GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זבולון אורלב: אנחנו נמצאים לפני בחירות, צריך לפנות לכל המפלגות, אדוני היושב ראש, וגם הארגונים החברתיים שמטפלים, תתבעו מכל המפלגות שבמצע שלהם לא רק ידברו גבוהה-גבוהה לפני הבחירות, אלא ישימו את זה כדבר מחייב בתוך המצע, דבר מחייב בתוך ההסכם הקואליציוני לבצע את ההמלצות, ולהציל – כמשמעו – את הילדים שנמצאים בסיכון.
רן כהן: לפני הגברת תמר אלמוג, כמה דברים קצרים מפי חבר הכנסת עבד אלמאלכ דהאמשה.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: המצב ברור, כבוד הנציב, ותיאר אותו גם חבר הכנסת אורלב.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: חייבים לעשות משהו.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא יכול להיות שהתמונה תהיה עגומה בכלל, ובמגזר הערבי בפרט, שם היא חמורה שבעתיים.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: שמעתי על הצעת החוק שאנחנו עושים בעניין הזה.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: צריך למצוא את הביטוי הנכון לתקן את המצב.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: השופט שוהם הזכיר את אמרת התנאים, וזה הזכיר לי משהו במורשת שלנו.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: נדמה לי שהאמרה של הנביא בעניין הזה הרבה יותר כוללת ועמוקה; הוא אומר: "אם אתה עומד ובידך שתיל של עץ שאתה עומד לשתול, ואתה רואה שיום הדין מגיע, אל תרפה, תשתול אותו- -
רן כהן: אולי העץ יציל את העולם.
רן כהן: הגברת תמר אלמוג, בבקשה.
תמר אלמוג: אדוני היושב ראש, אני מצטרפת לברכות על היוזמה לקיום הכנס ועל ההצהרה שלך שזאת רק התחלתו של התהליך והמשך העבודה המשותפת לקידום המטרה שחשובה לכל באי הכנס באותה מידה.
תמר אלמוג: אני שמחה על ההזדמנות שניתנה לי להציג בפני באי הכנס את עיקרי עבודתה של הוועדה המייעצת לרישוי ולפיתוח סטנדרטים מקצועיים למסגרות חינוך וטיפול לגיל הרך, שמטרתם היא להוביל לשינוי ולשיפור המצב כפי שתואר בדבריך, אדוני היושב ראש, וללכת לסדר יום חדש כבר בעתיד הקרוב.
תמר אלמוג: בדבריי אני אתייחס בתמציתיות ל- 3 דברים: האחד, לפעילותו של משרד התמ"ת בהקשר של ילדים בגיל הרך ומעונות יום; השני, לאומדנים של שיעור ההשתתפות של נשים בשוק העבודה; ולהסדרים הטיפוליים הקיימים בשוק בנושא הזה; ולבסוף, להקמתה של הוועדה המייעצת לגיל הרך.
תמר אלמוג: פרופ' רוזנטל המשמשת יושבת ראש הוועדה תציג אחריי את העקרונות המנחים לעבודתה של הוועדה ואת ההמלצות העיקריות שהתגבשו.
תמר אלמוג: משרד התמ"ת מופקד על נושאי תעסוקה, ובכלל זה על קידום תעסוקת נשים, והוא מתכוון להסיר חסמי תעסוקה בפני נשים בכל הכלים העומדים: באמצעות הכשרה מקצועית, באמצעות יזמות עסקית שיש במשרד- -
רן כהן: זה לא מוזר שמשרד התמ"ת צריך לדאוג לרווחה של הילדים בגיל הרך?
קריאות: שאלת השאלות.
קריאות: (מחיאות כפיים)
תמר אלמוג: ההיסטוריה היא שנושא התעסוקה היה במשרד העבודה והרווחה, ולאחר החלטת הממשלה על פיצול המשרד והעברת תחום העבודה למשרד התעשייה והמסחר שנקרא היום התמ"ת, עבר כל תחום העבודה כולל מעונות היום- -
רן כהן: נקודת המוצא שלי היא שנקודת המוצא צריכה להיות הילדים, ולא התעסוקה.
רן כהן: (מחיאות כפיים).
רן כהן: אל תמחאו כפיים, כי יכול להיות שאני אהיה בממשלה הבאה, ואני אצטרך לסדר את זה.
זבולון אורלב: במקרה
זבולון אורלב: שהוא יהיה שר הרווחה הוא ידאג להעביר את זה חזרה לרווחה, כי אם הוא יהיה שר התמ"ת זה ימשיך להיות במשרד התמ"ת.
זבולון אורלב: אני שר העבודה והרווחה האחרון שאחרי 3 חודשים שהייתי שר לקחו לי את העבודה, ומאז אין עבודה.
רן כהן: וגם אין רווחה.
תמר אלמוג: אני כמובן איני אחראית להחלטות הממשלה, אני מבצעת את העבודה בתוקף תפקידי כמנהלת האגף מעונות היום מההיבט של קידום תעסוקת נשים, אבל יחד עם זה עם כניסתי לתפקיד כבר בזמן שחבר הכנסת זבולון אורלב שימש שר העבודה והרווחה, אני הצגתי בפניו את הנושא הכבד הזה, שצריך הסדרה וטיפול.
תמר אלמוג: הוא יכול לאשר את הדברים בפניכם.
