GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכאל מלכיאור: אני מציע שאנחנו נשמע את הבעייתיות היסודית ואת ההחמרה כמעט בכל תחום בפנימיות, עם כל הנתונים הקשים שראינו גם בעיתונות.
מיכאל מלכיאור: ולכן, אני נותן את זכות הדיבור לד"ר יצחק קדמן.
יצחק קדמן: שלא יהיו ספקות אני רוצה קודם כל להבהיר שהנתונים שבהם מדובר הם נתונים שאוסף משרד הרווחה, ולמיטב ידיעתי מכון "ברוקדייל" הוא זה שמעבד אותם.
יצחק קדמן: אלה לא נתונים שלנו, אלא של משרד הרווחה.
יצחק קדמן: בהזדמנות זו אני רוצה לשבח את השירות לילד ונוער שהוציא חוברת חדשה.
יצחק קדמן: אני חושב שהנושא של נתונים הוא נושא מאוד לקוי וחסר בכל מה שקשור בטיפול בילדים.
יצחק קדמן: כל מעקב שיטתי באיסוף נתונים צריך לבוא על הברכה, מפני שזה עוזר לנו להתמודד ולהכיר את המצב טוב יותר.
יצחק קדמן: מבחינה זו, צריך באמת לברך על הנתונים הללו.
יצחק קדמן: הנתונים שמשרד הרווחה שלח לנו עוררו אצלנו דאגה רבה מאוד בכמה מובנים.
יצחק קדמן: הקריטריונים שנבדקו הם קריטריונים שמשקפים את מצבם של הילדים בהיבטי חיים שונים.
יצחק קדמן: לדוגמא, זה עוסק גם בצד החינוכי, הישגים נמוכים בלימודים, תפקוד בלימודים, אבל גם בדברים אחרים כמו בעיות של כשל משפחתי, תפקוד חברתי לקוי, גם במשברים נפשיים כמו דיכאון וחרדה, התנהגות אובדנית, דברים מהסוג הזה, וגם בהתנהגות שהיא כבר על סף עבריינות ואלימות וזה כולל תוקפנות, בריחות גניבות, שימוש באלכוהול, בסמים וכד'.
יצחק קדמן: יש פה רשימה של 14 קריטריונים ובקריטריון אחד בנושא ההרטבה, שהוא מעניין לכשעצמו, חל שיפור או חלה ירידה בהיקף הבעיות.
יצחק קדמן: בסוגריים אני רוצה לומר שאני דיברתי עם כמה מנהלי פנימיות והם אמרו לי שלא צריך לשמוח יותר מידיי, ושזה נובע מסירוב מוחלט שלהם לקבל ילדים אם הם יודעים מראש שיש בעיית הרטבה.
יצחק קדמן: אני לא יודע אם זה נכון או לא נכון.
יצחק קדמן: על כל פנים, להוציא את נושא ההרטבה, בכל יתר המדדים שנבדקו, אם בודקים אותם לאורך ארבע השנים האחרונות, יש החמרה בולטת במצבם של הילדים בפנימיות.
יצחק קדמן: כאן אני מוכרח לומר עוד משהו כדי שהדברים לא ישתמעו בצורה לא נכונה.
יצחק קדמן: תמונת המצב הזאת איננה אומרת שילד שנכנס לפני ארבע שנים ומצבו היה גרוע, בגלל שהוא בפנימייה במשך השנים האחרונות מצבו נהיה יותר גרוע.
יצחק קדמן: זה לא נכון, ההיפך הוא הנכון.
יצחק קדמן: ברוב הפנימיות מצבם של הילדים משתפר ברגע שהם נכנסים לפנימיות.
יצחק קדמן: יש להם צוות מקצועי שמטפל בהם, יש להם אנשי מקצוע.
יצחק קדמן: אם אנחנו מודדים ילד ילד אנחנו נמצא שהמצב משתפר.
יצחק קדמן: איך בכל זאת התמונה נראית?
יצחק קדמן: ללא ספק, וכאן אני מבקש לשים את הדגש, הכניסה של ילדים לפנימיות בשנה-שנתיים האחרונות היא כניסה של ילדים הרבה יותר קשים מאשר בעבר, וצריך להגיש את זה.
יצחק קדמן: יש פה עניין של פרשנות.
יצחק קדמן: אני מוכן לתת שתי סיבות שאני חושב שהן הסיבות המרכזיות.
יצחק קדמן: יכול להיות שיש אנשים אחרים שיש להם פרשנות אחרת.
יצחק קדמן: ראשית, זה משקף חלק מההחמרה בכלל במצבם של ילדים בישראל.
יצחק קדמן: אם יש יותר צריכת אלכוהול בקרב ילדים בישראל אז יש גם יותר צריכת אלכוהול בקרב ילדים בפנימיות, ואולי אפילו יותר מההשתקפות הכללית.
יצחק קדמן: אבל, חלק מזה נובע גם מזה שילדים היום מגיעים להערכתנו, מאוחר מידיי לפנימיות ובמצבים קשים יותר מאשר בעבר.
יצחק קדמן: זה נובע מכל מיני דברים.
יצחק קדמן: סליחה שאני אומר את זה פה, זה נובע גם מההתקפות המרושעות, סליחה שאני נוקט במילה הזאת, על עובדים סוציאליים שמעיזים להוציא ילד מהבית בטענה שהם חוטפים ילדים וכד'.
