GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכאל מלכיאור: אני אתן לך דוגמה מהבית, זה היה לפני מספר שנים כאשר היתה סדרה מאוד פופולרית לילדים קטנים, לא לבני נוער, "פאור רנג'יירס".
מיכאל מלכיאור: הילד שלי היה בן שלוש, הוא צפה בתוכנית בקביעות, הוא השתנה, היה גם אלים יותר, גם בלבוש הוא רצה לחקות אותם.
מיכאל מלכיאור: קראתי שבמדינה אחרת, היה ילד בן שש, שבעקבות זה שהוא ראה את הסדרה הזאת הוא רצח ילד אחר בן חמש.
מיכאל מלכיאור: בעקבות המקרה הזה אסרו את ההקרנה של הסדרה.
מיכאל מלכיאור: נכון אמרה כאן תלמידה, שגם סרטי ג'יימס בונד משפיעים, אבל אין ספק, שככל שאנחנו נמצאים בגיל צעיר יותר, ההשפעה גדולה יותר.
מיכאל מלכיאור: יש ילדים חזקים שיודעים טוב מה הם רוצים וזה משפיע עליהם, אבל יש ילדים אחרים שהסדרות הללו מצליחות להשפיע עליהם.
מיכאל מלכיאור: גם ההתחשבות בילדים אחרים שהם לא כל כך חזקים ואין להם את הערכים בצורה מסודרת, מה טוב ומה רע, אולי הם ייפגעו מסדרה כמו "המורדים", זה יכול להיות שיקול?
תלמידת בית ספר: יכול להיות, אבל ילדים יכולים להיות מושפעים מכל סדרה, לדעתי הרוב יודעים להחליט מה זה טלוויזיה ומהם החיים.
אביתר קלין: אני לומד בישיבה תיכונית באפרת, לפני כמה שבועות קיימו הפגנה נגד "המורדים", כשהם הגיעו לארץ.
אביתר קלין: כאמור אנחנו נגד "המורדים".
אביתר קלין: אני רוצה לומר, מה שמראים בטלוויזיה זה משפיע על הילדים, אני מדריך של כיתה ה', אני רואה, הם מושפעים מהטלוויזיה, יש להם דמויות חיקוי וכך הם מתנהגים ביום יום, גם שפת הדיבור שלהם משתנה.
אביתר קלין: השאלה היא, האם מדינת ישראל, כנסת ישראל, כולנו, כך אנחנו רוצים לחנך את הנוער שלנו?
אביתר קלין: האם אנחנו רוצים שהנוער שלנו ייראה כמו הדמויות בסדרה?
אביתר קלין: הדמויות בסדרה הם בגילאי 16-17, מי שמחקה אותם הם ילדים בכיתה ו', הם הדמויות לחיקוי, כך בנוי העולם של הילד, הוא מחקה את הגדולים ממנו, מי שגדול ממנו ונראה לו "מגניב", כך הוא רוצה להתנהג.
אביתר קלין: אם לשחקן יש חברה והוא מתנשק עם כל הבנות, כך יתנהג גם ילד בן 12 שרוצה לחקותו.
אביתר קלין: אם הוא כותב כתובות נאצה לילדים במחברות, כך מתנהג הנוער שרואה את זה.
מיכאל מלכיאור: מה אתה חושב שצריך לעשות?
אביתר קלין: אני חושב שוועדת הצנזורה צריכה להחליט שדבר כזה מצנזרים.
קריאות: שש.
קריאות: שמונה.
נועה: הסדרה לא מיועדת לילדים קטנים, אתה דיברת על "הפאוור רנג'רייס", זה לא מיועד לילדים קטנים, הסדרה מיועדת לילדים בגיל שלנו והבעיות הן בעיות של הגיל שלנו.
מיכאל מלכיאור: אתם סיפרתם בעצמכם שרואים את הסדרה כבר מגיל שש או שמונה?
נועה: כן, אבל הם פחות מבינים ופחות מושפעים.
מיכאל מלכיאור: לא איכפת להם שיש אזהרה, שהצפייה מותרת רק מגיל 14?
תלמידת בית ספר: ילדים בגיל שש לא מבינים בכלל מה אומרים שם?
תלמידת בית ספר: מדברים שם בספרדית, הם אפילו לא מצליחים לקרוא.
מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים לשמוע כמה מהמבוגרים שהגיעו לפה.
מיכאל מלכיאור: ישנה אגודה שמטרתה להגן על ילדים, נשיאה של האגודה, ד"ר חניתה צימרין נמצאת כאן.
יאיר פרץ: אני רוצה לשאול את הגברת חניתה צימרין, האם נעשה מחקר כלשהו - - -
מיכאל מלכיאור: אתה הגעת באיחור, נעשה מחקר ודיברנו כאן עליו.
מיכאל מלכיאור: הצגנו כאן מחקר רחב ומדאיג.
ד"ר חניתה צימרין: הייתי רוצה לדבר לא ב"כזה" ו"כאילו", כלומר, אני לא שייכת כבר לילדים.
ד"ר חניתה צימרין: אני רוצה לדבר תחת כמה כובעים שלי, האחד – אותו הצגת - האגודה להגנת הילד שעוסקת בהרבה מאוד פגיעות של ילדים, גם על ידי מבוגרים אבל גם על ידי ילדים.
