GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דניאל גולשטיין: בדיוק, זה העניין.
קולט אביטל: זאת הצעה שנראית לנו.
יעל גויסקי: אני רציתי לחדד כדי לקבל אינפורמציה.
יעל גויסקי: ב- 7 הימים שהילד מוצא ללא שום ייצוג יש אפשרות לקשר עם ההורים?
מרים פבר: כשאני הקמתי את מרכזי החירום התנאי הראשון שלי היה שהילד רואה את ההורים אם לא באותו יום אז למחרת כי אחרת זאת שואה.
מרים פבר: זאת הייתה הנחיה מקצועית שלי- -
קולט אביטל: ו- -?
מרים פבר: וככה הולך.
מרים פבר: המפגשים חייבים להתקיים כי אחרת יקרה מה שד"ר מילי מאסס תיארה.
מרים פבר: בעבר הרחוק היו עושים מפגש אחרי שבועיים, ואז הילד היה כבר במקום אחר.
מרים פבר: אסור לעשות שואה לילד, הוא צריך לראות את ההורה.
מרים פבר: ההורה צריך לראות שהוא חי והוא בסדר.
מרים פבר: הילד צריך לראות שההורה בסדר.
מרים פבר: גם אז, אנחנו רואים אם הילד מיד מושיט את יד להורה או מפחד ממנו.
יסמין קשת: אנחנו דיברנו על ייצוג של משפחות.
יסמין קשת: חשוב להדגיש שייצוג הוא לא בהכרח לכיוון כזה שלא יוציאו את הילד מהבית.
יסמין קשת: בהחלט יש מקרים שצריך להוציא, ובסופו של דבר יוכרע על הוצאה.
יסמין קשת: ייצוג זה אומר שההליך יהיה הולם, ויוצאו ילד רק במקרים מאוד קיצוניים.
יסמין קשת: אני רוצה להדגיש שאנחנו לא נגד אם יש משפחה שיש בה סכנה לילד.
יסמין קשת: ברור שטובת הילד חשובה.
קולט אביטל: בכל הדיונים שיש לנו בוועדה הזאת אנחנו מגיעים לנקודה שבה מסתבר שאין מספיק ייצוג למשפחות ואין מספיק עובדים סוציאליים.
קולט אביטל: לפני שבוע היה לנו פה דיון בקשר למקרה אלימות נגד נשים.
קולט אביטל: אני קיבלתי מכתב מסגן השר אברהם רביץ שהודיע לי שיש כוונה, ויש אפשרות ויש החלטה לקחת עוד עובדים סוציאליים מבני הקהילה האתיופית.
קולט אביטל: היה ויכוח סוער ביני לבין אחת הפקידה.
קולט אביטל: הקראתי מכתב, והיא אמרה "לא נכון".
קולט אביטל: אין לי מושג מי צודק - הפקידה או השר, זה מה שקורה בימים אלה בכנסת.
קולט אביטל: לפחות שהיא תבוא עם עמדה מסוכמת של המשרד.
קולט אביטל: נאמר לנו גם במכתב וגם מפי אותם אנשים שאף על פי שיש רצון לגייס יותר עובדים סוציאליים דוברי השפות, בעיקר אתיופים, יש קושי רב למצוא כאלה.
קולט אביטל: אנחנו יודעים על 3000 אקדמאים בקרב העדה האתיופית שגמרו אוניברסיטאות ואין להם עבודה, ושולחים אותם לעבוד כמאבטחים בתחנה המרכזית.
קולט אביטל: אז אין שום קושי למצוא עובדים סוציאליים בקרב העדה האתיופית.
קולט אביטל: אני אומרת לך את זה כתוספת מידע.
מרים פבר: אנחנו מתים לתקנים.
יעקב מרגי: זאת הייתה הבעיה מקדמת דנא.
קולט אביטל: אני אתן לך העתק מהמכתב שכתב לנו סגן השר רביץ.
קולט אביטל: לפני שהוא מפסיק להיות סגן שר ולפני שאנחנו מתפזרים- -
מרינה סולודקין: הוא סגן שר עד הבחירות.
קולט אביטל: אז יכול להיות שאפשר לעשות משהו ולהוסיף גם תקנים.
קולט אביטל: זה בתור טיפ של הבוקר.
דוד יאסו: במשרד הקליטה קיים מאגר אקדמי, ונוכל לספק כל מקצוע שתגידו.
קולט אביטל: את זה תגידו לרביץ ולאנשים שלו שטוענים שאי אפשר למצוא אנשים כאלה.
שלומית לוסטיג: אני רוצה להעיר שלפעמים ההוצאה מן הבית היא מוצדקת, אבל תמיד היא טראומתית מאין-כמוה במיוחד בגיל הרך ומהווה סיכון כשלעצמה.
שלומית לוסטיג: אם מתבשל פה חוק, מאוד חשוב לתת את הדעת שלא מתערבים במעשה בראשית אם אין לנו לפחות ביטחון שיש לנו כבר מראש תוכנית טיפולית יציבה וארוכת טווח לילד- -
קולט אביטל: את קופצת למקום שאליו לא הגענו.
קולט אביטל: אנחנו לא מדברים על לאן לקחת את הילד, אנחנו רק מדברים על תיקון חוק שמחייב לתת לעולים אפשרות לדעת במה דברים אמורים בשלב מוקדם, כשעומדים להוציא אותם מהבית.