תמר אלמוג: המשרד היום אחראי על קידום תעסוקת נשים, ויש לרשותו כל הכלים האפשריים כדי לקדם תעסוקת נשים: הכשרה מקצועית שמאפשרת כניסה לשוק העבודה; יזמות עסקית באמצעות הרשות לעסקים קטנים; טיפול ממוקד באוכלוסייה ספציפית, למשל, בנושא חד הוריות שהיה לנו בשנתיים האחרונות; סבסוד ילדים, מעונות יום ומשפחתונים, ובנושא הזה מתוכנן סל שירותים משופר שיאפשר גם מגוון הטבות נוספות הן בהעמקת הסבסוד והן בפיתוח פתרונות מגוונים לילדים בגיל הרך.
תמר אלמוג: בשני הלוחות שלפני
תמר אלמוג: כם מוצגים אומדנים שהכינה היחידה למחקר תכנון וכלכלה במשרד התמ"ת.
תמר אלמוג: בלוח מצד ימין ישנם נתונים על אומדנים של אימהות לילדים בגיל הרך באלפים.
תמר אלמוג: בישראל יש 2.5 מיליון נשים, מהן 470 אלף הן אימהות לילדים עד גיל 4, 328 אלף אימהות לילדים עד גיל 3.5, מהן 236 אלף יהודיות ו- 85 אלף ערביות.
תמר אלמוג: בלוח השני מוצגים שיעורי ההשתתפות של נשים שהן אימהות לילדים בגיל הרך בכוח העבודה, לפי לאום ולפי שנים נבחרות – בין 1980 ל- 2004.
תמר אלמוג: הנתונים האלה מצביעים על שינוי ניכר ועל מגמה מ- 1980 ל- 2004.
תמר אלמוג: ב- 1980 היה שיעור הנשים בגיל העבודה – 18-64 – 43.2% לעומת 62% ב- 2004.
תמר אלמוג: בעמודות הבאות אפשר לראות את השינויים שחלו בשני המגזרים, היהודי והערבי.
תמר אלמוג: אם נתמקד בשורה התחתונה, ב- 1980 שיעור הנשים בשוק העבודה שהן אימהות לילדים קטנים היה 47.9%, ובמגזר הערבי 5.1%, ואילו ב- 2004 יש קפיצה גדולה גם במגזר הערבי מ- 5% ל- 16.7%, ובמגזר היהודי ל- 73%.
תמר אלמוג: זה מסביר את הגידול בביקוש לסידור ילדים במסגרות לטיפול ולחינוך בגיל הרך.
תמר אלמוג: מספר הילדים בגיל הרך בין הגילים 3 חודשים עד 3.5 שנים הוא כ- 437 אלף ילדים.
תמר אלמוג: הם מתפלגים לשניים: יש יתרון קל להסדרים השוקיים שהם ההסדרים בתשלום לעומת ההסדרים שאינם בתשלום.
תמר אלמוג: ההסדרים בתשלום מתפלגים לשלושה: 48 אלף ילדים מטופלים בידי מטפלת פרטים; כ- 103 אלף ילדים במעונות או במסגרות פרטיות, ובמעונות ובמשפחתונים המסובסדים בידי המדינה – בידי משרד התמ"ת – יש 85 אלף ילדים.
תמר אלמוג: ההסדרים שאינם שוקיים מתפלגים לשניים: 16 אלף ילדים נמצאים עם בן משפחה, הסבתא, ו- 29 אלף ילדים נמצאים עם אימהות שאינן עובדות.
תמר אלמוג: הרקע להקמת הוועדה שהוקמה בדצמבר 2004 במינוי המנכ"ל רענן דינור הוא הבעיות המרכזיות שאיתן מתמודד המשרד שנים רבות, או אולי לא הציף אותם מספיק בעוצמה הנכונה.
תמר אלמוג: הבעיה הראשונה מתחברת לעבודת הוועדה השנייה בנושא ילדים בסיכון, שלא הייתה למשרד מדיניות כוללת בנושא הגיל הרך.
תמר אלמוג: חוק הפיקוח על מעונות יום שבתוקפו פועל המשרד ומפקח על המסגרות המסובסדות, הוא חוק בעייתי משנת 1965, הוא כוללני, מתמקד בעיקר במסגרות הטיפוליות שבחסות משרד הרווחה ובאחריותו, ואין בו המאפיינים המותאמים לגיל הרך, שבאים למעון לא מכיוון שיש להם בעיה אלא מכיוון שהאם יצאה לעבודה והיא נזקקת למסגרת שבה היא תוכל להשאיר את הילד עד שהיא חוזרת מעבודתה.
שלמה שוהם: או אפילו אם היא לא יוצאת לעבודה- -
רן כהן: אם היא לא יוצאת לעבודה הוא לא מתקבל.
תמר אלמוג: אנחנו עוד לא שם, אני מקווה שקודם ניתן מענה לאלה שכבר הגיעו ונמצאים.
תמר אלמוג: בנושא הפיקוח והאכיפה לא ניתנו המשאבים הנדרשים כדי לקיים מנגנון שיטתי כזה.
תמר אלמוג: על-פי חוק הפיקוח שמתוקפו אנחנו פועלים, בפועל כל מי שמחזיקה שני ילדים ומעלה, חייבת לקבל רישיון משר התמ"ת.
תמר אלמוג: זה לא עובד כך, בפועל עדיין לא ניתנים רישיונות, גם לא למעונות המסובסדים.
