GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב מרגי: זמן ותקנים שאין להם.
יעקב מרגי: זה תוקע לפעמים את התיק לחודשים ושנים.
אברהם שיינפלד: בצורה כזאת ההליכים מתמשכים, לפעמים בצורה שגורמת נזקים גדולים.
אברהם שיינפלד: לא נשכח שנכנסה גם הסניגוריה הציבורית לתמונה, ויש הרבה יותר כפירות.
אברהם שיינפלד: מתבגר יכול לכפור מהרבה סיבות: מפני שהוא מתבייש או מפחד מההורים או משום שהוא יודע שהוא מעורב, אבל הוא מקבל עצות מסניגורים וכו'.
אברהם שיינפלד: המצב לא טוב.
אברהם שיינפלד: שופט שיש לו 1,500-1,600 תיקים לדיון בשנה יכול להקדיש זמן מועט יחסית לכל אחד מהילדים, ועצם העיסוק בנושא הזה דורש השקעה גדולה הרבה יותר.
מיכאל מלכיאור: ראינו כאן עלייה בסך הכול התיקים.
אברהם שיינפלד: בעמוד השלישי יש סיכום שנתי.
אלון גילון: לא, היושב-ראש מבקש לקבל את נתוני המשטרה.
אלון גילון: אני הוצאתי את כל הנתונים ופילחנו את זה עד לתת-פרקים: בעברות של סמים, למשל, ציינו: שימוש והחזקת סם, סחר, יבוא, גידול, ייצוא והפקה, הדחת קטין לסמים.
אלון גילון: הבאתי לכאן דוחות של השנים האחרונות.
אברהם שיינפלד: ב-2001 נפתחו 16,180 תיקים.
אברהם שיינפלד: ב-2003 נפתחו כ-18,000 תיקים.
קריאה: אפשר לראות את זה כאן.
לימור סלומון: זה לא תואם את נתוני המשטרה.
אברהם שיינפלד: אני מדבר על נתונים בבית-משפט.
מיכאל מלכיאור: כלומר אלה התיקים בבית משפט.
מיכאל מלכיאור: מה העלייה בחמש השנים האחרונות?
אברהם שיינפלד: יש לי כאן על פני שלוש השנים האחרונות.
אברהם שיינפלד: אם ב- 2001 נפתחו 16,180 תיקים בשנת 2003 נפתחו 18 אלף ויותר.
אברהם שיינפלד: היות שאני ממונה על המערכת הארצית אני צריך לנתב את שופטי הנוער, שכולם שופטים ניידים, תוך הקצאת ימי שיפוט לבתי-המשפט על-פי הצרכים.
אברהם שיינפלד: כרגיל, השמיכה קצרה מלתת כיסוי לכל המסגרות.
אברהם שיינפלד: בעיה נוספת היא בעיית מבנים.
אברהם שיינפלד: אם יש בית משפט שבו הייתה עלייה גדולה במיוחד ואני רוצה להוסיף ימי שיפוט, לשופט הנוער אין מקום לשבת יותר מיום בשבוע או יום בחודש במקומות הקטנים יותר כדי לתת מענה.
מיכאל מלכיאור: ברשות חבר הכנסת מרגי, אני רוצה שנקבל כבר עכשיו החלטה של המלצה למשרד המשפטים שיוסיפו את כוח האדם הנחוץ – את מספר השופטים – כדי שיהיה אפשר לתת את הטיפול המלא.
מיכאל מלכיאור: ברור שכל הרעיון של בתי משפט לנוער הוא כמו שתיארת, ובעבר קיבלנו תיאור מפורט יותר: אם אי-אפשר להקדיש לבני הנוער את הזמן הדרוש למצוא את המסקרת הנכונה, יהיו הרבה יותר בני נוער, והעלייה בתיקים תהיה מטאורית.
מיכאל מלכיאור: לא נוכל לקבל את זה.
מיכאל מלכיאור: לדעתי זאת בקשה או אפילו דרישה ממשרד המשפטים להקציב את מספר השופטים הנחוץ ואת כל מה שמסביב לזה – אדמיניסטרציה – כדי לתת לבני הנוער את הטיפול.
מיכאל מלכיאור: זה כל הרעיון של בתי המשפט, שבאמת עושים עבודה מבורכת כשהם כבר דנים, אבל זה לא מספיק.
אברהם שיינפלד: יתרה מזאת, כל קטין שמצליחים לשקם בעזרת הפעלת הסמכות בחוק – זה לא רק עבריין אחד פחות, אלא מישהו שבתהליך טיפולי מוצלח ייטיב את דרכיו ועתיד להקים משפחה טובה מזו שהוא בא ממנה.
אברהם שיינפלד: זאת תרומה לא קטנה כשלעצמה.
מיכאל מלכיאור: חוץ מזה יש לעבריין קרבן.
אברהם שיינפלד: פחות עבריינים פחות קרבנות, ודאי.
אלון גילון: עוד נקודה שאני רוצה להוסיף על מה שהנשיא שיינפלד אמר:
אלון גילון: צריך לזכור שהדיונים של נוער בבתי משפט לנוער, הם כולם דיונים חסויים, לפי החוק.
אלון גילון: זה מחייב אותנו להיערך בצורה אחרת.
אלון גילון: אי אפשר לומר שמתפנים לשכה ואולם, ואפשר להכניס לשם שופט נוער.
אלון גילון: שופט רגיל כן, אבל לא שופט נוער.