יצחק קדמן: היו כאלה מתקפות בלי סוף בשנתיים האחרונות.
יצחק קדמן: עובד סוציאלי שואל את עצמו: "למה לי להוציא ילד אם אחר כך אני אקבל על הראש ויגידו לי שגנבתי ילד מהבית רק בגלל שההורים לא עשו ספונג'ה?" יש הססנות גדולה יותר בהוצאה של ילדים מהבית וזה לא תמיד מבורך כמו שיש אנשים שחושבים.
יצחק קדמן: הסיבה השנייה היא שיש היום מגבלות תקציב וקיצוצי כוח-אדם בלתי נגמרים.
יצחק קדמן: אני לא מדבר כרגע על המכסות לפנימיות.
יצחק קדמן: אבל, אנחנו נתקלים במצב שבו ילדה שצריכה עכשיו סוף סוף אחרי עינוי דין של שלוש שנים, לשמוע גזר דין של שכן שלה שתקף אותה מינית, והעניין לא מסתיים בבית משפט כי לא מוגש תזכיר קורבן.
יצחק קדמן: תזכיר קורבן הוא תזכיר שבא לתאר את מצבו של הקורבן והוא משמש לפעמים כאיזון לתזכיר של שירות מבחן למבוגרים על מצבו של התוקף.
יצחק קדמן: התזכיר הזה מחויב על-פי חוק.
יצחק קדמן: כשלא מגישים תזכיר קורבן כי עובדת יצאה לחופשת לידה ואסור לקבל מישהו במקומה, ואם אתם לא מאמינים לי תשאלו את מרים פבר, ובגלל זה השופט צריך לעשות אחת מהשתיים, או לדחות את גזר הדין בעוד כמה חודשים או לתת גזר דין בלי תזכיר קורבן, זה אומר שמשהו בשטח דפוק.
יצחק קדמן: אם שירות המבחן ושירות לילד ונוער מתקוטטים בינהם ואלה שנוגעים בדבר יודעים על מה אני מדבר, על מי לא יטפל בילדים שקשורים לשני השירותים גם יחד, והילדים לא מקבלים את הטיפול בזמן, אז אין מה להתפלא שילדים מגיעים לפנימיות במצבי חירום כשמצבם כבר חמור ביותר.
יצחק קדמן: לכן, אנחנו מאחרים באיתור, אנחנו מהססים כשצריך להוציא ילד מהבית.
יצחק קדמן: התוצאה בסופו של דבר היא שהילד יצא מהבית במצב הרבה יותר חמור וזה משתקף פה.
יצחק קדמן: כשהילד נשר מבית הספר והוא כבר מסתובב ברחוב ומבית ספר הודיעו שהוא לא נמצא והעסק לא זז, ויש לי אין ספור דוגמאות כאלה, בסופו של דבר הילד יגיע לפנימייה.
יצחק קדמן: אבל, הוא יגיע כשמצבו הרבה יותר קשה.
יצחק קדמן: להערכתי, זה חלק מההשתקפות של המצב שנמצא פה.
יצחק קדמן: חלק מהילדים האלה היה יכול להגיע במצב טוב יותר לפנימייה אם היו מאתרים אותו בזמן ומוציאים אותו בזמן, ומוצאים לו פתרון שהוא צריך על סמך החלטה של ועדה מקצועית לפי כל הקריטריונים.
יצחק קדמן: המצב הזה שאיתו צריך להתמודד היום בפנימיות עם ילדים הרבה יותר קשים, הוא מאוד בעייתי.
יצחק קדמן: צריך גם לזכור עוד דבר אחד, ואני חייב לציין את זה, זאת הערה שמשרד הרווחה העיר לי והיא נכונה, וזה התוספת של ילדים במה שקרוי "פוסט אישפוזיים", ילדים שאנחנו שנים התרענו על מצב שהם יוצאים מאישפוז ואין להם לאן ללכת.
יצחק קדמן: פנימיות רגילות לא מוכנות לקבל אותן, ולכן היה צריך להקים מסגרות מיוחדות.
יצחק קדמן: אין עדיין מספיק, אבל יש הרבה יותר מאשר בעבר.
יצחק קדמן: למרות שמדובר היום ב-400 ילדים וזו קבוצה קטנה, אלה ילדים שהם במצבים הרבה יותר קשים.
יצחק קדמן: הם עברו כבר היסטוריה הרבה יותר קשה.
יצחק קדמן: על הנתונים אין חילוקי דעות.
יצחק קדמן: אילו נתונים שמשרד הרווחה פרסם אותם.
יצחק קדמן: אבל, הם צריכים להוליך אותנו לכל מיני מסקנות ולכל מיני צעדים של עשייה.
יצחק קדמן: אני אומר עכשיו משהו שאולי אנשי משרד הרווחה לא יסכימו איתו.
יצחק קדמן: אני חושב שיש צורך מיידי לתגבר את כוח-האדם הקיים בפנימיות.
יצחק קדמן: יש שנים ויכוחים על ועדת אורי יאור ועדת לנגרמן, ואני יודע שהיו שיפורים בשנים האחרונים.
יצחק קדמן: הם לא מספיקים.
יצחק קדמן: מחוסר ברירה יש דרגים בפנימיות רבות שהם דרגים לא מקצועיים ולא מספיקים.
יצחק קדמן: אגב, בחלקם הם הדרגים הכי חשובים לילדים בפנימייה.
