GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיכאל מלכיאור: הוא אומנם רוצה להיפטר מהאחריות, אבל הקדוש-ברוך-הוא לא נותן לו והרמב"ם, גדול הפוסקים בישראל, פוסק נגד משה רבינו: מנהיג – כנסת, ממשלה, מנהיגות - באמת אחראי כלפי עמו כמו הורים שמטפלים בילדיהם עם מלוא האחריות, עם מלוא המסירות, עם מלוא המחוייבות כמו הורים שמטפלים בילדיהם.
מיכאל מלכיאור: אנחנו, כבני אדם, נבחנים קודם כל ביחס שלנו לילדנו.
מיכאל מלכיאור: זה לא רק עניין של העתיד, האתוס היהודי והציוני, שכמובן חשוב גם כשלעצמו, כי הילדים הם סמל לעתיד.
מיכאל מלכיאור: אם אין לנו ילדים, אין לנו עתיד.
מיכאל מלכיאור: אם לא נשקיע בילדים, אנחנו לא משקיעים בעתיד.
מיכאל מלכיאור: יתרה מכך, זה גם הבסיס של חברה הגונה, חברה צודקת, שמשקיעה בילדים ובתלמידים.
מיכאל מלכיאור: אנחנו יודעים שהאנטי-תיזה של ההנהגה היהודית היה פרעה, שגזר על הילדים.
מיכאל מלכיאור: אנחנו משתדלים לעשות הפוך וגם היום, כשאנחנו יודעים שיש קיצוצים ויש סדר יום ציבורי שהפך להיות יותר כוחני ויותר וולגרי, אני עדיין חושב שחשוב לזכור ולהזכיר גם לכלל החברה הישראלית, שבית הדין קודם כל אביהם של יתומים.
מיכאל מלכיאור: כנסת ישראל, ממשלת ישראל וכל החברה שלנו יש לה אחריות קודם כל כלפי העתיד שלנו.
מיכאל מלכיאור: אני מאוד מקווה שנוכל להציג מנהיגות אמיתית כלפי הילדים ואני מאוד שמח שיש לנו שיתוף טוב מאוד בוועדה שלנו עם המשרדים הממשלתיים, למרות שלפעמים אנחנו מרגישים חסרי אונים.
מיכאל מלכיאור: צריך לשנות את סדרי העדיפות.
מיכאל מלכיאור: אם כל הכבוד לוויכוח איפה יהיה הגבול שלנו, ואני עוסק גם בוויכוח הזה, מה שיכריע את עתידנו יהיה היחס שלנו לחברה שלנו, לזקנינו, לילדינו ולצעירינו ועל זה ניבחן בסופו של דבר.
מיכאל מלכיאור: אני מקווה שנצליח לעמוד במבחן הזה.
מיכאל מלכיאור: תודה רבה לכולם, שבאתם היום.
ציון זהבי: תודה רבה ליושב ראש הוועדה.
ציון זהבי: אני מזמין עכשיו את שר הרווחה, מר זבולון אורלב, בבקשה.
זבולון אורלב: בוקר טוב לכולכם, יושב-ראש הוועדה ויוזם הכנס, חבר הכנסת הרב מיכאל מלכיאור, חברת הכנסת אורית נוקד, חבר הכנסת אילן שלגי, יושב-ראש ועדת החינוך והתרבות של הכנסת, השופטת סביונה רוטלוי, מנכ"ל משרד הרווחה, הפרופ' דב גולדברגר, מנכ"לית משרד החינוך רונית תירוש, ראשי המשרדים, גם ממשרד הרווחה וגם ממשרד החינוך, אישי ציבור שנמצאים כאן ואחרונים חביבים – החתנים והכלות של היום הזה, התלמידות והתלמידים, הכל מסכימים שהיכולת של מדינת ישראל והעם היהודי להתמודד עם המשימות הלאומיות והחברתיות העומדות לפתחה, תלויה במידה מכרעת בהתפתחותן וברווחתם של ילדים ובני נוער.
זבולון אורלב: הם האוצר האנושי.
זבולון אורלב: מדינת ישראל מחוסרת כל מקורות, כל אוצרות טבע.
זבולון אורלב: אוצר הטבע העיקרי שלנו הוא ילדי ישראל והם הנכס העיקרי של מדינת ישראל.
זבולון אורלב: בהם צריך להשקיע כדי להבטיח את עתידנו ואת היכולת להצליח באתגרים בכל תחומי החיים.
זבולון אורלב: לצערנו, בעשור האחרון חלו תמורות מרחיקות לכת בחברה הישראלית, תמורות שמשפיעות על מצבם של ילדים ובני נוער, העליה ההמונית מחבר העמים ומאתיופיה, הקיטוב בחברה הישראלית וההסתגרות בסקטורים, המתח הביטחוני והמלחמה, הגידול בפערים החברתיים בין עניים לבין עשירים וגידול מאוד מדאיג בשיעורי העוני בקרב ילדים.
זבולון אורלב: כל אלה מהווים סיכונים ומאיימים מאוד על יכולת ההתפתחות של ילדים ובני נוער.