אלון גילון: שופט נוער אי-אפשר להכניס לכל אולם כי הדיונים חסויים, וזה גם מסבך.
מיכאל מלכיאור: אנחנו מדברים על עלייה גדולה בתיקים במשך שנתיים של למעלה מ- 10%.
לימור סלומון: אבל אסור לשכוח ששופטי נוער מטפלים גם בתיקי טיפול והשגחה, וגם בהם יש עלייה מאוד גדולה.
אברהם שיינפלד: אנחנו מדברים על הסך-הכול.
אלון גילון: הנתונים הם על סך כל התיקים.
מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים לשמוע את שירות המבחן לנוער.
יוספה גולן: תודה רבה.
יוספה גולן: אני קצינת מבחן לנוער בירושלים ונציגת שירות המבחן לנוער.
יוספה גולן: אני רוצה להזכיר, שאנחנו שירות ממלכתי של משרד העבודה והרווחה, שירות ארצי.
יוספה גולן: אתחיל בנתונים.
יוספה גולן: הנתונים שסוגי הציגה עוד טריים.
יוספה גולן: אי רוצה להתחיל בכוח אדם.
יוספה גולן: בשירות המבחן לנוער, הארצי, יש 150 קציני מבחן ארצי, עובדי שדה.
יוספה גולן: נוסף על כך יש עוד 23 קציני מבחן לצורך חוק המעצרים, ויש עוד תפקידי הדרכה, ניהול ופיקוח.
יוספה גולן: עובדי השדה שנותנים מענה לחקירות שמנפיקים - 450 שוטרים אמרת?
יוספה גולן: – רשמתי – זה היחס.
יוספה גולן: כל עבודת החשיפה המבורכת של המשטרה מגיעה ברצף החוקי ישירות לשירות המבחן לנוער.
יוספה גולן: אנחנו השירות המקצועי החוקי הראשון ברצף, שהוא הגורם הטיפולי הפורמלי של המדינה, שמטפל בעבודת החשיפה של המשטרה ונותן את התפוקות גם למשטרה – אנחנו נותנים חוות דעת למשטרה שבעזרתן היא מחליטה אם לסגור או להעמיד לדין – ומי שמגיעים לבית המשפט, שם אי אפשר לדון בקטין בלי תסקיר שלנו.
יוספה גולן: העומס עלינו – הנתונים מדברים בעד עצמם, והפגיעה בקטינים רבה.
מיכאל מלכיאור: יש 150 קציני מבחן?
מיכאל מלכיאור: כמה זה היה לפני חמש שנים?
יוספה גולן: כמעט לא תוגברנו.
יעקב מרגי: ממוצע 300 בני נוער עבריינים לקצין מבחן אחד.
יוספה גולן: אם כך מחלקים, כן.
יוספה גולן: אנחנו עובדים לפי סדרי עדיפויות, צוואר הבקבוק מתנקז אצלנו.
יוספה גולן: זאת הזעקה הגדולה ביותר, ואנחנו מעלים אותה בכל פורום.
אברהם שיינפלד: הם גם נדרשים לתת חוות דעת לא רק למשטרה ותסקירים לבית-המשפט, אלא גם ליועץ המשפטי לממשלה ולגופים נוספים.
יוספה גולן: יש לנו קשרים מקצועיים עם פקידי הסעד.
לימור סלומון: המספר של מרגי הוא בעצם 110, זה חצי.
יעקב מרגי: היא תיקנה אותי, כי זה כולל את כל העברות.
יוספה גולן: 150 קציני מבחן שדה.
יוספה גולן: סך כל התקנים הארציים הוא 204, כולל מערכות פיקוח והדרכה.
מיכאל מלכיאור: כמה דקות אפשר לעבוד עם ילד?
יוספה גולן: אנחנו עשינו חשבון.
יוספה גולן: קצין מבחן שמטפל, כל רצף האבחון הוא מתודה שלמה עד שנגיע להחלטה אם הנער זקוק לטיפול שלנו או אפשר להמליץ על סגירה.
יוספה גולן: יש גם משימה חברתית לסגור עם אלו שלא זקוקים לשירותי הרווחה כדי לא לתעד את מי שלא זקוקים, אז נשים את זה בצד אם כבודו שואל.
יוספה גולן: על הסוגיה של הטיפול: קצין מבחן טיפולי מקבל לטיפולו 35 נערים בנקודת זמן מסוימת.
יוספה גולן: מי שפינה לו מקום, מתקבל אחד אחר.
יוספה גולן: במשרת קצין מבחן יש 39 שעות שבועיות.
יוספה גולן: כל זה בלי כתיבה, התייעצויות, ללכת לשירותים ולשתות מים, רחמנא ליצלן, שלא לדבר על ישיבות מקצועיות ועל השתלמויות.
יוספה גולן: אם אפשר להקדיש שעה ברוטו---
לימור סלומון: בלי לנסוע למעונות.
מיכאל מלכיאור: ללכת לבית משפט.
מיכאל מלכיאור: אבל אין מספיק שופטים אז לא תגיעו כל-כך הרבה.
אברהם שיינפלד: אני תמיד כועס עליהם כשהקצינים המטפלים לא באים לבית משפט.
אברהם שיינפלד: יש להם קצין מבחן תורן, ואני צריך את קצין המבחן שמטפל בנער, אבל הוא לא יכול להגיע כי הוא לא יכול לשבת שעתיים או שלוש ולהמתין עד שמגיע.
