GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סוזי בן ברוך: תיקי סמים: משנת 90'-2003.
סוזי בן ברוך: שנת 90' היא שנת המחשוב הראשונה במשטרת ישראלל, ואפשר לראות מה קרה ב-13 השנים האחרונות; בשנת 90' 250 תיקים וא"ת– אי-תביעה.
סוזי בן ברוך: זה תיק פלילי לכל דבר מבחינת ההליך החקירתי להוציא עניין עקרוני: לא מתייגים את הקטין במסוף, כלומר, אף אחד לא יודע שהוא היה במשטרה לפחות פעם אחת, ואנחנו חותמים על הסכם עם ההורים ואתו שהוא מבין את חומרת העברה.
סוזי בן ברוך: מדובר בעברות קלות בלבד.
סוזי בן ברוך: על עברה ראשונה הוא מתחייב ללכת לטיפול שירות המבחן לנוער, ואנחנו ממתינים עם החומר הזה פתוח עד גיל 18, וכשהוא מגיע לגיל 18 החומר מבוער.
סוזי בן ברוך: זה לא מתועד בשום מקום אלא אם כן הנער לא עמד בהתניות, והוא חוזר עם עבירה נוספת.
סוזי בן ברוך: אז אנחנו מסבים את אי-התביעה לתיק פלילי ומכניסים את זה לתיקים שהילד צבר.
סוזי בן ברוך: כאן יש נתוני פ"א – פלוס אי-תביעה, כי עדיין זאת עבירה.
סוזי בן ברוך: בשנים 2002-2003 עלייה של 13 אחוז.
סוזי בן ברוך: זה המקום להבהיר שעברת סמים היא עברת חשיפה.
סוזי בן ברוך: אם המשטרה תעבוד ותחשוף יהיו עברות ואם לא – לא, כי גם לקונה וגם למוכר יש עניין להסתיר את העברה.
סוזי בן ברוך: אני כמעט 30 שנה במשטרה ועוד לא קרה לי שנער נכנס ואמר שהוא רוצה להגיש תלונה נגד סוחר סמים כי הוא סידר אותו ולא נתן לו את הסם שביקש.
סוזי בן ברוך: גם אם הם סידרו אותם הם אוכלים את זה כמו שזה, ובזה נגמר הסיפור.
סוזי בן ברוך: זאת אחת העבירות היחידות, גם שוחד, העבירות היחידות בחוק העונשין שבהן שני הצדדים עוברים עברה ולכן לשניהם יש עניין להסתיר את ביצועה.
סוזי בן ברוך: זה מחייב אותנו להכניס סוכנים, לשתול סוכנים במוסדות חינוך; זה מאלץ אותנו להפעיל מידעים ומקורות באמצעים חדישים כדי להגיע למקורות הסם.
סוזי בן ברוך: זה לא פשוט משום שבעיקרון המשטרה לא מתעניינת כל כך בתלמיד שמשתמש בפעם הראשונה או השנייה, הוא הולך לטיפול שירות המבחן.
סוזי בן ברוך: אנחנו שואפים להגיע אל מי שהדיח אותו ונתן לו את הסם.
סוזי בן ברוך: צריך להבחין בינינו לבין גורמי הרווחה בעניין הזה, לכן אנחנו מעדיפים שבעבירת סמים ראשונה – מריחואנה אקסטזי או נער שהידרדר ומבין את העניין – שהוא ילך לטיפול ולפתוח לו אי-תביעה, אבל עדיין אנחנו דורשים לדעת מי הביא לו את הסמים.
סוזי בן ברוך: המשטרה מרחיקה את הסוחרים מהקטינים.
סוזי בן ברוך: אנחנו פונים לבתי המשפט ומבקשים הרחקה על ידי מעצר עד תום ההליכים אם מדובר בכמות כזאת שבית המשפט השתכנע.
סוזי בן ברוך: עדיין איננו זוכים לשיתוף פעולה מבתי-המשפט שכל סוחר סמים יורחק, כפי שהיינו רוצים.
סוזי בן ברוך: יש הצעת חוק של שר המשפטים שכל סוחר סמים שהורשע בפעם השלישית ייכנס למאסר עולם.
סוזי בן ברוך: אני שואלת למה לא בפעם הראשונה, אבל בכל אופן זה מראה על שינוי במוטיבציה.
סוזי בן ברוך: עלייה של 13% זה אחרי שהכנסנו עוד 200 עובדי נוער בחמש השנים האחרונות לשטח.
סוזי בן ברוך: כמעט כולם פקחני נוער ובלשי נוער, שאנחנו שותלים אותם בתוך בתי-הספר, הם אלה שאנחנו שותלים אותם במרכזי בידור.
סוזי בן ברוך: הם לא מזוהים, אלא סמויים, הם נכנסים לתקופת עבודה של בין 3 עד 5 חודשים למעקב כדי להגיע למי שמביא את הסמים לילדים.
סוזי בן ברוך: יש לנו בסך-הכול 71 יחידות נוער בתחנות המשטרה שרובן, כמעט כולן, עוסקות חזק מאוד בנושא סמים.
סוזי בן ברוך: זה נושא כאוב מאוד שעלול לפגוע בחוסנה של החברה הישראלית כי מדובר גם בבני הנוער הטובים ביותר שיכולנו לדמיין לעצמנו.
סוזי בן ברוך: הם לא צריכים לפרוץ ולגנוב, כי יש להם כסף על השולחן בבית.