זבולון אורלב: תמרורי האזהרה הם רבים והם מופיעים בתחומים שונים.
זבולון אורלב: רק לפני שבועות ספורים פרסמנו את דוח העוני לשנת 2002 החושף כי קרוב ל-30,000 ילדים נוספים נוספו למעגל העוני והם חיים מתחת לקו העוני.
זבולון אורלב: הם חלק מ-618,000 בני נוער וילדים, שחיים מתחת לקו העוני.
זבולון אורלב: מעל ל-30,000 ילדים מטופלים על-ידי פקידי סעד וקציני מבחן טיפול על-פי חוק.
זבולון אורלב: כ-350,000 בני נוער מוכרים לשירותי הרווחה.
זבולון אורלב: אתם שומעים את המספרים וכל ילד הוא עולם מלא בפני עצמו.
זבולון אורלב: כ-10% מילדי ישראל נחשפו או עשו שימוש כזה או אחר בסמים וכ-30,000 בני נוער בגילאי 15, 16 ו-17 אינם עובדים ואינם לומדים והחברה אינה יודעת בדיוק מה גורלם.
זבולון אורלב: כל אלה יחד עם הקיצוץ בקצבאות הילדים והשחיקה בתקציבי הרווחה בוודאי מעוררים שאלות קשות באשר למחוייבות שלנו להתמודד עם רווחתם של ילדים ובני נוער.
זבולון אורלב: בעיני זאת חובה טבעית, אולי החובה הטבעית האנושית ביותר, חובה של חברה ולא רק חובה של הורים.
זבולון אורלב: חובה של חברה לדאוג לילדיה.
זבולון אורלב: אני מגנה את כל ההתבטאויות וההצהרות של אישי ציבור, בין אם הם שרים, חברי כנסת או אישי ציבור אחרים, שמהן ניתן היה להבין כאילו הולדת ילדים וגידול ילדים הם בעיה רק של ההורים.
זבולון אורלב: זאת זכות וחובה של החברה כולה.
זבולון אורלב: זאת הזכות הטבעית, המוסרית ביותר של חברה, לגדל את ילדיה ברווחה מבלי להתחשבן עם הרחם של האמהות.
זבולון אורלב: אני חושב שבוויכוח שמנסים לעורר, הוויכוח האידאולוגי והערכי באשר למעמדם של ילדים, אנשי החינוך, אנשי החברה, אנשי הרווחה, אנשים באקדמיה, במערכות המשפט ובמערכות המשק צריכים להשמיע את קולם ולא להשאיר את הבמה הזאת יתומה.
זבולון אורלב: אתמול החליטה הממשלה על-פי הצעתי ובברכת ראש הממשלה, ואני מאוד מודה לו על כך, להקים ועדה ציבורית ממלכתית לבדיקת מצבם של ילדים ובני נוער בסיכון ובסכנה, בראשותו של פרופ' הילל שמידט, שהוא דיקן בית-הספר לעבודה סוציאלית באוניברסיטה העברית בירושלים.
זבולון אורלב: זאת ועדה שהוטל עליה לבחון, ללמוד ולבדוק את מצבם של ילדים ובני נוער בסיכון ובסכנה מכל סיבה שהיא – מסיבה כלכלית, מסיבה של תפקוד במשפחה, מסיבה נפשית – ולגבש תכנית לאומית על מנת שיהיה מפנה ושינוי כיוון ביחסה של המדינה לילדים ובני נוער.
זבולון אורלב: אני מאוד רוצה להאמין ולקוות שבאמצעות הוועדה החשובה הזאת נוכל להראות על כיוון דרך.
זבולון אורלב: אסור לנו להיות פסימים בעניין.
זבולון אורלב: ועדת ראש הממשלה לילדים ונוער במצוקה, שהוקמה בשנות השבעים, חוללה מפנה ושינויים ביחס של מדינת ישראל לילדיה.
זבולון אורלב: זה קרה לפני שלושים שנה.
זבולון אורלב: הגיע הזמן והגיעה השעה נוכח כל התמורות שדיברתי עליהן, לחבור יחד, לעשות קואליציה רחבה של אנשים שמוטרדים ורואים בילדים את הנכס הלאומי החשוב ביותר שלנו, כדי לשנות את המגמה.
זבולון אורלב: אני מברך את היוזמים של האירוע החשוב הזה ביום הבינלאומי לזכויות הילד ומברך את כולם.
ציון זהבי: תודה רבה לשר הרווחה.
ציון זהבי: אני מזמין את השופטת סביונה רוטלוי, יושבת-ראש הוועדה לבחינת עקרונות יסוד בתחום הילד ויישומם בחקיקה.
השופטת סביונה רוטלוי: קהל נכבד, במיוחד לכם התלמידים, בוקר טוב לכם ביום החגיגי שלכם, יכולתי לשאת היום דברי ברכה חגיגיים ביום שבו חוגגים את יום זכויות הילד הבינלאומי בכנסת.
