אגיד לך מה היה בישיבה.
ציון אדר: איזו משמעות יש לסיכום כזה, אם כל הכסף שעובר למשרד הרווחה עובר למשרד המעוקל, איזו משמעות יש לסיכום כזה?
ציון אדר: זה סיכום באוויר, איזו משמעות יש לו?
מאיר הרמתי: אדוני הנכבד, החשב ישב יחד איתי באותו חדר, ומכיוון שהייתי באותו חדר אז אני יכול להעיד בעדות ממקור ראשון.
מאיר הרמתי: הבהרנו לגברת גרוס.
מאיר הרמתי: גברת גרוס אמרה שיש כספים – 200 אלף שקל לטיפול הנקודתי שהיא רוצה להעביר.
מאיר הרמתי: הסברנו לה, עד שלא יהיה חשבון שיהיה מוגן עיקולים, אין מה להעביר את הכסף הזה.
מאיר הרמתי: הכסף הזה ייבלע, ולא נראה ממנו כלום.
מאיר הרמתי: היא לא תוכל לפתור ממילא שום בעיה.
מאיר הרמתי: למי שאני קורא זה לועקנין ולא אף אחד אחר.
מאיר הרמתי: דיברתי עם קובי שהוא החשב המלווה, לא פעם ולא פעמיים, וגם כשהיו תקלות באותם שלושה שבועות של אי העברת כספים, ודיברתי איתו והוא שיחרר ופתר בעיות.
ציון אדר: אני מבין שיאיר סמוכה תיאר פה מצב אידיאלי – קובי פתר את כל הבעיות של העירייה.
מאיר הרמתי: אם יורשה לי לדבר, אני אבקש מיושב ראש הוועדה שיגן עליי.
ציון אדר: למה אתה לא מעביר, כי אתה רוצה להעסיק מישהו ספציפי?
מאיר הרמתי: לא.
ציון אדר: אז תעביר את הכסף, תן לנו לעבוד.
ציון אדר: אני אפטר את כל העובדים שעובדים בעירייה בגללך.
ציון אדר: חצי שנה בגללך לא מקבלים משכורת.
ציון אדר: בגללך, כל עובדי הטיפול הנקודתי לא מקבלים כסף בגללך.
ציון אדר: אם כל התכניות של הטיפול הנקודתי יקרסו בתשס"ד זה יהיה באשמתך, כי אני כבר דיברתי איתך, אני כותב אליך מכתבים, אתה לא עונה למכתבים.
ציון אדר: אני מחפש אותך ואתה לא עונה.
ציון אדר: אל תעשה פה הצגה שהכל מושלם.
מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצה להבין גם את זה.
מאיר הרמתי: אני שמח על התיקון שאני מקבל מהגופים המוסמכים.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שהתיקון היה חשוב.
מיכאל מלכיאור: כי הוא אומר שלא הגיעו הכספים.
מאיר הרמתי: עכשיו אני מטיל ספק בסיכון שאולי היה אתמול להפעלת חירום נוספת, שבה נכח מנכ"ל העירייה.
אריאל בן חמו: לגבי הסיכום האחרון, אתמול ישבנו ביחד עם המפקחת - - -
מאיר הרמתי: אני רוצה לדבר על הסיכום.
מאיר הרמתי: אתמול היתה ישיבה של פקידת הסעד המחוזית עם מנכ"ל העירייה, עם ממלא המקום החדש של המחלקה לשירותים חברתיים רון גלבוע, ועם מפקחת החינוך.
מאיר הרמתי: סוכם כדלקמן: שחוק הנוער ימשיך להיות מופעל רק לאותם מקרי חירום.
מאיר הרמתי: זאת אומרת, שלא יקרה מצב שבו תהיה לנו סכנת חיים של הילדים.
מרים פבר: מה יעשו אחרי שיוציאו את הצו?
מרים פבר: לאן יעבירו את הילד?
מרים פבר: מי ידבר עם האמא?
מאיר הרמתי: פתחתי בראשית דבריי במשפט שהוא בעצם אומר הכל.
מאיר הרמתי: אם נתייחס לזה בלי הקונטקסט הכללי, לא עשינו כלום.
מאיר הרמתי: רבותי, לא עשינו כלום.
מיכאל מלכיאור: עכשיו תסביר.
מיכאל מלכיאור: קיבלת שאלה אז תסביר.