סוזי בן ברוך: מדובר בני טובים שעד לא מזמן הלכו ליחידות מובחרות בצה"ל, והיום נפלו חזק לסמים.
סוזי בן ברוך: המשפחה יודעת, לפחות יש להם כסף לטיפול.
סוזי בן ברוך: אבל בעבר הם לא נטלו חלק בעברות סמים.
מיכאל מלכיאור: ברור שאחת הסיבות לעלייה בחשיפה היא בזכות המאמץ המואץ שלכם.
מיכאל מלכיאור: אבל גם ברור, כפי שאמרת, שיש עלייה מדאיגה מאוד בתופעה עצמה.
סוזי בן ברוך: זה לא סוד.
סוזי בן ברוך: ראש אמ"ן דיבר על זה רק לפני שבועיים.
סוזי בן ברוך: יש מגמה לאומנית מצד שכנינו בגבולות להחדיר סמים לישראל.
אברהם שיינפלד: כחלק מהמגמה.
סוזי בן ברוך: מהחזבאללה אמרו זאת בריש גלי.
סוזי בן ברוך: לא צריך לעשות כלום, רק נחדיר אליכם סמים, והכול יהיה בסדר מבחינתם.
סוזי בן ברוך: יש גם קשר בין טרור לסמים ברמה הבין-לאומית, וזה פוגע גם בנו.
סוזי בן ברוך: המגמה היא להחדיר כמה שיותר סמים למדינה מכל שכנינו מסביב.
אברהם שיינפלד: מכאן הצורך ביותר כלים.
אברהם שיינפלד: כל תוספת בכוח אדם אצלם מגדילה את מספר התיקים.
אברהם שיינפלד: כמובן יש לכך השפעה על בתי-המשפט.
מיכאל מלכיאור: מיד נגיע לזה.
סוזי בן ברוך: משנת 1998 קיבלנו 100 תקנים נוספים.
סוזי בן ברוך: כמות כוח האדם במשטרה כמעט הוכפלה בחמש השנים האחרונות, יש לנו היום 85% תקנים יותר.
סוזי בן ברוך: יש 450 עובדי נוער לעומת 240 בשנת 1998.
סוזי בן ברוך: מכפלה כזאת עושה את שלה, אין ספק, חושפת יותר.
סוזי בן ברוך: זהו כוח אדם מיומן, בוגרי האקדמיה או בוגרי יחידות מובחרות בצה"ל.
מיכאל מלכיאור: השנה קיבלתם תוספת?
סוזי בן-ברוך: השנה עוד לא קיבלנו תוספת, יש כוונה להוסיף עוד 160 תקנים למערך הנוער במשטרה.
סוזי בן-ברוך: סיימנו את העבודה והעברנו לידיעת הגורמים המשיקים אתנו.
סוזי בן-ברוך: אני חייבת לציין שהמשטרה מוסיפה תקנים, אנחנו יוצרים פלונטר לאומי לא קטן מול אנשי הרווחה, והם עמוסים לעייפה.
סוזי בן-ברוך: נשאיר להם את העניין הזה, לספר מה קורה להם בעקבות התסופות המבורכות אצלנו.
סוזי בן-ברוך: אם אין הלימה מגיעים לשיטת צוואר בקבוק ולא כלים שלובים, ואז בעצם אין רצף טיפולי, וזו בעיה לאומית הרבה יותר רצינית.
סוזי בן-ברוך: עברת האלימות היא עברה דומיננטית.
סוזי בן-ברוך: כ-15,000 תיקים מתוך סך הכול 34,000 תיקים הם עברות אלימות.
סוזי בן-ברוך: מתוכם 8,500 תיקים הם עברות אלימות חמורה, כלומר אלימות פיזית, חבלה חמורה, ניסיון לרצח.
סוזי בן-ברוך: יותר מחצי.
מיכאל מלכיאור: יור מחצי.
סוזי בן ברוך: כן.
סוזי בן ברוך: בחבלה גופנית חמורה יש עלייה של 12% בתיקים.
סוזי בן ברוך: תקיפת עובד ציבור –גם מורים על-ידי תלמידים: בסוף 2003 היו 60 אנשי חינוך שהותקפו לעומת 38 בתקופה המקבילה בשנה שעברה.
סוזי בן ברוך: זה עלה כאן בדיונים.
סוזי בן ברוך: יש חוזר מנכ"ל חדש בנושא שבו אנחנו ביקשנו להוסיף ולחייב מנהל בית ספר לדווח למשטרה על תקיפה של מורה במסגרת הבית-ספרית שהוא אחראי לה.
סוזי בן ברוך: החובה הזאת תביא לכך שמנהלים שבעבר העדיפו לעגל פינות ולא לדווח, חייבים היום, על-פי החוזר החדש – לא על פי חוק – להודיע למשטרה, והמורה יחליט אם הוא רוצה להגיש תלונה או לא.
סוזי בן ברוך: שאר העברות, 15,000 פחות 8,500 הן עברות של אלימות מילולית.
סוזי בן ברוך: יש עלייה של כ- 6% בתלונות של הורים של ילד שאיים על הילד שלהם.
סוזי בן ברוך: הם מבקשים לדווח כבר בשלב הזה, לפני שהוא יחטוף את המכה.
אברהם שיינפלד: שלא יתפרש שזאת אלימות מילולית קלה בין הנערים.
סוזי בן ברוך: הכוונה לאיומים במכות רצח, איומים ברצח.
סוזי בן ברוך: אלימות שהילד מבין שהיא עלולה להיות מיושמת.