מרינה סולודקין: ב- 2001-2002-2003 היה מאבק ציבורי קשה מאוד, ואני מאוד גאה שבוועדת העלייה והקליטה היו כמה ישיבות וגם בוועדת העבודה והרווחה.
מרינה סולודקין: לפי מסקנות ועדת גילת, אנחנו רואים שמשרד הרווחה התחיל ללכת בכיוון, אבל לא אחרי כל מסקנות ועדת גילת.
מרינה סולודקין: לי יש כישלון אישי גדול כשסבתא בבאר שבע, עולה חדשה הלכה לרשויות הרווחה וביקשה עזרה מכיוון שהאמא לקחה סמים.
מרינה סולודקין: התחיל סיפור שיש הרס מוחלט במשפחה.
מרינה סולודקין: הילד נמסר לאימוץ סגור, והסבתא שהיא בריאה ועובדת לא קיבלה אותו.
מרינה סולודקין: אנשים שהיא עובדת איתם שאלו איך זה יכול להיות שבמדינה מתוקנת כמו מדינת ישראל לוקחים ילד מסבתא בריאה לאימוץ סגור.
מרינה סולודקין: אנחנו צריכים לעקוב, ולא רק לעקוב, אנחנו זקוקים לחוקים.
מרינה סולודקין: ילד לא יכול להיות רכוש המדינה.
מרינה סולודקין: יש לנו עבר מפוקפק בעניין הזה – פרשת ילדי תימן שעד היום אנחנו לא יודעים מה קרה איתם.
מרינה סולודקין: הכנסת כריבון וכמבקר של הרשות המבצעת צריך לטפל בעניינים האלה.
מרינה סולודקין: חוקים טובים מפריעים לאנשים שמנצלים לרעה את הכוח של המדינה.
קולט אביטל: אני מודה לכולכם.
קולט אביטל: אני מודה לנעמי ממרכז המידע והמחקר שכתבה את הנייר היסודי והממצה הזה.
קולט אביטל: אנחנו בשלהי תקופת כהונת הכנסת, כולנו מתפזרים, ואני רוצה לקוות שגם נחזור.
קולט אביטל: אין לי אפשרות להציע היום שאני אעשה את החקיקה כי אין שום אפשרות להגיש הצעות חוק, לא לקריאה טרומית ולא לשום קריאות אחרות.
קולט אביטל: אלה שכבר בצנרת עוברים היום לקריאה ראשונה, וגם זה לפי החלטת יושב ראש הכנסת.
קולט אביטל: לכן היום לשבת ולנסח את החוק שבוע לפני שאנחנו מתפזרים זה לא רציני.
קולט אביטל: אבל ההחלטה של שתי הוועדות יחד היא שכאשר תתכנס הכנסת הבאה נעבור לחקיקה לפי הדגם שיסמין הציעה.
קולט אביטל: הוא נראה לנו סביר ונכון.
קולט אביטל: ממשרד הרווחה אנחנו מבקשים להיות כמה שיותר בקשר עם כל אותם הארגונים ועם משרד הקליטה שיוכל להעביר אליכם רשימה גם של ארגונים, גם של מתנדבים וגם של אנשים שיכולים להיות לכם לעזר.
קולט אביטל: לא חייבים חוק בשביל זה, אני בטוחה שאתם תרצו לנצל את כישוריהם.
קולט אביטל: בכל מקרה כשאתם יודעים שיש מצב בעייתי במשפחה קודם כל צריך להיכנס עם בני העדה ולנסות להגיע להידברות לפני שעוברים לפתרונות דרסטיים.
קולט אביטל: נוסף לכך אנחנו נדאג שיהיו תקנים נוספים, בעיקר מכיוון שיש לנו הבטחה בכתב.
קולט אביטל: אולי תרצי לנצל את ההבטחה הזאת ולדחוף אותה.
רן כהן: צוהריים טובים.
רן כהן: אני רוצה לברך את כל הבאים – מימיני השופט שלמה שוהם, נציב הדורות הבאים, חברי הכנסת, אורחות ואורחים נכבדים.
רן כהן: ביום הלפני אחרון של הכנסת הוועדה אנחנו מקיימים כאן אירוע מיוחד של הוועדה לזכויות הילד בשיתוף האגודה הישראלית למען הילד בגיל הרך על הדוח שנקבל כאן.
רן כהן: כיום אנחנו משוכנעים למעלה מכל ספק מבחינה מקצועית ורגשית שהילד בגיל הרך הוא הגורם הקובע ביותר לגבי עתידו של האדם, ולא רק עתידו כילד אלא גם עתידו כנער או נערה ולאחר-מכן כמבוגר ומבוגרת.
רן כהן: הצורך בקיומו של המפגש הזה והדיון בו חיוני מאין-כמוהו בימים אלה דווקא, וגם הדוח שנשמע מפרופ' שמידט בהמשך הדיון יצביע על הממצאים של הוועדה שהוקמה בידי הממשלה ביוזמתו של שר הרווחה דאז, חבר הכנסת זבולון אורלב.
רן כהן: נדמה לי שאתה גם חתום על כתב המינוי של הוועדה הזאת.
רן כהן: אנחנו נשמע היום את הממצאים הללו שפורסמו בעיתון "הארץ" בידי רותי סיני, והם יונחו לפניכם.