יצחק קדמן: אני מדבר על המדריכים ועל מדריכי הלילה.
יצחק קדמן: חלקם עושים עבודה נפלאה במסירות גדולה מאוד, עם חלקם יש בעיות.
יצחק קדמן: זה לא תמיד כוח-האדם הכי מיומן שיש.
יצחק קדמן: אם יש היום ילדים הרבה יותר קשים בפנימיות צריך להיות תיגבור של כוח-האדם בכל הרמות.
יצחק קדמן: בחלק מהפנימיות הרמות המקצועיות לא מספיקות לילדים האלה שבהם מדובר, בחלק מהפנימיות אין מספיק כוח-אדם.
יצחק קדמן: אני מדבר על רגעים קריטיים בפנימייה, בעיקר בלילות.
יצחק קדמן: אני חושב שיש צורך לעשות שם שיפור מיידי.
יצחק קדמן: אני גם רוצה לומר לכם עוד משהו שלא מהנתונים האלה, ובזה אני אסיים.
יצחק קדמן: אני קיבלתי פניות משורה ארוכה של פנימיות שהן פנימיות שעוסקות בילדים מאוד קשים, למרות שהן לא פנימיות שהן מוגדרות כפנימיות רווחה, אני מדבר על המפעל להכשרת ילדי ישראל.
יצחק קדמן: יש לו שורה ארוכה של כפרי נוער ומוסדות פנימייה שבהם יש גם ילדים מאוד קשים.
יצחק קדמן: מעניין שגם אצלם יש תופעה של החמרה והם דיברו על היבט מסוים של ילדים שהם או נפגעו מינית או פוגעים מינית.
יצחק קדמן: בחלק מהמקרים זה גם וגם, ויש קשר בין הדברים.
יצחק קדמן: מסתבר שאין מספיק כלים בפנימיות להתמודד עם ילדים נפגעים מינית או פוגעים מינית.
יצחק קדמן: המיומנות פה צריכה להיות מיוחדת.
יצחק קדמן: לא כל עובד סוציאלי בפנימייה יכול להתמודד עם המצבים האלה.
יצחק קדמן: אני קיבלתי פנייה לנסות למצוא מימון ל-14 ילדים במצבים קריטיים שמצריכים טיפול פסיכולוגי מקצועי מיומן.
יצחק קדמן: לפנימיות האלה אין מענה.
יצחק קדמן: הנתונים האלה הם נתונים שאי אפשר להתווכח עליהם.
יצחק קדמן: השאלה היא, מה המשמעות שלהם.
יצחק קדמן: בעיניי המשמעות שלהם היא לא להאשים מישהו, זה לא יביא אותנו לשום מקום.
יצחק קדמן: המשמעות שלהם היא שאנחנו צריכים להיערך אחרת.
יצחק קדמן: אם יש לנו ילדים יותר קשים אנחנו צריכים לתת להם יותר עזרה.
יצחק קדמן: אנחנו מוכרחים לאתר ולהוציא ילדים בזמן.
יצחק קדמן: כל איחור מביא לזה שהם מגיעים לפנימייה במצב הרבה יותר קשה, ואז היכולת של הפנימייה גם אם ניתן לה תוספת כוח-אדם להתמודד איתם, היא הרבה יותר נמוכה.
מיכאל מלכיאור: ד"ר קדמן, אני מודה לך.
מיכאל מלכיאור: אתה שמת אצבע על שני נושאים מרכזיים.
מיכאל מלכיאור: ראשית, נושא איתור ילדים לפני שהם מגיעים לפנימייה.
מיכאל מלכיאור: האיתור מאוחר ולכן ילד מגיע בצורה הרבה יותר קשה.
מיכאל מלכיאור: התוצאה של העניין הזה היא שיש ילדים עם בעיות הרבה יותר גדולות ובהרבה תחומים.
מיכאל מלכיאור: שנית, ישנו היום גם נושא תוספת כוח-אדם בפנימיות, ובמיוחד תוספת של כוח-אדם מיומן, ובמיוחד בלילות.
מיכאל מלכיאור: אני מציע שנשמע את התגובה הראשונית של פרופ' גולדברגר.
מיכאל מלכיאור: כיצד הם רואים את הדברים, וכיצד הם מתכוננים להיערך לקראת פתרונם.
דב גולדברגר: אני אומר כמה דברים כללים, ואחר כך חבריי ייכנסו לפרטי הנתונים והפעולות שאנחנו עושים.
דב גולדברגר: קודם כל, אני מצטרף לדבריו של יצחק קדמן על השקיפות והמקצועיות.
דב גולדברגר: אני הרבה שנים עובד בממשלה ובמגזר הציבורי.
דב גולדברגר: אני לא חושב שהרבה גופים היו מוכנים כך לכתוב נתונים.
דב גולדברגר: לא רק שלא לעשות בהם רק שימוש פנימי, אלא גם להוציא אותם החוצה.
דב גולדברגר: אני לא מכיר הרבה גופים כאלה שמוכנים לעשות את זה.
דב גולדברגר: אני חושב שצריך להעריך את העובדה שיושבים אנשי מקצוע בשירות לילד ונוער שבודקים את עצמם בפינצטה ובודקים את זה לעומק, ובודקים את הנתונים, ומוכנים להראות אותם ולשתף גם אחרים.
דב גולדברגר: אנחנו צריכים לזכור שאנחנו עוסקים בנושא קשה.
