GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רן כהן: נקבעו תנאים שונים לא על פי קריטריונים של טובת הילד, כי ברור שזה היה אחיד; לא בגלל שעד הגיל הזה טוב לילד לגדול אצל הורה מאוד מבוגר או צעיר, אלא בגלל העניין המספרי - שבארץ יש פחות הזדמנויות.
רן כהן: אין לכם כלי אחר לעשות את הסינון הזה?
נחמה טל: בחלקו זה נכון.
נחמה טל: עם זאת, אני רוצה לסייג את דבריי.
נחמה טל: אני לא טוענת שהורה בן 44 או חד-הורית לא יכולה להיות מאמצת טובה.
נחמה טל: צריך לעשות הפרדה בין זה לבין אי-מסוגלות הורית או מסוגלות מאוד לקויה, שלא יכולה להביא אותך להיות הורה מאמץ טוב.
נחמה טל: יש מרכיבים נוספים שאתה צריך, ולכן צריך להיזהר מזה.
נחמה טל: אני לא רוצה ליצור הרגשה שמעדיפים שאם חד-הורית תאמץ רק בחו"ל.
נחמה טל: זאת לא היתה הכוונה.
נחמה טל: אם יש אפשרות בחירה ואם בארץ יש תור כל כך גדול, אז אולי ראוי לחשוב אחרת - בארץ יש הרבה מאוד הורים שמבקשים לאמץ ואין מספיק ילדים לאימוץ, ובחו"ל יש הרבה ילדים שאם לא מאמצים אותם, האלטרנטיבה שלהם היא לגדול במוסד ולא בבית.
רן כהן: את אומרת שיש כמעט 100 חד-הוריות שמאמצות מחו"ל.
רן כהן: האם יש חד-הוריות שמאמצות ילדים בארץ?
נחמה טל: יש קצת.
נחמה טל: רק אותם ילדים שלא מצאנו להם זוג הורים.
נחמה טל: בגדול, אם יקבעו קריטריונים להכנת להכנת תסקיר מסוגלות הורית, אני האחרונה שאתנגד.
נחמה טל: אבל הכל עניין כספי.
נטשה הדווט: התמונה שעולה מהמחקר אינה נכונה.
נטשה הדווט: החוק קובע תנאים יותר קלים לאימוץ פנים מאשר חוץ.
נטשה הדווט: בפועל, הקריטריונים משתנים לפי מספר הילדים לאימוץ.
נטשה הדווט: העניין הוא, שהעמותות הגדולות אינן מעונינות בתסקיר מסוגלות הורית.
יעקב מרגי: החשש הוא תמיד להציג את האלטרנטיבה שבאימוץ הבין-ארצי נפרוץ את הקריטריונים.
יעקב מרגי: הנחת היסוד של השירות למען הילד – ואני מכיר אותה היטב – היא טובת הילד.
יעקב מרגי: ואכן, עיקרון טובת הילד צריך להיות בראש סדר העדיפויות של המדינה, ואין סיבה שבאימוץ הבין-ארצי נוריד את הרף של הקריטריונים.
רן כהן: זאת סוגייה רגישה ביותר וצריך לעזור להורים לאמץ ילדים אך גם לשמור על עיקרון טובת הילד.
רן כהן: מהדיון עולה כי הנושא אינו מספיק בשל ולכן נקיים דיון נוסף עם פרופ' יוסי תמיר, מחבר המחקר.
רן כהן: בוקר טוב לכולם.
רן כהן: אני מודה לכולכם שבאתם.
רן כהן: אני, כמובן, מודה במיוחד למועצה לשלום הילד בניהולו של ד"ר יצחק קדמן על הדוח הזה שהוא כבד משקל, לצערי.
רן כהן: רוב משקלו זה ממצאים לא מחמיאים לחברה הישראלית בהתייחסותה לילדים שלה, אבל בדיוק לשם כך אנחנו התכנסנו כדי לראות את הדברים בפועל במו עינינו.
רן כהן: יפתח את בדברים ד"ר קדמן, אחריו ד"ר אשר בן אריה, עורך הדוח.
רן כהן: אני מבקש מהגורמים השונים לתת לנו את העצומות שלכם לנושאים שעולים מהדוח.
רן כהן: שלא יהיו אי הבנות; אנחנו לא נקיים דיון על פרטי הפרטים של הדוח הזה.
רן כהן: מה שצריך זה שהוועדה לזכויות הילד בכנסת הבאה, שאני מקווה שתהיה סטטוטורית – כך נדברנו עם יושב ראש הכנסת וכך הוא גם רוצה.
רן כהן: אני מקווה שגם את הסוגייה הזאת אפשר יהיה להבהיר באופן מוחלט יותר כבר לפני הבחירות.
רן כהן: אבל אני די משוכנע שגם אחרי הבחירות גם הכנסת הבאה תכבד את ההחלטה הזאת.
רן כהן: ההחלטה לקיים את הוועדה לזכויות הילד כוועדה סטטוטורית, קבועה בכנסת מתבקשת מכל פינה של בדיקת מצבם של הילדים בישראל ושל העבודה של הממשלה ושל הכנסת.
רן כהן: אם נוכל לצאת מכאן לאחר התוספות שלכם עם מסקנות כוללות או ראייה כוללת של הדברים מה צריך לעשות, יהיה ראוי שהדוח הזה שעמל עצום הושקע בהכנתו יפיק מהישיבה הזאת פתיחה לכיוון טוב לפתרון המצוקות הראשיות.