השופטת סביונה רוטלוי: הוועדה בראשותי משלימה בימים אלה משימה גדולה, שבה מוגשת לילדי ישראל תכנית לחקיקה מקפת בדבר שינוי מעמדם של הילדים וראייתם כנושאי זכויות, כבני אדם עצמאיים במלוא מובן המילה כאן ועכשיו ולא כספיחים של הוריהם.
השופטת סביונה רוטלוי: אלא שחשה אני שאמעל בתפקידי כיושבת ראש הוועדה ליישום האמנה לזכויות הילד בחקיקה, אם אפגין שביעות רצון ואנוח על זרי הדפנה בשעה כה קשה לילדי ישראל.
השופטת סביונה רוטלוי: עליי להתוודות שבעת שנטלתי על עצמי את התפקיד לשמש כיושבת ראש הוועדה לפני שש שנים, לא העליתי בדעתי שתוך פרק זמן קצר יחסית, שש שנים, הזכויות הכי בסיסיות של ילדים – הזכות לחיים, להישרדות ולהתפתחות – תופרנה יום יום ושעה שעה.
השופטת סביונה רוטלוי: הנתונים מצביעים על העליה המדאיגה של העוני בישראל.
השופטת סביונה רוטלוי: ישנם נתונים מדאיגים על שיעור הילדים הסובלים מהמצב הביטחוני בו הם שרויים, אם בגוף ואם בנפש, אם באופן ישיר ואם באופן עקיף.
השופטת סביונה רוטלוי: השיח הציבורי אודות זכויות לילדים כמו הזכות לפרטיות, חופש הביטוי, חופש הדת ועוד, עשוי לקבל מימד אחר, שעלול לעורר התנגדות בקרב אלה, אשר ממילא מתנגדים להענקת זכויות לילדים.
השופטת סביונה רוטלוי: מובן מאליו שתנאי חיים בסיסיים לילדים עומדים מעל הכול, שכן בלעדיהם לא ניתן לכבד ילדים, בלעדיהם לא ניתן לאפשר להם להתפתח כראוי, בלעדיהם לא תיכון מערכת חינוך ראויה ובלעדיהם ייפגעו זכויות של ילדים לגדול בחיק משפחתם ולשמור על קשר עם הוריהם.
השופטת סביונה רוטלוי: אבל גם תנאי החיים הבסיסיים שבהם מחוייבת המדינה כלפי ילדיה אינם מעוגנים בחוק כזכות של ילדים, לכן בקלות כה רבה ניתן לפגוע בהם, במיוחד במדינה שחרטה על דגלה את נס ההפרטה והיא מתנערת מאחריותה הישירה לגורל ילדיה.
השופטת סביונה רוטלוי: אני קובלת על כך שבקלות בלתי נסבלת מפנה המדינה עורף לילדיה, לאזרחי המחר שלה.
השופטת סביונה רוטלוי: הפגיעה ברמת החיים הבסיסית של ילדים פוגעת בזכות הכי ראשונית והכי יסודית שלהם, הזכות לחיים, להישרדות ולהתפתחות.
השופטת סביונה רוטלוי: הקיצוץ במערכת החינוך, תוך התעלמות מכל הממצאים הקשים אודות ירידה בהישגי הילדים, אודות התגברות הפער החברתי, אודות התחושות הקשות של תלמידים כלפי מערכת החינוך, בין היתר בשל האלימות הגואה, כל אלה פוגעים פגיעה קשה בזכות הייחודית והיסודית של ילדים, הלא היא הזכות לחינוך.
השופטת סביונה רוטלוי: ביטולם של הישגים שהושגו על-ידי חקיקה של הכנסת, באמצעות דחיה חוזרת ונשנית של תחילת ביצועם של חוקים שונים אף היא מעמידה בסימן שאלה את כנותם של כל אלה הטוענים בחירוף נפש עד כמה ילדי ישראל יקרים להם.
השופטת סביונה רוטלוי: אפילו הדיבורים על ביטול הוועדה לזכויות הילד בכנסת גם הם מלמדים כי הילדים הם הציבור הראשון להיפגע.
השופטת סביונה רוטלוי: הם הציבור השותק.
השופטת סביונה רוטלוי: הם הציבור שאין לו נציגים נבחרים לכנסת.
השופטת סביונה רוטלוי: שערו בנפשכם שלשליש מאוכלוסיית ישראל, הילדים, לא יהיה ייצוג בוועדה אחת בכנסת, שחרטה על דגלה את העיסוק המרכזי והיחידי לזכויות ילדים ולמעמדם בחברה בישראל.
השופטת סביונה רוטלוי: אין זה משנה שוועדת החינוך או ועדת הרווחה או כל ועדה אחרת תדון גם בנושאים הקשורים בילדים.
השופטת סביונה רוטלוי: אף ועדה לא תדון בהם מתוך נקודת מבט של המרכזיות של הילד ומתוך ההסתכלות של הילדים עצמם על הזכויות שלהם, הצרכים שלהם והאינטרסים שלהם במכלול אחד.