מיכאל מלכיאור: מה אתם עושים במקרים האלו?
סוזי בן-ברוך: זאת עבירת איומים, פותחים אי-תביעה או פ"א, מזמינים החשוד עם הוריו.
סוזי בן-ברוך: אגב, קטינים מגיעים לחקירה באמצעות ההורים, וחוקרים אותו על הנושא הזה.
סוזי בן-ברוך: אם הוא מוכר לנו כבר, אם יש אי-תביעה, מסבים לפ"א כי הוא חוזר על מעשיו.
סוזי בן-ברוך: שוד: בעבירות שוד יש עלייה של 8%.
סוזי בן-ברוך: שוד בנסיבות מחמירות – מ-70 ל-82 מקרים, עלייה של 17%.
סוזי בן-ברוך: שוד רגיל: מ-120 ל-130 מקרים, 8%.
סוזי בן-ברוך: בתקיפה לשם גניבה יש ירידה של 11%: מ-60 ל-53 מקרים.
סוזי בן-ברוך: אפשר לראות את הגרף.
סוזי בן-ברוך: משנת 1998 רואים את קצב העלייה.
סוזי בן-ברוך: כמובן, יש הרבה עבירות חשיפה.
סוזי בן-ברוך: אנחנו נמצאים במוסדות חינוך עם 330 שוטרים קהילתיים – דבר חדש במשטרה, משנת 1999.
סוזי בן-ברוך: הכוונה לשוטר שצמוד לבית הספר, נותן הרצאות על מודל בית-ספר בטוח.
סוזי בן-ברוך: זה בפן ההסברתי המניעתי.
סוזי בן-ברוך: בעצם הוא חלק מהנוף הבית ספרי.
סוזי בן-ברוך: העתקנו את התכנית מארצות-הברית.
סוזי בן-ברוך: נוסף על כך יש 200 עובדי נוער, עובדי מניעת עבירות.
סוזי בן-ברוך: כמעט כולם אקדמאיים שנבחרו לתפקיד של הסברה והחצנת המשטרה כדי לשכנע תלמידים להתנדב במשמר האזרחי ועוד, כדי לנצל את בני הנוער הנורמטיביים לסייע בשיקום או בשליפת בני נוער שהידרדרו מהמעגל הפלילי.
סוזי בן-ברוך: לפני חודשיים חתמנו על אמנה עם מועצת התלמידים הארצית.
סוזי בן-ברוך: הם ישבו יחד עם קציני הנוער ותרגמו את האמנה למעשים, ובימים אלה יש השבעה ברמה המחוזית והמרחבית בכל הארץ.
סוזי בן-ברוך: כל מחוז בחר איך לפעול עם מועצת התלמידים הארצית.
סוזי בן-ברוך: מועצת התלמידים הארצית קיבלה עליה פעילויות בתוך בית-הספר ומחוצה לו כדי לנסות לשלוף את הנוער שהידרדר ולהחזיר אותו למעגל החיים הנורמטיבי על-ידי אימוץ נער לנער ובקיום מין בית דין משמעתי בית-ספרי לפני שמידרדרים.
סוזי בן-ברוך: עצם הנכונות – זה כבר טוב.
סוזי בן-ברוך: בוועדת וילנאי ב-1988 אמרה מועצת התלמידים שהיא לא מתערבת, והיום יש יותר מעורבות וגם נכונות להתערבות.
לאה נס: הנושא של שיטור קהילתי עלה, יש כמה רשויות שבהן המשטרה חלק מהרשות.
לאה נס: אני מתכוונת להעלות את זה בהצעה דחופה לסדר על הפשיעה, ואולי זה אחד הפתרונות שאפשר להציע.
מיכאל מלכיאור: אני שואל על מה שהתחלנו בו בבוקר: למה אי-אפשר להקציב אדם או שניים לנושא הפדופיליה?
סוזי בן ברוך: מייד נגיע לאלימות בתוך המשפחה ומחוצה לה.
סוזי בן ברוך: בדרך כלל זה שייך לאלימות מחוץ למשפחה.
מיכאל מלכיאור: לפעמים זה תלוי בהגדרה.
סוזי בן ברוך: מייד.
סוזי בן ברוך: זה בהתאם לדיון שכבר היה כאן לפני מספר חודשים.
סוזי בן ברוך: עבירות הרכוש: עבירות אלה עברו מהפך מאז תקומת מדינת-ישראל.
סוזי בן ברוך: עד 1965 80% מעבירות הנוער היו עבירות רכוש.
סוזי בן ברוך: יש לכך הסבר סוציולוגי ולא אכנס לכך.
סוזי בן ברוך: אפשר לראות את זה בגרף, משנת 1990.
סוזי בן ברוך: עברת רכוש היא תלוית מצב, היא תלויה בכמות סמים שנכנסת.
סוזי בן ברוך: יש קטינים שפורצים כדי לממן סמים, יש כאלה שפורצים כדי לממן אורח חיים אחר.
סוזי בן ברוך: יש עברות הישרדות.
סוזי בן ברוך: אגב, על גניבת אוכל לא פותחים תיקים לילדים אלא מפנים לטיפול אצל פקידי סעד, אלא אם כן זה חוזר על עצמו בקצב שמסמן יותר מזה.
סוזי בן ברוך: מ-1988 הייתה ירידה בעבירות הרכוש.
סוזי בן ברוך: משנת 2000 עלייה מ-10,000 ל-11,000.
סוזי בן ברוך: כמעט 1,400 תיקים יותר מהשנה שעברה.