רן כהן: אני מניח שכל פרק כאן שווה דיון לכשעצמו, ולו אני שר בממשלה אני מודה על האמת שהייתי לוקח את זה, ורואה באלו דברים הוא נוגע לתחומים שלי.
רן כהן: האמינו, אין משרד ממשלתי שזה לא נוגע לו.
רן כהן: לא קיים משרד ממשלתי שזה לא נוגע לו.
רן כהן: כשהייתי שר התמ"ת הייתי בטוח שאני מתעסק רק עם תעשיינים ועם סוחרים, והתברר שזה עולם ומלואו:
רן כהן: התעסקתי עם נכים ועם דירות, ועם מה שאתם לא רוצים.
רן כהן: נדמה לי ששרי ממשלה יהיו רציניים ואחראים יותר אם הם יבדקו מה נוגע להם בדוח הזה כדי לראות באיזה אופן הם יכולים להיטיב את עתידה של מדינת ישראל ואת עתיד ילדיה.
רן כהן: בבקשה, ד"ר קדמן.
יצחק קדמן: אני אפתח במספר משפטים קצרים, ואתן אחר כך לד"ר אשר בן אריה שעורך את השנתון זה 14 שנה, להציג תמצית הנתונים שנמצאים בשנתון הזה.
יצחק קדמן: אני רוצה להשתמש בהזדמנות הזאת אף על פי שאנחנו גוף א-פוליטי ומשתדלים מאוד להתרחק מכל עניין מפלגתי, ולברך את חבר הכנסת רן כהן שעבר מחסום מאוד קשה, דילג מעל משוכה בדרכו לכנסת הבאה, ומי שמבין מבין.
יצחק קדמן: אני מאוד מקווה שהוא יהיה איתנו גם בכנסת הבאה, ואני כמוהו מקווה – זה לא מובן מאליו – שגם בכנסת הבאה תהיה ועדה לזכויות הילד.
יצחק קדמן: למרבה הצער, הוועדה הזאת איננה כרגע ועדה סטטוטורית, ויש לבחור אותה מחדש בכל כנסת.
יצחק קדמן: הגיע הזמן שהכנסת תכיר בחשיבות הנושא; וכפי שוועדות אחרות הן ועדות קבועות בכנסת, שגם הוועדה הזאת תהפוך להיות ועדה קבועה.
יצחק קדמן: השנתון שעליו אנחנו מדברים הוא מפעל שהתחלנו בו לפני 14 שנה.
יצחק קדמן: זה השנתון ה- 14 שיוצא ברציפות כל שנה בסוף דצמבר.
יצחק קדמן: לא רק שאין לו אח ורע במדינת ישראל, אני אומר באחריות מלאה שאין לו אח ורע בשום מדינה בעולם.
יצחק קדמן: מספר מדינות בסקנדינביה מדי פעם, לא באופן שנתי, מנסות להוציא דבר דומה.
יצחק קדמן: אנחנו בהחלט יכולים לשמש מודל גם למדינות אחרות בעולם.
יצחק קדמן: אגב, כבר התחלנו לעבוד על השנתון של השנה הבאה, זאת עבודה של שנה שלמה כדי להכין דבר כזה.
יצחק קדמן: בהזדמנות זאת אני רוצה להודות לכל מי שמשתף איתנו פעולה, משרדי הממשלה השונים, הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, וכל הגורמים האחרים שעוזרים לנו בנתונים.
יצחק קדמן: בעניין הזה אני אומר לך, אדוני היושב ראש, השגת הנתונים הרשמיים נעשית קשה משנה לשנה; החל מהקשיים מערימה הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה שכפו עליה לא לתת נתונים שיש לה, אלא תמורת תשלום – הנתונים שנאספים במדינת ישראל לא צריכים להימכר כאילו זה היה עסק פרטי – וכלה במשרדי ממשלה שונים שלפעמים יש לי הרושם שלא כל כך מעונינים לאסוף נתונים, אולי יש מישהו שלא מעוניין לדעת.
יצחק קדמן: אמר כבר קוהלת: "יוסיף דעת, יוסיף מכאוב", ויכול להיות שיש כאלה שלא רוצים לכאוב, ולא לדעת אומר שגם לא צריך לעשות.
יצחק קדמן: מדינת ישראל צריכה לשפר הרבה יותר את מערך איסוף המידע שלה.
יצחק קדמן: כאן אני מגיע לנקודה המרכזית: אני נשאלתי רבות אחרי שהשנתון יצא לאור, מה התועלת בו.
יצחק קדמן: אומר את הדברים בצורה הכי ברורה: הצגת השנתון כאוסף נתונים רק כדי לקרוא לפני השינה היא אולי מתכון טוב למי שיכול להירדם עם זה, אבל עצם המידע לשם מידע לא נותן דבר.
יצחק קדמן: כפי שאמר היושב ראש נכון, השנתון הזה צריך להיות מונח על שולחנו של כל שר בממשלה ואצל כל גורם שמבצע מדיניות.
יצחק קדמן: מפני שהשנתון הזה מוכרח להוביל לפעולה, הוא מוכרח להוביל לשינוי.