תמר אלמוג: המעונות המסובסדים מקבלים היום מאתנו סמל מעון.
תמר אלמוג: דבר נוסף, עד היום לא הוגדרו באופן מקצועי כל הסטנדרטים המחייבים שלפיהם צריך להפעיל מסגרת חינוכית לגיל הרך, והם עדיין לא הוגדרו בתקנות לחוק הפיקוח.
תמר אלמוג: לשם כך הוקמה ועדה שמטרותיה הם לתת מענה לכל הבעיות שהוצגו:
תמר אלמוג: גיבוש מדיניות כוללת מערכתית בתחום.
תמר אלמוג: פה אולי נוצרה הזדמנות שיש עבודה מקבילה של מדיניות כוללת לא רק לגבי ילדים עד גיל, אלא לגבי ילדים בכלל, וודאי שבתוך העוגה של הילדים עד גיל 3.
תמר אלמוג: בתוך המעונות והמשפחתונים שלנו כ-20% מהילדים הם ילדים בסיכון, וגם להם אין מענה ראוי ורצוי ונכון בתוך המסגרות.
תמר אלמוג: אני גם לא יכולה לבוא בטענה לשום ארגון מפעיל כי אין להם הכלים להתמודד נכון עם הסוגייה הזאת.
תמר אלמוג: אנחנו הולכים לכיוון של תיקון חקיקה בחוק הפיקוח הקיים והגשת תזכיר חוק לכנסת לגבי ילדים עד גיל 3.
תמר אלמוג: בנושא של פיקוח ואכיפה אנחנו מתארגנים לבנות מנגנון פיקוח והחלת חובת הפיקוח על כל המסגרות באופן כללי באמצעות מבדקות – מה שאנחנו מכנים "זרוע ביצועית חוץ-ממשלתית".
תמר אלמוג: הנושא נמצא בשלבי עבודה מתקדמים.
תמר אלמוג: מלבד זאת, החלת החובה בהחזקה של רישיון של כל מי שמטפל במספר מסוים של ילדים, אנחנו דנים עדיין במספר הילדים – 5 או 3.
תמר אלמוג: כל אישה בישראל שתחזיק למעלה ממספר הילדים שיעוגן בחוק תהיה חייבת להחזיק ברישיון שבו תצטרך לעמוד בכל מכלול הדרישות הבטיחותיות והמקצועיות.
תמר אלמוג: הדבר האחרון הוא אישור הסטנדרטים שיוצגו בדוח סופי ועיגונם בתקנות לחוק הפיקוח החדש, שאנחנו נגדיר.
תמר אלמוג: הנהלת המשרד הבכירה שמה על שולחנה בסדר עדיפויות גבוה את נושא הילדים בגיל הרך.
תמר אלמוג: אני חושבת שהצלחתי לעשות איזשהו שינוי שלא תהיה רק הסתכלות על האימא שתצא לעבודה, אלא שהסידור שמובטח לה בשביל הילדה שלה יבטיח את התפתחותו התקינה, את ביטחונו ואת שלומו של הילד.
תמר אלמוג: על כן שר התמ"ת שבפניו הוצג דוח הביניים אימץ את המגמות של הדוח, והנחה את מנכ"ל המשרד לגבש תוכנית הדרגתית ליישום ההמלצות עם סיום העבודה של הוועדה.
רן כהן: אני מודה מאוד לגברת תמר אלמוג.
רן כהן: פרופ' מרים רוזנטל, יושבת ראש הוועדה לרישוי ולפיתוח סטנדרטים למסגרות חינוכיות לגיל הרך, בבקשה.
מרים רוזנטל: כמה מילים לגבי תמונת המצב שתמי תיארה כאן.
מרים רוזנטל: במדינת ישראל לעומת מדינות אחרות בעולם המערבי אנחנו מוצאים שבמשך מספר שנים לא רק שלא חל שיפור בתנאים הבסיסיים שבהם ילדים מתחנכים בשנים הראשונות של החיים, אלא חלה הרעה בסטנדרטים הבסיסיים והקריטיים ביותר.
מרים רוזנטל: זה מביא אותי לטענה שבמצב הקיים אין לשום משרד ממשלתי רשות מוסרית לעודד אמהות לצאת לעבודה ולשלוח את ילדיהן למסגרות שפועלות על-פי הסטנדרטים הקיימים היום.
מרים רוזנטל: זאת אמירה קשה וחזקה, זאת כמובן לא אמירה לגבי כל מסגרת, אבל אם אנחנו מסתכלים על התמונה הכללית ועל הסטנדרטים שקיימים ועל ההשקעה שקיימת בשנים האלו, אני בהחלט עומדת מאחורי המילים האלה.
מרים רוזנטל: שלושה עקרונות הנחו את עבודת הוועדה: עיקרון ראשון - החוויות שחווה הילד בשנות חייו הראשונות חשובות ביותר לשלומו, לבריאותו ולהתפתחותו של הילד, ולכן המסגרת החינוכית חייבת לתת לו לא רק סביבה בטוחה ובריאה, אלא גם לאפשר אקלים רגשי והתנסויות יומיומיות שתומכות בהתפתחות התקינה שלו; העיקרון השני – מחקרים רבים מצביעים על מספר סטנדרטים קריטיים לשלומו ולהתפתחותו של הילד בגיל הרך כשהוא נמצא במסגרת קבוצתית.