דב גולדברגר: כל הנושאים שקשורים לרווחה הם נושאים קשים: אנשים עם פיגור, אנשים עניים, אוטיסטיים ואחרים.
דב גולדברגר: אנחנו עוסקים בנושאים קשים.
דב גולדברגר: הנושא הזה של ילדים ונוער במצבי סיכון הוא בהחלט אחד הנושאים הקשים שאנחנו מטפלים בהם במשרד.
דב גולדברגר: לצערי הרב, משנה לשנה אנחנו נהיים חברה יותר אלימה, ואני לא מדבר עכשיו רק על מבוגרים.
דב גולדברגר: אנחנו עוסקים עכשיו בנוער וילד.
דב גולדברגר: הנתונים שאנחנו מקבלים מהמשטרה ואנחנו יודעים את זה בעצמנו, מראים על עלייה באלימות של בני נוער.
דב גולדברגר: מה שמטריד הוא שזה לא רק עלייה בכמות, אלא גם "באיכות" של העבירות.
דב גולדברגר: הן הרבה יותר קשות, הרבה יותר אלימות ממה שהיה פעם.
דב גולדברגר: לא רק שעושים הרבה יותר פעמים עבירות, אלא עושים דברים הרבה יותר קשים מכפי שהיה פעם.
דב גולדברגר: למשל, כל נושא ההתמכרויות למינהן הוא נושא קשה.
דב גולדברגר: אני מזכיר לכם שחלק מהבעיה בארץ היא שזה תלוי תרבות.
דב גולדברגר: בארץ שלנו זה מתחבר לעלייה, זה מתחבר לאחרים שזה לכשעצמו נושא קשה.
דב גולדברגר: אתה מתעסק עם אנשים שבאים מתרבויות שונות, עם משפחות שאצלן להכות או לפגוע בילד זה חלק מהחינוך.
דב גולדברגר: זה לפחות מה שהן טוענות כשעוצרים אותם.
דב גולדברגר: הנושאים פה הם מאוד קשים ולא פשוטים.
דב גולדברגר: מאז שאני במשרד, כבר שנה וחודש, אנחנו לא בוכים ולא מתבכיינים על המצב הקשה.
דב גולדברגר: אנחנו נלחמים ונאבקים ומשתדלים לגייס ולעשות.
דב גולדברגר: אבל, אין ספק שהקיצוצים הם מכאיבים.
דב גולדברגר: הבעיה במשרד אצלנו שונה ממשרדים אחרים.
דב גולדברגר: כשאתה מקצץ בתיירות או בתחבורה, אז קיצצת בתחבורה או בתיירות.
דב גולדברגר: עיקר הפגיעה שלנו היא לא בגלל הקיצוץ במשרד, אלא אנחנו נפגעים מזה שמורידים את אבטחת ההכנסה, אנחנו נפגעים מזה שמורידים קצבאות ילדים.
דב גולדברגר: אנחנו נפגעים מזה שאין תעסוקה וכשמורידים כל מיני הטבות שהיו לאנשים חלשים.
דב גולדברגר: כולם מגיעים בסופו של דבר למשרד הרווחה.
דב גולדברגר: זה כאילו לא קיצוץ אצלנו.
דב גולדברגר: התוצאה של פגיעה באבטחת הכנסה ובקצבאות ילדים זה יותר בעיות במשפחה, יותר עוני, יותר אלימות, יותר צרות, יותר ילדים יגיעו אלינו.
דב גולדברגר: זה בהחלט אחד הדברים שמסבירים למה יש יותר פניות ויותר קשיים.
דב גולדברגר: הבעיה היא לא רק שנהיינו חברה יותר אלימה, אלא חברה ענייה.
דב גולדברגר: עוני הוא מתכון בטוח לצרות.
דב גולדברגר: בחודש יולי הקרוב הולכים להוריד עוד 25% נוספים בקצבאות הילדים.
דב גולדברגר: זה המשך התוכנית הקודמת.
דב גולדברגר: אני רוצה שיהיה ברור שכל הדברים האלה רק יחמירו את המצב.
מיכאל מלכיאור: השר שלכם דווקא אמר שהכל מתהפך עם הוועדות הממשלתיות.
מיכאל מלכיאור: מוסיפים 30 שקל לשנה.
דב גולדברגר: אני אתייחס תכף לכל ההערות האלה ולכל האמירות הציניות.
דב גולדברגר: אתמול עשינו פעולה כלשהי ויצאתי מהממשלה עם 20 מיליון שקל, והראו לי בביפר שנאמר שזה לעג לרש.
דב גולדברגר: אני אומר איך אנחנו פועלים.
גילה פינקלשטיין: האם זה נכון?
דב גולדברגר: אני תכף אתייחס לזה.
דב גולדברגר: אני אומר שאין ספק שהעוני הוא מתכון בטוח לצרות.
דב גולדברגר: אני רוצה לומר לכם הערה חשובה שאנשים שלא עובדים במנגנון הממשלתי לא כל כך מכירים אותה.
דב גולדברגר: ההתנהלות של כוח-האדם מעיקה לנו ומפריעה לנו הרבה יותר מהקיצוץ התקציבי, כי בקיצוצים אנחנו איכשהו מתמרנים ומשיגים.
דב גולדברגר: יש דברים שאנחנו לא מקצצים.
דב גולדברגר: ניתן לתמרן איכשהו.