סוזי בן ברוך: יש לכך הסברים נוספים.
סוזי בן ברוך: סך כל התיקים במהלך השנה האחרונה: 34,000 תיקים וא"ת.
סוזי בן ברוך: לא צריך להיבהל מהנתון כי בסך-הכול רואים שהגרפים מטפסים מ-1998.
סוזי בן ברוך: שוב, זה תלוי מצב אצלנו: יש יותר תקנים ויש יותר עבודה ויותר חשיפה, ובמקביל יש גם יותר עבריינות.
מיכאל מלכיאור: ואת אומרת שלא צריך להיבהל מזה.
סוזי בן ברוך: טוב שהערת לי.
סוזי בן ברוך: אשלים את המשפט: בני הנוער היום הם 34% מכלל האוכלוסייה.
סוזי בן ברוך: שיעור המעורבות שלקטינים בפשיעה הוא 14% מסך-כול הפשיעה במדינת-ישראל, כלומר 86% הם פשיעה של בגירים.
סוזי בן ברוך: בתקופת הפנתרים השחורים בני הנוער היו מעורבים ב-40% מהפשיעה, ואז גיל הקטינות היה 16.
סוזי בן ברוך: כלומר היו תקופות חמורות בהרבה והתגברנו עליהם.
סוזי בן ברוך: אני אחזור על הנתון?
מיכאל מלכיאור: זה מהר, אנחנו בסך הכול חברי כנסת.
מיכאל מלכיאור: אמנם יש תלמידים פיקחים כאן, שתופסים מהר.
סוזי בן ברוך: בשנת 1970, השיא, אחוז המעורבות של קטינים בסך כל הפשיעה היה 40%.
מיכאל מלכיאור: זה נשמע – אני לא רוצה לומר מופרך.
לאה נס: כלומר אף על פי ששיעור הפשיעה עולה יחסית לאוכלוסייה, עדיין האוכלוסייה הבוגרת פושעת יותר.
מיכאל מלכיאור: ואז הגדירו עד גיל 16?
מיכאל מלכיאור: כלומר רוב הפושעים בשנות ה- 60 היו בני שמונה?
לאה נס: הכול אחוזים.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה לפקפק בנתון הזה.
לאה נס: משחקי מספרים.
אילן שמש: אל תשכח ששליש מהנוער לא היה אז בבתי הספר.
אילן שמש: היא צודקת.
יוספה גולן: היא צודקת.
אלון גילון: לא היה חוק חינוך חובה.
מיכאל מלכיאור: אם אנחנו מדברים על 14% היום, בסך הכול34% בני-נוער, אז סך-הכול, זה צריך להיות פחות, אלה ילדים.
מיכאל מלכיאור: שנית, אם מדברים על 34% זה מגיל אפס עד גיל 18.
מיכאל מלכיאור: מותר לי להניח שעד גיל 12---
סוזי בן ברוך: אלה נתונים מגיל 12.
לאה נס: גם אז אלה היו הגילים.
מיכאל מלכיאור: אני לא מדבר על אז.
מיכאל מלכיאור: לדעתי, אם 14%זה הנתון הוא חמור, במיוחד אם רואים את העלייה.
מיכאל מלכיאור: זאת עלייה גדולה יותר מהעלייה הכללית בפשע בישראל, לפי הנתונים של המשטרה מהשבוע.
מיכאל מלכיאור: זה גם אומר שבגיל הקריטי של בני הנוער, מ-12 עד 18, בגיל הזה זה מספר גדול יותר של פושעים ממה שיש באוכלוסייה הכללית.
סוזי בן ברוך: מסך-כול תיקי העברות הכללי 14% מהתיקים הם של בני נוער.
מיכאל מלכיאור: אבל שוב, אם אני מחלק את הגילים עד גיל 18 וממנו, האם אפשר להניח שבין 12 ל-17---
סוזי בן-ברוך: יש 750,000 נוער בגילים 12-18.
מיכאל מלכיאור: זה 10% מהאוכלוסייה במדינה.
מיכאל מלכיאור: אם 14% מהפשיעה אצל ה-10% האלה, זה יותר מהמשקל המספרי אפילו.
מיכאל מלכיאור: זה לא חשוב.
סוזי בן ברוך: צריך להסתכל מה קורה לנו בחמש השנים האחרונות, ולומר שזה צריך להיעצר, אין ספק.
דלית חביב: הנתון המספרי הוא לא היחיד שחשוב, חשוב לראות את העלייה בחומרת העבירות.
מיכאל מלכיאור: כל אחד הוא בן אדם, אנחנו לא מתייחסים אליהם בכלל כאל נתונים מספריים, אבל אנחנו רוצים לדעת גם את המספרים.
יעקב מרגי: שאלה לגב' בן-ברוך.
יעקב מרגי: אנחנו תמיד בדילמה, במיוחד המשטרה: ככל שהיא חושפת יותר תיקים הביקורת על רמת הפשיעה עולה.
סוזי בן ברוך: אנחנו יודעים את זה, אבל אנחנו לא צריך לפחד מזה.
מיכאל מלכיאור: טיפלנו בזה כאן, אמרנו שיש שני גורמים.
יעקב מרגי: לא בהכרח המספר עלה, אולי תמיד זאת הייתה הרמה.
מיכאל מלכיאור: יש גם חשיפה גבוהה בהרבה וגם תופעה הרבה יותר רחבה של פשיעה, לצערנו, במיוחד פשיעת סמים אבל גם פשיעה חמורה אחרת אצל בני נוער.