מאיר הרמתי: השאלה כיצד זה יפעל.
מאיר הרמתי: במקום קיימת פקידת סעד שישנה.
מאיר הרמתי: במקום יהיו שלוש עובדות עם מינויים לפקידי סעד שמסרבות לתפקד בתפקיד.
מאיר הרמתי: אני חושב שצריך להגיע למצב שהן תוכלנה לתפקד.
מאיר הרמתי: יש במערכת עובדות סוציאליות עם מינוי מפוצל לחוק הנוער, שהן מסרבות לתפקד כפקידות סעד.
ענבל גבריאלי: מה זה מסרבות?
ענבל גבריאלי: שיפנו את מקומן.
יעקב מרגי: תעביר את המינויים למישהי אחרת.
מאיר הרמתי: ישנו ראש העירייה, אני לא מעסיק שלהן ישירות.
מאיר הרמתי: אני מציין עובדות.
יעקב מרגי: הסמכויות לפי חוק הנוער לא מראש העירייה.
מרים פבר: אני לא מעסיקה שלהם, אני רק יכולה לקחת להם את המינוי.
מאיר הרמתי: המטרה של הסיכום היא להכין תשתית חירומית מינימלית, כדי לתת מענה שלא יקרה מצב של חוסר מענה למקרים שזועקים לשמיים.
מאיר הרמתי: שנית, רון, בוא לא נשכח שהמערכת בשביתה, ושיושב ראש ועד העובדים משבית עדיין את המערכת.
מאיר הרמתי: לסיכום הזה הוא הסכים, שתהיה פעילות ושלא תהיה שביתה בתחומים האלה.
ענבל גבריאלי: באמת תודה.
מאיר הרמתי: סליחה, אני לא אומר תודות לאנשים, אני מציין עובדות כפי שהן.
מאיר הרמתי: זו היתה מכשלה והיא הוסרה.
מאיר הרמתי: הדבר השני, על פי שיקול דעתו של ממלא המקום החדש, באותם מצבי חירום שאינם בחוק הנוער, כאשר יש צורך בהתערבות, שתהיה אפשרות לעובדים הסוציאליים הקיימים כן להתערב וכן לעשות שם עבודה.
מאיר הרמתי: סליחה, לנושא השכר אני לא נכנס.
מאיר הרמתי: לגבי תיגבור מראשון לציון, נאמר שם בישיבה הזאת, דרישת המחלקה לשירותים קהילתיים היא - - -
מיכאל מלכיאור: רק בסכנה צימצמתם את זה?
מאיר הרמתי: אנשים שנמצאים בסכנה, ואם יש שיקול דעת של ממלא המקום, במקרה זה או אחר, שצריך להיכנס אליו כדי למנוע מצבי חירום, יש לו את שיקול הדעת להפעיל את העובדים הסוציאליים, וזה על דעת יושב ראש ועד העובדים.
ענבל גבריאלי: אולי נעביר את שיקול הדעת ליושב ראש ועד העובדים, שהוא יחליט מה בסכנה, ומה בסכנת חיים.
מרים פבר: איפה משרד הפנים?
מאיר הרמתי: לסיכום, עד שהבעיה במגרש של ועד העובדים, משרד הפנים והרשות לא תיפתר, אנחנו לא נוכל לתת מענה הולם לבעיה בכללותה.
מאיר הרמתי: וכמובן אם החוק שמונח בכנסת לא יעבור, אני חושב שלא נוכל לעבוד במתכונת הזאת.
אריאל בן חמו: כבוד היושב ראש, לעניות דעתי, אנחנו כולנו נגענו בנקודה.
אריאל בן חמו: יש בעיה, המערכת על סף קריסה.
קריאות: קרסה.
אריאל בן חמו: על מנת להציל את מה שנשאר לצורך העניין.
אריאל בן חמו: צריך לפתוח חשבון עזר כדוגמת משרד החינוך, להעביר את הכסף לייעודו, על מנת שלפחות העובדים יקבלו שכר.
אריאל בן חמו: ובמה שנשאר יחזרו לעבודה על מנת להגיע למצב של יציבות, ולגייס עובדים חדשים, את כל אלה שפוטרו.
אריאל בן חמו: אחרת, אנחנו סתם מדברים.
אריאל בן חמו: כל המצב ידוע - מה קורה בעיר לוד.