מרים רוזנטל: קודם כל מספר הילדים בקבוצה.
מרים רוזנטל: זאת קבוצה שבה הילד שוהה במרבית שעות עירותו במשך היום.
מרים רוזנטל: מספר הילדים חייב להיות מצומצם כדי למנוע דחק נפשי שנובע מעומס יתר חברתי.
מרים רוזנטל: דמיינו כל אחד את עצמו נמצא בחדר כזה שכל האנשים שנמצאים בו מסתובבים ומתרוצצים כל היום, 8 שעות ברציפות- -
שלמה שוהם: ככה זה בכנסת.
מרים רוזנטל: הסטנדרט הקריטי השני הוא מספר הילדים לכל מטפלת בקבוצה.
מרים רוזנטל: שימו לב, זה לא רק מספר הילדים בקבוצה, אלא מספר הילדים לכל מטפלת.
מרים רוזנטל: המענה שהרבה פעמים ניתן הוא שיוסיפו עוד כמה מטפלות, אבל זה רק מוסיף לעומס מבחינת הילדים כי יש עוד כמה מבוגרים שהם צריכים להסתדר איתם.
מרים רוזנטל: מספר הילדים לכל מטפלת בקבוצה חייב להיות מצומצם כדי לאפשר טיפול אחראי, השגחה ותגובה רגישה ואישית לכל ילד בהתאם לצרכיו, אבל גם בהתאם ליכולתו.
מרים רוזנטל: הסטנדרט הקריטי השלישי הוא איכות הצוות החינוכי.
מרים רוזנטל: לפי מחקרים רבים שנעשו ברחבי העולם, האיכות נקבעת על-פי השכלת הצוות, ההכשרה לפני שקיבלו את התפקיד, ההדרכה תוך כדי העבודה, תנאי העבודה בתוך מערכת תומכת ומעריכה את עבודתם ותנאי שכר הוגנים – כל אחד מהמשתנים האלה נמצא בצורה מאוד מובהקת בהרבה מחקרים כמכריעים לגבי איכות הטיפול והחינוך של הילדים במסגרות.
מרים רוזנטל: העיקרון השלישי: השקעה בטיפול חינוך איכותי בשנות החיים הראשונות היא חשובה לא רק לילד עצמו, אלא לאינטרס החברתי כלכלי של החברה כולה.
מרים רוזנטל: מחקרים שנערכו בידי כלכלנים ואנשי הבנק העולמי מראים שהשקעה כזאת נותנת תשואה גבוהה בהרבה מהשקעה בחינוך בגילאים מאוחרים יותר.
מרים רוזנטל: בשיח שהתגבש פה על חינוך בגיל הרך המחקרים האלה מדגישים את ההיבט המערכתי, הכלכלי-אסטרטגי של תכנון מדיניות חינוכית לגיל הרך.
מרים רוזנטל: המוקד שלהם מוסיף בכך לעיקרון טובת הילד את טובת החברה.
מרים רוזנטל: השקף הבא נלקח מתוך מאמר שכתב חתן פרס נובל לכלכלה ג'יימס הקמן, ובו הוא אומר כי שיעור ההשקעה בפיתוח ההון האנושי הוא הגבוה ביותר בגיל הרך והולך ויורד בעקומה די תלולה ככל שמגיעים לגיל הבגרות.
מרים רוזנטל: השקף הזה עומד מאחורי ההחלטה שהתקבלה בגרמניה להסיט כספים מתמיכה באוניברסיטאות לתמיכה בתוכניות חינוכיות לגיל הרך.
רן כהן: דרך אגב, יש מקומות יותר גרועים מהאוניברסיטה שאפשר לקחת מהם ולתת לגיל הרך.
מרים רוזנטל: מדובר בתוכניות איכותיות לגיל הרך, תוכניות שאני מקווה שיעבדו לפי הסטנדרטים שהוועדה מגבשת בימים אלה.
מרים רוזנטל: אני אזכיר רק 3-4 המלצות ראשוניות: קודם כל, ליישם את חוק הפיקוח על כלל המסגרות לגיל הרך בישראל.
מרים רוזנטל: הפיקוח חייב להיות פיקוח ממשלתי או באמצעות גוף שממומן בידי המדינה.
מרים רוזנטל: זאת תהיה איוולת אם ניתן את הפיקוח לידיים פרטיות שהמדינה לא תעמוד מאחוריהן ולא תממן אותן.
מרים רוזנטל: שנית, הפיקוח חייב לפעול בגיבוי מנגנון שיאפשר הקפדה על הסטנדרטים המחויבים בחוק.
מרים רוזנטל: אנחנו לא מדברים על "טיוב המסגרת", אנחנו מדברים על עמידה בסטנדרטים שייקבעו בחוק ויהיו חייבים לעמוד בהם.
מרים רוזנטל: הפיקוח צריך גיבוי מתאים מטעם משרד ממשלתי זה או אחר, ולא חשוב לי מי יהיה המשרד הממשלתי, ואם זאת תהיה רשות ממשלתית שיאוגדו בה כל משרדי הממשלה שנוגעים לדבר.
מרים רוזנטל: חשוב שהמדינה והאוצר יעמדו מאחורי התמיכה בפיקוח הזה.