מיכאל מלכיאור: איך אתם מסבירים את זה שלא מתגברים את מי שאחר כך צריך לטפל?
יוספה גולן: אין הסבר לטעויות ההיסטוריות, צריך לתקן אותן.
יוספה גולן: אני למעלה מ-20 שנה במערכת.
יוספה גולן: כקצינת מבחן בשדה הגעתי לכל דיון של נער, והיינו מנהלים דיונים ארוכים וחשובים.
יוספה גולן: כשקצין המבחן עובד נכון עם בית המשפט וכל המערכות משתפות פעולה ויודעים לבנות את הדיון המשפטי בצורה חינוכית יש לזה אפקט משובח, מעולה.
יוספה גולן: היום אנחנו כבר לא שם, אנחנו שולחים תורנים, לפעמים אנחנו גם לא שולחים תורנים, אלא רק שליח עם התסקירים.
אברהם שיינפלד: השופט הוא קצין מבחן תורן.
יוספה גולן: זה נורא, ולפעמים יש לנו משימות דחופות.
יוספה גולן: אם נער של קצינת מבחן שהייתה צריכה להיות תורנית נעצר, והיא רצה לבית המעצר אנחנו בבעיה.
יוספה גולן: אנחנו פועלים במצב בלתי אפשרי.
מיכאל מלכיאור: רק להבין: בחמש השנים האחרונות, שבהן היו עוד 50% תיקים לא קיבלתם תוספת?
יוספה גולן: קיבלנו תוספת כי בעקבות חוק המעצרים, אבל זה חוק ייעודי.
אברהם שיינפלד: יתרה מזאת, כל קצינת מבחן שיצאה לחופשת לידה התקן שלה הוקפא, ואי-אפשר היה אפשר לקבל מילוי מקום.
אברהם שיינפלד: כלומר בכל שנה נגרעים תקנים מוקפאים מתוך 150 תקנים קיימים.
יעקב מרגי: אנחנו מכירים את המצב במדינה.
יעקב מרגי: אפשר לדבר על תקנים אצל כולם, זה לא יהיה.
יעקב מרגי: אנחנו יודעים, כמחוקקים, זה לא יהיה, אולי המצב יחמיר.
יעקב מרגי: האם לא נכון לפתוח את הנושא – אני לא יודע אם בחקיקה או לא – לתת האצלת סמכויות לעובדים הסוציאלים ברשויות המקומיות כדי לשכלל?
יוספה גולן: אנחנו פועלים על פי חוק.
יעקב מרגי: עזבי את הבעיה בחוק, זאת שאלה מקצועית.
יוספה גולן: קודם-כול אנחנו עושים את זה.
ענת אסיף: הם עשו זאת מזמן.
יעקב מרגי: נפתור את הבעיה של החוק.
אברהם שיינפלד: אני אשיב.
אברהם שיינפלד: נעזוב את החוק, התשובה שלילית.
אברהם שיינפלד: גם שם מחסור עצום בכח אדם בפקידי הנוער לחוק הנוער.
יעקב מרגי: גם שם יש מחסור.
אברהם שיינפלד: בוודאי.
סוזי בן ברוך: הם שנה ו-8 חודשים בעיצומים, הרי, בעיקר אלה שעוסקים נושאים האלה.
אברהם שיינפלד: יש תקופות שכל פקיד סעד מופיע אצלי במשרד בגניבה, כדי שאף אחד לא יידע, כי הם מצפוניים ולא רוצים להשאיר את הילד חשוף לסכנות.
יוספה גולן: אתה עלית על נקודה, ואני רוצה להמחיש לך.
יוספה גולן: יש מצבים הפוכים שבהם פקידי הסעד מעוניינים שהנער יתויג כעבריין כדי שיקבל טיפול גם בדלות הזאת.
יעקב מרגי: אני רוצה להרגיע אותך, גם אחרי שבית המשפט מכריז ושם צו על אותו נער, אין לו פתרון כי המעונות סגורים ומלאים, ואין תקציב.
יוספה גולן: זה עוול נוראי.
יעקב מרגי: בכוונה דקדקתי בשאלה הזאת, כדי להראות שכל המעגל חולה.
יהודית גבאי: אני יכולה להוסיף על עניין העומס על הרשויות כנציגת של הרשויות, של עיריית ירושלים ברווחה.
יהודית גבאי: הרבה פעמים אנחנו עובדים עם שירות המבחן, ובהרבה פעמים כשאנחנו מכירים כבר את הנער שעבר עברה, אנחנו ממשיכים לטפל.
יהודית גבאי: או שפקיד הסעד נכנס לתמונה, ואנחנו מטפלים דרך חוק הנוער או שאנחנו לוקחים את גיבוי שירות המבחן רק בהיבטים סמכותיים כאלה.
יהודית גבאי: הטיפול נשאר אצלנו.
יעקב מרגי: אני לא פסימיסט, אבל בירושלים לפחות אפשר להיכנס לגירעונות ואחר כך הממשלה תעזור.
יעקב מרגי: אני מכיר רשויות שהאם מביאה את הילדים, ואמרה שהיא התייאשה מהם, קחו אותם לסמכותכם.
יעקב מרגי: אני שמעתי את העובדת הסוציאלית אומרת שהיא התייאשה ואין לה פתרונות.
יהודית גבאי: אנחנו פוגשים את הנוער בשלבים ראשונים יותר של תהליך ההידרדרות.
יהודית גבאי: הם מגיעים אלינו.