אריאל בן חמו: לכן צריך לבקש מהשר לפעול, לפתוח חשבון עזר כמו שמשרד הפנים פתח חשבון מיוחד.
בני רגב: הוא לא הצליח.
עפרה בניסטי: אני גם משירותי הרווחה.
עפרה בניסטי: אני רוצה לפנות לוועדה ולשאול שאלה.
עפרה בניסטי: אני עובדת במערכת הזאת 17 שנים.
עפרה בניסטי: אני שואלת מתי מישהו במדינה הזאת יתעורר וישאל עד לאן אפשר להגיע.
עפרה בניסטי: משרד הפנים, אין כאן מקום להאשמות.
עפרה בניסטי: נמצא כאן צוות מצומצם, הוא בין הבודדים שנשארו במערכת, ורובם כאן מהצוות הבכיר.
עפרה בניסטי: כל העובדים הסוציאליים נעלמו.
עפרה בניסטי: כל יום אנחנו נפרדים מצוות אחר.
עפרה בניסטי: אין פה מקום להאשמות.
עפרה בניסטי: כאשר רוצים לחוקק איזשהו חוק, שר האוצר, שר הפנים, כולם עושים את זה במהרה.
עפרה בניסטי: תוך יום אפשר להעביר חוק במדינה הזאת.
יעקב מרגי: חוק האמסטף כבר הגיע לוועדת הכלכלה.
עפרה בניסטי: אני שואלת כיצד יתכן שעיר שלמה, זה לא נתפס.
עפרה בניסטי: במשך 17 שנים בנינו מערכת לתפארת.
עפרה בניסטי: באו ללמוד על השירותים בעבודה סוציאלית, היו כאן סטודנטים מכל הארץ שבאו לכאן.
עפרה בניסטי: היו שירותים ייחודיים שהקמנו.
עפרה בניסטי: זה מפעל חיים, זה מעבר לכסף.
עפרה בניסטי: באים לדלת כל בוקר, יושבים במשרד, מבכים את חברינו ואת הפרוייקטים שעברו.
עפרה בניסטי: איפה המדינה הזאת?
עפרה בניסטי: יש כאן ילדים בסיכון, איזה סיכון?
עפרה בניסטי: זה כבר מתחת לאדמה עוד מעט, ואנחנו יושבים.
עפרה בניסטי: אני שואלת, עד מתי?
עפרה בניסטי: זה אומר המשרד ההוא, וההוא אומר המשרד הזה.
עפרה בניסטי: הרי היינו בבג"צ.
עפרה בניסטי: אם רצו באמת לפתור את הבעיה, אפשר היה להעביר בצורת חקיקה מזורזת, אבל יש לי תחושה שלא רוצים לפתור את העניין.
עפרה בניסטי: זאת התחושה שלי.
עפרה בניסטי: כאזרח, אני כבר לא מדברת כעובדת.
עפרה בניסטי: אני כאזרח במדינה, אני בושה ונכלמת שאף אחד מהמשרדים האלה - אני ישבתי עם המנכ"ל במשרד הפנים, אמרתי לו: עזוב את העובדים, יש כאן תושבים.
עפרה בניסטי: אני מתביישת, האנשים מבקשים מאיתנו עזרה.
עפרה בניסטי: אני הולכת לפנימיות כדי לבקש ולהתחנן שלא יחזירו את הילדים האלה הביתה, כי אין להם לאן.
עפרה בניסטי: כאן אנשים זורקים אותנו ממשרד למשרד - - -
בני רגב: ומה הוא ענה לך?
עפרה בניסטי: אני מצטער, עד שלא תהיה תכנית הבראה, לא יהיה פה כלום.
יעקב מרגי: בלוד יש מעון לחתולים ולכלבים?
יעקב מרגי: זה הסיכוי היחיד שלך לקבל סיוע תקציבי ממשרד הפנים.
יעקב מרגי: ברגע שיהיה לך מעון לחתולים ולכלבים בלוד, תקבלי סיוע מיידי.
עפרה בניסטי: מה שאני שואלת, מה צריך לקרות?
עפרה בניסטי: אני עובדת סוציאלית, אחד מהדברים שאנחנו למדנו, זה שקודם כל אנחנו חושבים על האחרים, ופחות חושבים על עצמנו.
עפרה בניסטי: לכולנו כאן יש מקומות במקומות אחרים, תדע לך, זה עניין של עוד שבוע, עוד שבועיים.
