GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עידית גרינבאום: ובנוסף בקופ"ח לאומית - הקופה דורשת שההורים ימציאו מדי חודש טופס 17, שזה מנוגד בתכלית לכוונת החוק שהיתה להוריד את הנטל מההורים, להוריד מההורים את ההתרוצצות הזאת ולתת בין המעון ולבין הקופה, שהכל יהיה תחת קורת גג אחת ולמנוע את ההתרוצצות ההורים.
עידית גרינבאום: אז אנחנו כאן עושים בדיוק את אותו דבר מה שהיה לפני החוק.
עידית גרינבאום: שההורים צריכים לרוץ כל חודש עם טופס 17 וזה דרישה של קופ"ח לאומית.
עידית גרינבאום: ביחס לחלקו של משרד הבריאות בעניין הזה - אנחנו שומעים ממשרד הבריאות שמשרד הבריאות איננו יכול לאכוף על קופות-החולים נהלים, איננו יכול לאכוף עליהם את חובת התשלום.
יעקב מרגי: קופות-החולים מגמגמות, הכל בהתייחס לעובדה.
יעקב מרגי: אח"כ בודאי נשמע את נציגי הקופות.
יעקב מרגי: השאלה אם בתקנות ניתנה איזה סמכות של סנקציה כלשהי מול הרשויות המקומיות ומול קופות החולים.
יעקב מרגי: הרי המדינה מעבירה כספים, הן לרשויות המקומיות והן לקופות החולים.
יעקב מרגי: לאחרונה יש כיוון חשיבה חיובי גם בכנסת ויש כבר חוק אחד שעבר, תחום הרווחה.
יעקב מרגי: מאחר והקשיים של הרשויות המקומיות הולכים ומתחזקים והנושא נהיה יותר קשה.
יעקב מרגי: יש הצעת חוק שהורחבה ועברה בקריאה טרומית, 75% שהשתתפות המדינה לתקציבי רווחה, יופקדו בחשבון נפרד.
יעקב מרגי: יש לי שאלה למעצבי התקנות משני המשרדים.
יעקב מרגי: האם בתקנות יש התייחסות לסנקציה?
יעקב מרגי: עבודת קודש בכנסת.
יעקב מרגי: הוא לא מרפה מהנושא הזה.
יעקב מרגי: אין שבוע שהנושא הזה לא מוזכר, הן בפניה והן בישיבה.
יעקב מרגי: מגיע לו ישר הכוח.
עדית גרינבאום: שמתקצב את קופות-החולים ואחראי על קופות החולים, איננו יכול בשום דרך לקזז תשלומים מקופות החולים ולאכוף באיזה שהיא דרך את חובת התשלום הזו.
עדית גרינבאום: ואנחנו רואים במשרד הבריאות וגם במשרד הרווחה אחראים לעניין הזה.
עדית גרינבאום: מכיוון שאנחנו קיבלנו הוראה ב1.9.02- להתחיל לתת את סל שירותים.
יעקב מרגי: תקנות שר, הן תקנות מחייבות כמעט קרוב לחקיקה.
יעקב מרגי: השאלה אם אני כרגע בשלב עיצוב ועיבוד התקנות לא יכול להכניס את הקטע הזה של אכיפת משרדים.
יעקב מרגי: לא יתכן דבר כזה.
יעקב מרגי: אם הרשות המקומית שוקעת אני עלול לגרום לטווח ארוך, אם היהודי מדבר על 150 אלף ש"ח חוב, זה במצב נזילות הם שומרים על שוטף 120.
יעקב מרגי: גם אם הם לא עושים את זה לשם שמים כמו שציין נציג של קופ"ח לאומית, כח ההסבה יכול גם לגמור.
יעקב מרגי: לכן אני הייתי רוצה את היועצים המשפטיים בקטע הזה.
טליה אדרי: בריאות ממלכתי וגרם ע"י זה שהקופות יצרכו לשלם עבור אותן השירותים בתוך מעון היום השיקומי, במקום לספק אותם בעצמם, במקום שההורה בוחר לשים את הילד במעון יום שיקומי והוא לא חייב לעשות את זה.
טליה אדרי: מזה למשל נובעת אולי הבקשה, אני לא יודעת אם זה צריך להיות התפקיד של המעון, אבל שיבהירו להורים שאם הילד מתקבל במעון אז הוא לא מקבל ממקום אחר.
טליה אדרי: בנושא של אכיפה לקופות - את החובות שלהם - היא בעיית רוחב לאורך כל חוק ביטוח בריאותי ממלכתי.
טליה אדרי: ומאחר וזה לא כסף שעובר ישירות מתוך תקציב משרד הבריאות לקופות ולמעונות, אז אין אפשרות לומר בהנחה שהקופה לא שילמה, אז משרד הבריאות יעביר את הכסף ישירות, כי זה לא בא משם.
טליה אדרי: הכסף של חוק ביטוח בריאות ממלכתי מגיע מכמה מקורות.
טליה אדרי: מהאוצר, מהביטוח הלאומי.
טלי אדרי: מקבל ממנה את מה שהוא צריך.
טלי אדרי: זה לא מספיק אפקטיבי, אבל זה המנגנון שקיים היום.
טלי אדרי: ואם יש הורה שחושב שקופ"ח לא נותנת לו את מה שמגיע בבית, בקופ"ח.
דיוויד מרקו: הקופה.