ד"ר חניתה צימרין: אנחנו מוצפים לאחרונה בגלים נוראיים של פגיעות מיניות של ילדים בילדים, גם ילדים קטנים, ילדים בני חמש ושש שהופכים לפוגעים, גם פגיעות פיזיות וגם פגיעות רגשיות.
ד"ר חניתה צימרין: על הרקע הזה אני רוצה לדבר.
ד"ר חניתה צימרין: למדיה יש מספר תפקידים, בין התפקידים של להעביר מידע, ללמד ולבדר, אחד התפקידים החשובים שלה זה עיצוב התנהגות, ערכים והתנהגות.
ד"ר חניתה צימרין: אנחנו שומעים כאן דבר שאני שומעת גם מהפרסומת וגם מהמדיה, כשאני באה בטענות הם אומרים לי, אנחנו לא מעצבים, אנחנו משקפים.
ד"ר חניתה צימרין: שמענו כאן גם את הילדים, הם אומרים, זאת המציאות, אנחנו בעצם רואים את המציאות.
ד"ר חניתה צימרין: אתה בשאלות שלך לגבי פרסומת, העלתה את הדעה, שזה לא רק משקף, זה גם מעצב.
ד"ר חניתה צימרין: אז יש לנו כאן בהחלט דפוסי התנהגות שנלמדים.
ד"ר חניתה צימרין: זה דפוסים של אלימות ודפוסים של מיניות שאיננה מופיעה בזמן הנכון, של חשיפה לילדים צעירים מדי, הם דפוסים שהתיאוריות שמדברות על זה: ניתן לילדים להתפרק ותיאוריית הקתרזיס, הוכחה מזמן כלא נכונה.
ד"ר חניתה צימרין: כלומר, זה לא נכון שאתה מתפרק ומשחרר את האלימות שלך כתוצאה מצפייה, אלא אתה בעצם צובר אלימות ואחר כך מיישם אותה בחוץ.
ד"ר חניתה צימרין: אנחנו רואים את זה הרבה מאוד באלימות כלפי ילדים שמגיעה אלינו וכשזה מגיע אלינו, זה כבר כרוך בעבירות מאוד קשות.
מיכאל מלכיאור: את יכולה לדבר באופן ספציפי, מה ההשפעות של סדרת "המורדים" גם לפי המחקר שלך, ומה את חושבת שצריך לעשות?
ד"ר חניתה צימרין: אני לא חקרתי את "המורדים", אני חקרתי את צורת המדיה שהיא בהחלט משתמשת - - -
מיכאל מלכיאור: האם את יכולה להשליך את זה על הסדרה?
מיכאל מלכיאור: כאשר אנחנו היינו ילדים, הסדרות הללו לא היו קיימות, לא היו מקובלים ובלתי מקובלים?
ד"ר חניתה צימרין: בוודאי שהיו אבל הם לא קיבלו פרסים.
ד"ר חניתה צימרין: אני שומעת כאן, שהטלוויזיה שלנו מוצפת בתכנים קשים, אז מה, נסגור את המדיה?
ד"ר חניתה צימרין: לא.
ד"ר חניתה צימרין: אבל בדרך כלל, בג'יימס בונד, שהוזכר כאן למשל, הרעים מקבלים בסוף עונש והטובים מקבלים את הגמול.
ד"ר חניתה צימרין: כאן, ההתנהגויות שאנחנו לא מעודדים, אלה ההתנהגויות שמקבלות את הגמול.
ד"ר חניתה צימרין: כלומר, הלמידה כאן היא למידה שונה לחלוטין.
מיכאל מלכיאור: אגב, אני לא בטוח, שהיית רוצה לאמץ את הערכים החיוביים של ג'יימס בונד.
ד"ר חניתה צימרין: אני לא חושבת שאני מדברת על הערכים החיוביים, אבל יש כאן אלמנט מבדר ואלמנט של רייטינג, וכמו שאמרתי, רייטינג נעשה מושג על ידי העלאת האדרנלין אבל בסופו של דבר הטובים מנצחים.
ד"ר חניתה צימרין: זה נכון גם ב"אחים גרים", שגם שם יש המון אלימות, באגדות ילדים, אבל בסופו של דבר, הזאב לא מנצח.
ד"ר חניתה צימרין: כלומר, בסופו של דבר יש איזה שהיא הקניית ערכים.
מיכאל מלכיאור: כאן יש לנו ילדים מצוינים, על פי הערכתך, אם ההורים שלהם כעת יאסרו עליהם לראות את הסדרה, זה אפשרי?
ד"ר חניתה צימרין: אני לא בטוחה שזה יצליח.
ד"ר חניתה צימרין: זה גם לא יצליח אם נשים את הקודים של הטלוויזיה שלא יאפשרו לילד לצפות מפני שהילד שההורה יפנה אל הילד לשאול אותו איך מפעילים את הקוד, הילדים הרבה יותר מוכשרים מההורים בהפעלת הטכנולוגיה.
ד"ר חניתה צימרין: אבל אני חושבת שההורים צריכים להיות שותפים לעניין, הם צריכים ללוות זאת, הם צריכים למזער, הם צריכים לשבת ולדון בדברים.