יצחק קדמן: בחלק מהמקרים הוא צריך לכוון את פעולותיה של הממשלה, אבל בחלק מהמקרים הוא צריך לכוון גם את האזרחים, את ההורים.
יצחק קדמן: לדוגמה, אם יש לנו 190 אלף ילדים שמגיעים לחדרי מיון בגלל פציעות, שרובן אינן בגלל תאונות דרכים – רוב הפציעות הללו הן פציעות שאפשר היה למנוע אותן.
יצחק קדמן: איך יכול להיות שילד קטן נשאר לבד בבית, הוא משחק בגפרורים, אף אחד לא משגיח עליו, והוא נכווה קשות?
יצחק קדמן: איך אפשר להערים סירים על פלטה של שבת בלי להרחיק אותה, והם מתהפכים על ילדים, והם נכווים קשה?
יצחק קדמן: איך אפשר שאנשים בונים בתים מפוארים, רק לא נשאר להם כסף למעקה, והילד מתגלגל במדרגות?
יצחק קדמן: איך אפשר לנסוע אחורה עם משאית בלי הדרכה ולדרוס ילד קטן שיכול להיות גם קרוב משפחה של נהג המשאית שדרס אותו?
יצחק קדמן: אלה דברים שקורים כל יום, והם מעשה ידי אדם ובידי בני אדם לתקן אותם.
יצחק קדמן: כך לגבי הורים ואזרחים, וכך בוודאי ובוודאי לגבי משרדי הממשלה וכל מי שמופקד על התמונה שנראית בשנתון.
יצחק קדמן: יש בשנתון הזה כל כך הרבה חומרים שאפשר לדון בהם.
יצחק קדמן: אני אתן דוגמה שקשורה בתחום הבריאות.
יצחק קדמן: בשנתיים האחרונות עלתה הכוונה לסגור את בית החולים יוספטל באילת – נושא חסר אחריות.
יצחק קדמן: לפי השנתון, באילת יש 12,200 ילדים.
יצחק קדמן: אתם יודעים כמה פניות של ילדים לחדר מיון היו באילת בשנה האחרונה?
יצחק קדמן: 11,500.
יצחק קדמן: יכול להיות שילד אחד פנה כמה פעמים, ויכול להיות שילד שאינו תושב אילת החליק בבריכה במלון; אבל עדיין, לאן ילכו 11,500 ילדים אם יסגרו את בית החולים באילת?
יצחק קדמן: דוגמה קטנה מתוך נתון בשנתון, שעליו לבד אפשר לעשות דיון של שעה כשהוא מוליך למדיניות.
רן כהן: הוא באמת לא נסגר בגלל התערבות של הכנסת.
יצחק קדמן: כמו שאני מכיר אותם, הם עוד לא ויתרו לגמרי על הרעיון.
רן כהן: נכון.
יצחק קדמן: כך לגבי נתון אחרי נתון שאפשר ללמוד מפה.
יצחק קדמן: דוגמה נוספת, ידוע לכם בוודאי שלפני מספר שנים הוקמו מקלטים או מרכזי חירום לילדים בסיכון, בעיקר לקורבנות התעללות.
יצחק קדמן: כשהוקם המקלט הראשון בירושלים אמר לי מישהו במשרד הרווחה, אני לא מבין בשביל מה מקימים את המקלט הזה, זה סתם חיקוי של אופנה מארצות-הברית, לא יהיה מי שיאייש את המיטות במקלט.
יצחק קדמן: היום יש 7 מקלטים, וכולם עמוסים.
יצחק קדמן: לפי מדיניות משרד הרווחה, המקלט מיועד לתקופות מעבר קצרות מאוד, זה לא פנימייה, זה מרכז שאפשר להביא אליו בלילה ילד שהוא נפגע התעללות, לעשות לו אבחון ולראות מה עושים איתו הלאה.
יצחק קדמן: משך השהייה המרבי, על-פי הנחיות משרד הרווחה, אמור להיות 3 חודשים.
יצחק קדמן: בשנתון יש נתון כמה ילדים שהו במקלטים בשנה האחרונה: 83% מהילדים שהיו במקלטים הללו היו 3 חודשים ויותר, 35% היו למעלה מחצי שנה.
יצחק קדמן: זאת שאלה לדיון שלם שמצריך לשאול למה הילדים האלה נתקעים במקלט?
יצחק קדמן: יש לכך כמה תשובות אפשריות.
יצחק קדמן: כפי שד"ר אשר בן-אריה אומר, לשנתון הזה יש מטרה אחת בראש ובראשונה: לא לאפשר לקובעי המדיניות להשתמש באליבי "לא ידענו, לא ראינו לא שמענו, לא קראנו".
יצחק קדמן: הספר הזה צריך להיות אצלם, הם לא יכולים להגיד "לא ראינו".
יצחק קדמן: ומכאן צריך לצאת לעשייה, ויש מה לעשות כי מה שבן-אדם מקלקל הוא גם יכול לתקן.
יצחק קדמן: אני אפנה את הדברים לד"ר בן אריה.
רן כהן: ד"ר בן אריה, אני מבטיח לך, אנחנו נפתח להם את העיניים, את האוזניים וגם את הנחיריים.
יצחק קדמן: נמצאות איתנו יפה ציוני ומיכל קמחי שמסייעות לד"ר בן אריה בעריכת השנתון.