רן כהן: בדברי הפתיחה הללו אני רוצה לציין כמה דברים, ואחר-כך יאמר דברים גם נציב הדורות הבאים.
רן כהן: בישראל חיים היום יותר מ- 2 מיליון ילדים, 833 אלף מהם הם מתחת לגיל 6, מה שמוגדר "הגיל הרך".
רן כהן: ממחקרים רבים אנחנו יודעים שזהו הגיל הקובע ביותר לא רק לגבי יכולתם לעצב עצמם כבוגרים ולגבי עתידם ואיכות חייהם של ילדים בעלי ליקוי או רגישות מסוימת, אלא גם לגבי הילדים המוכשרים ביותר.
רן כהן: זאת התקופה שבה הם זקוקים לסביבה תומכת, אוהבת, בריאה ועשירה בגירויים חיוביים לצורך ההתפתחות שלהם במישור השכלי, הנפשי והרגשי, ובעצם בכל מישור אפשרי.
רן כהן: גם ממצאים שנקבל היום יוכיחו עד כמה הראייה הזאת נכונה וממומשת לטוב ולרע בחברה הישראלית.
רן כהן: מצב המסגרות החינוכיות היום הוא כזה שחוק לימוד חובה חל רק על ילדים מגיל 3 ומעלה.
רן כהן: למטה מגיל 3 לא ניתנים שום תמיכה או פיקוח של ממש בחברה הישראלית, וזהו ליקוי מאוד יסודי, לעניות דעתי.
רן כהן: משום שלא רק שאין פיקוח, אלא גם מידת התמיכה של החברה הישראלית בילדים עד הגיל הזה היא מאוד ירודה.
רן כהן: למזלנו, קיימות כל המסגרות של טיפת חלב ומסגרות אחרות שהחברה הישראלית התברכה בהם, גם הם פרי יצירתה של מדינת ישראל בשנות הקמתה ולא בשנים הללו; בשנים האלה מאיימים להכחיד את ההישג הכי גדול לילדים בגילאים אלה.
רן כהן: אגב, אתמול הצלחנו להעביר במליאת הכנסת את חוק מעונות יום שיקומיים בניגוד לעמדת הממשלה ב- 58 קולות ללא אף מתנגד, וזה הישג מאוד גדול.
רן כהן: הצעת החוק הזאת עברה בקריאה ראשונה, אני מקווה שבזכות ההחלטה הזאת נוכל להחיל דין רציפות לכנסת הבאה ולהשלים את החקיקה בכנסת הבאה.
רן כהן: את התיקון צמצמנו לקבוצה נזקקת קטנה מאוד כדי להגיע למצב שהעלות תהיה לא יותר מ- 4.9 מיליון שקל, כפי שהאומדן מוכיח.
רן כהן: אבל זה פתח להרחבה גם בעתיד כדי שכל הילדים שנמצאים במצב שבו הם הכי נזקקים למסגרות המתאימות בתמיכת המדינה יקבלו את התמיכה הזאת.
רן כהן: גם זה היה בניגוד להחלטת הממשלה ובניגוד לעמדת משרד האוצר שהעריך את זה בהתחלה ב- 90 מיליון ובכל מיני מספרים מופרזים חסרי השחר שהם זורקים – היום הם כבר אומרים שזה עולה 7-9 מיליון, ואנחנו טוענים בתוקף שזה לא יותר מ- 5 מיליון.
רן כהן: בכלל, הגזרה הזאת שאי-אפשר לחוקק שום חוק, שעלותו לא עולה למעלה מ- 5 מיליון, אלא אם יש למעלה מ- 50 חברי כנסת זאת גזרה, שהפרלמנט חתך לעצמו בה את הרגליים ואת הידיים בתיקונים חברתיים.
רן כהן: אי אפשר לעמוד בגזרה הזאת, ולדעתי, זה היה חוק אומלל שהכנסת החליטה לקטוע דרכו במו ידיה, את ידיה שלה.
רן כהן: חבל שזה קרה, ואולי תהיה הזדמנות בעתיד שתהיה ממשלה שתוכל לבטל את החוק הזה או לפחות להעלות את הסכום לסכום הרבה יותר גדול כדי שאפשר יהיה לנשום בחקיקה חברתית אלמנטרית.
רן כהן: מחר יעלה חוק הנוער, אנחנו מקווים שגם הוא יצליח לעבור.
רן כהן: גם בו מדובר על ילדים בסיכון קשה, שוועדת החלטה מחליטה להוציא אותו ממקום הסיכון למסגרות שבהן הוא יוכל לגדול בצורה אלמנטרית וסבירה.
רן כהן: אנחנו מנסים להעביר דברים מן הגורן ומן היקב ביום האחרון של הכנסת לפני פיזורה; עדיין ההצלחות לא מובטחות, אבל המאמץ ראוי לתמיכה ולחיזוק.
רן כהן: נצטרך אם כך להמתין להמשך חקיקה לאחר כינוסה של הכנסת ה- 17, אבל ברור לי שבלי שיהיה מאמץ ציבורי עצום של כל הכוחות כדי לדחוף את הכנסת לחקיקה זה לא ילך.
רן כהן: אין לנו דרך, אלא לנסות לעודד ציבור גדול יותר להתארגן למעשה החקיקה הזה כדי שנוכל לקדם את הדברים הללו בצורה ראויה.