דיוויד מרקו: להורה אין בעיה בכלל.
יעקב מרגי: שהאוכלוסייה הזו של ההורים שמתמודדים עם בעיות של ילדים והמעונות, זו אוכלוסייה די והותר מוטרדת, לא צריך להוסיף לה את טופס 17.
נסים דהן: דרכים איך אנחנו מוציאים את זה מתוך התקציב ומעבירים את זה לתקציב נוסף.
נסים דהן: זה לא כל-כך פשוט.
נסים דהן: כיוון שזו חובה של הקופות לתת את זה לאזרח, הקופה כמו כל גוף כלכלי אחר, יכולה לטעון אלף ואחת טענות, כן מגיע לא מגיע.
נסים דהן: מי שמוסמך לקבוע זה בי"ד לעבודה.
נסים דהן: אם הקופה תחליט למשל לטעון שהשירות הספציפי הזה שבגינו תובע המעון השיקומי לתשלום, לא מגיע לילד.
נסים דהן: מי שצריך להחליט זה בי"ד לעבודה.
נסים דהן: הקופות לא משלמות לבתי"ח, מיליונים, לא מאה חמישים אלף, ארבע-חמש-שבע מאות מיליון ש"ח.
נסים דהן: ואני כשר בריאות לא הייתה לי דרך לקזז את זה מהקופות, רק ע"י כל מיני כיפופי ידיים מאוד מסובכים ומאוד מסוכנים.
נסים דהן: ולא תמיד הם היו חוקיים.
נסים דהן: אפשר לאכוף רק ע"י צו של בי"ד לעבודה.
נסים דהן: ז"א, אם יש צו מוחלט אז החשב הכללי על סמך צו מוחלט, יכול לעשות העברה תקציבית מגוף לגוף.
נסים דהן: כל זמן שאין צו מוחלט או החוק לא מוחלט, אי אפשר.
טליה אדרי: סכום קבוע ולא אפשר יהיה להתווכח על כל ילד כמה מגיע לו.
טליה אדרי: סכום אחד לילדים עם הנכויות, סכום שני לילדים אוטיסטים שלא עובר דרך הקופות.
טליה אדרי: ייקבע גם, לפחות לפי ההצעה שיש לנו כרגע, גם התקופה שבה צריך לשלם, השוטף פלוס, זה לא הולך להיות 120.
טליה אדרי: מועד תחילת התשלום, מתי אפשר להפסיק לשלם, כשהילד עוזב.
טליה אדרי: הנושא של הרטרואקטיביות, משרד הבריאות ישמח להכניס אותו לתקנות, הוא דורש אישור של משרד המשפטים.
שרי מוזס: קודם כל לגבי התפיסה, אנחנו מאוד מאוד בעד ומאמינים בהתערבות בגיל הרך.
שרי מוזס: ואף מקדמים בברכה את התערבות שנעשית וכל פיתוח שנעשה בתחום הזה.
שרי מוזס: כי אנחנו חושבים שזו הגישה הנכונה ואנחנו בעדה.
שרי מוזס: הסכום הזה, כל עוד לא נתקנו התקנות.
שרי מוזס: וגדלים ועל מודעות שהולכת וגדלה ועל עוד ועוד ילדים שזקוקים באמת לטיפול.
שרי מוזס: צריך להבין שהתקציב של קופות-החולים הולך ומצטמצם ברמה הכללית ובכל הרמות.
שרי מוזס: ולכן אנחנו צריכים לעשות סדרי עדיפויות ולתת טיפולים בהתאם לסדרי העדיפויות לילדים היותר קשים, לילדים היותר מורכבים.
שרי מוזס: אנחנו כל הזמן נמצאים בתהליך של סדרי עדיפויות.
שרי מוזס: אין לנו כסף לתת לכולם.
שרי מוזס: פה הלכנו לפנים משורת הדין והחלטנו מה1.4- וזה היה בזכות שוקי שמר שהוא מנכ"ל קופ"ח מכבי ומאוד מאוד איכפת לו מהנושא של התפתחות הילד וילדים.
שרי מוזס: ולמרות שעו"ד שלנו לא המליץ, אמר שמבחינה חוקית אנחנו לא מחויבים לעשות את זה, עד שיהיו תקנות, אנחנו התחלנו ב1.4.- לתת כסף לכל מעון יום שיקומי מוכר.
שרי מוזס: אני חושבת שאצלנו אין בעיות מבחינה פרוצדורלית.
שרי מוזס: אנחנו כיום נותנים את זה, למרות שאנחנו לא מחויבים, אנחנו נותנים 1080 ש"ח.
יעקב מרגי: החוק.
הלית ברק: באים כאן להרחיב את סל תרופות שניתן ע"י קופות החולים.
הלית ברק: החוק בעצם אומר שכל התרופות שהילד מקבל גם ככה, פשוט לא יינתנו בקופות-החולים או בטיפולים כאלה ואחרים.
הלית ברק: אלא באופן ישיר במימון ישיר במעונות היום השיקומיים.
הלית ברק: מאידך, התקנות עדיין לא הותקנו.
יעקב מרגי: בילדים ובמעונות.
הלית ברק: מחוייבות במימון.
הלית ברק: אני לא משוכנעת בזה במאה אחוז.
הלית ברק: כי לדעתי החוק מאוד מאוד ברור ותוקפו של חוק בעיני לא יכול להיות תלוי בקיומן של תקנות.