יצחק קדמן: אנחנו לא רק נאה דורש, אלא גם נאה מקיים – איזה צוות קטן אחראי על מבצע כזה גדול.
יצחק קדמן: ושלא יספרו לנו שאין תקציב.
יצחק קדמן: אם יש רצון ויוזמה ואכפתיות גם בקצת תקציב אפשר לעשות דברים מאוד גדולים.
אשר בן אריה: שלום לכולם.
אשר בן אריה: הדילמה העיקרית שהייתה לי היא מה לכלול במצגת.
אשר בן אריה: השנתון כולל למעלה מ-500 אלף נתונים, כל הנתונים חשובים, ובכל זאת אין אפשרות להציג את כולם, והבחירה היא בחירה סובייקטיבית של הצוות שעורך את השנתון: של מיכל, של יפה ושלי.
אשר בן אריה: אני מתחיל מקצת נתונים על הדמוגרפיה; על מי אנחנו מדברים כשאנחנו מדברים על אוכלוסיית הילדים בישראל, ומה חלקה בכלל האוכלוסייה, ולא פחות חשוב מזה – חלקם בכלל האוכלוסייה לפי קבוצות אוכלוסייה ולפי דת.
אשר בן אריה: הילדים מהווים שליש מהאוכלוסייה בישראל, הם רק 30% מהאוכלוסייה היהודית, וכמעט 50% מהאוכלוסייה המוסלמית בישראל, ו- 30% מהאוכלוסייה הנוצרית שבכל המאפיינים היא דומה לאוכלוסייה היהודית, ואני מדבר על הנוצרים הערביים, לא על הנוצרים מברית המועצות לשעבר.
אשר בן אריה: וגם אוכלוסייה ללא סיווג דת, שגם בה הילדים הם קבוצה קטנה יותר, אבל גם שם הם למעלה מרבע מהאוכלוסייה.
אשר בן אריה: התפלגות הילדים בישראל לפי דת, מתוך כ- 2.3 מיליון ילדים שחיים בישראל קצת מתחת ל- 70% הם יהודים, כלומר כ- 30% מהילדים בישראל אינם יהודים, וזה גם נתון שצריך לקחת בחשבון.
אשר בן אריה: זה תמיד היה גדול מחלקם של הלא-יהודים בכלל האוכלוסייה, ובדרך-כלל עד היום כל הנבואות הדמוגרפיות על אובדן הרוב היהודי נמוגו עם גלי העלייה שהגיעו כל כמה שנים וסידרו מחדש את הרוב היהודי והבטיחו אותו.
אשר בן אריה: אני לא יודע כמה גלי עלייה עוד נותרו לנו, איפה נמצאות אוכלוסיות כאלה גדולות של יהודים, וגם את זה צריך לקחת בחשבון כשאנחנו מדברים על האוכלוסייה היהודית.
אשר בן אריה: האוכלוסייה המוסלמית מהווה כ-24% בקרב אוכלוסיית הילדים, הרבה יותר מחלקם בקרב כלל האוכלוסייה.
אשר בן אריה: פה צריך לדבר פעם נוספת על האוכלוסייה ללא סיווג דת שהולכת וגדלה.
אשר בן אריה: השקף הבא מציג את התמונה ברמה היישובית.
אשר בן אריה: בשנתון אנחנו מנסים כל הזמן להציג את הנתונים מבחינה יישובית.
אשר בן אריה: היישובים שיש לידם עיגול שחור הם יישובים שבהם הילדים מהווים פחות מרבע מהאוכלוסייה; היישובים שיש לידם ריבוע ורוד הם יישובים שבהם הילדים מהווים למעלה מ-55% באוכלוסייה.
אשר בן אריה: אנחנו רואים את כל היישובים הבדואים ואת בית"ר עלית ואת מודיעין עלית.
אשר בן אריה: זה לא מפתיע אף אחד, אבל אם אנחנו מדברים על הקצאת שירותים, על תכנון איפה המדינה צריכה להשקיע בשירותים למען ילדים, למיטב ידיעתי לא נעשה מיפוי של השירותים שמיועדים לילדים, ואני מניח שאחיות טיפות חלב יכולות לספר לנו את הסיפורים- -
רן כהן: למה בחרתם ב- 55%?
אשר בן-אריה: כדי שלא כל היישובים הערביים יופיעו על המפה.
אשר בן-אריה: זאת החלטה די שרירותית כדי להפגין את הפערים.
אשר בן-אריה: יש לנו טבלה מקבילה שבה כל היישובים מסודרים לפי השיעור שלהם.
רן כהן: כל מי שנכנס לרובריקה הזאת היא רק אוכלוסייה חרדית או גם ערבית?
אשר בן-אריה: בדואים וחרדים, למעלה מ-55%.
אשר בן-אריה: אם הייתי לוקח כגבול 50% אני מניח שהיית רואה פה עוד שורה של יישובים ערביים שאינם בדואים; אם הייתי יורד ל-45% היית גם רואה חלק גדול מהיישובים בשטחים או ביהודה ושומרון וכך הלאה.
אשר בן-אריה: שיעור הילדים העולים בכלל הילדים במדינת ישראל ירד ב- 2004, אבל אנחנו עדיין יודעים על כ-11%.
אשר בן-אריה: אני מציע לזכור את השיעור הזה כי כשנגיע לדבר על עבריינות נוער, נראה שחלקם של הילדים העולים בכלל הילדים יהיה מאוד רלוונטי.