עפרה בניסטי: אני רק מבקשת דבר אחד, השר יודע את המצב, הוא קיבל את כל התמונה.
עפרה בניסטי: מה ששר הפנים יודע, שיש אפשרות לפתור את הבעיה.
עפרה בניסטי: יש אפשרות לחוקק חקיקה מזורזת ולאפשר לנו לעבוד במיטב הכוחות ובמעט הכוחות.
עפרה בניסטי: מישהו צריך לרצות שזה יקרה.
עפרה בניסטי: רק לרצות.
מיכאל מלכיאור: עפרה, אני רוצה רק להגיד לך, קודם כל אנחנו מזדהים לגמרי עם מה שאת אומרת.
מיכאל מלכיאור: זו בדיוק הסיבה לצעקה הזאת.
מיכאל מלכיאור: אני מקווה שעוד מעט נגיע להחלטות ונקבל החלטות בהתאם.
מיכאל מלכיאור: את רק צריכה לדעת כמובן שאנחנו עדיין בגוף שלנו גם מול ממשלה במקרה כזה.
מיכאל מלכיאור: אנחנו לא נרפה, אני מסכים איתך לגמרי, עם כל מלה שאמרת.
מיכאל מלכיאור: לצערי, התשובה של הממשלה עד עכשיו היתה תשובה אטומה לגמרי לבעיות שאת מעלה אותם.
עפרה בניסטי: אטימות וניכור לדעתי, זאת מלה קטנה, לעומת מה שאנחנו מרגישים ומעבר לזה.
עפרה בניסטי: יש כאן נטישה של כל המערכות במדינה.
עפרה בניסטי: התחושה שלנו כעובדים היא שנטשו לא רק אותנו, את העיר, את הפונים.
עפרה בניסטי: אנחנו נמצא לנו מקומות אחרים.
עפרה בניסטי: יש כאן נטישה מערכתית.
עפרה בניסטי: אני לא יודעת איך אנשים ישנים טוב בלילה.
עפרה בניסטי: אנחנו ישנים רע מאוד בלילה, כי לנו אין פתרונות.
מיכאל מלכיאור: רק בגלל זה התחלתי להגיד שכאילו הוציאו את לוד ממדינת ישראל.
עפרה בניסטי: ויתרו עליה.
יעקב מרגי: אני הולך לומר לך משהו כואב.
יעקב מרגי: כמחאה הייתי מבקש מכם, כל צוות הרווחה, לאיים על ראש הממשלה, שאם הוא לא מטפל בלוד, אתם פונים לארגון הסעד של האו"ם.
יעקב מרגי: אולי כך הוא יתבייש שיש במדינה מצב כזה.
עפרה בניסטי: איפה לא היינו.
יעקב מרגי: תפנו לארגון הסעד של האו"ם, כדי שראש הממשלה יבוש, לאיזה מצב הגיעה עיר ואם בישראל.
קריאה: אתם תפנו.
יעקב מרגי: אנחנו פופוליסטים.
עפרה בניסטי: אנחנו קטנים, היכולות שלנו קטנות, תאמין לי, היינו בבג"צ וקיבלנו למעשה הרשאה, בג"צ אמר שהם מקבלים את העתירה שלכם.
עפרה בניסטי: אנחנו מברכים, ומבקשים ממשרד העבודה או ממשרד הפנים לקדם את העניין , לפני חודשים, שום דבר לא קרה.
עפרה בניסטי: העירייה אמרה שהיא מוכנה לפתוח חשבון נפרד - - -
בני רגב: אם שר הפנים יקדם את זה, לא צריך בג"צ.
ליאורה אברמוביץ': מהלשכה המשפטית, משרד הרווחה.
ליאורה אברמוביץ': רציתי להגיב בהיבט החוקתי.
ליאורה אברמוביץ': אמנם שר הרווחה בזמנו כאשר הוא היה שר החינוך, סליחה, יושב ראש ועדה, - - -
מיכאל מלכיאור: הוא היה יותר טוב מאשר חבר כנסת, זה מה שאת רוצה להגיד.
ליאורה אברמוביץ': הוא העביר אז חוק, לצורך צביעת - - -
ענבל גבריאלי: אדוני היושב ראש, אני לא מסכימה איתך.