מיכאל מלכיאור: שני הדברים קיימים בו-זמנית.
אלון גילון: אבל בגדול, לפי הדוח שהמשטרה פרסמה לפני יומיים, יש עלייה בפשיעה.
אברהם שיינפלד: חבר הכנסת מרגי צודק.
אברהם שיינפלד: יש יותר עבירות.
אברהם שיינפלד: אנחנו מדברים פה על גילויים, ויש גילויים רבים יותר ככל שיש יותר כוח אדם.
סוזי בן ברוך: מי שמסתכל על המספרים אומר שיש יותר פשיעה.
סוזי בן ברוך: אנחנו אומרים שיש יותר חשיפה, הוספנו כמעט 100% כוח אדם.
אברהם שיינפלד: אנחנו מדברים על חשיפה.
סוזי בן-ברוך: בדיוק.
מיכאל מלכיאור: אבל גם מדברייך, אלה שני הדברים, אסור לנו להשלות את עצמנו.
סוזי בן ברוך: אין ספק.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שכל מי שמטפל, וגם נשמע את זה מפקידי הסעד ומאחרים, יגיד את זה.
סוזי בן ברוך: יש עלייה של 10% בכמות התיקים של קטינים ובגירים יחד.
סוזי בן ברוך: זה דומיננטי בעבירת סמים ורכוש.
סוזי בן ברוך: פרשיית סמים מתחילה עם בני נוער במוסד חינוכי זה או אחר.
סוזי בן ברוך: כשמתקדמים ומגיעים לסוחרים, בדרך כלל הם בגירים.
סוזי בן ברוך: חלק נשפטים בבית משפט לנוער, חלק בבתי-משפט למבוגרים, זה יוצר קצת קושי במערכת השפיטה, כי הקטינים שם והבגירים שם, שני תיקים, רצים לשני בתי משפט.
סוזי בן ברוך: לסיכום, מנתוני המשטרה אפשר לראות כמה דברים: בשנת 2003 34,000 תיקים וא"ת של קטינים.
סוזי בן ברוך: נוסף על כך יש גם תיקים מעורבים – הכוונה לתיקים מעורבים ותיקי פדופיליה ועברייני המין.
סוזי בן ברוך: כשפדופיל או עבריין מין אחר או הורה פוגע בקטין בהתעללות מינית, רגשית או פיזית, התיק מטופל ביחידות הנוער בגלל הרגישות שלו.
סוזי בן ברוך: כלומר, הילד נכנס ליחידות הנוער אם הוא מתחת לגיל 14, והן מחברות אותו לחוקר ילדים במשרד הרווחה.
סוזי בן ברוך: יחידות הנוער חוקרות גם את הבגיר במקרה הזה.
סוזי בן ברוך: לכן יש פער בין כמות התיקים של חשודים קטינים לבין 47 אלף תיקים שהפער ביניהם הוא חשוד בגיר.
יעקב מרגי: אני יכול להבין שיש 14,000 תיקי פדופיליה או התעללות מינית?
סוזי בן ברוך: לא, זה כולל הכול, כל פגיעה בקטינים.
יעקב מרגי: כמות גדולה בכל זאת.
סוזי בן ברוך: למיטב ידיעתנו, בכלא יש כ- 700 עברייני מין, מהם כ- 300 פדופילים.
סוזי בן ברוך: ההגדרה של פדופיל היא פגיעה בקטין כשהפער ביניהם הוא 5 שנים.
סוזי בן ברוך: כי יש גם פדופילים קטינים.
לימור סלומון: זו הפרעה נפשית בעיקר, לא רק הפער.
סוזי בן ברוך: אני לא נכנסת לצד הזה, אני מתארת את זה מבחינתנו.
מיכאל מלכיאור: דווקא שאלו אותי על זה הבוקר בטלוויזיה.
מיכאל מלכיאור: אם הורה פוגע מינית לא מוגדר כפדופיל, אבל לפי ההגדרה שלך, זה היה צריך להיות.
סוזי בן ברוך: אלא אם כן הוא פוגע בילד שלו, בילד של השכנים ובעוד ילדים.
סוזי בן ברוך: למעלה משני מקרים שמתמקדים בילדים.
מיכאל מלכיאור: לכן אני אומר שזה לא לפי ההגדרה הרחבה.
לאה נס: כלומר יש תוספת של כמה פעמים.
מיכאל מלכיאור: כן, תוספת של ילדים שונים.
סוזי בן ברוך: צריך להבדיל בין פדופיל להורה פוגע שמתעלל רגשית ופיסית בילד, לא מינית.
סוזי בן ברוך: יש כ- 1900 תיקים בממוצע של נעדרים קטינים שעוזבים את הבית, וההורים מדווחים על היעדרותם.
סוזי בן ברוך: אנחנו מחפשים אותם, וכשהם מאותרים הם עוברים לטיפול פקידי סעד לחוק הנוער.
אלון גילון: מעניין אם 350 הילדים שדיברת עליהם בבוקר הם כאלה שההורים מדווחים עליהם או ההורים לא מדווחים גם כן, והם זרוקים לגמרי.
סוזי בן ברוך: זה בדיוק המקרה, באים לכיכר ספרא, בודקים מי הילדים.
סוזי בן ברוך: אם הם מופיעים כנעדרים אצלנו מזמנים ההורים והולכים להמשך טיפול.
סוזי בן ברוך: אם לא – הרי הם לא עבריינים – אין לנו כרטיס כניסה לגישה אליהם, שואלים שאלות ומנסים לשכנע אותנו לבוא למשטרה, לזמן את ההורים, לעשות טיפול.