ד"ר חניתה צימרין: אני לא חושבת שאפשר לחסום ואפשר למנוע, אני חושבת שאתה צריך לקחת את זה לתוך העשייה החינוכית שלך.
ד"ר חניתה צימרין: מה שקורה, שהטלוויזיה הופכת לביבי-סיטר.
מיכאל מלכיאור: מה עם כל המשפחות שלא עושות זאת?
ד"ר חניתה צימרין: אז הייתי מזמינה את מערכת החינוך להצטרף לעניין.
מיכאל מלכיאור: שמענו שבארצות הברית, החברה משקיעה הרבה מאוד אמצעים למחקרים, מהניסיון שלך שם, מה עושים שם אם יש סדרה שמגיעים למסקנה שהיא מזיקה ומעבירה תכנים לא חיוביים?
ד"ר חניתה צימרין: לא כל דבר שאנחנו מייבאים מארצות הברית הוא חיובי.
ד"ר חניתה צימרין: בארצות הברית יש כישלון מוחלט, מספר השעות שילד צופה בארצות הברית בטלוויזיה הוא ממוצע של 6-7 שעות ביום והטלוויזיה הפכה לבייבי-סיטר.
ד"ר חניתה צימרין: כלומר: תראה טלוויזיה ותעזוב אותי בשקט.
ד"ר חניתה צימרין: אני לא חושבת שכך צריך לנצל טלוויזיה, אני חושבת שצריך להביא את כל הדברים הנהדרים שטלוויזיה יכולה לתת לנו ואני בטוחה שגם בסדרת "המורדים" יש הרבה דברים חיוביים.
ד"ר חניתה צימרין: הייתי רוצה לראות אותה כמעביר ערכים, שאנחנו החברה, אנחנו ההורים היינו רוצים.
מיכאל מלכיאור: אבל לפי מה שאת אומרת, אולי זה עובד פחות על האדרנלין.
מיכאל מלכיאור: אנחנו רוצים לשמוע את מפיק הסדרה, בוודאי יש לו מה לומר על הדברים ששמענו כאן.
מיכאל מלכיאור: אני גם מבקש שתתייחס למחקר.
יאיר דורי: כדי להרגיע את כולכם אני אתחיל ואומר, יש לנו יתרון מאוד גדול, שלישראלים יש השפעה על הסדרה ומפיקים את הסדרה.
יאיר דורי: השתתפנו בוועדות שונות וביקשנו מאנשים רציניים ומלומדים שימליצו לנו והרי אנחנו תמיד היינו נכונים לשתף פעולה.
יאיר דורי: סיפרנו להם איך אנחנו חוקרים וכיצד נעשים מחקרים לפני שנכתבים הפרקים של הסדרה.
יאיר דורי: אני רוצה שתבינו, כאן נעשה מחקר עם תקציב דל מאוד, אנחנו עשינו מחקר, ששילמנו עבורו הרבה מאוד כסף בכדי לדעת מה הילדים רוצים לראות.
יאיר דורי: אנחנו עושים טלוויזיה ובכדי לעשות טלוויזיה, אתה צריך לעשות משהו כדי שיהיו לך צופים.
יאיר דורי: בשביל לעשות טלוויזיה טובה, אתה צריך לעשות מחקר.
יאיר דורי: עשינו מחקר במשך כמה חודשים, מחקר שעלה כסף רב, בהשתתפות אנשים רבים, פסיכולוגיים חברתיים, פסיכולוגיים חינוכיים, והגענו למסקנות.
מיכאל מלכיאור: המחקר בעצם בדק מה הילדים רוצים לראות?
יאיר דורי: בוודאי.
מיכאל מלכיאור: זה קצת שונה מהמחקר שערך המשרד.
יאיר דורי: זה לא התפקיד שלי, אני הרי איש טלוויזיה.
יאיר דורי: הרבה מאוד אנשים שמתיימרים להסביר לנו, ש"המורדים" היא סדרה לא טובה, לצערי מדובר באנשים שאין להם יותר משעתיים צפייה בסדרה, אנשים שיודעים שהם צריכים להישאל על "המורדים", הם באים עם שעתיים צפייה של המורדים כאשר אנחנו נמצאים בפרק ה-300.
ד"ר יונתן כהן: לא הייתי חולה סרטן ואני יודע שסרטן זה לא דבר טוב, לא בכל דבר צריך להתנסות.
יאיר דורי: אני לא יכול להתייחס אל אדם שאין לו את הידע הבסיסי כדי לדעת מה הסדרה משדרת אלא אם אנחנו מדברים באופן כללי שכל סדרות הנוער הן סדרות מזיקות.
מיכאל מלכיאור: יש כאן אנשים, שהמומחיות שלהם לבדוק את התגובות והתוצאות של הסדרה, בשביל זה לא חייבים להכיר את הדמויות בסדרה, גם לא חייבים לראות את הסדרה.
מיכאל מלכיאור: אם אתה איש מדע, אתה יכול לבדוק את התוצאות.