רן כהן: אני רוצה להוסיף כמה דברים בתמצית בפתיחה הזאת: מוסכם על הכול שהמדינה חייבת לטפח את ההון האנושי שלה.
רן כהן: למדינת ישראל אין שום מצבור אחר זולת ההון האנושי, היכולת היצירתית של בני האדם שחיים במדינה הזאת – בתחום השכלי, הרגשי בכל הגוונים שלו – זה מעין הנביעה הגדול שיש לנו כדי להאדיר את מדינת ישראל ואת החברה הישראלית בעתיד.
רן כהן: זה מתחיל ונקבע בגיל הרך, אין גיל אחר שאפשר לתקן את זה.
רן כהן: היום התשומות שלנו נעשות בגילים יותר מאוחרים, והיעילות שלהם היא יותר קטנה, והם באים לתקן ולא לטפח.
רן כהן: דבר נוסף, נדמה לי שהמספר המקסימלי של פעוטות בקבוצה צריך להיות 8 ולא יותר, כדי לאפשר למטפלים ולמטפלות לתת טיפול רגיש ואיכותי.
רן כהן: זה לא המצב היום, וזה אחד הדברים החשובים שיחייבו תיקון רחב ויסודי יותר.
רן כהן: קיימת גם ביקורת על איכות ההדרכה שניתנת למטפלות.
רן כהן: אני אגלה לכם שאפילו הצעתי הצעת חוק לפיקוח על הטיפול בגיל הזה, ושוב הכנסת הפילה את זה במליאת הכנסת אף על פי שעלותו הכספית של החוק לא הייתה אמורה להיות גבוהה.
רן כהן: אנחנו יכולים להתקדם מכאן גם אל הקבוצה של הילדים בסיכון.
רן כהן: הנתונים שיציג כאן פרופ' שמידט מצביעים על ליקויים בטיפול ובאספקת השירותים לילדים ולבני נוער בסכנה ובמצוקה.
רן כהן: מספרם של הילדים בקבוצה הזאת שנזקקו בתקופה הנזכרת לעזרת השירותים החברתיים הוא 375 אלף, אבל העזרה הזאת לא תמיד יכולה הייתה להינתן.
רן כהן: שיעורם של ילדים אלה מתוך כל ילדי ישראל הוא 15% - שיעור מאוד גבוה.
רן כהן: ההשקעה של ישראל בשכבת ילדי הגיל הרך היא השקעה נמוכה ביותר לעומת שאר שכבות הגיל למרות החשיבות הרבה של ההשקעה בהתפתחות הילדים, על דעת כל המומחים והמטפלים.
רן כהן: צריך להפוך את הפירמידה בקשר לעניין הזה.
רן כהן: זה יהיה האתגר הגדול ביותר.
רן כהן: הדוח הזה הוצג בפני שר האוצר ובפני מנכ"ל משרד ראש הממשלה, משום שראש הממשלה היה, כידוע ביומיים האחרונים בבית החולים מסיבות ידועות.
רן כהן: אבל הדוח הזה יצטרך לבוא על שולחן הממשלה ועל שולחן הכנסת כדי שנוכל לאמץ את המסקנות שלו במיטבן, ואולי גם להוסיף עליהן ממה שכולכם תוכלו להוסיף כאן.
רן כהן: אני רוצה לאחל לכולנו דיון פורה ושנוכל להתקדם בעקבותיו.
רן כהן: אני מבקש מהשופט שלמה שוהם לפתוח בדברי הברכה, ואחר-כך אני אבקש במיוחד מחבר הכנסת זבולון אורלב כיוזם הקמת ועדת שמידט לספר לנו על עמדתו בעניין.
שלמה שוהם: תודה רבה, אדוני היושב ראש.
שלמה שוהם: אני אציג מצגת קצרה.
שלמה שוהם: אנחנו פתחנו במשפט "החינוך הוא הדרכון של הילדים לעתיד, כי המחר שייך לאנשים שהתכוננו לו היום".
שלמה שוהם: נציבות הדורות הבאים עוסקת בנושא של חשיבת עתיד, עוסקת בנושא של שימת דגש על המשמעויות ארוכות הטווח של הדברים שאנחנו עושים.
שלמה שוהם: לצערנו, בתוך הדמוקרטיות יש מעין נקודת עיוורון, ולא פעם אנחנו עדים שהחשיבה לדור הבא מגיעה בסוף המושב או הקדנציה, ותפקידנו בכנסת הוא לעודד את החשיבה הזאת ולתת לה תמיכה ומקום.
שלמה שוהם: אנחנו נראה שלא קשה להסביר מה המשמעות לעתיד אם לוקחים שקל מכאן או משם ומשקיעים אותו במקום זה או אחר.
שלמה שוהם: קל מאוד להראות את הדברים האלה, והנושא שאנחנו עוסקים בו עכשיו הוא כמעט טריוויאלי, ולכן אני מסכים ודאי עם הדברים שאמר היושב ראש, וברשותך אני אנסה לומר הדגש אחר.
שלמה שוהם: אוכלוסיית הילדים היום מגיעה כמעט ל- 900 אלף איש.
שלמה שוהם: בשקף אתם יכולים לראות גם את ההתפלגות לפי דתות: יהודים, מוסלמים ונוצרים, אני לא אתעכב על הנושא הזה, אבל יש לו משמעות כשנדבר על הנושא של המגזר הערבי.