אשר בן-אריה: ממוצע הילדים בכל משפחה נמצא בירידה במשך 25 השנה האחרונות; אם כי בין 2000-2004 פעם ראשונה שמגמת הירידה לא רק נעצרה – אני לא יכול להגיד שהמגמה השתנתה כי השינוי הוא קטן וצריך לעקוב לאורך שנים, אבל גם השינויים בשנים האחרונות שטענו שבבת אחת בשנתיים-שלוש של קצבאות ילדים עצרנו את הילודה והפסיקו ללדת ילדים "מיותרים" במדינת ישראל – סליחה על הציניות - לפחות הנתונים אינם מוכיחים את זה כמו שלא הוכיחו בעבר כי לא היה גידול בילודה בישראל כשהקצבאות גדלו, ואני לא בטוח שיש קשר בין קצבאות ילדים לבין ילודה.
אשר בן-אריה: מספר הילדים במשפחות חד הוריות נמצא במגמת עלייה ברורה.
אשר בן-אריה: יש היום למעלה מ- 190 אלף ילדים שחיים במשפחות חד-הוריות; עיקר הגידול מגיע מילדים שחיים במשפחות של גרושים או גרושות; הקו השחור הוא הקו של ילדים שחיים במשפחות שההורה הוא אלמן או אלמנה, ולראשונה רואים שיש יותר ילדים שחיים במשפחות של הורים גרושים מאשר אלמנים.
אשר בן-אריה: הקו הוורוד הוא הקו של המשפחות החד הוריות הקלאסיות בספרות שבהן ההורה הוא רווק או רווקה, והמספר הזה נמצא במגמת עלייה ברורה עם שיפוע ברור.
אשר בן-אריה: לראשונה יש גם יותר ילדים שחיים במשפחות חד-הוריות שההורה הוא רווק או רווקה מאשר בילדים שחיים במשפחות חד-הוריות בגלל התאלמנות של אחד ההורים.
אשר בן-אריה: אני לא אתעכב על תחולת העוני, אבל הגרף הוא ברור; אנחנו מציגים שני קווים: קו אדום - לפני תשלומי העברה ומסים וגם את הקו השחור אחרי תשלומי העברה ומסים.
אשר בן-אריה: עם כל הביקורת שיכולה להיות – וצריכה להיות – על הביטוח הלאומי ומערכת תשלומי ההעברה, אי-אפשר לקחת מהם את ההורדה שהם עושים בתחולת העוני.
אשר בן-אריה: דבר שני, אנחנו מציגים נתון שכל האחרים הפסיקו להציג אותו: נתון של 1980.
אשר בן-אריה: זה כדי להראות שגם במדינת ישראל בעת המודרנית בימי שלטון מפלגה לא סוציאליסטית או אחרת, תחולת העוני בקרב ילדים עמדה עדיין על 8.1 – באותה מדינה שאנחנו חיים בה, לא בסקנדינביה ולא בשום מקום אחר; ואילו היום באותה מדינה תחולת העוני בקרב ילדים עומדת על למעלה מ-33%.
אשר בן-אריה: לכן אף על פי שהגרף מושך ימינה, אנחנו לא מוותרים על הנתון של 1980, ואם הייתי לוקח נתונים יותר ישנים היינו רואים שיש מגמת עלייה כי לפני 1980 תחולת העוני הייתה אפילו נמוכה יותר.
רן כהן: מעניין הוא שאז הקימו את המוסד לביטוח לאומי,לא עכשיו.
רן כהן: עכשיו נתניהו היה מחסל אותו.
אשר בן-אריה: עשינו עיבוד של נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
אשר בן-אריה: הלמ"ס דירג את כל היישובים בישראל לפי עשירונים.
אשר בן-אריה: העשירון האחרון הוא היישובים במצוקה הכי גדולה.
אשר בן-אריה: אנחנו חישבנו את שיעור הילדים מכלל האוכלוסייה ביישובים בעשירונים השונים.
אשר בן-אריה: רואים בבירור שילדים מהווים נתח הרבה יותר גדול מחלקם הכללי באוכלוסייה בארבעת העשירונים הנמוכים.
אשר בן-אריה: לכן מעבר לתחולת העוני, ילדים חיים במצוקה ובמצבים סוציו-אקונומיים וביישובים חלשים הרבה יותר מכל קבוצת גיל אחרת.
אשר בן-אריה: זה בולט בעיקר בעשירון התחתון- -
רן כהן: העוני הוא בעצם עונש הרבה יותר גדול לילדים מאשר לכלל האוכלוסייה.
אשר בן-אריה: הרבה יותר ילדים חיים במצוקה כלכלית מכל קבוצת גיל אחרת באוכלוסייה.
אשר בן-אריה: כ- 60% מהאוכלוסייה שגרה ביישובים החלשים ביותר הם ילדים, וגם אם הם לא עניים הם חיים ביישוב עני וההשלכות מבחינת השירותים הן ברורות, ומבחינת מה שהיישוב יכול לתת להם.
יצחק קדמן: זה מחליש את היישוב, כי הילדים לא יכולים לפרנס אותו.
אשר בן-אריה: לעומת זאת, לכאורה גרף אופטימי: מספר הילדים שסודרו מחוץ לבית בידי השירות לילד ונוער ירד באופן דרמטי מ- 1995 ועד 2004.