השופטת סביונה רוטלוי: ועדת החינוך עוסקת בחינוך של תלמידים ואינה עוסקת בראיה כוללת של זכויות ילדים בכל תחומי החיים.
השופטת סביונה רוטלוי: אני קוראת מעל במה זו היום, ביום זכויות הילד, לא רק שלא לבטל את הוועדה הזו, שתרמה כה רבות למען קידום זכויות ילדים בישראל, אלא לתת לה קביעות בדרך של מתן מעמד סטטוטורי.
השופטת סביונה רוטלוי: עוד רוצה אני לנצל את ההזדמנות במעמד זה ולצאת בקריאה להפסיק את המסע לו אנו עדים בתקופה האחרונה להשחרת ילדי ישראל כמי שאשמים באלימות בחברה, כמי שאשמים בהגברת האלימות בבתי הספר, כמי שמסכנים מורים, כמי שאשם בהסלמת הפשיעה.
השופטת סביונה רוטלוי: נשמעים קולות רבים באמצעי התקשורת בגנות הענקת זכויות לילדים, כאילו בכך טמון כל הרע.
השופטת סביונה רוטלוי: ימנעו זכויות אדם מילדים, והכל יסתדר – תפחת האלימות, מערכת החינוך תתפקד כהלכה, המורים וההורים יהיו שבעי רצון והכל יבוא על מקומו בשלום.
השופטת סביונה רוטלוי: רבותי, האם ילדים אינם הבבואה שלנו, של המבוגרים?
השופטת סביונה רוטלוי: האם ילדים נולדו אלימים או שמא הם מחקים את עולם המבוגרים?
השופטת סביונה רוטלוי: האם האלימות מתבצעת רק על-ידי ילדים או שמא הם הקורבנות העיקריים שלה, הקורבנות השותקים?
השופטת סביונה רוטלוי: האם אלימות לא הפכה לדרך חיים של החברה בישראל בכל הרמות ואנחנו, המבוגרים, איננו יודעים איך להתמודד איתה ומוצאים כל מיני שעירים לעזאזל, ביניהם הילדים?
השופטת סביונה רוטלוי: במערכת החינוך היום אין לילדים כמעט זכויות, שכן מי שמכיר את חוק זכויות התלמיד הנוכחי יודע עד כמה הוא דל בזכויות, ובכל זאת זאת מערכת אלימה בין ילדים בינם לבין עצמם, בין מורים לילדים ובין ילדים למורים ובין הורים למורים.
השופטת סביונה רוטלוי: מחקרים מעמיקים שהוזמנו על-ידי משרד החינוך ואשר נעשו לאורך זמן ולגבי אוכלוסייה רחבה, על-ידי חוקרים ידועים כמו פרופ' בנבנישתי וד"ר הראל, מצביעים על כך שבעיית האלימות בבתי הספר היא הגורם המרכזי המטריד תלמידים וכי שיעור מאוד גבוה של תלמידים מתלונן על אלימות והשפלה מצד צוות ההוראה כלפיהם.
השופטת סביונה רוטלוי: במקום להתמודד עם אמצעים כה קשים, מנופפים עם ממצאים של סקר, שכביכול מצביע על המורים כקורבנות לאלימות של תלמידים, כאשר לכל בר בי רב ידוע טיבו של סקר לעומת מחקר עומק.
השופטת סביונה רוטלוי: במקום להתמודד עם תחושות של עשרות אלפי ואולי מאות אלפי תלמידים, שבית הספר איננו עוד מרחב מוגן ובטוח עבורם, בוחרים לצאת כנגד ההכרה בזכויותיהם של תלמידים.
השופטת סביונה רוטלוי: במקום להכיר בכך שללא שינוי במעמדו של המורה, בשכרו הירוד, בתנאים הקשים בהם מורות ומורים נאלצים ללמד בכיתות צפופות ובחדרים שלא תמיד מתאימים למטרות חינוך ולימוד, לא ניתן יהיה להחזיר למורים את הסמכות ואת הכבוד לו הם ראויים.
השופטת סביונה רוטלוי: שינוי מעמדם של המורים לא יבוא ממקום של דיכוי ילדים והפחתה במעמדם כנושאי זכויות, המגיעות להם בדין, אלא ממקום של כבוד הדדי, ממקום של הכרה בחשיבות ההוראה וברצינות המקצוע וממקום של הכרה באחריות עולם המבוגרים, הורים ומורים, להקנות לילדים כחלק מחינוכם את הערכים הדמוקרטיים של ערך האדם באשר הוא אדם ובכלל זאת ילדים, את ערך השוויון ואת ערך הכבוד.
השופטת סביונה רוטלוי: הענקת זכויות לילדים אין פירושה אנרכיה.
השופטת סביונה רוטלוי: הענקת זכויות לילדים אין פירושה פגיעה בזכותם לחיות חיי ילדים.
השופטת סביונה רוטלוי: הענקת זכויות לילדים אין פירושה פגיעה כלשהי בזכויות אחרים, בין אם הם מורים או הורים.