שלמה שוהם: הדברים כאן די חדים.
שלמה שוהם: ילדים עד גיל 5 – חוץ מהתיקון לחוק חינוך חובה חינם בגיל 3-4 שגם הוא בעייתי, והיישום שלו מאוד בעייתי כי החלוקה שם היא קשה מאוד מבחינת השאלה אם אנחנו משקיעים במקום שצריך להשקיע.
שלמה שוהם: אבל זה לא נושא שאני אתעכב עליו היום – לא נמצאים תחת אחריות מיניסטריאלית של אף לא משרד ממשלתי אחד.
שלמה שוהם: הדבר הזה נופל בין הכיסאות, הפיקוח נופל בין הכיסאות.
שלמה שוהם: מערך השירותים מפוצל בין 4 משרדי ממשלה: בריאות, חינוך, רווחה ותמ"ת, ובלפחות- 45 עמותות וארגונים בערך.
שלמה שוהם: ילדים בסיכון הוא נושא שיעלה פה היום בצורה חדה ומשמעותית מאוד, אם כי צריך לומר שנכון שהנושא הזה הוא קריטי, כואב, קשה, אבל חשוב שניזהר מלראות רק את הנושא הזה, שבדרך-כלל מבחינת הדרמה הוא מושך יותר תשומת לב, ונראה שההשקעה היא חשובה וחיונית לישראל בכלל בכל המרחב של ילדים בגיל הזה.
שלמה שוהם: כמובן, הנושא הזה חסר בתוכניות.
שלמה שוהם: אני רוצה להציג את ההוצאה הלאומית לחינוך לתלמיד בשנת 2000 בהשוואה בינלאומית למדינות ה- OECD.
שלמה שוהם: לפני שבועיים הייתי בגרמניה בכנס שעסק בנושא דומה מאוד, ושם אמרו בפירוש שהולכים להוריד את התמיכה באוניברסיטאות ולהשקיע בגיל הרך.
שלמה שוהם: הדבר הזה הוא חשוב וחיוני, הוא פשיטא, משום שהשקעה של שקל בגיל הרך היא הרבה יותר משמעותית מהשקעה של שקל שמשקיעים באוניברסיטה.
שלמה שוהם: אם עוסקים בשאלה של ירידה בהישגיות של תלמידי ישראל, רואים שההוצאות גדלו, וההשקעה פר-ילד הלכה ועלתה בשנים האחרונות במיוחד במקומות של הקדם יסודי וכולי.
שלמה שוהם: המקום היחידי שזה לא עלה, זה באמת בגילאים הצעירים, וזה מקור הבעיה.
שלמה שוהם: באחד הטיעונים אמר לי פעם עורך-דין: "זאת בעיה, להניע את העץ ולהזיז אותו כבר הרבה יותר קשה כשהוא כבר גדל עקום".
שלמה שוהם: ההשקעה בשורש הרך, בניצן הזה שגדל בחממה היא הרבה יותר חשובה.
שלמה שוהם: זה לא סתם שאנחנו משקיעים הרבה יותר בשמירה על הצמחים מפני סערות כשהם רכים בשנים – שם המקום הקריטי להשפיע.
שלמה שוהם: מדינת ישראל משקיעה 46% פחות ממדינות ה- OECD, ובחינוך היסודי אנחנו משקיעים עדיין פחות, אבל רק ב- 6% פחות, ובעל יסודי ב- 12% פחות מה- OECD.
שלמה שוהם: זאת אומרת, ברור מאוד שאם רק אם נסתכל על משפחות העמים ונלמד מהם את הדבר הטריוויאלי הזה, אנחנו צריכים להוסיף כמעט 50% רק לחינוך הקדם יסודי, גם אם זה יהיה במחיר הורדה מהחינוך היסודי והעל-יסודי – אני כמובן לא חושב שצריך להוריד מזה.
שלמה שוהם: בדרך-כלל אנחנו משתמשים בנימוקים הכלכליים.
שלמה שוהם: כשאנחנו אומרים לאוצר שההשקעה בחינוך הגיל הרך כתשתית של תכנון ארוך טווח, הדבר הזה נתפס.
שלמה שוהם: זה דבר עצוב כי הדבר הראשון שצריכים לבוא ממנו הוא החמלה, זאת תפיסת העולם שיש פה ילד שגדל במדינה, ואנחנו אפוטרופוסיהם של יתומים, אנחנו כמדינה צריכים לדאוג כמדינה אחראית כדי שחייו יהיו טובים יותר, קודם כל מבחינה אנושית, פשוטה, טריוויאלית.
שלמה שוהם: לצערי, בתוך הבניין הזה לא פעם אנחנו צריכים להשתמש בנתונים כלכליים כי עם האוצר זה עובד, אומרים להם שלמשך 10 שנים אפשר לחסוך כך הרבה יותר כסף, ואז מוכנים לדבר איתך.
רן כהן: אם זה היה משכנע, עוד מילא, גם זה לא משכנע.
שלמה שוהם: אבל בנושא הזה זה כל-כך פשוט, ואפשר להוכיח את זה במספרים.
שלמה שוהם: אפשר להראות כמה עולה ילד שלא השקענו בו מספיק בגיל הרך, ואחר-כך הוא יצטרך להיות במוסד על חשבון הציבור או חלילה בכלא על חשבון הציבור.