מרים רוזנטל: לבסוף מתוך הבנה לייחודיות של הגיל הרך, חשוב שמערך הפיקוח יפעל לפי העקרונות שמתייחסים לאתיקה ולהתאמת תהליך ההערכה של המסגרות למה שמאפיין מסגרות לגיל הרך.
מרים רוזנטל: ליישם את הסטנדרטים הקריטיים ביותר לשלומם ולהתפתחותם של הילדים.
מרים רוזנטל: צריך להחליט על סדר העדיפויות.
מרים רוזנטל: הסטנדרטים הקריטיים ביותר.
מרים רוזנטל: המלצה שנייה של הוועדה היא ליישם בראש ובראשונה את הסטנדרטים הקריטיים ביותר לשלומם ולהתפתחותם של הילדים בגיל הרך.
מרים רוזנטל: ברור שתהליך היישום של החוק יהיה תהליך הדרגתי; אין כיום היכולת לעשות מהפך כפי שאנחנו חושבים שצריך לקרות, כך שצריך להחליט על סדר עדיפויות.
מרים רוזנטל: לצערו של האוצר, הסטנדרטים הקריטיים ביותר הם גם הסטנדרטים שיעלו יותר כסף מכל הסטנדרטים האחרים.
קריאה: אפשר להבין מה זה קריטי יותר או קריטי פחות?
מרים רוזנטל: אני מתכוונת לסטנדרטים שנמצאו שוב במאות מחקרים שנעשו ברחבי העולם, כסטנדרטים שהם המשמעותיים ביותר לשלומם ולהתפתחותם של ילדים כשהם נמצאים במסגרות.
מרים רוזנטל: הסטנדרט הראשון מתייחס לגודל קבוצה מקסימלי ויחס מספרי של ילדים למטפלת.
מרים רוזנטל: בקבוצה של תינוקות הגודל המקסימלי הוא לא יותר מ-6 עד 8 ילדים.
מרים רוזנטל: כמובן, המחשבה היא על 6, ויחס הילדים למטפלות הוא לא יותר מ- 3 ילדים לכל מטפלת.
מרים רוזנטל: המלצה נוספת היא ליישם במידיות האפשרית את הסטנדרטים שיבטיחו את איכות הצוות החינוכי.
מרים רוזנטל: אנחנו מדברים כאן על השכלה, תוכניות הכשרה שלוקח זמן לפתח ולוקח זמן עד שאנשים עוברים את ההכשרות האלה.
מרים רוזנטל: יש לנו כיום מאות אנשים שעובדים בתחום הזה, וצריך יהיה באופן הדרגתי אבל מואץ לתקן את מה שדורש תיקון גם בהשכלה וגם בהכשרה של אלה שעובדים עם ילדים בגיל הרך.
מרים רוזנטל: וכמובן, הסטנדרט של הדרכה ושל תנאי העסקה ותנאי עבודה שיהיו הוגנים ומכבדים ובהתאם לחוקי העבודה שלא תמיד נשמרים בהעסקתם של אנשים שעובדים בגיל הרך.
מרים רוזנטל: הסטנדרט השלישי הוא יישום מידי ומלא של כל הסטנדרטים שהזכרתי עד כאן במסגרות חינוכיות שבהן משולבים יותר מ- 20% ילדים ממצוקה חברתית.
מרים רוזנטל: הילדים האלה נמצאים בסיכון כפול כאשר הטיפול הכלול במסגרת שבו הם נמצאים לא מצליח להתמודד, ולפעמים אף מוסיף לסיכון שבא מהרקע המשפחתי.
מרים רוזנטל: כל המחקרים שהתייחסתי אליהם קודם, כולל העקומה הזאת שהכלכלנים מדברים עליה, מדברים על השקעה בטיפול חינוך איכותי באוכלוסיית הילדים בסיכון כי שם נמצאת התשואה הכלכלית הגבוהה ביותר, וכמובן התשואה החברתית.
מרים רוזנטל: לכן אחת ההמלצות הראשונות של הוועדה היא ליישם את הסטנדרטים המלאים במסגרות שבהן יש למעלה מ- 20% ילדים שבאים מרקע של מצוקה חברתית.
מרים רוזנטל: ההמלצה האחרונה היא לקבוע בחוק סטנדרטים שמחייבים טיפול בגיל הרך שיתייחסו למספר תחומים.
מרים רוזנטל: המסמך הסטנדרטי הוא רב עמודים, ולא כאן המקום להציג את כולו, בימים אלה נשלחה הטיוטה של המסמך לחברי הוועדה הכללית.
מרים רוזנטל: אלה התחומים שהמסמך מתייחס אליהם: סטנדרטים שקשורים לסביבה פיזית, סטנדרטים שמתייחסים לדרישות של בטיחות, תברואה, סביבה שתומכת התפתחות, הצוות במסגרת החינוכי, הגדרה מחייבת של התפקידים ותחומי האחריות של אנשי הצוות, היחס המספרי בין מטפלות לבין ילדים, מהם הכישורים שנדרשים ומה ההדרכה וההשתלמויות הנדרשות; תחום שלישי – ניהול וארגון המסגרת החינוכית; התחום הרביעי - נהלי טיפול יומיומי, כולל דרישות של בטיחות, אבל גם דרישות חינוכיות במהלך הטיפול היומיומי ואקלים רגשי תומך התפתחות.