השופטת סביונה רוטלוי: איש לא העלה בדעתו לשלול זכויות אדם ממורים בשל שימוש באלימות כלפי תלמידים ומדוע נקרא בראש חוצות לעשות זאת לילדים?
השופטת סביונה רוטלוי: האם לא רק משום שהם ילדים ושעדיין לא הופנמה ההכרה בזכויותיהם כבני אדם?
השופטת סביונה רוטלוי: זכויות לילדים אינן זכויות שבחסד אלא זכויות המגיעות להם מהיותם בני אנוש, זכויות המגיעות להם מכוח היותם בני אדם, המצויים בתהליך התפתחות לקראת בגרותם.
השופטת סביונה רוטלוי: אני מקווה שהגל הרע הזה יחלוף ויחס החברה בישראל לילדים ישתנה.
השופטת סביונה רוטלוי: אני אף מקווה שהמלצות הוועדה שבראשותי יקבלו ביטוי משמעותי ומעשי בחקיקה עתידית של הכנסת ואני תולה תקווה בחברי הכנסת, שעניינם של ילדים אכן חשוב להם ובוועדה לזכויות הילד כי יקדמו את יישום זכויות הילדים ויביאו בכך לשיפור מעמדם ולשיפור פניה של החברה בישראל.
השופטת סביונה רוטלוי: אני מאחלת לכולנו, ובמיוחד לבני הנוער הנמצאים כאן איתנו היום, יום דיונים מוצלח ושנה טובה יותר לזכויות ילדים בישראל.
ציון זהבי: תודה רבה לשופטת סביונה רוטלוי.
ציון זהבי: אני מבקש להזמין את המנהלת הכללית של משרד החינוך, הגב' רונית תירוש, שהניפה את דגל זכויות התלמיד במערכת החינוך והודות לה הונפקה המעטפת של היום הראשון בשיתוף בשירות הבולאי, מעטפת זכויות הילד, שתחולק כאן לתלמידים בתום האירוע על-ידי הגב' טובה בן-ארי.
4400: בוקר טוב מכובדיי השרים, חברי הכנסת, השופטת רוטלוי, אנשי משרד החינוך, נציב הדורות הבאים ואחרונים חביבים, אתם התלמידים.
4400: אני מקווה שמעט הורים גם יושבים איתנו בקהל.
4400: אני חייבת לומר שהיתה לי אי נוחות רבה מהשם של הכינוס "ילדים בישראל – נכס או נטל".
4400: זה נראה לי תמוה עד כדי שכך שאמרתי: לא רוצה להיות שותפה לכינוס שזה הנושא שלו.
4400: מי מעלה בדעתו שילד הוא נטל?
4400: אבל מפאת חשיבות הרעיון והמהות שבבסיס יום העיון הזה, חשבתי שיהיה נכון לבוא ולהדגיש מספר דברים, שחשוב שיהיה להם הד ציבורי בהמשך היום הזה.
4400: אני בהחלט רואה בילדים נכס.
4400: אתמול בערב הזדמן לי לשמוע חלק מכתבת חדשות שדיברה על עמותת 'אפרת', עמותה שקמה לטובת אימהות הרות, שמעלות בדעתן אולי להפסיק את ההריון מפאת המצב הכלכלי הקשה.
4400: זה נשמע כדבר שלא מן העולם הזה, אבל מסתבר שגם זה קורה.
4400: אם אנחנו מדברים על זכות, נתחיל מהזכות להיוולד.
4400: לאחר שנולדנו – הזכות לחיות ברווחה, כפי שהזכירו השר אורלב והשופטת רוטלוי.
4400: הזכות לחיות ברווחה, הזכות לחיות באווירה של הזדמנות שווה ולמערכת החינוך יש בהחלט תפקיד נכבד בנושאים הללו.
4400: כבר לפני כשנתיים וחצי, כשהתחלתי את תפקידי הנוכחי, חשבתי שנכון להציב אדם שיכול להיקרא נציב קבילות התלמידים, אבל חשבתי שזה שם לא ראוי כי יש לו קונוטציה שלילית.
4400: רצינו שתהיה לתלמידים כתובת חיובית, שתאפשר להם להבין מה הזכויות שלהם ואם הם נפגעים, היכן הם יכולים לקבל סיוע ועזרה.
4400: יחד עם טובה בן-ארי, שיושבת כאן איתנו, חשבנו איך אנחנו מעלים על סדר היום החינוכי שלנו את כל הנושא הזה.
4400: לאחרונה הפקנו לתלמידים חוברת קטנה, שדומה לתעודת זהות גם בצבעים שלה והיא כתובה גם בעברית וגם בערבית.
4400: יש בה פירוט נרחב של הזכויות מול האחריות.
4400: לא אמרנו זכויות מול חובות אלא זכויות מול אחריות שהוא חייב לגלות.
4400: ההבדל הדק בין זכויות לאחריות הוא דבר שאנחנו צריכים לחנך אליו.
4400: אני חושבת שהחברה לא מספיק בשלה ובגלל זה אנחנו שומעים על כל מיני תופעות וקוראים כתבות כמו הכתבה שקראתי במהלך השבת של אחת המחנכות בישראל, שמדברת על: זכותי, זכותי וזכותי.