יהודית גבאי: אנחנו מזהים את כל הסימפטומים.
יהודית גבאי: הם על הגבול, הם לפני.
יהודית גבאי: אנחנו משתמשים בכל מיני פתרונות יצירתיים: תעסוקה, פרויקטים, קבוצות.
יהודית גבאי: אני מרכזת את עניין העבודה עם הורים למתבגרים.
יהודית גבאי: אני, כעובדת עם הורים, פוגשת את חוסר האונים שלהם.
יהודית גבאי: הם בתחושה של אובדן דרך, חוסר אונים מוחלט, פגיעה בסמכות ההורית.
יהודית גבאי: רואים את המתבגרים בשלבים הראשונים של בעיטה בגבולות – גבולות הבית, גבולות המסגרות האחרות שהן נמצאים בהן.
יהודית גבאי: אחר כך שוטטות, ומשם הדרך לעבריינות קרובה.
יהודית גבאי: בשלבים האלה אנחנו מנסים באמצעים טיפוליים שונים, כולל טיפול בהורים ועוד – וגם שימוש בחוק הנוער ככלי סמכותי שעוזר לנו להכניס המתבגר לתפקוד.
יהודית גבאי: על הרצף הזה פונים למסגרות.
יהודית גבאי: כאן יש בעיה רצינית, כפי שהוזכר.
יהודית גבאי: אנחנו מכירים את חלק מהמתבגרים, חלק מהם זקוקים למסגרת חוץ ביתית כוללנית, לפעמים סגורות, ואין מכסות.
יהודית גבאי: הם חוזרים לרחוב, מגיעים לכיכר ספרא.
יהודית גבאי: יש בעיה חמורה, המתנה ארוכה למסגרות מהסוג הזה: גלעד, צופייה, נווה-חורש.
לאה נס: הפתרון הוא מלכתחילה לתפוס את הבעיה בשלבים הראשונים, בחינוך, ולא בעוד תקנים ובעוד מקומות.
לאה נס: אם את יכולה לעשות משהו זה כשהבעיות בראשיתן, אבל כשצריך מוסדות, אין לנו פתרונות.
יהודית גבאי: שם יש לנו בעיה חמורה.
מיכאל מלכיאור: מתוך השיחות הלילה עולה שיש משבר אמון בין העובדים הסוציאליים לבין בני הנוער.
מיכאל מלכיאור: ייתכן שחלק מזה נובע מחוסר זמן שיש לעובדים הסוציאליים לטפל בכל תיק.
יהודית גבאי: ההשקעה שלנו במתבגרים, מבחינת שעות – אני לא בטוחה שבמסגרות אחרות אפשר לאפשר זאת.
יהודית גבאי: המינימום הוא שעה בשבוע למתבגר של עובד אחד, והרבה פעמים יש פקיד סעד, מטפל הורים ועובד סמים, וההשקעה רבה.
יהודית גבאי: חוסר האמון רחב יותר.
יהודית גבאי: אני עובדת עם הורים, אני רואה איפה זה מתחיל.
יהודית גבאי: יש בעיטה במוסכמות ובגבולות של הבית, בערכים.
יהודית גבאי: זה הולך הלאה, והמעגל מתרחב לבעיטה בכללים ובנורמות של החברה.
יהודית גבאי: בעניין האמון זה הרבה מעבר לקשר עם העובד הסוציאלי.
יעקב מרגי: זה גם המנטליות, זה בא מבתים כאלה.
יהודית גבאי: לא בהכרח.
לאה נס: צריך לחזור להשקעה בערכים, בחינוך, במורשת.
לאה נס: זה לא עוד תקנים.
לאה נס: זה הדבר העיקרי.
לאה נס: יש יותר כוח אדם, חושפים יותר.
לאה נס: לא פותרים את הבעיה.
לאה נס: אנחנו אמורים להזדעזע מזה שהבעיה חמורה, אבל לדעתי זה משוב שלילי, גם לבני הנוער: הראיונות, החשיפה, זה משוב שלילי.
יהודית גבאי: מצד שני זה שם את הדברים על סדר היום.
לאה נס: תמיד במקביל צריך לחזור לעניינים העיקריים.
יעקב מרגי: שעות הפנאי גדולות וריקות מתוכן.
יעקב מרגי: הקיצוצים יגדילו את שעות הפנאי.
יעקב מרגי: המתנ"סים, עובדי הקהילה, אין להם תקציב, והבעיה תלך ותחמיר.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה להגיד דבר יותר חמור, בקיצוצים האחרונים לא היה שום דיון בשום פורום על התוצאות כלפי בני נוער.
אברהם שיינפלד: וגם מה המחיר שיהיה צריך לשלם על בני הנוער האלה.
מיכאל מלכיאור: קל לומר קיצוץ רוחב.
לאה נס: בוועדת החינוך נמצאת השרה והיא מוחה על הקיצוצים, זה בדיוק העניין.
מיכאל מלכיאור: אי-אפשר לנהל כך מדינה.
מיכאל מלכיאור: דיברנו על הקיצוץ הקודם, וכעת עוד 5-6 אחוז, קיצוץ רוחב.
מיכאל מלכיאור: בעצם לא רוצים לדון במה שחשוב ובמה שלא חשוב, כי קיצוץ רוחב הוא כללי.
מיכאל מלכיאור: כל השיטה, אם כבר מדברים: מפריע לי ששרת החינוך צריכה להילחם על תקציב החינוך.