הלית ברק: יחד עם זאת, לדעתי הפתרון אם נהיה פרגמטיים, צריך להיות פתרון פרקטי.
הלית ברק: והפתרון הוא שיותקנו התקנות והן תחולנה רטרואקטיבית.
הלית ברק: לכן לדעתי יש לפנות למשרד המשפטים.
הלית ברק: אם תישמע דעתי בפני משרד המשפטים, כאשר יובאו התקנות לאישור ואני מקווה שזה יהיה במהרה, צריך לעשות את הצעד הפשוט, לפתור את העניין הזה ע"י החלה רטרואקטיבית של התקנות.
הלית ברק: ובאופן כזה מכוח החוק לחייב את קופות-החולים, מידי one לשלם את הכסף.
יעקב מרגי: ומכסים להם.
יעקב מרגי: כי דואגים, אי אפשר לסגור קופות ואי אפשר להפיל את הקופות.
יעקב מרגי: אני הייתי מצפה ליתר רגישות מהקופות.
אור-נוי: כמה זה עולה לקופה לטפל בילד שהוא זכאי חוק מעונות יום שיקומיים.
זיו: הקופות, לא רק קופ"ח לאומית.
זיו: ובפועל אנחנו גם עושים את זה.
זיו: שנית, לבוא ולומר שקופ"ח לאומית לא משלמת, זה פשוט לא נכון.
זיו: יש לנו שמונה מעונות יום שמקבלות תשלום קבוע כל חודש.
זיו: לא באתי מוכן לישיבה הזאת כי לא קיבלתי שום מסמך שאומר לי מה הבעייתיות.
זיו: אבל לו היו אומרים לי ואם תרצו אני תוך 10 ד' עם פקס, אגיד לכם את שמות המעונות שמתוגמלים כל חודש באופן קבוע.
זיו: שמונה מעונות לפחות עובדים בצורה מסודרת עם קופ"ח לאומית והם מקבלות תשלום אחת לחודש.
זיו: קופ"ח לאומית דורשת חוזה מסודר עם כל מעון שמספק לנו את השירות הזה.
זיו: קופ"ח לאומית עובדת בד"כ עם ספקים שנותנים שירות באופן עצמאי ולא רק בתחום מעונות היום, בהרבה תחומים.
זיו: וכל ספק כזה שנותן שירות לקופה, מחויב לחוזה עבודה עם הקופה.
זיו: וגם מעון יום שיקומי הוא ספק שנותן שירות לקופה.
זיו: גם בי"ח הוא ספק שעובד עם הקופה, אבל איתו יש חוזה.
זיו: חלילה וחס תהיה תקלה באותו מעון, ולכן אנחנו דורשים נספח ביטוחי לאותו מעון.
זיו: זה גוף שנותן שירות ולנו חשוב שהמעון הזה יהיה מוגן מבחינה ביטוחית וגם אנחנו נהיה מוגנים.
זיו: ולכן יש נספח ביטוחי לחוזה.
עידית גרינבאום: אחריות מקצועית ב500- אלף דולר או במיליון דולר.
זיו: בנוכחות פרופ' אור-נוי יושב לנו על הוריד לגבי פיקוח ובקרה לאנשי מקצוע.
זיו: אז את אומרת לי, לא.
זיו: אני מקבל את הביקורת מפרופ' אור-נוי לא ממך.
זיו: שקופ"ח לאומית לא חותמת חוזה עם אף מעון יום לפני שמבקרים שם, נכון.
זיו: מי שמבקר שם זה אני.
זיו: האחראי על תחום התפתחות הילד בקופ"ח לאומי, אני בכל מעון מבקר.
זיו: יש פה דוגמא של בית"ר שביקרתי אצלה לפני כחודשיים.
זיו: ואני מבקר כדי לראות במו עיני שאותו ספק אכן נותן שירות הולם לילדים של קופ"ח לאומית, עפ"י תעודות ועפ"י ייעוד המקום.
מיכאל מלכיאור: זה שאחרי כל-כך הרבה שנים לא הותקנו עדיין תקנות.
מיכאל מלכיאור: לדעתי על אף מה שאמרת שזה לא אולי הבעיה המרכזית וזה אולי נכון, אנחנו רואים פה שזה מחסום רציני מאוד.
מיכאל מלכיאור: לא מתקבל על הדעת שהתקנות האלו לא נגמרו טוב.
מיכאל מלכיאור: ואז גם קופות-החולים יהיו מחויבים, אין פה יותר התחמקויות ודחיות ודברים.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה להגיד שיש פה עניין שצריכים לפתור את זה.
מיכאל מלכיאור: צריכים לדעת מי מפקח, כי אם זו אמתלא לדחות ביצוע תשלום וכתיבת חוזה בין קופ"ח לבין המעון, אז אי אפשר כך.
אור-נוי: מעון יום שיקומי מקבל רשיון ממשרד העבודה והרווחה ומשרד הבריאות.
אור-נוי: והפיקוח המקצועי של משרד הבריאות והקופה אין לה מה להגיד בפיקוח המקצועי של מעון היום, כמו שהיא לא אומרת בבי"ח.
מיכאל מלכיאור: שהם יתייחסו לזה במלוא הרצינות.
מיכאל מלכיאור: זו לא עילה לאי התקשרות חוזית ואי ביצוע המתחייב על פי החוק.
זיו: שירות לקופה.