4400: איבדנו את הכיוון, איבדנו את הגבולות ובשם הזכויות איבדנו את המסגרת.
4400: לא בכדי אני מרבה לדבר ולכתוב בחודשים האחרונים על נושאים שאני קוראת להם: אהבה ומשמעת.
4400: מחד החופש להחליט ולבחור ובד בבד המסגרת של גבולות המשמעת, גבולות המותר והאסור, גבולות של קווים אדומים.
4400: ללא מסגרת שתוחמת אותנו ואומרת: בואו נפעל למען זכויותינו, אבל במסגרת ברורה של קווים אדומים, כולנו נלך לאיבוד.
4400: לכן אמרתי שאנחנו עדיין לא מספיק בשלים, לא מספיק מבושלים ואל מספיק מעוצבים.
4400: כשאני אומרת 'אנחנו' הכוונה היא גם לתלמידים וגם למורים.
4400: אנחנו עוד לא יודעים לאכול את זה כמו שצריך.
4400: חשוב מאוד להדגיש בפני התלמידים מה ניתן, מה מותר, מה הם יכולים לדרוש, אבל לפני שנגיע למצב שבו הם דורשים, אני רוצה לקרוא למערכת החינוך לחיות באווירה שמאפשרת להם את זכויותיהם.
4400: לכן אנחנו קוראים למעבר מבית ספר לבית חינוך ובשבילי בית חינוך כולל הכל.
4400: הוא כולל אהבה ותמיכה בתלמיד, הוא כולל את היכולת של התלמיד לבוא ולהישמע, לבוא ולקחת חלק בתהליכי קבלת החלטות בכל מה שנוגע לגורלו ולפעילותו בתחום בית-הספר.
4400: אנחנו קוראים לזה תהליך שבו בונים הסכמות.
4400: אותו תהליך שבו אנחנו בונים הסכמות יחד יבשיל במהרה, כך אני צופה.
4400: יש יותר ויותר מנהלי מחוזות ויותר ויותר מנהלי בתי ספר, שקוראים לנו לבוא ולהחיל את תהליך בניית ההסכמות בתוך תהליכים שנערכים בתוך בתי הספר – אותה פתיחות בקרב התלמידים והמורים, אותם יחסים בגובה העיניים, מתוך יראת כבוד ומתוך ראיית הסמכות.
4400: המורה הוא בכל זאת בעל סמכות והוא בכל זאת שונה ממני, התלמיד, אבל עדיין אין לו הזכות לקחת ממני את הזכויות.
4400: אני כן אופטימית ואני חושבת שאנחנו הולכים בכיוון נכון.
4400: אני קוראת לכם, התלמידים, להפעיל את הכוח הלגיטימי שניתן לכם, כדי לוודא שבכל בית ספר יש מועצת תלמידים ובכל בית ספר נבנה תקנון משמעת הכולל זכויות ואחריות ביניכם לבין הנהלת בית-הספר, מתוך הסכמות ולא בכוח הכפיה.
4400: אני משוכנעת שכך נחיה באווירה יותר טובה ונקום בבוקר בשמחה, גם התלמידים וגם המורים.
4400: נבוא למקום שהוא בית, בית חם גם לתלמידים וגם למורים.
4400: בהזדמנות זו אני קוראת לשתף את ההורים כי אני חושבת שהם נדבך אינטגרלי בכל מערכת היחסים הזאת, שצריכה להתקיים בתוך בתי החינוך שלנו.
4400: יחד נבנה מערכת שתתן הזדמנות שווה לכל תלמיד ולכל תלמידה כדי לממש את היכולת והכישורים שלהם, ובסופו של דבר יוכלו התלמידים להיות לא רק נכס אלא תרומה אדירה לחברה שבה אנחנו חיים.
4400: שיהיה לנו יום מעניין בהמשך.
ציון זהבי: תודה רבה לגב' רונית תירוש.
ציון זהבי: לבסוף אני רוצה להזמין את הגב' תמר גוז'נסקי, יושבת-ראש המייעצת של אב"י, האגודה הבינלאומית לזכויות הילד ולשעבר יושבת-ראש הוועדה לזכויות הילד בכנסת.
ציון זהבי: בבקשה.
541: מכובדיי התלמידים, מכובדיי השרים וחברי הכנסת, השופטת סביונה רוטלוי, גבירותי ורבותי, יום זכויות הילד מכונה "היום הבינלאומי לזכויות הילד" מאחר והוא מציין את היום שבו אישר האו"ם את האמנה הבין-לאומית לזכויות הילד.
541: כאשר אנחנו אומרים יום בין-לאומי, אנחנו רוצים לומר בזה שהאמנה מתייחסת לכל הילדים בעולם, ללא הבדל צבע, גזע ולאום ושהאחריות שלנו היא לכל הילדים בעולם.
541: אני אומרת את זה כי רק מתוך ראיה כללית ועקרונית כזאת אפשר לדון באמת בזכויות ילדים.