מיכאל מלכיאור: אין ממשלה?
מיכאל מלכיאור: אין מדינה?
מיכאל מלכיאור: לא קיים?
מיכאל מלכיאור: שר הרווחה צריך להילחם על תקציבו, כמו ממלכה נפרדת.
מיכאל מלכיאור: יש דברים שנוגעים לכולם.
מיכאל מלכיאור: הצליחו לנטרל את הכלל, שזאת חובת המדינה, החובה בסיסית של המדינה.
מיכאל מלכיאור: אם מותר לי לומר, מדינה יהודית, שהחובה הבסיסית היא לדאוג לאזרחיה.
מיכאל מלכיאור: אפילו מהבחינה התקציבית אין בכך היגיון, אם נשכח מהמוסר.
מיכאל מלכיאור: הרי הנערים יחזרו ויהיו עוד תיקים.
לאה נס: אני מבינה שאני נציגת הממשלה פה, זה בסדר.
מיכאל מלכיאור: את לא נציגת הממשלה, אבל---
יעקב מרגי: בדיונים מקצועיים – אנחנו לא רוצים לגלוש לקטעים הפוליטיים – אבל זה זועק לשמים.
מיכאל מלכיאור: אנחנו בדרך-כלל לא עושים את זה, אבל את העלית את עניין המדיניות הכללית.
מיכאל מלכיאור: אחרי שהמדינה החליטה כך איננו יכולים להרשות מצב שלא יהיה תגבור כוח אדם אצל השופטים ואצל שירות המבחן לנוער.
מיכאל מלכיאור: חייבים לתגבר את כח האדם.
לאה נס: אני פשוט אומרת שלא יעזור אם לא נשנה את המהות העיקרית.
מיכאל מלכיאור: מוסכם.
סוזי בן ברוך: זה מקביל.
סוזי בן ברוך: מצד אחד יש מצב קיים נוראי---
מיכאל מלכיאור: נתקדם לפי הסדר.
מיכאל מלכיאור: עוד משפט ליוספה.
יוספה גולן: אשלים במשפט את מה שנאמר שאין ראייה מערכתית בין-משרדית שאם יש תוספת בגוף אחד, למשל חוקרי הנוער, צריכה להית תוספת לקציני המבחן, שירותי הרווחה וכו'.
יוספה גולן: חסרה ראיית הרצף הבין משרדי.
מיכאל מלכיאור: אני חושש שאם יהיה יותר רצף גם להם לא ייתנו יותר כח אדם.
סוזי בן ברוך: לא קיבלנו מהאוצר את התקנים האלה.
סוזי בן ברוך: המשטרה עשתה תיעדוף פנימי.
סוזי בן ברוך: גם 160 התקנים יבואו מתוך העדפה.
סוזי בן ברוך: לא קיבלנו מהאוצר שום דבר.
מיכאל מלכיאור: נתת לנו אופטימיות, אולי בגלל הצורה והחיוך, קיבלנו תקווה.
מיכאל מלכיאור: בבניין הזה עובדים כולם עם קריזולוגיה, אז החיוך היה מספיק כדי שנדע שאת במצב טוב.
אלון גילון: במשטרה הם עשו העברה, יפה מאוד, אנחנו בבתי-המשפט לא יכולים להעביר שופטים.
אלון גילון: לא משנה מאיפה מגיעים 160 התקנים למשטרה, יש להם השפעה עצומה על עבודת שופטי הנוער.
מיכאל מלכיאור: על זה כבר קיבלנו החלטה.
אלון גילון: ההחלטה שלכם מצונת.
מיכאל מלכיאור: קיבלנו את ההחלטה כבר לפני 10 דקות.
מיכאל מלכיאור: אני מבקש לשמוע את אחד מתלמידי הישיבה מרמות.
מיכאל מלכיאור: .
יונתן וידלנסקי: לגבי פשיעה, ידוע שמרבית הפשיעה בארצות הברית בעבר הייתה בעיר ניו יורק.
יונתן וידלנסקי: תקן אותי אם אני טועה, אני חושב שמרבית הפשיעה הייתה בקרב בני נוער.
יונתן וידלנסקי: בזמן כהונתו של ג'וליאני הוא עשה שם מהפכה, ורמת הפשיעה שם ירדה בשיעור ניכר, הוא נקט שיטה של יד חזקה.
יונתן וידלנסקי: אני רוצה לדעת האם יש שיקול מסוים כאן בישראל בנוגע לשיטה זו?
מיכאל מלכיאור: עיקר הפשיעה היא לא על ידי בני נוער, אלא הם קורבנות של הפשיעה.
מיכאל מלכיאור: כאן אנחנו מטפלים אך ורק בצד של בני הנוער, גם כקרבנות וגם כפושעים, לצערנו.
אברהם שיינפלד: כמבצעים עבירות.
מיכאל מלכיאור: הביטויים שלכם עדינים יותר.
מיכאל מלכיאור: התכנית הכוללת של המלחמה בפשיעה במדינת ישראל – ויש במדינה פחות אוכלוסייה מאשר בניו יורק, אף שאנחנו גדולים יותר, כמובן – זאת סוגיה שאיננו מטפלים בה בוועדה הזאת, אבל היא בהחלט סוגיה כבדה וראויה לטיפול.
מיכאל מלכיאור: לפעמים יש סימנים שרוצים לטפל.