מרים רוזנטל: וכמובן, התוכנית החינוכית – הקוריקולום – הדרישות שקיימות לגבי מכלול ההתנסויות של הילד במסגרת החינוכית.
מרים רוזנטל: אנחנו אמורים להשלים את המסמך לאחר שנקבל משוב מכל הגורמים בשטח שמפעילים היום מסגרות לגיל הרך ונוודא שהמסמך הזה הוא פועל יוצא של עבודה משותפת של כולנו.
מרים רוזנטל: מיד לאחר שנסיים את העבודה על הסטנדרטים למסגרות החינוכיות אנחנו מקווים לפתח סטנדרטים להכשרת כוח אדם לתפקידים השונים במסגרות החינוכיות, כולל מהם נושאי הלמידה, מהן שעות למידה, מהי מתכונת ההכשרה המקצועית להדרכה, איך מעריכים מישהו שסיים קורס לימודים כזה – האם די בתעודה לאחר עבודה שעשה או דרושה הערכה אחרת – כל אלה אנחנו מתכוונים ללבן ולהשלים בחודשים האחרונים.
מרים רוזנטל: נקודה מאוד חשובה לדעתי היא תכנון תהליך יישום הסטנדרטים.
מרים רוזנטל: כדי שיתרחקו מהנייר שהם כתובים עליו ויגיעו לילדים בשטח, אופן היישום יקבע את ההצלחה או את הכישלון של השגת מטרות כל התהליך.
מרים רוזנטל: היישום הזה מחייב שינוי ארגוני-מערכתי מורכב מאוד שכולל בניית אסטרטגיה מדינית, שותפות בין כל משרדי הממשלה שנוגעים לדבר ותכנון תקציבי בהשתתפות באוצר, שעד היום בכל הוועדות שישבתי בכל שנות עבודתי החרים את כולן.
מרים רוזנטל: הכיוון שאנחנו חושבים ללכת בו הוא השוואה מדגמית של שניים-שלושה מודלים שונים ליישום החוק והתקופה שלו ובניית מתכונת להערכת היישום במדגם של מסגרות.
מרים רוזנטל: אני מקווה מאוד שנוכל להפיק לקחים תוך שנתיים מקסימום, ואז כמובן גם מסמך הסטנדרטים יקבל עיבוד מחודש.
מרים רוזנטל: תודה רבה.
רן כהן: אני מאוד מודה לפרופ' רוזנטל גם על העבודה של הוועדה וגם על הלוח הזה.
רן כהן: אולי תצטרכו לדון באופי השלטוני שיקיים את כל המערך הזה.
רן כהן: יכול להיות שצריך להקים רשות שלטונית שתהיה כפופה לכל משרדי הממשלה ותאכוף את כולם, אבל היא תהיה זאת שתוכל לעשות את זה, או שזה יהיה במשרד החינוך והתרבות.
רן כהן: אבל במקום שראוי שיעסוק בילדים בגיל הרך ולא במשהו אחר.
רן כהן: פרופ' הלל שמידט, דיקן בית הספר לעבודה סוציאלית ולרווחה חברתית ויושב ראש הוועדה הציבורית לבדיקת מצבם של ילדים ובני נוער בסיכון ובמצוקה.
רן כהן: זה הדוח שמוגש אחרי 30 שנה כמו שהקדים ואמר קודם חבר הכנסת זבולון אורלב.
הלל שמידט: שלום לכולם.
הלל שמידט: כפי שנאמר, הדוח הזה טרם נמסר לראש הממשלה בניגוד לידיעות שפורסמו בעיתונות.
הלל שמידט: אבל לאחר 35 שנה מאז שישב ד"ר ישראל כץ יזם חבר הכנסת זבולון אורלב שהיה שר הרווחה, ובמינוי משותף שלו ושל ראש הממשלה מונתה ועדה לבדיקת מצבם של ילדים ובני נוער בסיכון.
הלל שמידט: אני מודה לחבר הכנסת אורלב על האמון הרב שהוא נתן בנו, וגם להנהלת המשרד שליוותה אותנו, ובראשה מנכ"ל המשרד מר דב גולדברגר, וכמובן לראש הממשלה שנתן לנו אמון מלא, אבל טרם הספיק לראות את הדוח.
הלל שמידט: אני מאחל לו איחולי החלמה מהירה.
הלל שמידט: אני מקווה שהוא יקבל את הדוח, וילדי ישראל יצאו אולי נשכרים.
הלל שמידט: אני לא באתי לדווח על כל ממצאי הדוח מאחר שהוא טרם פורסם.
הלל שמידט: לכן אמסור את הדברים העיקריים שפורסמו בדוח.
הלל שמידט: הוזמנתי כאן לאור הדיונים בנושא הגיל הרך, אז אני אתייחס לגיל הרך ופחות לממצאים האחרים.
הלל שמידט: הוועדה סקרה במשך שנתיים.
הלל שמידט: שר הרווחה דאז נתן לנו חצי שנה, ואני ביקשתי שנה, וזה נמשך שנתיים.
הלל שמידט: העבודה כבר בשלב ההגהות מפני שככל שמתעמקים בסוגיית הילדים בסיכון רואים את הפרובלמטיקה האדירה שנמצאת במיוחד לאור השינויים הגדולים שחלים באספקת השירותים האלה בממשלה ובגופים לא ממשלתיים, וכל שינויי המדיניות שמחייבים היערכות לגמרי שונה לא רק בצד הטיפולי, אלא גם בצד העקרוני.