541: אני לא אלאה אתכם בנתונים על מצב הילדים בעולם, אבל מאחר שהוזכר כאן על-ידי השר אורלב המצב הקשה של ילדים בארצנו, שחיים תחת קו העוני, לפי הנתונים האחרונים של יוניצ"ף, בעולם חיים מיליארד ילדים שסובלים מהתוצאות הקשות של עוני.
541: זאת המסגרת הבין-לאומית שבה אנחנו חיים.
541: הילדים בארץ נעשים יותר ויותר עניים והילדים בעולם נעשים יותר ויותר עניים.
541: עניים לא רק במובן החומרי אלא עניים בכלל באמצעים שמוקדשים להם, בהזדמנויות שניתנות להם ובעובדה שיש הרבה מאוד ילדים שעדיין לא לומדים ויש הרבה מאוד ילדים שלא יכולים לקבל את המזון כפי שהם צריכים.
541: יש ילדים שמתים בכל יום ובכל רגע מרעב.
541: אני רוצה לומר לכולנו שהגידול במספר הילדים שחיים מתחת לקו העוני הוא לא כל הגידול שהיה צריך לדבר עליו, מאחר שקו העוני ירד, אדוני השר, בשל הנסיבות.
541: זאת אומרת שאם קו העוני היה ממוקם היכן שהוא היה קודם לכן, מספר הילדים היה הרבה יותר גדול ואולי היה נושק כבר ל-700,00.
541: במילים אחרות, החישובים האלה לא מביאים בחשבון הרבה מאוד היבטים כי קו העוני עוסק בהכנסה כספית.
541: שמעתי את מנכ"לית משרד החינוך ואת הרצון הכן של המשרד לקדם ילדים, אבל אני רוצה לשאול את גברתי מה נעשה כדי לקדם את חוק חינוך חינם מגיל שלוש?
541: לעניות דעתי וככל הידוע לי לא נעשה כלום.
541: כלום לא נעשה.
541: אני רוצה לשאול איך במדינת ישראל יש עדיין ילדים שלא הולכים לגן בגיל שלוש רק מתוך כך שאין גן.
541: אין גן.
541: אין לאן ללכת.
541: אין גן ואין גננת.
541: מאחר שרוב הילדים האלה, שלא מגיעים עדיין לגן בגיל שלוש כי אין גן – לא כי ההורים לא רוצים לשלוח אותם – הם ילדים ערבים, אי אפשר להתחמק מזה שאם הם לא היו ילדים ערבים, מישהו כן היה מתעורר ואומר:
541: איך זה יכול להיות שילדים לא הולכים לגן?
541: זאת עובדה.
541: עדיין לא כל הילדים בגיל שלוש הולכים לגן ואתם לא מיישמים את החוק.
541: למה קיים עקרון שאומר שהורים לא ישלמו?
541: כי העקרון אומר שאם יש בעלי הכנסות גבוהות ואנשים שיכולים לשלם, שיקחו מהם מסים, אבל מה עושים במדינת ישראל בתקציבים האחרונים כולל בתקציב 2004?
541: מגדילים את הרפורמה במס, נותנים בסך הכל 10 מיליארד שקל הקלות מס לשני העשירונים העליונים ואין כסף לחינוך חינם מגיל שלוש ואין כסף לקצבאות ילדים ואין כסף לשום דבר.
541: לכן אני חושבת שהבעיה איננה באי הבנה נכונה של זכויות ושצריך רק לקדם את העניין החינוכי.
541: אני חושבת שצריך לקדם את העניין החינוכי, אבל יש פה תפיסה בסיסית ביותר.
541: נושא יום העיון היום נבחר כהלכה כי, כפי שציין השר אורלב, מתנהלת עכשיו מערכה שיטתית נגד ילדים, על כך שילדים הם בעצם נטל אם הם לא נולדו במשפחות הנכונות.
541: יש ילדים שנולדו במשפחות הנכונות, כפי שאמר השר נתניהו, אבל יש ילדים שנולדו במשפחות הלא נכונות – משפחות עניות, משפחות במצוקה, משפחות חד הוריות, משפחות של עולים, משפחות ערביות.
541: הילדים האלה הם מיותרים, אומר שר האוצר, מי צריך לדאוג להם?
541: נכון שיש מי שמנהל את המדינה הזאת ואומר שילדים הם נטל.
541: זאת לא המצאה של יושב-ראש הוועדה הרב מלכיאור.
541: זאת העובדה המציאותית שקיימת היום.
541: אני רוצה לומר לבני הנוער שהשאלה שלכם היא השאלה האישית שלכם, הציבורית, הכללית, אבל היא שאלה של כל החברה שלנו.
541: ההתייחסות לילדים היא ביטוי לאכזריות ולחוסר היחס הבסיסי לאדם באשר הוא אדם, שהולכים ומתחזקים בחברה הישראלית.
541: אי אפשר לנתק את זה ממצב המלחמה והכיבוש ואי אפשר לנתק את זה מהעובדה שלידנו חי עם שלם שיש בו ילדים, שאין להם שמץ של זכות, לא הזכות לנוע ממקום למקום, לא הזכות ללמוד ולא שום זכות אחרת.