מיכאל מלכיאור: שמעתי מהשר לביטחון פנים שהוא מתכוון למלחמת חורמה – דבר חדש: היום נלחמים נגד הפשיעה המאורגנת, ההימורים, בתי-בושת, הסמים – אתמול זה לא היה כך?
מיכאל מלכיאור: בסדר, אם זה מביא לתגבור המודעות, ולכך שהחברה לוקחת את עצמה בידיים, ייתכן שיהיו תוצאות כמו שאתה מציין – תוצאות של החמרה והטיפול העקבי שעשו במשטרת ניו יורק בעקבות היוזמות של ג'וליאני.
לאה נס: בן ברוך הזכירה, וגם אני אמרתי, שאולי זה רעיון שיש לאמץ: שהמשטרה תהיה חלק מהקהילה, מהרשות.
לאה נס: ראש העיר, ראש המועצה, יהיה הממונה על המשטרה.
יעקב מרגי: אוי ואבוי אם המשטרה תיראה כמו השלטון המקומי.
יעקב מרגי: נשאר משהו תקין, נקלקל גם אותו.
לאה נס: מבחינת שותפות הקהילה.
לאה נס: הנושא של שיטור קהילתי אולי יכול להביא פתרון ומזור.
מיכאל מלכיאור: לפני שהגעת סיפרתי על הבעיה החמורה בעיריית ירושלים היום.
מיכאל מלכיאור: בני הנוער הזמינו אותי לישיבה בעירייה, וזאת לא הזמנה מצד הפקידות.
לאה נס: אני מבינה שלא מתאים כשאמרתי את זה על הרשויות ומצבן.
מיכאל מלכיאור: הם לא רוצים.
לאה נס: לא שואלים אותן על כל דבר, עושים מה שנכון לא מה שרוצים.
מיכאל מלכיאור: יש נציגה של הקואליציה למען נוער עולה בסיכון.
מיכאל מלכיאור: אומנם זו סוגייה שטיפלנו בה עם ועדת הקליטה, זה נושא מאוד כבד, וראינו את הנתון המחריד על שיעור העולים – בלי הסטיגמטיזציה של העולים, ברור שגם הרוב הגדול של הנוער העולה רחוק מאוד מכל עבירה.
מיכאל מלכיאור: עם זאת זה חלק מהכישלון בקליטת העלייה.
מיכאל מלכיאור: לדעתי, קליטת העלייה היא אחד מסיפורי ההצלחה הגדולים, אני רוצה להדגיש זאת, של העשור האחרון, אבל נכשלנו בגדול בפשיעה.
יעקב מרגי: לא למדנו את הלקחים מהעבר.
מיכאל מלכיאור: אני מבקש ממילנה להשכיל אותנו גם בעניין הזה.
מילנה אבז: היו כבר דיונים, המספרים עלו שוב ושוב.
מילנה אבז: הם מפחידים גם את העולים וגם את הוותיקים, כי הפשע בקרב העולים כפול מזה שבאוכלוסייה.
מילנה אבז: זה מאוד לא נורמטיבי.
מיכאל מלכיאור: יותר מכפול.
מיכאל מלכיאור: 12% בכלל האוכלוסייה.
מיכאל מלכיאור: 27% עולים.
מילנה אבז: אני מרכזת הקואליציה למען נוער בסיכון.
מילנה אבז: המספרים מפחידים לא רק את העולים, אלא גם את הוותיקים, לדעתי, כי שיעור הפשע בקרב אוכלוסיית העולים כפולה משיעורם באוכלוסייה.
מיכאל מלכיאור: 12% מכלל האוכלוסייה, 27% מתוך התיקים.
מילנה אבז: קודם הוזכר שהמשטרה מודעת לעניין ומנסה לעשות עבודה מערכתית.
מילנה אבז: למה הכוונה?
מילנה אבז: מעבר למסיכוי לסיכון.
סוזי בן ברוך: אני אדבר רק על מסיכוי לסיכון.
סוזי בן ברוך: לילד שגונב אוכל, לא פותחים תיק, לוקחים אותו לפקיד סעד להמשך טיפול.
סוזי בן ברוך: ברמה הבין מערכתית ישבו כמה משרדי יחד ועמותות ציבוריות ישבו יחד וכתבנו את תכנית מסיכון לסיכוי.
סוזי בן ברוך: היום שרה כהן, ממשרד הקליטה, קיבלה תקציב לממש.
סוזי בן ברוך: זאת תכנית הוליסטית שמתחילה ממניעה, לימוד השפה, התערבות ההורים, בית-הספר והקהילה, הנישה הנוגעת לנו: כשנער עולה עבר עבירה ונחקר במשטרה, מתקשרים לקצין הנוער והם לוקחים אותו ביד להמשך טיפול.
סוזי בן ברוך: זה קיים היום בארבעה יישובים.
סוזי בן ברוך: שרת הקליטה נתנה מימון לעוד 13 יישובים, וכעת דנים בשאלה אילו 13 יישובים נוספים יקבלו.
סוזי בן ברוך: העברנו רשימה כזאת מצדנו שבהם פשיעת הנוער רבה מאוד.
סוזי בן ברוך: המגמה היא לתת ל-17 יישובים קצין מבחן דובר שפה שיטפל בילד שעבר עברה.
סוזי בן ברוך: הלוואי היינו יכולים לעשות זאת עם כל הנערים בארץ.
מיכאל מלכיאור: מאחר שהיו לנו ישיבות ספציפיות ארוכות בנושא, יש כל מיני הצעות שבצנרת, חוץ ממה שציינה סוזי, ואנחנו נעשה מעקב.