שלמה שוהם: מיליונים ומיליארדים של שקלים אנחנו משקיעים בכל רשויות השיקום, ואפשר למנוע את זה בראייה קודם.
שלמה שוהם: משהו לגבי ראייה קצרת טווח וארוכת טווח.
שלמה שוהם: תמיד כשאנחנו באים, אומרים "עכשיו?
שלמה שוהם: אין תקציב, המצב קשה".
שלמה שוהם: ברור לחלוטין, שאם היינו חושבים על המצב לפני 20 שנה – אחרי 57 שנות קיום מגיעים כבר לבינה.
שלמה שוהם: גיל הבינה אומר שצריך להשתמש אפילו בניסיון החיים הקצר שלנו בשביל להסתכל קדימה, לא להסתכל על הקשיים הנוכחיים.
שלמה שוהם: מדינת ישראל לוקחת הלוואות ל- 25-40 שנה, מחייבת את הילדים שלנו.
שלמה שוהם: ההלוואות הללו יכולות להיות מוצאות מבחינת הצדק הבין-דורי אם הן מושקעות באמת כדי להשפיע על תוצאה שתיתן רווחה לדור הבא.
שלמה שוהם: כי אני מחייב אדם שעדיין לא נמצא פה, וצריך לשאול אותו מה טובתו ולדמיין מה הוא רוצה.
שלמה שוהם: לכן המקום היחיד שמותר לי להשקיע בו היום זה התשתיות הפיזיות אבל גם החברתיות.
שלמה שוהם: לכן הדבר הזה הוא טריוויה ולא צריך להכביר עוד מילים עליו.
שלמה שוהם: תמונת המצב בחקיקה: אנחנו עוסקים בטלאי על טלאי, אין בישראל חקיקה מסודרת ורצינית שעוסקת בנושא הקריטי, והוא השאלה על זכותו של הילד בגיל הזה לחינוך.
שלמה שוהם: מרגע שהילד יצא מרחם אימו, יש לו זכות; אנחנו עוסקים בזכות לחינוך לגילאים רבים.
שלמה שוהם: עד היום בגלל היסטוריה מסוימת הזכות שלו לקבל מעונות בגיל לידה עד 3 נבעה מהזכות שיש לאימהות עובדות, או מדברים אחרים.
שלמה שוהם: זהו דבר היסטורי שבכל הכבודה הראוי אנחנו צריכים לשנות אותו.
שלמה שוהם: אנחנו צריכים לעסוק בשאלה האם יש זכות לילד.
שלמה שוהם: כי גם במקרים רבים שהאימהות אינן עובדות מסיבות שלא יוצאים לעבודה במגזר המסוים, עדיין צריך לשאול עצמי האם טובת הילד הזה היא להישאר בבית או לקבל אפשרות למבחר אחר.
שלמה שוהם: השאלה היא לא פשוטה ולא חתוכה, אבל הזכות הזאת והאפשרות לבחור חייבת להיות בידי הילד, וזה לצערי לא קיים היום.
שלמה שוהם: מספר מילים על האוכלוסייה הערבית: בין השנים 1990 עד 2001 נוספו כ- 480 מעונות לגילאי 0-3 בכלל באוכלוסייה, ומהם 23 בלבד ביישובים הערביים.
שלמה שוהם: הדבר הזה זועק לשמים בלי קשר לשאלה מה העמדה של האזרח לגבי אותה אוכלוסייה.
שלמה שוהם: הם אזרחים של המדינה הזאת, והם חייבים לקבל את אותה אפשרות בחירה כמו שמקבלים כלל אזרחי המדינה.
שלמה שוהם: הדבר הזה חשוב וחיוני בעיניי.
רן כהן: זה 5%, בשעה שהשיעור שלהם הוא 20%
עבד-אלמאלכ דהאמשה: - - -
רן כהן: כשהפער מלכתחילה היה הרבה יותר גדול.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: היה אחד בשנת 90'.
שלמה שוהם: נציבות הדורות הבאים שמה לה לחזון שתהיה חקיקה בכנסת ישראל שעוסקת בזכות לחינוך לכל ילד מגיל לידה.
שלמה שוהם: זה חשוב, חיוני, קריטי, אנחנו עוסקים בחינוך לא בחיוב האם לשלוח את הילד למעון אם היא לא רוצה כי היא רוצה לגדל אותו בבית, וטוב לו בבית, אלא כאלמנט של תמיכה אם האם הזאת לא יכולה לתת אפשרויות גדילה מינימליות בחממה.
שלמה שוהם: המדינה חייבת לתת תמיכה כחלק מזכות יסוד – ילד הוא אדם, וחוק יסוד: כבוד האדם וחירותו עוסק גם בילדים.
שלמה שוהם: לכן כבוד האדם, זכותו על גופו וכל הדברים שמסביב חלים על הילד מרגע שנולד.
שלמה שוהם: לכן הדבר הזה הוא בעינינו בסיסי, קריטי, והוא גם חייב להיות מבחינה משפטית, ערכית וחוקתית.
שלמה שוהם: לכן אנחנו מציעים הצעת חוק שאנחנו עוסקים בה כרגע, וגם פנינו לכל אחד מהאנשים שנמצאים כאן ונפנה גם לציבור, כי אנחנו רוצים לקיים דיון ציבורי יחד עם הוועדה לזכויות הילד שיעסוק בשאלה הגדולה של חוק חינוך לילדים מגיל לידה.