הלל שמידט: אני לא אמנה את כל הקשיים והבעיות שהמערכת נתקלת בהם, אני אגיד למה אנחנו שמים לב.
הלל שמידט: אני מבקש להודות למכון ברוקדייל ובראשם לגברת טלל דולב ואחרים; באמצעות מכון ברוקדייל אספנו את כל הנתונים על ההוצאה הממשלתית, ללא ארגוני מתנדבים, על ילדים ונוער בסיכון.
הלל שמידט: אין הגדרה ברורה למצבם של ילדים בסיכון במדינת ישראל, כל משרד נוהג אחרת, ולכל משרד יש ההגדרה שלו.
הלל שמידט: יחד עם זה ניסינו לקבץ מספרי התקציב את סך-הכול המשאבים שניתנים לילדים בכלל, וזה מספר לא קטן.
הלל שמידט: המספר עומד היום על 3.6 מיליארד - לא מעט כסף שנמצא במערכת.
הלל שמידט: אנחנו מעריכים שבמדינת ישראל יש 2.2 מיליון ילדים.
הלל שמידט: האומדן שלנו הוא ש- 15% מהילדים האלה נמצאים במצבי סיכון ומצוקה לפי הגדרות שונות.
הלל שמידט: זאת אומרת שיש כ- 330 אלף ילדים, והמספר הזה מסתובב בעיתונות ובשוק, ואנשי המקצוע בתחום הזה מכירים היטב את הנתונים.
הלל שמידט: זאת אומרת, מדינת ישראל משקיעה לא מעט כסף, כ- 11 אלף שקל לילד בסיכון ונשאלת השאלה אם זה הרבה או מעט, ומה קורה במדינות אחרות.
הלל שמידט: אם לנו אין הגדרה ברורה מה זה ילד בסיכון קשה לנו לקבל אומדנים גם של מדינות אחרות שכן ההגדרות במדינות השונות – אנגליה, ארצות-הברית וארצות מערב אירופה – הן שונות בתכלית במושגים של ילד בסיכון.
הלל שמידט: בשנים 2000-2004 הייתה עלייה בתקציבים שהופנו לילדים בסיכון, למעט ירידה מסוימת שחלה בין השנים 2003-2004.
הלל שמידט: אבל המגמה היא שסך הכול ההקצאה לילדים בסיכון במדינת ישראל עלתה ב- 8% בשנים 2000-2004, כאשר התוצר הלאומי הגולמי ושכר העבודה במשק לא עלה יותר מאשר 4%-5% בהתאמה.
הלל שמידט: זאת אומרת, שיש בסך-הכול עלייה בתקציבים שמופנים.
הלל שמידט: יחד עם זאת, אסור לנו להתרגש מכך שהופנו משאבים לילידם בסיכון, שכן הביקוש לשירותים הולך וגדל ללא פרופורציה לגידול בתקציבים.
הלל שמידט: דהיינו, בשנת 2004 הוכרו וטופלו קרוב ל- 375 אלף ילדים במערכות השונות שמספקות שירותים לילדים – משרד הרווחה, חינוך, קליטה, תמ"ת ובריאות.
הלל שמידט: לכן אנחנו עדים לתופעה שקצב המענים שאנחנו יוצרים אינו עונה לקצב היווצרות הבעיות.
הלל שמידט: בדוח שאנחנו כותבים נוצרות בעיות בלתי צפויות יום יום, זה אכן כי למערכת הארגונים לוקח הרבה זמן להתארגן כדי לספק את המשאבים, את המענים ואת התוכניות.
הלל שמידט: לכן אי אפשר להלין שאין משאבים, אבל יחד עם זאת צריך להגיד שסך-הכול הצרכים עולים.
הלל שמידט: פרופ' מרים רוזנטל התייחסה לכך שאנחנו מחלקים את ההקצאות בין הילדים בגילאי 14-17, 6-13 ו-0-5 רואים שההשקעה הנמוכה ביותר היא בגיל הרך.
הלל שמידט: ההשקעה הגדולה ביותר קיימת בגילאים 14-17, דבר שעולה בקנה אחד עם העקומות של חתן פרס נובל לכלכלה.
הלל שמידט: לכן ההוצאה פר-ילד בגיל לידה עד 6 היא יותר נמוכה ודומה להוצאות בגילאים 6-13, אבל היא גדולה כמעט פי 2.5 בגילאים 14-17.
קריאה: זה כולל גם משטרה וסמים?
הלל שמידט: אמת.
הלל שמידט: נתון נוסף שיתמוך בדבריה של פרופ' רוזנטל.
הלל שמידט: בניתוח תקציבי שעשינו נמצאו עוד שני נתונים:
הלל שמידט: הדוח הוא הזה לא רק של משרד הרווחה, אלא גם מתייחסת לילד בסיכון בהיבטים הרווחים, קרי כל המשרדים שאותם מניתי.
הלל שמידט: מדינת ישראל משקיעה את רוב הכסף בתוכניות טיפול – 87% מהתקציבים מופנים לתוכניות טיפול, רק 13% עובר למניעה.
הלל שמידט: נתון נוסף שחשוב לציין הוא שעלות ההשקעה בטיפול חוץ-ביתי בילדים עומד על פי 4 מהטיפול בילדים במסגרות הקהילה – אלה הם רק חלק מהנתונים, ואת היתר נפרסם בהרחבה בהמשך.