מיכאל מלכיאור: מכיוון שהמליאה מתחילה ב- 11:00 מתחילים לדחוק בנו כי יש מיד חוקים, אז אנחנו נקצר.
אלה אלגריסי: אני מייצגת כרגע את מערכת החינוך.
אלה אלגריסי: יש לי צורך לנצל את המפגש כדי לומר שני דברים: מהר מאוד כשמגלים שאין תקציבים הכי קל לומר שמערכת החינוך צריכה לטפל בעניין קודם.
אלה אלגריסי: מההיבט החינוכי, כשמערכת החינוך יודעת שבקצה לא יהיה טיפול אמיתי – זה מפריע גם למערכת המניעה.
אלה אלגריסי: הרי יש גבול, שממנו יש חשיפה וטיפול.
אלה אלגריסי: כשזה איננו זה משפיע על התהליך החינוכי.
אלה אלגריסי: עוד דבר, שמפאת קוצר הזמן לא יהיה אפשר להתייחס אליו: בכל התמונה הכללית יש חיילים: המורים.
אלה אלגריסי: יש מערכת חינוך, יש מורים, יש מבוגרים משמעותיים.
אלה אלגריסי: לצערי, וזה מקום חשוב מאוד, הנטיה כרגע היא בעיקר לומר מה המורים לא עושים ולא יכולים לעשות.
אלה אלגריסי: אני רוצה לנצל כל הזדמנות כדי לומר שאולי צריך להסתכל על כך אחרת ולומר מה כן אפשר לעשות כדי שלמורים יהיה הכוח לעשות את מה שהם יכולים.
אלה אלגריסי: לדמויות מבוגרות מרכזיות יש כוח אדיר במניעה.
אלה אלגריסי: כרגע במערכת החינוך בעיקר אומרים לנו: אתם לא עושים, אתם לא שווים.
אלה אלגריסי: שמעתי דברים קשים שאמר השר אולמרט בכנס שהיינו, ואנחנו שקלנו לצאת מהאולם.
אלה אלגריסי: הוא השתלח במורים, ואני שואלת האם זה יביא את הפתרון?
אלה אלגריסי: אני אומרת לא משום שקשה לי לשמוע את ההשתלחות, אבל אולי שיתוף הפועלה עם כל הגורמים – גם מי שלא בתוך מערכת החינוך יקבל עליו אחריות לתת העצמה לחיילים שנמצאים שם.
אלה אלגריסי: אנחנו לא צריכים תגבור או כסף.
אלה אלגריסי: לדעתי אנחנו צריכים תמיכה וקצת שיפור בנהלים ובחוקים שיאפשרו לנו לקיים, והרבה תמיכה מהגורמים השותפים כי אנחנו שם.
מיכאל מלכיאור: אני שמח שהעלית את הנושא.
מיכאל מלכיאור: בוועדה שלנו מעולם לא שמענו ולא נרשה לשמוע השתלחות.
אלה אלגריסי: סוזי, את מאשרת?
מיכאל מלכיאור: אם היה פה בוועדה לא היינו נותנים זאת.
לאה נס: הוא השתלח במי שממנה את המורים.
אלה אלגריסי: ההשתלחות לא חשובה.
מיכאל מלכיאור: חשוב הפוטנציאל החיובי שיש, וגם על זה אני מציע שנחזור בעתיד לעניין הזה, עם ועדת החינוך.
מיכאל מלכיאור: אגב, אנחנו משתפים פעולה היטב עם ועדת החינוך.
מיכאל מלכיאור: אנחנו חייבים לסיים.
עפרה מתתיהו: אני מנהלת אזור ירושלים של מצל"ה – מועצה לצמצום העבריינים בישראל – שפועלת במסגרת אגף קהל"ה במשרד לביטחון פנים.
עפרה מתתיהו: אנחנו עובדים עם הרשויות, לכן היה לי חשוב להתפרץ.
עפרה מתתיהו: אנחנו גוף אזרחי שפועל ברשויות ועמן, וזה חשוב מאוד.
עפרה מתתיהו: הכי חשוב: אנחנו עובדים עם הרשויות ועם המשטרה בשיתוף פעולה הדוק מאוד; גם עם קידום נוער וכל גוף אפשרי קיים.
עפרה מתתיהו: אנחנו עובדים בכ-34 רשויות.
עפרה מתתיהו: השר והמנכ"ל, למרות הקיצוצים והבעיות, הוסיפו תקציב.
עפרה מתתיהו: נתבקשנו להיכנס לעוד 20 רשויות.
עפרה מתתיהו: אנחנו עוסקים במניעת פשיעה, מאוד חשוב להדגיש את זה.
עפרה מתתיהו: אנחנו עובדים עם נערים, נכנסים לבתי ספר, רוצים להגיע גם לגיל הרך.
מיכאל מלכיאור: את אחראית על מחוז ירושלים?
מיכאל מלכיאור: סיפרתי לפני שהגעת על החוויות הקשות שעברתי בלילה.
מיכאל מלכיאור: עברנו ממקום למקום ברחבי ירושלים.
מיכאל מלכיאור: התחלנו בכיכר ספרא.
מיכאל מלכיאור: ראינו שם כ-30 בני נוער שישנו בכיכר ויותר מזה ברחבי העיר.
מיכאל מלכיאור: נראה לי שעם כל מה שנעשה, יש עוד מה לעשות.