דב גולדברגר: אנחנו עוברים טרטורים והשפלות בנושאי כוח-אדם כדי לשחרר תקן לקצין מבחן.
דב גולדברגר: זה לוקח חודשים עד שמישהו בכלל מתייחס אליך.
דב גולדברגר: הייתי צריך לשכנע עכשיו את הנציבות במשך שלושה חודשים שבמקרים של קציני מבחן אין צורך לעשות מכרז בין-משרדי אחרי מכרז פנימי.
דב גולדברגר: ההוראות עכשיו הן שאחרי שעושים מכרז פנימי לא יוצאים למכרז חיצוני אם אין מועמד או לא מוצאים, אלא עושים מכרז בין-משרדי.
דב גולדברגר: אני אמרתי להם שאצלנו זה דבר שהוא מופרך ושזה התעללות.
דב גולדברגר: לאיזה משרד יש קצין מבחן?
דב גולדברגר: מי יבוא ממשרד ממשלתי אחר?
דב גולדברגר: עד שאתה עושה מכרז בין-משרדי, עד שאתה מפרסם ומבצע אותו, ומראיין, עוברים שלושה חודשים.
דב גולדברגר: דווקא הנושאים של כוח-האדם הם אלה שמכבידים עלינו במיוחד.
דב גולדברגר: הם בהחלט טרטור וקושי ובעיה קשה מאוד שיש למערכת.
מיכאל מלכיאור: האם זה בעיה של בירוקרטיה או שזה בעיה שאין את התקנים?
דב גולדברגר: זו בעיה של בירוקרטיה או החלטות.
דב גולדברגר: יש לי את התקנים.
מוטי וינטר: עובדת שלנו יצאה לחופשת לידה.
מוטי וינטר: ביקשתי ממלאת מקום, אבל לא אישרו.
דב גולדברגר: הנושא של כוח-אדם הוא בהחלט נושא שמאוד מאוד מעיק עלינו.
דב גולדברגר: למרות זאת, בהתחשב בתנאי היסוד, בקשיים, בלחץ שישנו על הפנימיות או על העובדים, נעשית עבודה טובה וחשובה מאוד בפנימיות.
דב גולדברגר: נכון שילדים מגיעים מאוחר לפנימיות וד"ר קדמן הזכיר כמה סיבות.
דב גולדברגר: אני חושב שגם העובדה שאין בקהילה מספיק תשתית קהילתית מקשה.
דב גולדברגר: יכול להיות שטיפול מוקדם גם היה מונע החמרה במצב הילדים שמגיעים לפנימיות.
דב גולדברגר: אנחנו בוחנים את עצמנו כל הזמן ואנחנו מנסים לעשות שינויים.
דב גולדברגר: חוזר מנכ"ל עלה לכותרות, ובמיוחד סעיף 1, למרות שהיו בחוזר הרבה מאוד סעיפים שעשינו בהם כל מיני החלטות חשובות לגבי הפנימיות.
דב גולדברגר: סעיף 1 שמדבר על ארבע שנים הוא זה שתפס את העין.
דב גולדברגר: עם זאת, אני רוצה להזכיר לכם שהיה שם סעיף שדיבר על כך שתינתן העדפה לשיקומי, טיפולי ופוסט- אישפוזי.
דב גולדברגר: אנחנו נתנו הרבה מאוד משאבים לפוסט-אישפוזי.
דב גולדברגר: הייתה החלטה שאין יותר קליטה בפנימיות בדיעבד.
דב גולדברגר: אנשים הכניסו ילדים לפנימיות ורק אחרי כמה חודשים באו לוועדות החלטה וסידרו החלטה באיזשהי רשות מקומית.
דב גולדברגר: אנחנו למשל הפסקנו את י"ג, י"ד.
דב גולדברגר: אנחנו מצאנו מאות תקנים.
דב גולדברגר: למרות שהמשרד שלנו עובד רק עד גיל 18 בילד ונוער, אנחנו מצאנו את עצמנו משלמים לבין 400-500 מכסות לי"ג, י"ד, וגם את זה שינינו.
דב גולדברגר: עלה גם הסעיף של ארבע שנים וגם על זה אני אומר משהו אם תרצה.
דב גולדברגר: אני רוצה להעלות את נושא גיוס המשאבים.
דב גולדברגר: אני לא יודע כמה מכם עסקו בגיוס משאבים בהיקפים גדולים.
דב גולדברגר: אני עוסק בגיוס משאבים הרבה שנים, ואני מדבר על גיוס משאבים בעשרות מיליונים, במאות מיליונים.
דב גולדברגר: מאוד מאוד קשה לעשות את זה, ובמיוחד בתקופה קשה.
דב גולדברגר: זה גם מאוד מבזה ומשפיל לגייס משאבים.
דב גולדברגר: זה לא מהלך נעים לעשייה.
דב גולדברגר: אני בכל אופן רוצה לספר לכם על דברים שקרו רק בשבועיים האחרונים.
דב גולדברגר: בהחלטת ממשלה אתמול, החליטו להקציב 20 מיליון שקלים לצרכים מיוחדים לילדים.
דב גולדברגר: זו הייתה החלטה שלב א', כי הוועדה של צוות השרים לעוני ילדים מגישה עוד החלטות ועוד סעיפים שאנחנו בדיונים עם האוצר.
דב גולדברגר: אבל קודם כל וראשית לכול, נתקבלה החלטה להקציב 20 מיליון שקלים לצורך עזרה מיידית לצרכים מיוחדים של ילדים.