סוזי בן ברוך: אבל יש בני נוער שכל כך מנוסים לומר לאו, ואין שום כוח שיכול לאלץ אותם.
אלון גילון: כמו שאתה התרשמת כשהיית שם, הם כאלה שההורים מדווחים עליהם או לא?
אלון גילון: יש לך עוד שאלה לשאול בישיבה שתזמן.
מיכאל מלכיאור: אני מניח שרובם כן, אבל לא בטוח.
אלון גילון: כי אם הם נעדרים המשטרה יכולה להתערב.
אברהם שיינפלד: יש הורים שהרימו ידיים.
מיכאל מלכיאור: יש בעיה גדולה עם המגזר החרדי כי הפיתוח של שיתוף הפעולה עם המשטרה יותר מורכב.
מיכאל מלכיאור: זה לנושא אחר.
סוזי בן ברוך: הפער בינינו לבין מחקרי אלימות וסמים---
מיכאל מלכיאור: אבל שאלתי קודם, מתוך תוספת כוח האדם הברוכה האם תעבדו קצת בנושא של הפדולפיה?
מיכאל מלכיאור: אנחנו שמענו בוועדה שאי-אפשר להציל אפילו אדם אחד בנושא הזה.
סוזי בן ברוך: אנחנו מתכננים להוסיף מתוך 160 תקנים מספר תקנים ליחידה שכבר יש בה 10 אנשים.
סוזי בן ברוך: יש לנו יחידה שיש בה 10 אנשים מיומנים.
מיכאל מלכיאור: מקווה שלא כך תוספת כוח האדם שלכם.
מיכאל מלכיאור: שאלנו את הנציגות של 10 האנשים הללו, כשהם היו אצלנו, והם אמרו שאפילו לא תקן אחד – כי יש להם כל הבעיות של פשיעה במחשוב, שזו בעיקר פגיעה כלכלית, כי הם צריכים לגלות פריצות לבנק לאומי וכו'.
מיכאל מלכיאור: לכן אין להם אפילו תקן אחד מתוך העשרה.
סוזי בן ברוך: מדובר במפלג מחשוב שמטפל בכל עבירות המחשוב של קטינים ובגירים.
סוזי בן ברוך: אין ספק ש-10 תקנים לא מספיקים.
סוזי בן ברוך: הנושא נדון בוועדה שבה ראש אגף החקירות הוא יו"ר הוועדה, מתוך התקנים שאני מקווה שנקבל---
יעקב מרגי: אחרי נאום ראש הממשלה צריך לקצץ בזה.
לאה נס: לא, צריכים להיות יצירתיים יותר.
סוזי בן-ברוך: ---אנחנו לוקחים את זה בחשבון.
מיכאל מלכיאור: הם לא מקציבים אפילו שליש אדם.
מיכאל מלכיאור: אמרו שבשנה האחרונה לא היה להם זמן לפדופיליה.
סוזי בן ברוך: אתה מדבר על יחידה שהיא לא באחריותי.
מיכאל מלכיאור: בסדר, אם אתם מקבלים 160 תנו להם אדם אחד, בתנאי שהוא יטפל בזה.
יעקב מרגי: או אמצו אותם.
מיכאל מלכיאור: או תעשו יחידה אצלכם.
לאה נס: איך זה ייתכן שאצלכם אין יחידה כזאת?
סוזי בן ברוך: הנושא מונח על השולחן, דנים בו חזק מאוד בימים אלה, והולכים לקראת פתרון מעשי רציני יותר.
סוזי בן ברוך: אני לא רוצה להתחייב ליותר.
מיכאל מלכיאור: אנחנו לוקחים זאת לא כהתחייבות אלא כהבטחה, ונעקוב אחרי הביצוע.
מיכאל מלכיאור: את מדברת על הימים האלה.
לאה נס: זה לא נושא חדש, ומפליא שאין אצלכם יחידה כזאת.
סוזי בן-ברוך: זה לא אומר שזה לא מטופל.
אברהם שיינפלד: צריך לזכור שהפדופילים בגירים ולא נתונים לסמכותם.
אברהם שיינפלד: הם נאבקים לקבלת כוח אדם נוסף בתחום פשיעת הנוער.
מיכאל מלכיאור: יש גם בני נוער.
אברהם שיינפלד: בהם הם מטפלים.
אלון גילון: אם זאת ההגדרה של חמש שנים.
לימור סלומון: בדרך כלל הם לא מוגדרים פדופילים.
סוזי בן ברוך: אם זה אדם מבוגר---
אלון גילון: ואם זה ילד בן 17 שמבצע עברה בילדה בת 8?
סוזי בן ברוך: אם הוא עושה את זה יותר מפעמיים הוא יכול להיכנס להגדרה של פדופיל.
סוזי בן ברוך: יש לנו קטינים פדופילים.
סוזי בן ברוך: יש אפילו נער שביצע 11 עברות בילדות בנות ארבע עד שש.
מיכאל מלכיאור: ואני מבטיח שעם הפיתוח של מה שקורה באינטרנט יהיו הרבה יותר, כי זו הזמנה להיכנס לתחום הזה.
סוזי בן ברוך: אגף המודיעין הקים ועדה מיוחדת לנושא.
סוזי בן ברוך: זה מטופל מול האינטרפול.
סוזי בן ברוך: נעצרו כאן 9 פדופילים רק לפני שנה.