אור-נוי: הטיפול המקצועי בתחום התפתחות הילד, לא במשהו אחר, בקופה.
אור-נוי: וכל המחויבות המקצועית נופלת על המעון.
אור-נוי: וכל מה שהקופה נדרשת בכוח החוק זה להעביר את התשלום, נקודה.
אור-נוי: יצא הילד מהמעון, הוא חוזר לקופה, האחריות על הקופה.
אור-נוי: כמו שהיה לפני שהוא נכנס למעון.
מיכאל מלכיאור: הגורמים בשטח שהדברים לא מתבצעים, הם משקיעים את מרבית זמנם לרוץ אחרי קופות-החולים.
דוד מרקו: החוזה שלו, הוא עדיין אומר, עד כמה שהבנתי, שהוא לא מקבל אגורה רטרואקטיבית.
דוד מרקו: ולכן אני שואל תפתור את הבעיה לא תפתור את הבעיה של החוזים, אנחנו למבוטחים שלך מספקים שירותים מספטמבר 2002, מה קורה עם זה?
זיו: עכשיו, אמר מרגע שיהיה חוזה שהוא ישמש אותנו כנותן שירות, יקבל תשלום.
אור-נוי: כל השאלה.
אור-נוי: במידה וזה יתאפשר מבחינה משפטית ומשרד המשפטים יאשר את זה, בוודאי שזה יהיה.
בלהה ברג: לדחות שוב ושוב ושוב את מועד חתימת החוזה כי זה אכן קורה.
בלהה ברג: אנחנו חתמנו על שלושה חוזים שונים וכל פעם שזה מגיע לקופ"ח לאומית, מתקשרים אלי ואומרים, לא נעים לנו אנחנו מצטערים, קיבלנו את החוזה שלכם, אבל בדיוק אתמול שינינו את נוסח החוזה, אני שולחת לך חדש.
נסים דהן: הבריאות הוא שישלם למעונות ופעם בשנה הוא יתחשבן עם הקופות.
נסים דהן: יש לנו את ההסדר לגבי מחלות קשות שהתשלום שלהם הוא לא פר ביקור אצל רופא או ביקור במרפאה או ביקור בבי"ח, אלא יש איזה תשלום גלובלי שמשרד הבריאות משלם לבתי החולים שמטפלים במחלות מסוימות, הוא בדרך כלל תשלום גלובלי והקופה אין לה קייס.
נסים דהן: בסוף השנה לוקחים את זה ישר ממנה.
נסים דהן: זה מה שצריך לעשות.
נסים דהן: ברגע שיקבעו את הסל ואת עלות הסל, אז אין שום בעיה, מכפילים אותו במספר הילדים, רואים איפה הם רשומים באותה שנה, מוציאים את זה מהקופה.
נסים דהן: משרד הבריאות הכניס את זה למסגרת תקציבית נפרדת, והוא יחלק את זה, כמו שהוא מחלק הרבה כסף להרבה מוסדות.
נסים דהן: אותו.
שרי מוזס: לא זכאי לטיפולים במסגרת התפתחות הילד.
שרי מוזס: עוד נושא על הילדים האוטיסטים, אני חושבת שיש פה בעיה אמיתית שצריך לפתור אותה וצריך להתייחס אליה, זה אחריות משרד הבריאות, לא באחריותנו הילדים האוטיסטים.
שרי מוזס: לילדים טיפולים בתוך המעונות ולכן הם לא מאשרים מספיק.
שרי מוזס: יש ילדים אוטיסטים היום שמחכים בתורים ולא יכולים להתקבל.
שרי מוזס: לא מקבלים אותם לטיפולים במסגרות.
שרי מוזס: בריאות הנפש במשרד הבריאות אחראי על המסגרות.
שרי מוזס: במסגרות.
נסים דהן: בסוף החודש.
ציפי נגל  אדלשטיין: למרות שספציפית הילדים האוטיסטים סובלים מבעיה הרבה הרבה יותר אקוטית ויותר קשה.
ציפי נגל  אדלשטיין: גם במשרד החינוך לילדים אוטיסטים זה גג של 5 ילדים, כאן מדובר על הכפלת המסגרת.
ציפי נגל  אדלשטיין: זה רע מאוד טיפולית, זה אסון לילדים האוטיסטים.
ציפי נגל  אדלשטיין: יש להם בעיה הרבה יותר עם כל הנושא של גירויים.
ציפי נגל  אדלשטיין: ומדובר ב10- ילדים שהוא מגדיל את כמות הגירויים עם המון מטפלים שמגדיל עוד יותר ומגביר עוד יותר את כמות הגירויים, וקשה להם מאוד להתמודד עם זה.
ציפי נגל  אדלשטיין: לכן אני אומרת שספציפית לילדים האוטיסטים זה עוד יותר קשה ולכן גם יש בעיה של מסגרות.
ציפי נגל  אדלשטיין: כי קשה לפתוח מסגרות לילדים אוטיסטים בכמות כזו של ילדים.
מיכאל מלכיאור: הבעייתיות.
מיכאל מלכיאור: אנחנו נעשה דיון על זה בנפרד.
אור-נוי: תמימים כאן.
אור-נוי: למה - כי זה החוק.
אור-נוי: יושב פה שר בריאות לשעבר שאכל את זה יום ולילה.
מיכאל סגל: אם אתם ידעתם שאתם לא יכולים אח"כ להפעיל את החוק.