יאיר דורי: חבר הכנסת מלכיאור, אני יליד ארגנטינה, התחנכתי בארגנטינה, חוויתי בעצמי את האנטישמיות בארגנטינה, כמפיק של הסדרה היה חשוב לי להעלות את הנושא של האנטישמיות.
יאיר דורי: בארץ תרגמו את הסדרה כסדרה אנטישמית, אני יהודי ומי שמכיר את ההיסטוריה שלי לא יכול להאשים אותי באנטישמיות.
יאיר דורי: היות ומפיקי הסדרה הם ישראליים והסדרה נבחנה על ידי חברות רציניות שחתמו אתנו לחוזה לייצוג עולמי, הסדרה הזאת נמצאת היום ב-21 מדינות ויש להניח שהיא עוד תגיע למדינות רבות נוספות.
מיכאל מלכיאור: שמענו כאן ששיא הצפייה בסדרה היא בגילאי 11-12.
מיכאל מלכיאור: אתה יכול להבין טיעון, שגם אם ראוי וטוב לדבר עם בני נוער בנושא סמים, שחשיפה מוקדמת לכך וחשיפה לא חינוכית בנושאים של מיניות וסמים בגיל מאוד צעיר, הרבה יותר מהגיל שמשרד החינוך ממליץ, אתה חושב שזה יכול לעשות נזק לילד ולחברה, אתה יכול להבין את הטיעון הזה?
יאיר דורי: בוודאי, לא רק שאני מבין, אנחנו הסכמנו שיגבילו את גיל הצפייה לגילאי 14.
מיכאל מלכיאור: שמענו שזה לא משנה לאף אחד.
מיכאל מלכיאור: ידוע, שזה לא משנה לאף אחד, זה שאתם מגבילים את גיל הצפייה לגיל 14 ומעלה, יש כאן ילדים מתחת לגיל 12 שצופים בסדרה.
יאיר דורי: כדי לעשות דברים פרקטיים, ביקשנו ממשרד החינוך להיפגש עם היוצרת של הסדרה והיה מפגש כזה.
יאיר דורי: הכרזנו על שיתוף פעולה.
מיכאל מלכיאור: אנחנו לא מצפים ממך לשים את המחסומים וההגבלות שהחברה רוצה לשים, לא בשביל זה אתה מקבל את המשכורת.
נדב פלטי: יש לנו הכבוד להיות שותפים של יאיר דורי ולהיות גם שותפים לסדרת המורדים.
נדב פלטי: ההיקף של הבעלים שלנו הוא היקף מאוד גדול ורחב.
נדב פלטי: הסדרה הזאת זכתה ב-12 ביוני בתחרות שנקראת "אינטה" במיאמי, תחרות של העולם הלאתו האמריקאי או ההיספני בארצות הברית או דוברי הספרדית, שיש היום יותר ממיליארד אנשים כאלה בעולם.
נדב פלטי: זאת התוכנית הטובה ביותר לנוער.
נדב פלטי: בדקו אותה אנשי מקצוע מהטובים בעולם והיא זכתה בתחרות וזה הוכרז בכל אמצעי התקשורת בעולם.
נדב פלטי: כנראה שיש אנשים נוספים, חוץ מאתנו, מומחים בתחום, ואמרו שזאת הסדרה הטובה ביותר בעולם.
נדב פלטי: לגופו של עניין ולגופה של התוכנית.
נדב פלטי: משרד החינוך ישב אתנו מספר פעמים בנושא, שני הדברים שעלו כאן היו אל"ף, הגבלת הגיל.
נדב פלטי: בי"ת, המסר החינוכי או הטובים שמנצחים לגישתה של ד"ר חניתה צימרין, צריכים לבוא יותר מהר.
נדב פלטי: אז קיבלנו את המסר.
נדב פלטי: אבל אני רוצה לומר, שהטובים אצלנו מנצחים בסופו של דבר והמסרים מאוד ברורים.
נדב פלטי: אנחנו מדגישים, שלא הגיבורים הם הרעים, הגיבורים הם בדרך כלל הטובים, הגיבורים מובילים דמות מסוימת וקו, אבל הילדים שבשוליים עושים את המעשים הפחות טובים ונענשים בהמשך.
נדב פלטי: הסדרה היא סדרה מאוד חינוכית, היא מעלה לשולחן הדיונים את הבעיות שהנוער מתמודד אתן, סמים או מין או כל דבר אחר.
נדב פלטי: דנים בזה ושמים את זה על השולחן, גם יחסים בין הורים וילדים, הורים ילדים והמורה בבית הספר.
נדב פלטי: יש הרבה שלא רוצים לדון בזה, אבל רבותיי, הילדים שלכם נחשפים לזה כל יום.
נדב פלטי: שם בתוכנית דנים בזה בצורה מאוד רצינית, תראו את זה, זה לא סרטן, תראו את זה מההתחלה ועד הסוף ותיווכחו לראות שהסדרה מעבירה הרבה מסרים חינוכיים שאתם מתביישים לדבר עליהם עם הילדים שלכם.
מיכאל מלכיאור: אתה מאפשר לראות את הסדרה גם לילדים מתחת לגיל המותר?