סוזי בן ברוך: אנחנו עושים המקסימום אבל זה לא מספיק, וצריך לתת יותר, אין ספק.
סוזי בן ברוך: מתוך תיקי פ"א נחקרו כ- 15,600 בני נוער: 54% נוער ותיק, 27% נוער עולה ו- 19% לא יהודי.
סוזי בן ברוך: 19% לא יהודי לא משתנה כבר שלוש שנים.
סוזי בן ברוך: לעומת זאת הנוער העולה – מספרו הולך ועולה.
סוזי בן ברוך: צריך לזכור שחלקם באוכלוסייה הוא 12%, והם מעורבים ב-27% מהתיקים.
סוזי בן ברוך: זאת ממש בעיה שצריך לפתור אותהה בצורה מערכתית ומסודרת.
מיכאל מלכיאור: הנוער הלא יהודי קטן ממספרם באוכלוסייה.
סוזי בן ברוך: שיעורם באוכלוסייה הוא 25%, והם מעורבים בפחות.
סוזי בן ברוך: עבירות הנוער הידועות למשטרה הן קצה הקרחון.
סוזי בן ברוך: כמו שאמר שיינפלד אלה העברות שנחשפו.
סוזי בן ברוך: כמובן הפער בינינו לבין המחקרים שסימנו למעלה הוא עצום: הרשות למלחמה בסמים מאתרת 76 אלף בני-נוער שמודים על שימוש בסמים, ואנחנו יודעים רק על כ- 12,000 מתוך 4600 תיקים זה הפער בינינו לבין המחקרים.
סוזי בן ברוך: אלימות בתוך המשפחה: שם אנחנו אנשי בשורה יחסית לשנים עברו.
סוזי בן ברוך: יש ירידה בסך כל התלונות או המקרים שנחשפו על ידי המשטרה של 2.7% מהשנה שעברה.
סוזי בן ברוך: העמודה הכחולה היא משנת 2002 והבורדו – 2003.
סוזי בן ברוך: בעברות מין יש ירידה של 20 מקרים.
סוזי בן ברוך: בהתעללות בקטין ירידה של כ-7 מקרים.
סוזי בן ברוך: בתקיפת קטינים יש עדיין עלייה של 52.
מיכאל מלכיאור: גם הירידה והעלייה המספרים אינם גדולים.
סוזי בן ברוך: אלה יכולים להשתנות, כי על פי החוק החדש, מי שנפגע בקטינותו יכול להתלונן גם אחרי 20 שנה מגיל 18, ומספר המקרים האלה כבר עולה.
סוזי בן ברוך: אגב, במקרה שפורסם על המורה בפתח תקווה, מי שהחליט להתלונן אחרי כמה שנים הוא בחור בן 23 שהוא נפגע בצעירותו על-ידי המורה.
סוזי בן ברוך: התיק הוא מלפני שש שנים ולא תיק חדש.
סוזי בן ברוך: הנתונים ניתנים לשינוי, אבל זאת הפעם הראשונה שיש ירידה.
סוזי בן ברוך: אלימות מחוץ למשפחה, זה המספר הגבוה יותר.
סוזי בן ברוך: לכאן נכנסים פדופילים שהם לא ההורים ועברייני מין נוספים.
סוזי בן ברוך: בעבירות מין יש ירידה מ- 1950 מקרים ל-1,880 מקרים.
סוזי בן ברוך: התעללות בקטין – מ- 228 ל- 175 מקרים.
סוזי בן ברוך: אגב, זה מפתיע משום שאתם ודאי יודעים שחוק חובת הדיווח הורחב ואחראי על הקטין הוא גם הורה, מדריך בתנועת נוער וגם רב בישיבה – לא משנה – כל מי שנמצא במוסד חינוכי סגל ההוראה אחראי עליו.
סוזי בן ברוך: החוק הזה הורחב לפני כ- שנה וארבעה חודשים, ואני מצפה שהנתון ירחיב את היריעה בשנים הקרובות, זה עניין של מודעות ציבורית.
סוזי בן ברוך: קודם רק ההורה הביולוגי היה הפוגע, אחר כך החבר או החברה של ההורה, והיום כל מערכת החינוך שבאה במגע עם הילדים.
מיכאל מלכיאור: מה ההבדל בין התעללות לבין תקיפה?
ענת אסיף: שתי עבירות שונות בחוק העונשין.
סוזי בן-ברוך: התעללות היא רצף של תקיפה שמסמנת חומרה ורצף, או מכה אחת שמגיעה לשבר.
מיכאל מלכיאור: אונס תמיד יהיה התעללות?
סוזי בן ברוך: אונס הוא עברה ספציפית אלא אם כן בא עם פגיעה פיזית.
מיכאל מלכיאור: זה נכלל בעברות מין?
סוזי בן-ברוך: אונס ייכנס לעבירות מין.
יעקב מרגי: בעברות מין הורחב נושא התלות והסמכות יכול להרחיב העניי.
אלון גילון: זו עברה ספציפית שנמצאת בחוק העונשין.
מיכאל מלכיאור: אני מבין, כי יש גם התעללות מינית, אז אם אונס לא נקרא התעללות מינית---
ענת אסיף: רק על מטפלים ומטופלים.
סוזי בן ברוך: זה נכנס לסעיף חסרי ישע.
סוזי בן ברוך: חלה ירידה של 2.1% בסך כל התלונות שיודעים במשטרה בעברות נגד קטינים לא במשפחה.
סוזי בן ברוך: עבירות בתוך מוסדות חינוך שבוצעו על ידי קטינים: יש עלייה של 5.7% בעברות אלימות.