שלמה שוהם: הצעת החוק צריכה להסדיר את הזכות לחינוך, את המסגרות החינוכיות, תוכנית חינוכית, פיקוח והדרכה תקינים, איכות טיפול, הכשרת מטפלות, בטיחות, תזונה, וכמובן, גם השאלה על מספר הילדים פר-מבוגר, ואיך המבוגר הזה הוכשר, ומי מפקח.
שלמה שוהם: הדבר הזה הוא מחדל שלא קיים כמעט בעולם המערבי.
שלמה שוהם: המלצות: קידום ההשקעה בקבוצות גילאי החינוך, הסדרת חקיקה נפרדת לילדים בגיל הזה, שיפור מצב החינוך לגיל הרך באוכלוסייה הערבית בישראל – זה קריטי.
שלמה שוהם: אני רוצה לומר משפט שלא יתקבל כל-כך בקלות כי הוא בא לשנות מצב קיים, ויהיו פה אנשים בחדר הזה שלא יסכימו לו: אנחנו חושבים שצריך לנתק את הילד בין עבודת האם לבין זכות הילד לחינוך.
שלמה שוהם: הדבר הזה הוא היסטורי, הוא נולד משום שהקימו מעונות לאימהות עובדות, ואין לו מקום היום.
שלמה שוהם: אין לו מקום משום שכשאני עוסק בזכות אני לא מסתכל האִם האם צריכה או לא צריכה היום מעונות בשביל עצמה כדי למצוא לעצמה פתרון לילד.
שלמה שוהם: זאת שאלה אחרת.
שלמה שוהם: השאלה שאנחנו צריכים לשאול היא מה קורה עם הילד הזה, האם הוא מקבל את המקסימום שהמדינה יכולה לתת לו וחייבת לתת לו, אם האם עובדת וצריכה פתרון זאת אפשרות אחת; אם אמו אינה עובדת וגם צריכה פתרון זאת אפשרות אחרת, הדבר הזה לא יכול להיות רק לאימהות עובדות – זה דבר היסטורי שהיה להכרח בל יגונה, והיום הגיע הזמן לחשוב אחרת.
שלמה שוהם: הדבר הזה יכול לשנות את הגופים ומשרדי הממשלה שיעסקו בנושא מעונות היום.
שלמה שוהם: צריך לעשות את זה יחד בשילוב ובהסכמה תוך ראיית המטרה, ולהתעלות לרגע מעל השאלות היותר צרות של סמכויות.
שלמה שוהם: אנחנו יודעים שלא פעם החלטות כאלה נופלות בגלל ויכוחים של סמכויות של משרדי ממשלה.
שלמה שוהם: חשוב מאוד בעיניי, שכל מי שרוצה לראות באמת את טובת הילדים ולהסתכל קדימה חייב לתת את הדעת איך למצוא יחד פתרון שיסדיר את הנושא הזה.
שלמה שוהם: יש שאלה האם השר הממונה על פי החוק צריך להיות שר החינוך או לא; יכול להיות שזה צריך להיות גם שר החינוך, גם שר התעשייה והמסחר, אולי גם שרים אחרים – אינני יודע.
שלמה שוהם: אני רק יודע שהמצב הקיים הזה איננו ראוי, איננו נכון, והוא חייב להשתנות.
שלמה שוהם: לסיום, סיפור על אותו זקן שפגש את חוני המעגל.
שלמה שוהם: שאל אותו חוני: "מדוע אתה נוטע עצים, הרי לא תזכה לאכול מפרותיהם".
שלמה שוהם: אמר לו: "על מה שכחתיה בחרובים".
שלמה שוהם: אמר לו: "אני באתי לעולם, ובעולם הזה היו חרובים.
שלמה שוהם: כשם שנטעו אבותיי לי, כך אטע אני לבניי".
שלמה שוהם: ההבנה שאנחנו מחזיקים את העולם הזה כפיקדון לילדינו היא הבסיס, והדבר הזה עד היום מחייב אותנו לטעת עצים כדי שילדים יוכלו לחיות בארץ הזאת, לקבל תמיכה, וגם להביא בסופו של דבר למדינה טובה יותר.
שלמה שוהם: תודה רבה.
רן כהן: אני מאוד מודה לשופט שוהם על דבריו הנכוחים והאמיתיים.
רן כהן: אני מבקש מחבר הכנסת זבולון אורלב לומר דברי פתיחה, אחריו אני אבקש מגברת תמר אלמוג, מנהלת האגף למעמד האישה ומעונות יום במשרד התמ"ת, להציג את המצב של המסגרות החינוכיות לגיל הרך ואת הקמת הוועדה לרישוי סטנדרטים ולפיתוחם.
זבולון אורלב: בראש ובראשונה אני רוצה לברך אותך, אדוני היושב ראש, על הכנס החשוב שבמרכזו ייחשפו ההמלצות העיקריות, המסקנות והנתונים שהצטברו בוועדה הממלכתית לבדיקת מצבם של ילדים ובני נוער בסיכון.
זבולון אורלב: צריך לזכור שלמעלה מ- 30 שנה הממשלה והמדינה לא בדקו באופן רוחבי ועמוק את מצבם של הילדים בסיכון, מאז ועדת ראש הממשלה שבראשה עמד פרופ' ישראל כץ ב- 1974.