עפרה מתתיהו: הרבה מה לעשות.
מיכאל מלכיאור: לא ניכנס לעומק הסוגיה, אבל נמשיך לטפל בזה אולי בישיבה מיוחדת בשבוע הבא.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה לסיים.
מיכאל מלכיאור: קודם כול אני מודה למשטרה על הצגת הנתונים ועל שיתוף הפעולה עם המדור בכל ימות השנה.
מיכאל מלכיאור: לצערי אנחנו יודעים שהמספרים יהיו קשים יותר בשנה הבאה.
סוזי בן ברוך: כן, יהיו עוד 160 תקנים.
מיכאל מלכיאור: לא רק בגלל זה, אלא כפי שאמר המפכ"ל----
אברהם שיינפלד: 160 עובדים.
לאה נס: הוא אמר שהוא יאמץ את זה כדי שנרגיש יותר טוב, ואז תהיה לו סיבה לא לתת את זה.
מיכאל מלכיאור: המפכ"ל אמר, בצדק, בתדרוך שזה חלק מגישה כוללת של חברה.
מיכאל מלכיאור: להרבה מאוד גורמים יש השפעה, כולל הקיצוצים בתקציבי החינוך, הרווחה, הביטוח הלאומי והבריאות.
מיכאל מלכיאור: זה כולל גם גישות מוסריות כלליות של החברה שלנו.
מיכאל מלכיאור: אנחנו שמחים שלפחות מבחינת המשטרה יש טיפול נאות.
מיכאל מלכיאור: אנחנו נדרוש, כפי שאמרנו, תגבור תקציבים לשירות המבחן לנוער הארצי.
מיכאל מלכיאור: לא יכול להיות שיש 50% יותר תיקים, ואין אנשים שיכולים לטפל בהם.
מיכאל מלכיאור: דיברנו כבר על בתי המשפט, אני לא רוצה לחזור על זה.
מיכאל מלכיאור: חייב להיות כאן גם רצף.
יוספה גולן: חסרה ראיית הרצף הבין-משרדי.
לאה נס: זה נכון בהרבה דברים.
לאה נס: אין דבר כזה בלי שיתוף פעולה בין משרדי.
מיכאל מלכיאור: צריך לעשות את הדברים בצורה מובנית, בשותפות; יש שותפות טובה בין הגורמים מסביב לשולחן, וצריך שזה יבוא לידי ביטוי גם בתקנים הנחוצים.
מיכאל מלכיאור: זה חיסכון בכסף אבל לא רק בכסף.
מיכאל מלכיאור: קודם כול זה המבחן האמיתי לבניית חברה צודקת יותר.
מיכאל מלכיאור: אני מודה לכולכם, במיוחד לתלמידים.
מיכאל מלכיאור: גדעון שירין:	מצד שני, זה בדיוק מה שרציתי להתייחס, ואני פה מתחבר למה שליטל אומרת.
מיכאל מלכיאור: יש בשטח מפיקים  שאינם מגיעים לא לסל תרבות ולא לאומנות לעם, הם יודעים שמבחינה אומנותית הם לא יעברו אצלנו.
מיכאל מלכיאור: אין לנו פיקוח על זה.
מיכאל מלכיאור: אני מתחבר גם למה שדיתי אמרה, שהורים הולכים ולוקחים את הילדים להצגות, והצגות כאלה הן נזק אחר כך לילד.
מיכאל מלכיאור: לפעמים ילד אחרי הצגה כזאת לא ירצה לראות שום דבר אחר.
מיכאל מלכיאור: היו"ר מיכאל מלכיאור:	לפני כן שמענו דעה הפוכה לגמרי.
מיכאל מלכיאור: אתה חושב שראוי לעשות עם הדבר הזה משהו?
מיכאל מלכיאור: גדעון שירין:	מבחינתי הדבר הראוי ביותר זה קודם כל ליידע את ההורים, שיידעו את המצב הקיים בשטח, שישנן  וועדות מקצועיות השופטות ובודקות את ההצגות, ויידעו שלפחות בהצגות האלה שהם לוקחים את הילדים אין סיכון מבחינת הילד.
מיכאל מלכיאור: היו"ר מיכאל מלכיאור:	זאת אומרת הרבה יותר מודעות של ההורים לגבי מה כן ומה לא.
מיכאל מלכיאור: גדעון שירין:	אנחנו לא יודעים אם אנחנו יכולים לחייב, תו תקן.
מיכאל מלכיאור: מילה אחת רק לעניין שדובר בו, על המגזר החרדי  והערבי.
מיכאל מלכיאור: חסרים לנו מופעים למגזר החרדי.
מיכאל מלכיאור: ישנה התעוררות מאוד גדולה של יישובים חרדיים הרוצים להתחבר למופעים, ואנחנו קוראים לתיאטראות לייצר חומרים שגם חרדים יוכלו לצפות בהם.
מיכאל מלכיאור: לגבי המגזר הערבי, יש כמה בעיות: האחת זה באמת חוסר באולמות, ושניים, יש מעט תיאטראות, ומכיוון שכך אנחנו מאוד פועלים והפעילות די דומה לסל תרבות בזה שיישובים ערביים מקבלים סבסוד יותר גבוה, ובכלל יישובים שמצבם הכלכלי קשה מקבלים סבסוד יותר גבוה כדי שיוכל באמת לאפשר לכל ילד לצפות במופעים, אך כמות המופעים היא ממש לא גדולה.