דב גולדברגר: כדי שתתלהבו אולי קצת יותר אני רוצה לומר שהסעיף של הקצאה למשפחות לצרכים מיוחדים במשרד, הוא 15 מיליון שקלים.
דב גולדברגר: זה מה שהותירו בתקציב לצרכים מיוחדים למשפחות.
דב גולדברגר: אנחנו עכשיו גייסנו 20 מיליון שקלים רק לילדים.
דב גולדברגר: מי שרוצה לזלזל, יזלזל.
דב גולדברגר: אנחנו חושבים שגיוס של 20 מיליון שקלים לסיוע לילדים עניים מאוד להשיג ספרי לימוד, שולחן כתיבה, מיטה, תרופות, בגדים, לטיפולים שהם צריכים, הוא בכל אופן הישג חשוב.
אורי אריאל: זה מאוד מרשים שהממשלה פעם אחת מכה מכה קשה, ואחרי זה ביד השנייה היא גם נותנת כסף.
אורי אריאל: אני אומר את זה לזכותכם, כי אילולא לא הייתם אז גם הסכום של 20 מיליון שקלים לא היה.
אורי אריאל: אני לא מציע לזלזל בזה.
דב גולדברגר: נכון.
אורי אריאל: אבל, בואו נשים את זה בפרופורציות מתאימות.
אורי אריאל: לא שכחנו את הגזירות.
יצחק קדמן: הטענה היא לא אליך.
יצחק קדמן: הטענה היא אל מדיניות הממשלה.
אורי אריאל: אבל, דב בתור מנכ"ל לויאלי הוא מייד מגן, מתייצב.
אורי אריאל: אתה לא חייב.
אורי אריאל: היושב ראש לא מחייב אותך להגן על מדיניות הממשלה.
דב גולדברגר: אני אמרתי איך אנחנו במשרד מתמודדים עם הצרות האלה היום .
דב גולדברגר: אנחנו לא מתבכיינים ולא מרימים ידיים ולא מסתלקים.
דב גולדברגר: אנחנו נלחמים ונאבקים.
דב גולדברגר: אדוני היושב ראש, אני רוצה שתדע שב-2004 לא היה קיצוץ נוסף בתקציבי הרווחה.
מיכאל מלכיאור: כי כבר הכרזתם ב-2003 על הקיצוצים של 2004.
מיכאל מלכיאור: האם בקצבאות הילדים לא היה קיצוץ?
דב גולדברגר: אבל, קצבאות ילדים זה לא תקציב הרווחה זה ביטוח לאומי.
אורי אריאל: האם הביטוח הלאומי הוא במשרדכם?
דב גולדברגר: לא.
דב גולדברגר: זה באחריות השר, אז מה?
אורי אריאל: יש שר אחראי.
אורי אריאל: אדוני היושב ראש, הסוס למד לא לאכול.
אורי אריאל: עכשיו נראה כמה זמן הוא יחזיק.
מיכאל מלכיאור: דב, הרי אתה בעצמך אמרת את הדברים יותר חזק ממה שאנחנו אומרים.
מיכאל מלכיאור: אחר כך אתה לא מבין למה אנחנו טיפה סקפטיים ולא מתפלאים מההישג.
מיכאל מלכיאור: אנחנו שמחים, אבל לא מתפלאים מההישג.
דב גולדברגר: עדיין אני אומר את דעתי.
דב גולדברגר: יכול להיות שמישהו אחר היה יושב ולא עושה דבר, ומסתפק בקיצוץ.
דב גולדברגר: אנחנו נאבקים ונלחמים.
דב גולדברגר: אני אומר פה עוד פעם אחת, בתקציב משרד הרווחה בניגוד לכל המשרדים האחרים, לא היה קיצוץ נוסף ב-2004, והחזירו לנו את כל הקיצוץ ב-2004 עד האגורה האחרונה.
דב גולדברגר: לא היה קיצוץ נוסף בניגוד למשרדים אחרים ב-2004.
דב גולדברגר: ודאי ש-2003 הייתה מכה איומה.
מיכאל מלכיאור: לא, אבל גם החלטות של 2003 היו שיקצצו ב-2004.
דב גולדברגר: בביטוח הלאומי, כן.
יצחק קדמן: כמה נוסף לכם יחסית לגידול האוכלוסייה ולאוכלוסיית המצוקה?
יצחק קדמן: שום דבר.
יצחק קדמן: זה נכון שהבעיות מגיעות אליכם.
יצחק קדמן: האם מישהו פיצה אתכם על זה?
דב גולדברגר: אני מבקש להשלים את מה שאמרתי.
דב גולדברגר: התקפות על הממשלה זה לא בחדר הזה ברגע זה.
דב גולדברגר: גייסנו 20 מיליון שקלים לצורך צרכים מיוחדים לילדים.
דב גולדברגר: קיבלנו עוד 12 מיליון שקלים לצורך צרכים מיוחדים למשפחות, לעומת ה-15 מיליון שיש לנו מקרן הידידות.
דב גולדברגר: הכפלנו את הכסף בצרכים מיוחדים למשפחות ב-90 רשויות.
דב גולדברגר: בשבוע שעבר התחיל פרויקט ייחודי של הזנת ילדים ב-20 מיליון שקלים שגייסנו מהקרנות של הביטוח הלאומי.