זבולון אורלב: מכאן באה המחשבה שלנו שעבר דור, הגיע הזמן, המצב החברתי השתנה לחלוטין בעקבות העלייה המסיבית וההחמרה בעוני.
זבולון אורלב: המציאות שראיתי כשנכנסתי לתפקידי כשר הרווחה הייתה מציאות מאוד קשה, והתברר שאין תמונת מצב לאומית מוסמכת ומסודרת כדי שגם אם הממשלה רוצה היא בכלל תוכל להתחיל לטפל בעניין הזה.
זבולון אורלב: לכן הוקמה הוועדה הזאת על-פי החלטת ממשלה, אחרי ויכוחים קשים, נוקבים וסוערים, ובראשה עומד פרופ' הלל שמידט שהוא ראש בית הספר לעבודה סוציאלית ורווחה חברתית – כך הוא מקפיד לקרוא לבית-הספר.
זבולון אורלב: איתו כמה עשרות מומחים הטובים ביותר בישראל מכל הרשויות, גם השלטוניות, וגם מהארגונים הציבוריים ומהמוסדות הלאומיים – כל מי שיכול להיות היה שותף בוועדה ונעשתה שם עבודה רצינית מאוד.
זבולון אורלב: אני מבין שההמלצות הוגשו לראש הממשלה אתמול, והיום יוגשו כאן בוועדה.
זבולון אורלב: אף אחד מאלה שמצויים בתמונה החברתית לא יכול להיות מופתע מהנתונים ומהמציאות הקשה שמשקף הדוח.
זבולון אורלב: אנחנו עוסקים כאן לא רק ככותרת הכנס הזה ב"איכות החיים", אלא אנחנו עוסקים בחיים עצמם של הילדים בסיכון.
זבולון אורלב: הנתונים לא מפתיעים, הם רק קיבלו הכשר או גושפנקה ממלכתית-ציבורית, שאלו הממצאים, ומכאן איש לא יכול לטייח ולטאטא את הבעיה מתחת לשטיח.
זבולון אורלב: יש תמונת מצב לאומית שמחייבת התייחסות של המדינה, וצריך לזכור שהמציאות הזאת היא לא מכה משמים, הם כולם, ללא יוצא דופן, פרי באושים של החלטות אנושיות ושל החלטות ממשלה, של מדיניות ניאו-ליברלית- -
רן כהן: החלטות של בני-אדם הן לא תמיד אנושיות.
זבולון אורלב: אני מוכן לקבל את התיקון הזה, יכול להיות שהן אפילו בלתי אנושיות.
זבולון אורלב: הואיל והן החלטות של בני אדם בידי בני אדם גם לתקן את המצב הזה, זה לא גורל שנגזר וכך אפשר לחיות איתו, ועלינו מוטלת אחריות גדולה מאוד לתקן את המצב הזה.
זבולון אורלב: השופט שוהם קבע שמטפלים בזה 4 משרדי ממשלה.
זבולון אורלב: הרשה לי לחלוק – מטפלים בזה יותר מ- 4 משרדי ממשלה – לא מנית את המשרד לביטחון פנים והמשטרה שהוא גורם מאוד מרכזי בכל הטיפול בנוער בסיכון, לא מנינו את הרשות לסמים במשרד ראש הממשלה שגם היא גורם מאוד מרכזי, ויכולנו למנות עוד כמה משרדי ממשלה שיש להם השלכות בעקיפין, כמו משרד הפנים שמתקצב את הרשויות המקומיות, ובעיקר את כל היחידות שעוסקות בנוער בסיכון.
שלמה שוהם: אני דיברתי על הגיל הרך.
זבולון אורלב: אני רק רוצה לומר שמעבר לקיטורים הצודקים שלנו גם במשאבים הקיימים – לפי הערכתי, 3-4 מיליארד שקלים – כבר היום מושקעים בנוער בסיכון, וגם בהם צריך לעשות סדר.
זבולון אורלב: הכנסת צריכה לדרוש מן הממשלה לאמץ את המסקנות כמקשה אחת, שלא יהיה לנו נוער בסיכון כי נוער בסיכון זה מחדלים של ממשלה מסוכנת; וכדי שהממשלה לא תהיה מסוכנת היא צריכה לאמץ את ההמלצות כמקשה אחת.
זבולון אורלב: אנחנו יודעים שגם לאחר שהממשלה מאמצת דוחות הם מעלים אבק במגרות, ולכן צריך לתבוע שגם תוקם ועדת שרים עם מנהלת מסודרת בין-משרדית שתקבל סמכויות לאכוף את ביצוע ההמלצות האלה בתוכנית תלת-שנתית מסודרת ומתוקצבת, וכמובן, לעגן ככל האפשר את ההמלצות בחקיקה.
זבולון אורלב: גם אם יש לנו ביקורת שהממשלה לא מבצעת חוקים – ואני יכול להזכיר חוק מפורסם שלי, חוק השילוב שהשופט שוהם מכיר, וכיצד אנחנו נלחמים – אבל נקודת הזינוק למאבק היא נקודת זינוק טובה כי החוק בידינו, וטוב יותר להיאבק על אכיפת חוק מאשר על פרויקט שאין לו גיבוי חוקי.
זבולון אורלב: זאת צריכה להיות התביעה שלנו.