ענבל גבריאלי: הוא כן מעביר את הכספים - - -
מיכאל מלכיאור: הוא צריך להעביר חוק ביום אחד.
ענבל גבריאלי: הוא צריך גם את הגיבוי של שר הפנים ושל יתר הממשלה.
מיכאל מלכיאור: בסדר, שהממשלה הזאת תתפטר.
ליאורה אברמוביץ': יש הצעת חוק, בדומה לחוק של החינוך - - -
ענבל גבריאלי: צריך להיות חוק ממשלתי כדי שהוא יהיה מהר.
מאיר הרמתי: יש הצעת חוק פרטית, שעומדת כאבן שאין לה הופכין, עברה בקריאה ראשונה וצריך לגלגל אותה.
מאיר הרמתי: אי אפשר להסתתר מאחורי ההצעה של הממשלה שהיא תקועה.
ליאורה אברמוביץ': זה דומה לחוק שקיים לגבי החינוך.
ליאורה אברמוביץ': יש הצעת חוק לצבוע את כספי הרווחה, ושהם יהיו מחוסנים מעיקולים, וזה כרגע בתהליכי חקיקה.
ליאורה אברמוביץ': זו בעיה ובאמת צריך לקדם.
מיכאל מלכיאור: כמובן לא נדבר איתכם כעובדי ממשלה, ודאי לא על דברים פוליטיים.
מיכאל מלכיאור: אני יכול להגיד לחברת הכנסת ענבל גבריאלי כן דבר פוליטי.
מיכאל מלכיאור: זה עניין של אחריות מיניסטריאלית.
מיכאל מלכיאור: אדם שלוקח על עצמו אחריות מיניסטריאלית הוא אחראי.
מיכאל מלכיאור: אם הוא לא מסוגל לתפקד, אז הוא יכול להתפטר.
מיכאל מלכיאור: אם היו מורידים יישוב באיזה מקום הוא היה מתפטר.
מיכאל מלכיאור: אני אומר את זה בכל הכאב.
ענבל גבריאלי: לשר הרווחה אתה לא יכול לומר את זה, כי הנה הוא עדיין כאן בניגוד לחבריו מהסיעה.
יעקב מרגי: זה מפחיד אותי, כנראה ששום דבר לא מטריד אותו.
מיכאל מלכיאור: אין עניין כזה שאתה יכול להגיד, טוב אתה אחראי על הכל, אבל אתה לא יכול לבצע את המדיניות.
מיכאל מלכיאור: ואם אתה לא יכול לבצע, אתה יכול ללכת.
ליאורה אברמוביץ': נעשה צעד, הוגשה הצעה בעניין.
יעקב מרגי: ההצעה הזאת תקועה יותר משנה.
עמליה מאיר הדרי: אם לילדים האלה היו הורים אחרים, והיו צועקים, זה היה קורה אחרת.
עמליה מאיר הדרי: אנחנו הקול שלהם.
שרה הדר: אני ממשרד הבריאות, ואני מהשירות המונע, ואני מכירה את לוד כבר 25 שנים.
שרה הדר: אמרו פה, זה כואב, והמצב נוראי, ואם נכנסת ילדה בת 6 לטיפת חלב לשתות כוס מים, כי אין לה מים בבית, היא לא בסיכון, ולא צריך צו חירום, אבל זה דמעות בעיניים.
שרה הדר: כולם פה שיושבים רוצים את טובתם של הילדים.
שרה הדר: אנחנו פה לדעתי פונים אליכם כנציגי הציבור, תעזרו לנו.
שרה הדר: כל מי שיוסיף ויאמר דברים, זה לבכות.
שרה הדר: למטפלים בעיר לוד.
שרה הדר: נגמרו הדמעות.
מיכאל מלכיאור: נכון מאוד.
אורלי לביד: מלווה פרוייקט של בטיחות ילדים, מטעם ארגון טר"מ בעיר לוד.
אורלי לביד: הפרוייקט לצערי הרב גסס ודעך כמו הרבה מערכות אחרות.
אורלי לביד: שמעתי הרבה אנשים שהזכירו הגדרות שונות של ילדים בסיכון, וילדים בסכנה, וסכנת חיים.
אורלי לביד: נגעתם בנקודה שעכשיו קיץ ותחילתו של החופש הגדול.
אורלי לביד: כמו שאנחנו רואים את המלה סיכון, כל ילדי ישראל נמצאים בסיכון.