דב גולדברגר: 22.5 אלף ילדים מקבלים עכשיו במסגרות פורמליות הזנה, ועוד כמה אלפי ילדים במסגרות לא פורמליות במסגרת הניסוי הזה של הביטוח הלאומי עד סוף שנת הלימודים הקרובה.
אורי אריאל: אדוני המנכ"ל, האם אתם עומדים על זה ש-50% יבוא מתרומות?
אורי אריאל: יש הצעת חוק.
דב גולדברגר: אני לא מדבר על הצעת החוק.
דב גולדברגר: יש שתי הצעות חוק.
דב גולדברגר: יש הצעת חוק של יולי תמיר והצעת חוק של חברת הכנסת אברהם.
דב גולדברגר: חברת הכנסת אברהם מבססת את זה על גיוס תרומות.
אורי אריאל: האם אתם מקדמים את החוק הזה שהמדינה תהפוך את ה"שנור" לחוק?
דב גולדברגר: אני לא מקדם חוקים.
דב גולדברגר: להערכתי, בסופו של דבר שני החוקים יאוחדו ויעשו חוק אחד להזנה.
דב גולדברגר: אני מניח שראיתם בשבוע שעבר, בערב יום העצמאות, פרסום מאוד גדול בעיתון "מעריב", וגם אחר כך, על גיוס של 100 מיליון שקלים לשלוש שנים לצורך שיקום משפחות במצוקה.
יצחק קדמן: זה לא תקציב מדינה, זה תרומות.
דב גולדברגר: קרן ידידות בשיתוף משרד הרווחה.
דב גולדברגר: אנחנו נסייע בדרך הזאת להרבה מאוד משפחות.
דב גולדברגר: אבל פה מדובר לא בצרכים מיוחדים אלא מדובר בשיקום.
דב גולדברגר: תוכן תוכנית שיקום למשפחה, והסכום הוא לא כמו בצרכים המיוחדים, סכום קטן.
דב גולדברגר: פה מדובר עד 25,000 שקלים למשפחה.
דב גולדברגר: הסכום הזה ייועד להוציא אותה ממשבר לחיים נורמטיביים.
יצחק קדמן: לתעסוקה.
דב גולדברגר: יצחק, אני לא הפרעתי לך.
דב גולדברגר: הציניות שלך טובה לעיתונות.
יצחק קדמן: זה לא קשור לעיתונות.
יצחק קדמן: זאת מדינה רווחה או מדינת "שנור"?
דב גולדברגר: סיימתי את הדיון.
יצחק קדמן: במה אנחנו מתגאים שבנקים וכל מיני נוצרים נותנים כסף פה למשפחות?
יצחק קדמן: איזה מדינה אנחנו נהיינו?
מיכאל מלכיאור: אנחנו מקבלים שנעשית עבודה מסורה בפנימיות.
מיכאל מלכיאור: אני בטוח שעושים את המיטב בתנאים שיש.
מיכאל מלכיאור: בכל זאת, אנחנו רואים פה החמרה רצינית מאוד בתחומים שונים.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה להתמקד בשאלה, מה אתם עושים ומתכוונים לעשות מול ההחמרה הזאת גם מבחינת האיתור המאוחר וגם מבחינת המחסור בכוח-אדם מיומן בפנימיות.
מיכאל מלכיאור: זה עיקר הנושא עכשיו.
מיכאל מלכיאור: אני גם רוצה שתבין את התגובה.
מיכאל מלכיאור: במהלך הפגרה בדקתי מה קורה בעולם, ובכל העולם לא היה כזה מצב שמדינה קיבלה הצעת חוק שהיא בינתיים בקריאה טרומית, שצריכים לעשות מפעל הזנה לילדים שהוא חיוני, וזה צריך לבוא על-ידי תרומות, לא על-ידי המדינה.
מיכאל מלכיאור: אני דיברתי על זה בוושינגטון, באירופה ובמקומות אחרים.
מיכאל מלכיאור: הכנסת לא יכולה להחליט על זה שגורם מסוים ייתן צדקה.
מיכאל מלכיאור: איפה האחריות הכוללת בנושאים המרכזיים של מדינת ישראל?
מיכאל מלכיאור: היום יש קרן ידידות ויש את הקרנות של הפדרציות שנכנסו לדבר הזה.
מיכאל מלכיאור: אגב, אני יכול לומר לך שזה דבר מאוד בעייתי.
מיכאל מלכיאור: אנחנו עושים עכשיו קמפיין גדול לעלייה ואנחנו אומרים לאמריקאים: "אתם צריכים לשלם בשביל הדברים הכי בסיסיים של החברה בשיקום משפחות".
מיכאל מלכיאור: זה גם תלוי אם אוהבים את ההתנתקות כן או לא.
דב גולדברגר: ההבדל ביני ובינך או בין יצחק קדמן הוא שאני צריך לעמוד מול הילדים ומול המשפחות.
דב גולדברגר: אני כמנכ"ל משרד הרווחה, קודם כל מחפש מה אנחנו יכולים לעשות כדי לעזור מיידית למשפחות ולילדים.
דב גולדברגר: הבעיות עם ארצות-הברית או הבעיות עם הצעת החוק של חברת הכנסת רוחמה אברהם הם לא ענייני כמנכ"ל.
דב גולדברגר: אנחנו עושים כל מה שניתן כדי לעזור לחלשים.
מיכאל מלכיאור: ברגע שאתה מייצג מדיניות של ממשלה אז אתה מייצג מדיניות של ממשלה.