סוזי בן ברוך: בעברות מין יש עלייה של 15%, וסך הכול מדובר ב-29 מקרים.
סוזי בן ברוך: בעבירות סמים יש ירידה של 16%.
סוזי בן ברוך: זאת אגב, הפתעה מבורכת.
אברהם שיינפלד: בבתי ספר.
סוזי בן ברוך: בעבירות רכוש יש עלייה של 11.4%.
סוזי בן ברוך: עברות הסמים בבתי הספר יורדות ולו בגלל האינטנסיביות הפורה בין מערכת החינוך לבינינו.
יעקב מרגי: פעולה שלכם, ברגע שהחלטתם לפעול בבתי הספר, הביא תוצאות.
יעקב מרגי: אל תתרגשו מהתדמית, תפעלו.
סוזי בן ברוך: תודה.
סוזי בן ברוך: אנחנו זוכים לשתוף פעולה פורה עם מערכת החינוך, כמעט לא קרה שהצבענו על בית ספר ונכנסנו ולא מצאנו סמים.
סוזי בן ברוך: אני אומרת בצער, מדובר בבתי-הספר הכי טובים בארץ.
סוזי בן ברוך: כנראה, התלמידים הבינו שהמורים משתפים פעולה, ואולי לא כדאי להביא את הסמים לבית-הספר, אבל זה לא אומר שבחוץ אנחנו לא סופגים את זה אחרת.
סוזי בן ברוך: בחוץ יש עלייה של 13% בחוץ בסמים בקרב בני נוער.
מיכאל מלכיאור: בסך הכול המספר בתוך בית-הספר הוא קטן יחסית.
סוזי בן ברוך: המספרים נמוכים יחסית.
סוזי בן ברוך: בדקנו מה משטרת ישראל עושה, לזה אני לא אכנס, אנחנו עושים רבות, עם גורמי טיפול ואכיפה נוספים, עבודה בין מערכתית.
סוזי בן ברוך: זה הפתרון הנכון, עבודה משולבת עם כל הגורמים יחד.
סוזי בן ברוך: היום יצאנו בתכנית אס"א – אלימות, סמים ואלכוהול – תכנית מערכתית והוליסטית.
סוזי בן ברוך: מנכ"לית משרד החינוך הרימה הכפפה ומממנת 10 יישובים בעניין הזה.
יעקב מרגי: היא הייתה השבוע בדיון בוועדת הסמים.
יעקב מרגי: היא דיברה על תקציב של 200,000 ₪ בשילוב המערכות: 100,000 ₪ לבאר שבע ו-100,000 ₪ לחצור.
יעקב מרגי: חוסר הפרופורציה ברור.
יעקב מרגי: אם נבדוק כמה צורכים סמים בבאר שבע יוצא שמשקיעים 50 ₪ לילד.
סוזי בן ברוך: יש כאן טעות אופטית.
סוזי בן ברוך: מנכ"לית משרד החינוך שמה 100 אלף שקלים, ובמקביל כל הגורמים השותפים: משרד הקליטה, משרד הבריאות, משרד הרווחה, אנחנו, מצילה – והיא הגיעה – כל אחד שם את הנתח שלו.
סוזי בן ברוך: השילוב הביא ליותר מ-200,000 ₪.
יעקב מרגי: היא הציגה את זה שחלק מזה הולך לחצור.
סוזי בן-ברוך: בסדר, אתה מדבר על יישוב מסוים.
אלה אלגריסי: יש ערך מוסף להכרזה שהיישוב נמצא בפרויקט מלבד הכסף.
אלה אלגריסי: תקציב הוא דבר חשוב, אבל אם הפרויקט מגייס שיתוף פעולה בין הגורמים השונים זה עושה כבר שדרוג מאוד גדול.
יעקב מרגי: אין ספק.
מיכאל מלכיאור: אנחנו מודים על ההצגה.
מיכאל מלכיאור: אני מבקש לשמוע מהשופט שיינפלד: עכשיו כשנפתחו כל כך הרבה תיקים – ואנחנו מדברים לא רק על השנה האחרונה אלא על רצף של שלוש או חמש שנים – שבזמן שהכפילו את כוח האדם במשטרה אנחנו רוצים לדעת איך אתם עומדים בעומס הזה וכמה כוח אדם נוסף קיבלתם בתקופה הזאת.
אברהם שיינפלד: בשנתיים האחרוות קיבלתי שופט אחד.
לימור סלומון: כמה יש סך הכול?
אלון גילון: 11 שופטים.
אברהם שיינפלד: כולל הנשיא, 11 שופטים בכל הארץ.
אברהם שיינפלד: המצב מאוד לא טוב מפני שבית המשפט לנוער מתנהל בצורה אחרת לגמרי מבתי המשפט הרגילים.
אברהם שיינפלד: לא מגיע כתב אישום, מקריאים, הוא מודה וגוזרים את הדין או שומעים הוכחות ומיד אחרי זה גוזרים את הדין.
אברהם שיינפלד: התהליך אצלנו אחר, מתמשך, ארוך יותר, ואני מוכן לפרט.
אברהם שיינפלד: מטבע הדברים, כשמדובר בקטין, זה המצב כי הקטין מגיע.
אברהם שיינפלד: כדי ללמוד מיהו צריך חוות דעת, אבחונים.
אברהם שיינפלד: לפעמים שולחים אותו למסגרת פנימייתית ושם הוא מאובחן, שירות המבחן לנוער זקוק לזמן.