אור-נוי: ש"ח זה פסיק קטן.
מיכאל מלכיאור: אבל האם זה נכון שהקופה דורשת מההורים כל חודש להביא את טופס 17.
זיו: להוציא טופס 17, זו פרוצדורה בירוקרטית.
מיכאל מלכיאור: להיות שההורים יצטרכו כל פעם, הרי כל זה בא כדי להקל על ההורים.
עידית גרינבאום: מרוכזת.
מיכאל מלכיאור: פיגור, זה ועדות לא יושבות.
מיכאל מלכיאור: פה שמענו עדויות שכבר למעלה מחצי שנה לא ישבה ועדה.
מיכאל מלכיאור: זה אומר שמתוך השנתיים שיש לילד סה"כ ליהנות מהחוק הזה, כבר מפסידים שישה חודשים בגלל שהועדה לא יושבת.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה שאנחנו נעשה סיכום של הדברים שהחלטנו פה.
עידית גרינבאום: הבריאות והרווחה ינפיקו איזשהו מסמך לקופות-החולים, עם שמות הילדים, מאיזה תאריך צריך לשלם עבורם, לאיזה מעון.
עידית גרינבאום: ואנחנו נצטרך לרוץ אחרי הקופות ולהוכיח בכל מיני אמצעים שהילד הוא כן זכאי לחוק, שהוא כן אצלנו.
עידית גרינבאום: שמאיזה תאריך הוא מגיע לו וכו' וכו'.
עידית גרינבאום: זה תפקידה של ועדת ההערכה.
עידית גרינבאום: בהעדר ועדת הערכה, לפחות לעשות את הפונקציה הזאת.
אור-נוי: הקרוב ביותר.
ג'ין יודס: איזי שפירא שהוא ארגון ללא כוונת רווח, מממן את קופ"ח מכבי.
יעקב מרגי: משרד הרווחה והבריאות יעשו מאמצים לסיום הליך כתיבת התקנות ובודאי בפחות מ10- חודשים נוספים.
יעקב מרגי: החלה רטרואקטיבית של התקנות מיום כניסת החוק לתוקפו.
יעקב מרגי: בתקנות יינתן כובד משקל לסנקציה לרשויות המקומיות ולקופות.
יעקב מרגי: משרד האוצר יבדוק מדוע השנה לא הועברה הקצבה נוספת לילדים אוטיסטים עם PDT.
יעקב מרגי: ועדות האבחון של הפיגור השכלי לא מתכנסות לעתים תכופות, אי לכך יש לבוא לקראת המשפחות אלו בינתיים, או להתכנס לעתים תכופות יותר.
יעקב מרגי: למעונות, לאחת לשנה או לחצי שנה, לפי מה שיימצא לנכון.
יעקב מרגי: משרד הבריאות יקזז את הסכומים המגיעים לקופות.
יעקב מרגי: קופת חולים לאומית תעשה הכל על-מנת לתקן את הצורך בהצגת טופס 17 מדי חודש בחודש.
יעקב מרגי: וראוי לנזיפה קופ"ח כללית שלא הגיעו לדיון.
זיו: מהורי הילדים מעבר.
זיו: אני אומר את זה, מפני שיש הורים שנדרשים לשלם ובאים לקופה לבקש החזרים.
זיו: אני מבקש לציין את זה.
מיכאל מלכיאור: נציגי רשויות וערים מרחבי הארץ מצפון ומדרום.
מיכאל מלכיאור: אנחנו מאוד מעריכים את המאמץ שבימים מטורפים, שבהם יש לכם דברים קשים ביותר בסדר היום, שאתם משקיעים את המאמץ לילדים, כי זו המטרה של כל מה שאנחנו עושים.
מיכאל מלכיאור: יש לנו פה גם נציגים של כמה משרדי ממשלה ושל המשטרה, אנשים שאנחנו עובדים אתם בקביעות: משרד העבודה ומשטרת ישראל, משרד הבריאות, משרד החינוך.
מיכאל מלכיאור: אלה הם המשרדים שבוועדה שלנו אנחנו עובדים איתם בקביעות.
מיכאל מלכיאור: כפי שאתם יודעים, הכנסת חוקקה חוק בשנת 2000 לתיקון פקודת העיריות, להקמת ועדות לקידום מעמד הילד בכל רשות מקומית.
מיכאל מלכיאור: לא כל העיריות עשו כן, היו חלק שעשו – אנחנו לא מדברים על ירושלים – ובעקבות הפנייה שלנו לוועדה של היום היו כאלה שהזדרזו ועשו מה שצריך כחוק.
מיכאל מלכיאור: זה כמובן כלי.
מיכאל מלכיאור: הקמת ועדה יכולה להיות שום דבר, וזה יכול להיות עולם ומלואו.
מיכאל מלכיאור: יש המון רעיונות, ויש מקומות שהתחילו לנצל את הוועדות האלה כדי לעשות עבודה חשובה ביותר עם ילדים.
מיכאל מלכיאור: יגידו, המצב הכלכלי שלנו מאוד קשה, ובצדק; יש גם הרבה מאוד דברים שאפשר לעשות גם במסגרות הקיימות: בתי-ספר וגנים ושיתוף ילדים במסגרות שונות, אנחנו מאוד מעודדים את זה.
מיכאל מלכיאור: היה חסר לנו כלי מרכזי שיעבוד בין הוועדה בכנסת שפועלת נמרצות בכל מיני נושאים לבין הגופים המונציפלים.
מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים לקבל מכם היזון חוזר ולשמוע מכם רעיונות והצעות ופיתוח.
מיכאל מלכיאור: זו הוועדה הראשונה בכנסת שעושה את הדבר הזה.
מיכאל מלכיאור: פה זו האינטגרציה בין הגוף הצנטרלי לבין הפעילות ברשויות כדי שנוכל לעבוד בשיתוף פעולה הדוק.
מיכאל מלכיאור: זו המטרה של כל העבודה, אחר-כך נשמע איך נשיג את המטרה גם דרך הכלי של האתר.
מיכאל מלכיאור: זה באמת חדשני, וחשוב שזה יהיה בכל הוועדות פה כדי שיהיה קשר יותר אינטגרלי של עבודה.
מיכאל מלכיאור: זה חשוב ביותר בתקופה הזאת, כי הילדים לפי המדיניות של התקציבים האחרונים שעברו בשנה שעברה והשנה הילדים הם באמת הקורבנות הראשונים; הילדים לא מצביעים ולא מפגינים, ואם חסר כסף מפילים את זה על הילדים.
מיכאל מלכיאור: הם הפכו להיות קורבנות של המדיניות הכלכלית-חברתית של מדינת ישראל בכל מובן המילה.
מיכאל מלכיאור: דיברנו על זה באריכות, היה לנו משפט ציבורי על זה.
מיכאל מלכיאור: המצב באמת קשה בכל התחומים שנוגעים לילדים, והוועדות אמורות לטפל בהם, הכול.
מיכאל מלכיאור: לילדים שמתחת לגיל 18 אין הגנה, וזה התפקיד של הוועדה: לראות את הנושאים שנוגעים לילדים מנקודת המבט של הילד: הצרכים של הילד, הזכויות שלו, אין מישהו אחר שיגן עליהם.
מיכאל מלכיאור: כל מיני גורמים אחרים יגנו על האינטרסים הכלכליים של מערכות אחרות, שהם אינטרסים לגיטימיים, אבל רק הוועדה הזאת תראה את הדברים מההיבט שטוב גם לילדים, להתפתחות שלהם, מה שמגן עליהם בפני מה שקורה היום.
מיכאל מלכיאור: הנתונים קשים ביותר.
מיכאל מלכיאור: תספר פה נציגות המשטרה שבשבוע הבא יפרסמו את מה שקרה בתחום הפשיעה של ילדים.
מיכאל מלכיאור: אני מניח שאלה דברים קשים ביותר.
מיכאל מלכיאור: אין מישהו חוץ מהרשות המקומית שיכול להיות עם האצבע על הדופק, לבדוק את הבעיות וגם לטפל בהן גם במסגרות המצומצמות הכלכליות שיש ולטפל בנושאים הקרובים ביותר שאתם יודעים לטפל בהם.
מיכאל מלכיאור: לכן חשוב שבכל עירייה תהיה ועדה בתוך המועצה שלו, אם אנשי המקצוע שעובדים עם כל הגורמים.
מיכאל מלכיאור: זה שהוא יידע שיש לו אנשים שיישבו על הדבר הזה והם לא יוותרו על זה, זה חשוב ביותר.
מיכאל מלכיאור: לכן אנחנו זקוקים לרעיונות.
מיכאל מלכיאור: התפקיד של האתר הוא גם כדי לקבל היזון וגם כדי שאתם תוכלו לשלוח רעיונות, להציע ולספר, אבל גם כדי שאתם תוכל ליצור קשר זה עם זה.
מיכאל מלכיאור: זה יהיה מיועד רק לוועדות, לא לשאר הציבור.
מיכאל מלכיאור: לשאר הציבור יש לנו אתר אחר:
מיכאל מלכיאור: אתר לילדים שאנחנו רוצים לפתח כדי שיעבוד לצד האתר הזה.
מיכאל מלכיאור: האתר שנציג פה מיועד רק לכם, כל מי שמופקד על שלום הילד, עתיד הילד ועל טובת הילד כי אי-אפשר לסבול מה שקורה עכשיו.
מיכאל מלכיאור: אני מקווה שהאתר הזה יהיה חלק מהפעילות המשותפת שנוכל להביא חזרה למקום שילדים צריכים להיות בתוך החברה.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה להודות למי שעסק במלאכה, טרח והכין את החומר היפה שקיבלתם פה, לאילנית, ולכל האנשים הנפלאים שעשו את הכול, אני לא מכיר את כולם.
מיכאל מלכיאור: אני מעביר את זכות הדיבור לאנשים שמבינים כדי שיסבירו לכם איך הדבר הזה אמור לעבוד, ואנחנו נשמע גם מגורמים שונים על התפתחויות שיש בתחום הזה.
מיכאל מלכיאור: גם המשטרה מכינה אתר שיכול להיות מאוד שימושי ולהתחבר לאתר הזה.
מיכאל מלכיאור: את כל הדברים נשמע בהמשך.
מיכאל מלכיאור: רחל היא מנהלת הוועדה, היא המנהלת של כולנו.
רחל סעדה: האתר הזה נקרא הוועדה לקידום מעמד הילד בעירייה.
רחל סעדה: בעירייה מסוימת אתם בוחרים בשם משתמש.