אשר בן-אריה: אבל מי שמכיר את זה יודע שלא מדובר כאן על ירידה בצורך, אלא על קיצוץ בתקנים שמשתלב עם מגמה אידיאולוגית של פנים לקהילה.
אשר בן-אריה: יש מי שאומר שמה שקרה ב- 2004 טוען שזה גרף אופטימי, הירידה התחילה הרבה לפני זה, ומקורה קודם כל בקיצוץ תקציבי - -
רן כהן: אין שום "פנים לקהילה" יש גב לפנימיות.
אשר בן-אריה: יש קיצוץ מכסות, ויש הצעת חוק שעברה בקריאה ראשונה שיושב ראש הוועדה מכיר היטב ולשמחתנו עברה, והיה עליה דין רציפות לבטל את המכסות.
אשר בן-אריה: אם לא יהיו מכסות אולי הגרף הזה יהיה גרף אמיתי שיבטא את המצוקה ולא את ההחלטה השרירותית כמה ילדים אנחנו הולכים לשים.
אשר בן-אריה: הזכאים לבגרות מתוך כלל התלמידים: 96% מהתלמידים בי"ב נבחנים לבגרות בחינוך העברי; 76% זכאים לתעודת בגרות; ולעומת זאת שיעור הזכאים שעמדו בדרישות הסף של האוניברסיטה יורד, וזה מלמד על השינויים שחלו במערכת הבגרות ובדרישות לבגרות ושהאוניברסיטאות ממשיכים להחמיר מעבר לבגרות.
אשר בן-אריה: אפשר להתווכח על זה, אבל זאת סוגייה של מדיניות.
יצחק קדמן: הדבר החשוב הוא שזה מציג את ההצלחה בבגרות לפי סוג האשכולות של היישובים השונים; והפערים הם עצומים.
יצחק קדמן: מערכת החינוך לא רק לא מצליחה לסגור פערים, היא עוד הולכת ופותחת אותם.
יצחק קדמן: באשכול הנמוך 1-2 למטה מ- 10% יש להם תעודת בגרות שמתאימה לאוניברסיטה.
יצחק קדמן: באשכולות הגבוהים 9-10 כמעט 75% יכולים להתקבל לאוניברסיטה.
רן כהן: זה מאוד תואם את הממצאים שלנו בוועדת החקירה הפרלמנטרית לפערים חברתיים שמערכת החינוך לא סוגרת פערים חברתיים, אלא אפילו פותחת.
אשר בן-אריה: אני לא הסניגור של מערכת החינוך, אבל אני לא בטוח שמערכת החינוך היא היחידה שצריכה לסגור פערים, זאת גם השאלה של מערכת הביטוח הלאומי.
אשר בן-אריה: מערכות ממשלתיות יכולות לסגור פערים במידה מסוימת.
אשר בן-אריה: כשהפערים כל כך גדולים מראש אני לא מכיר מערכת – בין אם ביטוח לאומי או מערכת אחרת – שמסוגלת לסגור פערים עד כדי כך גדולים.
אשר בן-אריה: לכן היא לא מצליחה לסגור אותם, ובחלק מהמקרים היא מרחיבה אותם.
אשר בן-אריה: הגרף השני מראה את זה שוב, וצריך להגיד שמדובר פה בתלמידים.
אשר בן-אריה: לכן לכאורה בחינוך הערבי, באשכול הראשון והשני שיעור העומדים בדרישות הסף ושיעור הזכאים לבגרות הוא יותר גבוה, אבל זה אחוז מכלל התלמידים.
אשר בן-אריה: בחינוך הערבי מספר התלמידים הוא מראש יותר קטן כי יש אוכלוסייה יותר גדולה שבכלל לא נמנית עם התלמידים, ולכן נתון אחר שאנחנו מציגים בשנתון של שיעור הזכאים בגלל קבוצת הגיל, התמונה במגזר הערבי היא הרבה יותר קשה מאשר במגזר היהודי.
רן כהן: מה שאין באשכול 9-10.
אשר בן-אריה: ההסבר למה שאמרתי קודם מופיע בתרשים הזה של שיעורי הלמידה.
אשר בן-אריה: בשיעורי הלמידה צריך לשים לב לפערים בגיל שנתיים-שלוש-ארבע לרעת המגזר הערבי; הפערים נסגרים בגיל 5 כשמתחיל חינוך חובה; בבית ספר יסודי אין כמעט פערים – לכאורה במגזר הערבי שיעור הלמידה יותר גבוה כי הוא לא כולל מוסדות פרטיים במגזר היהודי; ובגיל 15 כשחינוך חובה מסתיים הפערים מתחילים להיפתח מחדש, ובגיל 17 מדברים על פערים גדולים.
אשר בן-אריה: צריך להתמקד בגילאים הצעירים, 2-3-4 כי הפערים שנפערו שם מערכת החינוך תתקשה לסגור, ומה שלא סוגרים בגילאים הצעירים, במיוחד בגיל 3-4, ואפשר להתווכח אם בגיל שנתיים הילד צריך להיות מחוץ לבית או בתוך הבית.
אשר בן-אריה: בגיל 3-4 אף איש חינוך לא יתווכח, והפערים שלא נסגרים שם קשה לסגור אותם אחר-כך.