נדב פלטי: יש לי ילד בן 10, ילד בן 14 וילד בן 18, כולם רואים את הסדרה, לא משנה אם אגיד להם כן לראות או לא לראות, הם יראו את הסדרה, אם הם לא יראו בשעה שאני יכול לכפות עליהם, הם יראו את זה מאוחר יותר באינטרנט או בשישי או שבת.
נדב פלטי: הילדים שלכם הולכים בלילה לאתרי סקס וצופים שם, עכשיו הם גם רואים את "פלייבוי" באמצע הלילה.
נדב פלטי: אם אתם רוצים לעשות צנזורה ולא לתת להם לראות, זה אפשרי, אני לא חושב שזה נכון במדינתנו, הם נחשפים לדברים הרבה יותר קשים.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה להדגיש, אף אחד כאן לא טען שכל התופעות השליליות בחברה שלנו הן כתוצאה מ"המורדים".
מיכאל מלכיאור: רק אתמול התקיים בוועדה הזאת דיון גדול בנושא השפעות האינטרנט על עבירות מין אצל בני נוער, אני מדבר על דברים קשים ביותר, אז אנחנו מטפלים בשאלות הללו, היום אנחנו מטפלים בשאלת "המורדים".
מיכאל מלכיאור: זאת חובתנו כחברה לטפל בשאלה הזאת גם אם במיאמי מישהו חושב אחרת.
נריה סעדה: אני רוצה לומר משהו שאתם מתעלמים ממנו וזה חשוב מאוד לשים לב אליו.
נריה סעדה: חמור מאוד, שאפילו אם בתוכנית עצמה אתם מראים ערכים ומעלים לדיון נושאים מאוד חשובים כמו אנטישמיות או יחסים בין הורים לילדיהם, אתם מתעלמים מהעובדה שאתם עושים זאת בדרך לא טובה.
מיכאל מלכיאור: למה היא לא טובה?
מיכאל מלכיאור: אם פה מכניסים ערך, שאנטישמיות זה דבר לא טוב, למה זה לא טוב?
נריה סעדה: אין בעיה, גם אם זה פרק אחד מתוך 300 פרקים או חמישה פרקים מתוך 300 פרקים, ברגע שאתה מגניב בצד את כל המין והאלימות, גם אם הנושא הגיוני, ברגע שאותו צופה צופה בתוכנית, הוא משתמש במה שהוא רואה מאוחר יותר.
נריה סעדה: גם אם הנושא חשוב, הדרך להציג את הנושא היא חשובה.
נריה סעדה: אם הדיאלוג בין אב לבן בפרק מסוים מתמצת בשני משפטים, זה לא עוזר שום דבר.
יאיר דורי: אני מבין שאתה צופה ב"המורדים".
נריה סעדה: אני משתדל שלא.
יאיר דורי: כמה פרקים ראית?
יפעת בויאר: לא אאריך בדבריי, אני אומר רק שני דברים.
יפעת בויאר: הדברים הם לא רק ערכים שאמורים לעבוד אבל הדרך שבא הם מועברים, כמובן שלא כל רעות החברה הישראלית טמונות בסדרת "המורדים", הכל קשור למערך החיסוני שאתו בא אותו נער או נערה או ילד וילדה כשהוא כיכב בתוכנית, זה משתנה ממשפחה אחת למשפחה אחרת, מחברה אחת לחברה אחרת.
יפעת בויאר: אני חושבת שהדגשים צריכים להיות שניים: האחד, לבחון מה קהל היעד שאליו אמורה לדבר הסדרה.
יפעת בויאר: אחרי שתוגדר קבוצת היעד בצורה אחידה, בין הערוצים השונים, בין הגורמים השונים, צריך לחשוב איך אנחנו מעבירים את המסר הזה – האם באמצעות השעות שבהן תשודר הסדרה, אם באמצעות יידוע ההורים?
יפעת בויאר: אני לא בטוחה שההורים יודעים מה משודר בתוך הסדרה.
יפעת בויאר: גם אם יש היום את הסימון שלכאורה אמור להודיע להם, אני לא בטוחה שרבים רואים את הסימון הזה, אם בלוח המשדרים ואם על המרקע עצמו.
מיכאל מלכיאור: מה ממליצה המועצה לשלום הילד?
יפעת בויאר: אנחנו ממליצים שניים: אחד, ייתכן שיש קטעים בסדרה שצריכים להיות ערוכים אחרת, צריך להוריד אותם.
יפעת בויאר: דבר שני, צריך ליידע את ההורים בדבר התכנים שמופיעים בסדרה.
מיכאל מלכיאור: ומה ההורים אמורים לעשות?
יפעת בויאר: לא כל דבר צריך לבוא בדרך של חקיקה, לא כל מערך היחסים בין הורים לילדים ומערך החינוך צריך להיקבע בחוק.
יפעת בויאר: להורים יש גם תפקיד גדול וחשוב וצריך ליידע אותם בכל המידע הנדרש כדי שיוכלו לבצע את תפקידם.
מיכאל מלכיאור: למועצה לשלום הילד לא אכפת מכל ההורים שבפועל אנחנו יודעים שזה לא ישנה שום דבר או היידוע לא יגיע אליהם?
יפעת בויאר: אנחנו שומעים את הטענה הזאת בכל דיון שאיך שהוא נוגע אם זה בהקשר לערוץ הפורנוגרפי ואם זה בהקשר לשיחות הארוטיות.