רחל סעדה: קיבלתם טופס לבחור בשם משתמש ובסיסמה, תחזירו לנו את הטופס הזה, ואנחנו ניתן לכם הרשאה להתחבר לאתר שנבנה פה.
רחל סעדה: אם למשל עיריית ירושלים נכנסת לאתר היא רואה דברים שאני בוועדה לקידום מעמד הילד בראשות מיכאל מלכיאור.
רחל סעדה: אני מזינה את האתר לפי בקשותיו.
רחל סעדה: בשבוע שעבר הייתה, למשל, ישיבה משותפת ל- 4 ועדות על עישון נרגילה של בני-נוער.
רחל סעדה: יש מחקר שנעשה בבית-חולים מאיר עם נתונים מעניינים.
רחל סעדה: אני חושבת שהוועדה לקידום מעמד הילד בעיריית ירושלים ובכל העיריות יידעו על המחקר הזה, כי לא כולם קוראים עיתונים, ובעיתון המידע הוא לא תמיד מדויק, ולא כולם נכנסים לאתר הוועדה כדי לראות מה נאמר ומה נעשה.
מיכאל מלכיאור: יש דברים אופרטיביים שנקבעו כמסקנות של ישיבה כזאת.
רחל סעדה: יש כל מיני נושאים חשובים, זו פשוט הייתה הישיבה האחרונה.
רחל סעדה: יש כאן אפשרות להעביר הודעה לעיתונות עם כל הדיווח על המחקר ועל החלטות הוועדה ואפשרות להגביר את המודעות לנזקים ולתוצאות התופעה.
רחל סעדה: זאת דוגמה אחת של הודעה שאתם יכולים לקבל.
רחל סעדה: נשמח לשמוע מכם הערות.
רחל סעדה: מתוכננת ישיבה חשובה לסוף מרס.
רחל סעדה: חבר הכנסת חושב שצריך אנשים מהשטח, מהרשויות, ואנחנו מודיעים עליה: בחודש מרס תתקיים ישיבה עם מוטי וינטר לגבי שירותים בקהילה לילדים בסיכון.
רחל סעדה: שירותים בקהילה שייכים ללשכת הרווחה והחינוך.
רחל סעדה: אני מודיעה ומבקשת להזמין אתכם ולשלוח לנו חומר לקראת הישיבה הזאת כדי שנוכל להתארגן.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה להוסיף.
מיכאל מלכיאור: חשוב לנו מאוד, כי אנשים יושבים במקומות רחוקים, ולא תמיד יודעים איזו ישיבה יש היום בוועדה.
מיכאל מלכיאור: יש כמה נושאים שחיוני מאוד לקבל מכם את הידע שלכם.
מיכאל מלכיאור: הנושא של סגירת שירותים בקהילה והשירותים החוץ קהילתיים; יש עניין של תקנים של ילדים בפנימיות, ואם אתם נמצאים בישיבה כזאת יחד עם הגורמים שמחליטים על הנושא: משרד האוצר ומשרד הרווחה, אתם יכולים לתת נתונים שלנו אין הכלים להם.
מיכאל מלכיאור: זה חשוב לכם וחשוב לנו כדי שהעבודה שלנו תהיה יותר נכונה ויעילה.
מירב אבגי: כשאת מבקשת להתייחס לרמת המטֶריה בתוך הנתונים, יש אפשרות לשלוח מייל נוסף על הכניסה לאתר כדי שאני לא אצטרך להיכנס כל הזמן לאתר לראות את העדכונים.
רחל סעדה: חשבנו על זה.
רחל סעדה: אני אדאג, לכן אני מבקשת מכולם את הדואר האלקטרוני, אנחנו נכניס אתכם לרשימה, ובלחיצת כפתור תהיה הודעה חדשה ותיכנסו.
מיכאל מלכיאור: במשרד החינוך לא מבינים שיכול להיות כזה דבר.
רחל סעדה: בכלי הזה אני יכולה למסור גם תשובות לפניות של העיריות, אבל זה מסך שכל העיריות יכולות להיכנס אליו, זה משותף לכולם.
רחל סעדה: יש מאות דוגמות; אנחנו פה בכנסת, אבל אתם בשטח יכולים להוסיף עוד הרבה דברים ולהשתמש בכלי שמקשר בינינו.
רחל סעדה: אני שולחת הודעות לכל הרשויות: החלפת מידע, סיכום על דיון, החלטות שהיו בכנסת וחשוב שהוועדה תדע.
יוסי סבג: אני קצין ביקור סדיר.
יוסי סבג: האם יש אפשרות לעזור לילד שיש אתו בעיה מסוימת?
רחל סעדה: חבר הכנסת מלכיאור מקבל פניות רבות מהציבור, ואנחנו עוזרים.
מיכאל מלכיאור: עוזרים כפי שאנחנו יכולים.
רחל סעדה: לפי פניות בכתב אנחנו מתווכים, עוזרים ופונים למשרד הרלוונטי.
רחל סעדה: זו עוד דרך שאפשר לעשות את זה.
מיכאל מלכיאור: זו עוד דרך שאתם יכולים להשתמש בה כדי להפעיל לחץ להיענות לצרכים שלכם.
רחל סעדה: מכאן תוכלו להגיע לאתר הכללי של הוועדה לזכויות הילד בכנסת.
רחל סעדה: יש פה דואר אלקטרוני שלנו; יש אפשרות גם להיכנס לדואר של חבר הכנסת מלכיאור ולכל חברי הוועדה שלנו.