אשר בן-אריה: מצב האלימות בבתי הספר יסודיים ועל-יסודיים: בבתי-ספר יסודיים תלמידים מדווחים יותר על יחסים טובים עם המורים ועל שביעות רצות מבתי הספר, מדווחים על יחסים טובים יותר בקרב התלמידים ופחות על בעיות משמעת; בבתי-הספר העל יסודיים התמונה הפוכה.
אשר בן-אריה: אני מציג פה גרף על גידול במספר התלמידים בטיפול של קציני ביקור סדיר.
אשר בן-אריה: זה לא אומר שיש יותר מצוקה, אבל זה אומר לזכות משרד החינוך שהוא החליט בשנים האחרונות להשקיע יותר בסוגייה של ביקור סדיר, וככל שמשקיעים יותר ויש יותר קציני ביקור סדיר, יש כמובן יכולת לענות יותר על הצרכים, שגם ככה לא כולם נענו, אבל אנחנו רואים את הגידול במספר הילדים שמקבלים שירות כאשר המשרד מחליט להשקיע מאמץ ולהתמקד בזה.
אשר בן-אריה: שיעור הנשירה הגלויה והפורמלית בכיתות ט'-י"ב: בחינוך הערבי הנשירה יותר גבוהה, בקרב עולים הנשירה גבוהה יותר מאשר בקרב החינוך העברי בכלל, ובקרב עולים של השנים האחרונות – מ-98' ואילך – שיעור הנשירה הוא הגבוה ביותר.
יצחק קדמן: יותר מפי שלושה.
אשר בן-אריה: אם הממוצע הארצי עומד על 5% לקחנו את היישובים שבהם יש 12% ויותר תלמידים בכיתות ט'-י"ב שנשרו במהלך שנת הלימודים כדי לנסות למפות אותם.
אשר בן-אריה: אנחנו רואים את המגזר הערבי, את מודיעין עלית ורק את החינוך הערבי בירושלים ובתל-אביב.
אשר בן-אריה: נתונים בפעילות פנאי של ילדים: אין מספיק נתונים על כך, זה אחד הנתונים שאנחנו יודעים עליהם הכי פחות.
אשר בן-אריה: הנתונים האלה הם רק לאוכלוסייה היהודית, אין לנו נתונים בכלל על פעילות פנאי של ילדים במגזר הערבי.
אשר בן-אריה: פעילויות הפנאי הבולטות ביותר הן ביקור במרכזי קניות וקניונים.
אשר בן-אריה: חלק גדול מהילדים, למעלה מ-55% קורא ספרים.
רן כהן: אין בכלל פעילות בתנועות נוער?
אשר בן-אריה: יש, לא בסקר הזה.
אשר בן-אריה: בשנתון יש גם נתונים על תנועות נוער.
אשר בן-אריה: דווקא הנתונים האלה יותר חיוביים ממה שנטינו לחשוב – הם לא מגיעים ל-82% וגם לא ל-55% מהאוכלוסייה, אבל מגיעים ליותר ממה שציפינו.
אשר בן-אריה: אנחנו מדברים על סדרי גודל של כ-15% מילדי בית-ספר יסודי שמשתתפים בתנועות נוער, ובעל-יסודי זה הולך ופוחת.
אשר בן-אריה: מתגייסים לצה"ל לפי משקלם.
אשר בן-אריה: אחד הנתונים שמדברים עליהם זה ההשמנה של ילדים בישראל, שקיימת גם ביסודי וגם בקרב הבוגרים.
אשר בן-אריה: מדברים כאן על כאלה שמשקלם 81 קילו ויותר.
אשר בן-אריה: ב- 95' הם היוו רק 9.4% בקרב הבנים ו-2.6% בקרב הבנות שמתגייסות לצה"ל.
אשר בן-אריה: לקראת 2004 יש עלייה ברורה- -
יצחק קדמן: זה מהאוכל בקניונים.
קריאה: יש גם שינוי בגובה?
אשר בן-אריה: כן.
אשר בן-אריה: אבל העלייה במשקל היא גדולה מהעלייה בגובה.
אשר בן-אריה: אחרת לא הייתי מציג את זה.
אשר בן-אריה: זה לא רק בגלל העלייה בגובה, הילדים בישראל יותר שמנים, פחות מהילדים בארצות-הברית, אבל מספיק בשביל להדאיג אותנו.
אשר בן-אריה: נתונים על אספקת שירות בריאות הציבור: רואים את הירידה הבולטת במספר הנבדקים שנבדקו בידי רופא בבית-הספר וגם בשיעורם.
אשר בן-אריה: הירידה היא בגלל הקיצוץ בשירותי הבריאות לתלמיד.
אשר בן-אריה: יש ירידה בבדיקות ראייה לתלמידי כיתות א'-ז' שתוצאה היא שמספר הילדים שאובחן לגביהם חשש לבעיות ראייה ירד באופן דרמטי.
אשר בן-אריה: כשהצגנו את השנתון אמרנו שיש מי שיכול לטעון שבמקום 50 אלף ילדים יש 20 אלף ילדים שאובחן חשש לבעיית ראייה, ולכאורה המצב הוא טוב יותר; מי שאין לו בעיית ראייה יסכים איתי שפשוט משום שבדקו פחות ילדים אבחנו אבחון מוקדם הרבה ילדים, וכשיגלו את בעיית הראייה המצב יהיה הרבה יותר קשה כי זה יגרום להם לפיגור בלימודים, לקשיי למידה ולהחמרה של בעיית הראייה שאם היו מטפלים בה בגיל מוקדם יותר היא הייתה נפתרת.