הלל שמידט: מכל אלה ניתחנו גם את המצב הקיים, ונמצאו כמה דברים שחשוב שגם השומעים ידעו אותם.
הלל שמידט: מכיוון שאין הגדרה ברורה מה זה ילד בסיכון הוועדה מציעה הגדרה אחידה למצב של ילד בסיכון שנסמכת על האמנה לזכויות הילד שעליה חתומה מדינת ישראל, וזה טרם יושם.
הלל שמידט: לפני 8-9 שנים ישראל חתמה על האמנה לזכויות הילד, ואנחנו מבקשים למצוא הגדרה ברורה.
הלל שמידט: ההגדרה היא אוניברסלית שמגדירה את האוכלוסיות השונות במצבי סיכון ומצוקה בקרב ילדים ובני נוער.
הלל שמידט: יש קבוצות שונות באוכלוסייה שטוענות בצדק ללגיטימציה ולהעברת משאבים.
הלל שמידט: אנחנו משתדלים ליצור מצב שבו תהיה הגדרה אחת כוללת שתפורט בדוח ותיתן תשובה מי הם הילדים שנכנסים לקטגוריה של ילדים בסיכון.
הלל שמידט: יתרה מזאת, אנחנו מצאנו שאין הקצאה ברורה של המשאבים שהצגנו, ולכן אנחנו באים עם נוסחאות הקצאת משאבים ברורות לילדים ונוער בסיכון, על-פי המצב הסוציו-אקונומי של היישוב, על-פי מספר הילדים או שיעור הילדים בסיכון שנמצאים ביישוב בזה, והמשאבים יוקצו באופן מאוד ברור כאשר חייבת להיות חלוקת עבודה ברורה בין הממשלה לבין הרשויות המקומיות.
הלל שמידט: אנחנו מבקשים להפיל את מרבית האחריות, ומהניסיון הנצבר של 30 חברי ועדה ועוד 38 מומחים שעבדו איתנו נראה לנו שלא יכולים לספק את השירותים לא ברחוב שבטי ישראל ולא ברחוב יד חרוצים ולא בקריה בירושלים, אלא רק באמצעות אותם מנגנונים שקרובים לשטח, באמצעות ועדות מקומיות שתינקנה את הסמכות שלהן מוועדת-על.
הלל שמידט: אנחנו לא בעד הקמת רשות נפרדת, אנחנו עשינו ניתוח של מספר רשויות שפועלות במדינה, ולא ראינו בהן את ההצלחה הגדולה.
הלל שמידט: יחד עם זאת אנחנו מציעים להקים מנגנון שיהיה כפוף למשרד ראש הממשלה ולראש הממשלה עצמו – במתכונת שהייתה בזמנו שהקימו אגף לשירותים למען הילד שעמד בראשו בתחילת דרכו אלוף משנה ברוך לוי – שתהיה ראייה אינטגרטיבית של כל הילדים, כאשר מכלול ההקצאות והתיאומים יצטרכו להתגבר על בעיה מאוד משמעותית בריפוי – רצף הטיפול בין רשויות המדינה לבין הארגונים הוולונטריים והארגונים הפרטיים שנכנסים יותר ויותר לתחום אספקת השירותים.
הלל שמידט: אנחנו רואים שיש ילדים שמקבלים טיפול וכאלה שנופלים בין הכיסאות.
הלל שמידט: לכן רצף הטיפול והתיאום בין היחידות הוא נושא שיש להתייחס אליו.
הלל שמידט: אנחנו מאמינים שאנחנו יוצרים הסדרים מחייבים בין הממשלה לבין הרשויות המקומיות תוך קביעת יעדים ברורים.
הלל שמידט: רשות מקומית שלא תגיש תוכנית טיפול ותוכנית מניעה שיש בה הגדרה ברורה של יעדים, שניתן יהיה להתחקות אחריהם, לאמוד אותם ולהעריך אותם לא תוכל לקבל את הכספים שמגיעים לה, על-פי נוסחאות ההקצאה.
הלל שמידט: זה צריך להיות תנאי, ונדרש שינוי ממעלה שנייה לשנות באופן מהותי את הליכי הפיקוח והבקרה על השירותים מהפיקוח הטכני לצורת פיקוח שונה לחלוטין באמצעות יעדים, בקרת איכות וכדומה.
הלל שמידט: אלה הן סיסמאות שנשמעות בחלל, אבל הן מעוגנות בהמלצות ספציפיות מאוד.
הלל שמידט: לצערנו, מערכות הידע והמידע בשירות המדינה ובשירותים הממשלתיים הן בלשון העם "על הפנים".
הלל שמידט: זאת אחת הבעיות היא לקבל נתונים מסודרים.
הלל שמידט: זאת אחת הבעיות שילדים נופלים בהן בין הכיסאות לעומת ילדים שמקבלים טיפולים כפולים או מועשרים יותר.
הלל שמידט: מצאנו מחסור גדול בכל מה שקשור למערכות ניהול, ניהול ידע וכדומה.
הלל שמידט: לכן יש לנו סדרת המלצות כיצד לשדרג את מערכות המידע באמצעות פעילות מאוד מתוכננת של כל הקמת מרכזי משאבים שהם משאבים של ידע, לא רק של כסף.
הלל שמידט: אבל כמובן כל זה דורש כסף.