רחל סעדה: זה האתר הכללי של הכנסת.
רובין טרייטסמן: אני רוצה להוסיף, שהמסך הזה הוא מיוחד לעיריית ירושלים.
רובין טרייטסמן: מי שנכנס דרך עיריית ירושלים רואה רק את זה, וההודעה הרביעית היא רק לעיריית ירושלים.
רובין טרייטסמן: אם אני נכנסת מעיריית תל-אביב אני לא רואה את ההודעה הזאת.
רחל סעדה: אם אני רוצה לשלוח הודעה מעיריית ירושלים לוועדה בכנסת, אני כותבת כותרת ואת תוכנה של ההודעה.
רחל סעדה: האפשרויות רבות ומגוונות.
רחל סעדה: אנחנו מעוניינים לקבל גם דיווח על ישיבות הוועדות לקידום מעמד הילד בעירייה.
טובה בן ארי: אפשר להוסיף פרוטוקול של הישיבה.
מיכאל מלכיאור: כן, תהיה אפשרות כזו.
רחל סעדה: הכול אפשרי.
ניר שריג: מי רואה את ההודעות ששולחים?
ניר שריג: רק אתם או כל שותפי האתר?
רחל סעדה: פה רק הוועדה בכנסת יכולה לקרוא את זה.
רחל סעדה: בחלק הדיונים זה פתוח לכולם.
מיכאל מלכיאור: אם אתם רוצים שכולם יראו את זה תבקשו לפרסם.
רחל סעדה: הבקשה לפרסום צריכה לעבור דרך מזכירות הוועדה.
קריאה: מה שם האתר?
מיכאל מלכיאור: בחומר שקיבלתם יש השם של האתר.
קריאה: נכנסים לאתר של הכנסת, ודרך הכנסת לוועדות הכנסת ומשם לוועדה לזכויות הילד.
רחל סעדה: בקישור לדיונים, זו הוועדה לזכויות הילד בכנסת אנחנו מחליטים על נושא ורוצים לשמוע מכל העיריות על העלאת נושא לדיון ברמה לאומית.
רחל סעדה: אני בחרתי למשל בנושא של היפגעות ילדים.
רחל סעדה: הייתה לנו ישיבה, ואנחנו רוצים החלפת מידע עם העיריות; אולי יש לכם רעיונות, היו לכם תוכניות, דברים ששיפרו מאוד את המצב בתאונות הבית.
רחל סעדה: כל אחד יכול להגיב ולהוסיף תחת הכותרת הזאת ולהתייחס לנושא הדיון שאנחנו מעלים.
רחל סעדה: זה משותף לכל העיריות ולכל הוועדות, וכולם רואים את זה ודנים זה עם זה דרך האתר.
רחל סעדה: פיתחנו גם פורום של ילדים.
רחל סעדה: זה יהיה דרך האתר של הוועדה בכנסת.
טובה בן ארי: מי מנחה את הפורום של הילדים?
טובה בן ארי: לא יכול להיות שרק ילדים ידברו עם עצמם.
רחל סעדה: ממש לא.
קריאה: לאילו גילאים זה מיועד?
רחל סעדה: לכל הגילאים.
קריאה: יש הבדל בין ילד בכיתה ח' לילד בן 17.
רחל סעדה: זה האתר, הוא הרבה יותר צבעוני ונחמד.
רחל סעדה: הוא כבר מוכן.
רחל סעדה: יש שתי אפשרויות: יש רשימת נושאים לדיון כמו פורום לכל דבר.
רחל סעדה: נושא שאנחנו בוועדה לזכויות הילד רוצים לדעת מה דעתם של הילדים בנושא ספציפי – כמובן, בהנחיית יושב-ראש הוועדה – מעלים את זה לדיון ומחכים לתגובות.
רחל סעדה: פה יש אפשרות לילדים לפנות אישית למזכירות הוועדה בלי שאף אחד יראה.
רחל סעדה: בהמשך תהיה אפשרות לחלק לפי נושאים: חינוך, בריאות, שעות הפנאי של בני-נוער.
אלירן ביטון: התאמצתי לבוא מקרית שמונה.
אלירן ביטון: אם בעתיד תהיה אפשרות לבצע לפי קטלוג של סעיפים יהיה קשה לסווג את כל ההודעות שיהיו, ואחרי זה להכניס אותן רטרואקטיבית.
אלירן ביטון: רצוי שמהתחלה יהיו הקטגוריות כדי שנוכל להכניס את ההודות לפי הסיווגים בהתחלה.
רחל סעדה: אני יודעת שבמערכת הניהול שלי יש לי אפשרות למיין לפי ילדים.
אלירן ביטון: אם צפויות לנו הרבה הודעות – 500 הודעות – ונצטרך לחפש אחת אחת לא לפי נושאים זה לא יהיה יעיל.
מיכאל מלכיאור: ניקח את זה לתשומת-הלב.
טובה בן ארי: איזה סוג של אינפורמציה יהיו בפורום של ילדים כדי שנוכל לטפח תרבות של זכויות אדם וזכויות ילדים?
טובה בן ארי: איך נוכל ללמד שיעור אינטראקטיבי שכל הילדים שייכנסו יוכלו להיעזר בו?
רחל סעדה: נתייעץ איתך.
מיכאל מלכיאור: אנחנו נכנסים לשדה שהוא לגמרי חדש.