יפעת בויאר: בכל פעם טוענים את הטענה, לא זה מה שישנה את העניין.
יפעת בויאר: צריך להתחיל ממשהו.
יפעת בויאר: תמיד יש את האינטרנט, שהילד יכול לגלוש לתוך אתרים מסוכנים ולקבל מידע שהוא לא צריך לקבל.
יפעת בויאר: גם לגבי האינטרנט אנחנו מבקשים מההורים לחנך לצריכה נכונה, להכוונה ולבקרה נכונה, תוך זה ששומרים על זכויותיהם של ילדים, זכותם לפרטיות, זכותם לכבוד.
יפעת בויאר: גם האמנה שקובעת את הזכויות האלה, קובעת את הזכויות תוך עיקרון חשוב של כשרים מתפתחים.
יוסי ליבר: בנוגע לחשיפה, ילדים כאן אמרו, שאחיהם הקטנים בני שש ושמונה רואים את הסדרה.
יוסי ליבר: אנחנו צריכים לראות, האם החשיפה הזאת היא החשיפה שאנחנו רוצים לתת לילדים הקטנים שלנו או אולי למתן זאת, אולי דרך שיעורים בבית הספר.
יאיר דורי: כלומר, לאסור על ההורים לראות טלנובלות.
יוסי ליבר: אמרו כאן המפיקים, שאת הסדרה אוהבים בכל העולם, אבל העובדה היא שמגבילים אותה מגיל 14 ומעלה, כנראה שהסדרה הזאת לא כל כך טובה לילדים מתחת לגיל הזה.
בי"ס רחביה: הסדרה פותחת לפנינו את הקלפים על השולחן, מסבירה לנו את בעיות גיל ההתבגרות, שלפעמים, ברוב הפעמים, ההורים בורחים מזה, בוחרים שלא להסביר לנו.
בי"ס רחביה: כל מי שדיבר פה בחר להדגיש את העובדה שאנחנו ילדים, כמה אנחנו תמימים.
בי"ס רחביה: אנחנו אומנם ילדים, אנחנו לא טיפשים, אנחנו מבינים ומטעיות לומדים.
א.ד. רוטשילד: אני רוצה לענות לנריה.
א.ד. רוטשילד: אתה מדבר על הדרך שמראים מה שרוצים להראות.
א.ד. רוטשילד: אתה מדבר על דרך לא נכונה לילדים מכיתה א-ח', זה נכון, אבל הדרך נכונה מכיתות ח' ומעלה.
נריה סעדה: זה לא קשור, הדרך עצמה שבה מציגים את הדברים היא לא מציאותית.
מיכאל מלכיאור: יכול להיות שמה שמציאותי בשביל האחד אינו מציאותי בשביל השני.
א.ד. רוטשילד: למה הראו את הסדרה בדרך הזאת, כנראה שזאת הדרך שמושכת את הילדים בני 14 ומעלה, בדרך הזאת להעביר את המסר.
א.ד. רוטשילד: אולי אני לא מסכימה עם זה שבסדרה יש מין ואלימות, אבל דווקא בגלל שהדברים האלה מופיעים בסדרה, אפשר להעביר את המסר בצורה בומבסטית יותר.
נריה סעדה: האלה איך זה מבוטא, אם זה בא לידי ביטוי בצורה קשה וקיצונית, זה לא המקום וזה לא מתאים, זה פוגע בילד יותר מאשר עוזר לו להבין את הערכים שמנסים להעביר לו.
יוסי ליבר: במיוחד שאי אפשר להגביל את הגיל, למרות שצפיית הסדרה מוגבלת לגיל 14 ומעלה, ילדים קטנים גם צופים בסדרה.
רינה אבורבה: הבעיה של ההגבלה, כתוב מגיל 14 ומעלה, אתה אחראי לזה אם אתה רואה את הסדרה ואתה צעיר יותר.
הורה לילדים: אותי כן מעניין לדעת מה הילדים שלי רואים, במה הבת שלי צופה?
הורה לילדים: אני לא רואה את כל חלקי הסדרה, ראיתי חלק מסדרת ה"קטנטנות", זו הייתה למעשה סדרה התחלתית של "המורדים".
הורה לילדים: "המורדים" התחילו למעשה לפני שנתיים.
הורה לילדים: אני חייבת לומר, שהילדה שלי בדיוק בגיל שהתחילו את הקטנטנות, היא עקבה אחרי הסדרה, למדה מגיל קטן, מגיל שבע, לדבר בספרדית, דרך התוכנית.
הורה לילדים: הבת שלי מדברת וקוראת ספרדית.
הורה לילדים: זה כבר יתרון שאפשר להשיג תוך כדי צפייה בתוכנית.
מיכאל מלכיאור: אני מודה לך, זאת זווית מעניינת, ההמלצות שלך מעניינות, אני יודע שעושים את זה בתוכניות מסוימות, גם למבוגרים, שאחר כך מקיימים דיון כדי למתן את ההשפעות או להעביר את המסר החינוכי שאולי חסר בסדרה.