מיכאל מלכיאור: מדיניות של ממשלה זה תפיסת עולם.
מיכאל מלכיאור: תפיסת העולם בנושא הרווחה במדינת ישראל צריכה להפוך יותר ויותר לעניין של צדקה או צדק.
דב גולדברגר: במצב הנתון כשיש ילדים שאין להם שום דבר וכשיש משפחות במצוקה, עד שאני אטען מול ארצות-הברית ועד שאני אדבר על צדק וצדקה הם ימותו.
דב גולדברגר: אני אומר לך שאני כמנכ"ל משרד הרווחה קודם כל מחפש בכל דרך אפשרית לעזור להם.
דב גולדברגר: אנחנו עשינו מלחמות בנושאים של צדק וצדקה.
דב גולדברגר: תפקידי לעזור.
מיכאל מלכיאור: יכול להיות שחלק מאיתנו חושבים שזה אולי תפקיד של עמותות ולא של ממשלת ישראל.
מיכאל מלכיאור: מכל מקום, אני מאוד מאוד רוצה לחזור לשאלה הבסיסית בנושא הפנימיות.
מיכאל מלכיאור: חברת הכנסת גילה פינקלשטיין, בבקשה.
גילה פינקלשטיין: אני מאוד שמחתי לשמוע על 20 מיליון השקלים עבור עזרה לילדים שלנו שהם ההון האנושי.
גילה פינקלשטיין: אני מברכת את משרד הרווחה, את השר ואת המנכ"ל.
גילה פינקלשטיין: זה כמובן יעזור למשפחות בקניית ספרים, בגדים, צרכים רפואיים.
גילה פינקלשטיין: הבנתי שיש גם מחשבה להוסיף 100 שקלים קצבה למשפחות שיש להם שלושה, ארבעה, חמישה ילדים שמקבלות הבטחת הכנסה.
גילה פינקלשטיין: אני מבינה שזוהי תוכנית ואני שואלת מתי היא אמורה לצאת לפועל?
גילה פינקלשטיין: מה הסיכוי שלה?
דב גולדברגר: מה שאמרת עכשיו הוא בביטוח הלאומי, לא משרד הרווחה.
דב גולדברגר: זה בקצבאות הילדים של הביטוח הלאומי.
דב גולדברגר: יש הצעה להוסיף סכום לילד שלישי ורביעי וזה נמצא בתהליך שאני מקווה שהוא ייכנס.
דב גולדברגר: אבל, זה לא המשרד שלנו.
דב גולדברגר: אני לא המנכ"ל של הביטוח הלאומי.
גילה פינקלשטיין: אנחנו ננסה לעזור לזה.
מיכאל מלכיאור: אני מניח שנקבל תשובה בנושא הזה ממר מוטי וינטר.
מיכאל מלכיאור: אבל, אני מבקש שאנחנו נתרכז בנושא שישנו עכשיו על הפרק והוא נושא הפנימיות.
מוטי וינטר: ראשית, אני שמח על הדיון הזה.
מוטי וינטר: הוא מאפשר לנו להציג את הדברים בפני הציבור הרחב.
מוטי וינטר: אני רוצה לומר שצריך לזכור שלפני 12 שנה בעקבות יוזמה של המועצה לשלום הילד שעשתה סקר במספר פנימיות, הוקמה ועדת לנגרמן שהיה מנכ"ל משרד הסעד.
מוטי וינטר: זו הייתה ועדה מאוד רצינית שמבחינות מסוימות הייתי אומר מהווה קו פרשת המים בכל החינוך הפנימייתי שלנו.
מוטי וינטר: הוועדה הזאת הגישה שורה של המלצות ואנחנו יישמנו את מרביתן.
מוטי וינטר: בעשור החולף אנחנו השקענו השקעה עצומה בתחום החינוך הפנימייתי, למעלה ממיליארד וחצי שקלים, כאשר הדגש העיקרי מוטל לאוכלוסיות קצה, לאוכלוסיות טיפוליות ושיקומיות.
מוטי וינטר: אפשר לראות שהרמה של הפנימיות עלתה במספר דרגות, והצוותים המקצועיים שישנם היום בפנימיות האלה הם מהטובים בארץ.
מוטי וינטר: אבל במקביל, גם בעקבות יוזמה של המועצה לשלום הילד, עלתה הצעה לפני 6-7 שנים להוציא את הילדים ששהו בבתי חולים לחולי נפש, ואז היו 212 ילדים לפי מיטב זכרוני בכל בתי החולים לחולי נפש.
מוטי וינטר: הייתה הצעה בכנסת ואורה נמיר נענתה לאתגר והטילה עלינו את הזכות לקלוט את הילדים האלה.
מוטי וינטר: קליטת הילדים האלה שינתה לדעתי במידה רבה מאוד את כל מצבן של הפנימיות שלנו.
מוטי וינטר: אנחנו נאלצנו בתקופה קצרה של תשעה חודשים לקלוט 212 ילדים.
מוטי וינטר: מאז לדעתי קלטנו מאות ואולי כבר אלפים של ילדים ששפר גורלם והם לא נמצאים בבתי חולים לחולי נפש, אבל הם נמצאים בפנימיות פוסט-אישפוזיות וטיפוליות שלנו.
מוטי וינטר: נשאר לנו לקלוט היום 460 ילדים כאלה.
מוטי וינטר: זה מספר עצום.