אשר בן-אריה: כ- 20 אלף ילדים מקבלים קצבת ילד נכה לפי עילת הזכאות.
אשר בן-אריה: זה הרבה פחות מההיראות או השכיחות של צרכים מיוחדים בקרב האוכלוסייה.
אשר בן-אריה: הסקר האחרון מאמצע שנות ה- 90 שעשו המוסד הביטוח הלאומי ומכון ברוקדייל לא מציג אותו, ובו מדברים על כ-8% מכלל האוכלוסייה בישראל.
אשר בן-אריה: יש גידול במספר המומים המולדים ובשיעור המומים המולדים לאלף לידות חי.
אשר בן-אריה: זה נתון מאוד מדאיג כי מומים מולדים הם סיבת המוות מספר אחת בקרב תינוקות ערביים וסיבת המוות מספר שתיים בקרב תינוקות יהודיים.
אשר בן-אריה: מומים מולדים לא מתגלים מראש ולא מטופלים או לא נמנע היריון בחלק מהמקרים הקיצוץ מכיוון שיש קיצוץ בשירותי הבריאות המונעת, שתוצאתה גידול במספר ילדים שנולדים עם מומים מולדים.
אשר בן-אריה: מחיר הטיפול בהם אחר-כך הוא הרבה יותר גבוה מעלות הבדיקות והמעקב אחר ההיריון.
אשר בן-אריה: נמשכת המגמה של תמותת תינוקות בכלל, אבל הנתון המדאיג הוא שבאוכלוסייה הערבית הירידה נבלמה, ויש יציבות בתמותת התינוקות שם.
קריאה: בזכות מי?
אשר בן-אריה: לא אמרתי "מדאיגה" כי אם "נבלמה"; בכלל, יש ירידה.
אשר בן-אריה: אני לא מחלק כרגע צל"שים.
אשר בן-אריה: 560 אלף פניות של ילדים לחדרי מיון בשנת 2004.
יצחק קדמן: זה מספר שאין לו אח ורע.
אשר בן-אריה: אנחנו פילחנו את הפניות לפי שעות הקבלה; מרבית הפניות של ילדים לחדרי המיון מתבצעות בין 18:00 ל- 24:00.
אשר בן-אריה: מרבית הפניות האלה היו יכולות וצריכות להיות מטופלות בשירותי הבריאות הקהילתיים ברפואה הראשונית.
אשר בן-אריה: ילד שמגיע לחדר מיון זה לא מוסיף לו בריאות.
אשר בן-אריה: כל רופא יסכים איתי.
אשר בן-אריה: אם היינו מצליחים לבנות מערכת רפואה מונעת שהייתה מאפשרת להורים לקחת את ילדיהם לטיפול רפואי ראשוני במרפאות בקהילה גם בשעות אחר-הצוהריים או הערב המוקדמות היינו מפחיתים בצורה דרמטית את מספר הפניות לחדרי מיון.
אשר בן-אריה: היינו חוסכים הרבה מאוד כסף כי גם עלות הטיפול של ילד בחדר מיון היא הרבה יותר גדולה.
אשר בן-אריה: ילדים שנפגעו ואושפזו בבתי החולים, לפי נסיבות הפגיעה, רק מתוך 10 בתי-חולים, על-פי הנתונים של היחידה למעקב לאחר טראומה במרכז הלאומי לבריאות בתל-השומר: בתאונות דרכים - 22.6%.
אשר בן-אריה: כלומר כל השאר, כ- 78% מהילדים שמאושפזים – לא שהגיעו לחדר מיון ושוחררו מיד – עקב תאונות הן תאונות מסוג אחר.
אשר בן-אריה: השאלה הנשאלת היא האם אנחנו כחברה נותנים מספיק תשומת לב להיפגעות ילדים מגורמים אחרים ומנסים להתמודד איתן: עם נפילות, עם כוויות ועם כל מיני פגיעות אחרות שלא אפרט אותן כאן.
אשר בן-אריה: יש עלייה במספר הפניות של ילדים עקב הרעלה.
אשר בן-אריה: זה ילדים ששותים אקונומיקה, לא ילד שהורעל בציאניד.
אשר בן-אריה: יש 12 אלף פניות, וזה אותו מרכז שמקבל את כל הפניות מבתי חולים.
אשר בן-אריה: 18 אלף ילדים מדווחים במערכת החינוך כנפגעים בתאונות, וזה גידול בדיווח או גידול בהיראות.
אשר בן-אריה: השאלה היא עד כמה מערכת החינוך בטוחה.
אשר בן-אריה: מספר התיקים הפליליים בתיקי תביעה שקשורים בהם קטינים: גם בין 2003 ל- 2004 נמשך הגידול בעבריינות נוער.
אשר בן-אריה: גידול של 5000 תיקים הוא גדול מגידול האוכלוסייה, זה לא רק משום שיש יותר קטינים במדינת ישראל.
אשר בן-אריה: אנחנו רואים גם אותו גידול במספר הקטינים שמופנים לטיפול בשירות המבחן לנוער.