ד"ר יונתן כהן: אפשר להתייחס להרבה דברים, אבל אני בוחר להתייחס לעובדה שאנחנו בכנסת והשאלה רלבנטית לכאן, נכון שהדיון הזה הוא כמו הרבה דיונים על אלימות, פורנוגרפיה, אינטרנט ואין ב"המורדים" משהו שהוא ייחודי, אבל כמו בדיונים האלה, גם בדיון הזה יש איזשהו חוסר איזון והוא, שכל הנוכחים כאן, למעט אנשי העסקים שבינינו הם פה מפאת דאגה לציבור והם אלה שהולכים הביתה עם הצ'ק בסוף.
ד"ר יונתן כהן: לכן, צריך להתייחס לדברים בצורה אחרת.
ד"ר יונתן כהן: אני לא חושב, שהמעמד שלי כלפי הוועדה וכלפי העניין זהה למעמד של מי שמרוויח והרבה מהעניין הזה.
ד"ר יונתן כהן: שוב אני אומר, לא רק לגבי "המורדים".
יאיר דורי: אתה אומר את זה בטח על סמך מחקר?
ד"ר יונתן כהן: מה, שאתה מרוויח כסף?
ד"ר יונתן כהן: אתה לא פה בשביל הפרצוף היפה שלי.
ד"ר יונתן כהן: המחקרים שדיברה עליהם עמיתי, רעיון שהעלנו אגב בנייר עמדה שחיברנו שנינו לרשות השנייה בזמנו, בארצות הברית, המחקרים המאוד ממומנים, ממומנים על ידי תעשיית הבידור, שבלחץ המחוקקים אמרו, אל תחוקקו, אנחנו נממן.
ד"ר יונתן כהן: הם משלמים מיליונים על מיליונים של דולרים שהולכים למקומות שונים, למחקר וטיפול.
ד"ר יונתן כהן: אז אולי הגיע הזמן, שמי שמלכלך גם ינקה.
מיכאל מלכיאור: כאן זה לא כל כך פשוט, יש דברים שאתה יכול לנקות, אני אומר כאן, לאו דווקא על "המורדים", אם אנחנו מדברים בדברים של פגיעה בנפש ילדים קטנים שחשופים לדברים קשים ביותר או שחשופים לערכים בגיל הלא נכון, הרי שמענו כאן, משרד החינוך קובע שגיל הצפייה הוא מ-14 ומעלה אך בכל זאת אנחנו רואים ששיא הצפייה היא בגילאי 11-12 ויותר קטנים, אני לא בטוח שישקיעו הרבה כסף במחקר - - -
מיכאל מלכיאור: מה זה בחינוך, זה לא דבר שניתן לכמת.
מיכאל מלכיאור: אני מאוד מעריך את מה שעושים בארצות הברית, שדורשים מהחברות שעושות את הנזק גם לשלם.
יאיר דורי: החברה שלנו שמה דגש על תרומה לקהילה.
יאיר דורי: אנחנו תורמים הרבה מאוד כסף לקהילה, גם לאגודות של ילדים, כשהיו ההופעות של "המורדים", תרמנו 4,000 כרטיסים מכספינו.
יאיר דורי: אני לא יודע מה החיוך הציני הזה, אבל אלה עובדות שאני מוכן להוכיח במסמכים.
מיכאל מלכיאור: אתמול התקיים כאן דיון בנושא הקזינו, אמרו כאן, שישקיעו כסף לטפל בכל המכורים להימורים.
מיכאל מלכיאור: לא נלך על פי הקו הזה, אני גם לא חושב שזה נכון מבחינת חברת ההפקה ללכת בקו הזה.
שיר דדון: אמרו כאן, שבגלל "המורדים" יש אלימות וצריכת אלכוהול.
שיר דדון: זה לא חייב להיות בגללם, מה, ילדים יאמרו, כן, בגלל "המורדים" אנחנו מרביצים ושותים אלכוהול, הם לא יגידו את זה, זה לא בא רק מזה.
שיר דדון: למה לא מסתכלים על סדרות אחרות, גם ישראליות, רק על "המורדים"?
שיר דדון: אתם רואים פרק אחד ואומרים, אוי, תראו מה הילדים שלנו רואים.
שיר דדון: מה שאתם לא יכולים לעשות, הם עושים, הן כן עוזרים לנו.
מיכאל מלכיאור: אנחנו שומעים דעות שונות ולכן חשוב לנו לשמוע את הדעה שלך.
מיכאל מלכיאור: אף אחד כאן לא טוען, שכל הצרות, כל הבעיות וההתנהגויות השליליות אצל בני נוער הן כתוצאה מהסדרה.
תלמיד בי"ס: אני רואה כאן כותרת: "תלמיד הוכה בהשראת המורדים".
תלמיד בי"ס: כל יום יש מכות, יש סמים ומין, זה לא ש"המורדים" המציאו את העניין הזה, זה היה קיים וסדרת "המורדים" רק מראה את המציאות, היא שמה את הקלפים על השולחן ולדעתי זה יפה מאוד.
מיכאל מלכיאור: אני רוצה לשאול אותך, אתה רואה את הסדרה, אתה רואה שההתנהגות שם היא התנהגות של ילדים בגיל שלך, שעושים דברים שאתה לא היית עושה.
מיכאל מלכיאור: למשל, צריכת סמים, שזה דבר פסול, אתה רואה שילדים בגיל שלך צורכים סמים.
מיכאל מלכיאור: אתה רואה את זה יום יום לדמויות מאוד חשובות לך, אתה חשוב שזה עלול להשפיע, לא עליך אבל על ילדים מסוימים בתוך החברה אם אין להם מחסום שזה לא לעשות זאת?
יאיר דורי: חשוב לדעת, שהילדים ב"המורדים" לא מעשנים ולא שותים.
מיכאל מלכיאור: אני שואל את הילד, הם מליצי יושר טובים יותר ממך, תן להם לדבר.
תלמיד בי"ס: זה לא נכון מה שאמרת כי בסדרת "המורדים" בהחלט היו סמים אבל היו גם פתרונות, התלמיד סולק מבית הספר וקיבל עונש על כך.
תלמיד בי"ס: לשאלתך, אדוני היושב ראש, אני אישית לא הייתי נגרר אחרי הסדרה, יכול להיות שחלק מהילדים כן, אבל לא רק בגלל "המורדים".
אייל לשם: אני רוצה להתייחס לדברים שאמר המפיק נדב פלטי.
אייל לשם: הוא אמר, שבסדרה יש המון ערכים, לפי ההתלהבות שלו אפשר היה להבין שהערכים והמסרים שמועברים מהסדרה הם מטעם משרד החינוך.
אייל לשם: את הערכים אתה בוחן במבחן התוצאה, אתה בוחן מה הסדרה יכולה להעביר לאנשים הלאה.
אייל לשם: אני מדריך בבני-עקיבא של חניכים שצופים בסדרה הזאת, במבחן התוצאה, הערכים שהם מדברים עליהם, אני לא כל כך מכיר את הסדרה, אני מדבר על התופעות - - -
יאיר דורי: לא כל כך או לא מכיר בכלל?
אייל לשם: לא כל כך, ראיתי פרקים מעטים, אני מדבר על התופעות, החניכים שלי, אלה שצופים ב"המורדים" בבני-עקיבא, הערכים שהם לוקחים זה לא הערכים שהוא מדבר עליהם.
אייל לשם: אני לא בא אליהם בטענות, הוא בא כמפיק טלוויזיה, הוא רוצה לעשות כסף, אני בא בטענות למדינת ישראל, למה מדינת ישראל לא עושה משהו למנוע את זה.
אייל לשם: הוא לא משרד החינוך, הוא לא צריך לעשות זאת, אבל למה משרד החינוך לא פועל בעניין?
מיכאל מלכיאור: שמענו דעות שונות, הובעו כאן דעות בעד ונגד.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שיש מספר דברים שאפשר לסכם אותם כאן.
מיכאל מלכיאור: הייתי קורא, מבקש – מאחר שאני חבר הכנסת היחיד שנמצא פה, אנחנו עושים את זה בוועדה פה אחד, אני ממבקש ממשרד החינוך ליזום דיון נוסף, להזמין ילדים נוספים בעד ונגד, ולחשוב שוב על המחסום הזה שהצבתם, הגבלת הגיל, האם זה דבר מועיל או שזה משהו ריק מתוכן ולכן צריך למצוא חלופה אחרת.
מיכאל מלכיאור: אני חושב שזה רעיון טוב, הרעיון שהציעה האם, לקיים דיונים ישירים מייד לאחר שידור הסדרה, אני בטוח שהמפיקים לא יתנגדו לכך, שאנשים יוכלו להביע את חששם, אולי לתקן חלק מהנזקים שעלולים להיות.
קריאה: זה לא קשור ל"המורדים".
מיכאל מלכיאור: אנחנו לא באים להפסיק או לאסור את שידורי "המורדים", אבל אנחנו מחפשים איזונים, זה חלק מהתפקיד שלנו.
מיכאל מלכיאור: אני שמח שהמפיקים נמצאים בדיאלוג, חייבים להעמיק את הדיאלוג.
מיכאל מלכיאור: גם בעקבות המחקר שקיבלנו היום, חייבים להעמיק את הדיאלוג ולהסיק מסקנות אופרטיביות.
מיכאל מלכיאור: זה לא מספיק להסיק מסקנה של מגבלת הגיל במיוחד שלא מתייחסים אליה.
מיכאל מלכיאור: זה לא מספיק לקרוא להורים, ודאי שצריך למצוא דרך ליידע את ההורים על התכנים.
מיכאל מלכיאור: הרוב הגדול של ההורים לא יושבים עם הילדים שלהם וצופים בסדרה, לא יודעים מה הילדים שלהם עושים וזאת לא בעיה של "המורדים", זאת לא הבעיה של הסדרה, זאת בעיה חברתית כללית שודאי אנחנו צריכים לטפל בה.
מיכאל מלכיאור: אבל אם אנחנו יודעים שיש קשר כל כך הדוק בין הסדרה – סדרה שהצלחתם למכור ולהפיץ והיא כל כך פופולרית – לבין המציאות, ההשפעה הרבה יותר עמוקה והאחריות שלנו גם לגבי הסדרה הזאת כמו לגבי דברים אחרים היא הרבה יותר כבדה.