541: אנחנו נמצאים במערכת כזאת, שבגיל 17.5-18 אנחנו כבר שולחים את מי שכאילו סיימו להיות ילדים להיות חיילים במצבים בלתי אפשריים, והכל נכנס אלינו פנימה.
541: אני רוצה לבקש מהתלמידים שנמצאים כאן איתנו ומכל האירגונים שמייצגים את הילדים – קולם של הילדים כמעט לא נשמע.
541: קולם של הילדים, שצריכים לדעת מה קורה איתם וצריכים לדעת לאן המדיניות הזאת מובילה את החברה הישראלית.
541: הקול הזה לא נשמע משום שעד היום, כפי שציינה השופטת רוטלוי, משום מה בחברה הישראלית ילדים לא אמורים להיות בעלי קול.
541: הם לא אמורים להגיד מה כואב להם, מה רע להם, מה הם רוצים, מה הם סדרי העדיפויות שהם היו מעדיפים.
541: למרות שהם כשליש מהאוכלוסיה, אין להם קול.
541: התפקיד של הוועדה, שבשעתו נקראה הוועדה לקידום מעמד הילד והיום נקראת הוועדה לזכויות הילד, היה לנסות ולגרום לכך במקום שבו בכל זאת מתקבלות אי אלה החלטות, שחלקן אחר כך לא מבוצעות, ומתנהלת מערכה פוליטית, שבמקום הזה יישמע קולם.
541: שתהיה ועדה אחת בכנסת, שתהיה ועדה של הילדים.
541: כאשר שמעתי שיש מי בכנסת שמעז לחשוב שאפשר לבטל את הוועדה הזאת, אני שואלת: למה צריך בכלל ועדות בכנסת?
541: שתהיה רק ועדת כספים, ממילא היא מומחית לכל הנושאים.
541: בחוק ההסדרים מעבירים לה את כל הנושאים, החל מתדרים של תקשורת עד מצב הנמלים עד מצב החקלאות ועד קיצוץ בקצבאות ילדים.
541: בכל היא מומחית.
541: תהיה רק ועדה אחת.
541: אפשר להתקדם ולשאול: למה צריך בכלל ועדות בכנסת ולמה צריך בכלל כנסת?
541: אולי תהיה רק ממשלה?
541: רעיון נפלא, נחסוך המון כסף.
541: כאשר אומרים לי שכל זה נעשה בשם חיסכון בכסף, היעלה על הדעת?
541: תארו לעצמכם, שליש מהאוכלוסיה בישראל עולה כמה רבבות שקלים בשנה.
541: לא יאומן.
541: בני הנוער בכל הארץ, באמצעות פניות ישירות ובאמצעות מועצת התלמידים הארצית – תעשו הפגנות, תעמדו מול הכנסת, תגידו שיש לכם זכות לוועדה ויחד לא ניתן להוריד את הוועדה הזאת מעל סדר היום כי ועדת הילד היא הביטוי אם החברה הישראלית רוצה להעניק זכויות לילדים ורוצה לשמוע אותם או שהיא רק רוצה להשפיל אותם, להבריח אותם, להוריד אותם ולהגיד לכולם שהם מעניינים אותנו רק אם הם ילדים מאוד מסוימים.
541: כל הילדים, כל בני הנוער הם שלנו והקול שלהם חייב להישמע.
541: אני מקווה שזה מה שיקרה.
541: תודה רבה.
ציון זהבי: תודה רבה לתמר גוז'נסקי.
ציון זהבי: אנחנו נסיים את המושב הזה בקטע נגינה נוסף של שישיית המתכת הקאמרית של קרית-ים עם מארש צבאי של שוברט.
ציון זהבי: (קטע נגינה)
ציון זהבי: אבקש להזמין את העדים המומחים, שעומדים לטובת צוותי בתי הספר.
ציון זהבי: העדה המומחית הראשונה, גב' רונית תירוש, מנכ"לית משרד החינוך, השופט בדימוס שלמה שוהם, נציב הדורות הבאים בכנסת וד"ר יצחק קדמן, יושב-ראש המועצה לשלום הילד.
ציון זהבי: יעלו ויבואו הצוותים הבאים: הצוות הראשון מבית-הספר 'רעות', הצוות מבית-הספר 'כצנלסון' כפר-סבא והצוות מבית-הספר 'סליגסברג'.
ציון זהבי: אתייחס מעט למה שיקרה כאן במושב השני – כל צוות לקח על עצמו סוגיה כדי לטעון ולהוכיח את השאלה שנקבעה.
ציון זהבי: השאלה הראשונה היא האם הילדים מוערכים בחברה הישראלית, האם הם רצויים?
ציון זהבי: הסוגיה השנייה: הנוער בסיכון בחברה הישראלית והסוגיה השלישית: האם יש תכנון לטיפול בילדים בחברה הישראלית, מתן שירותים וכן הלאה.
ציון זהבי: לכל צוות יש שש דקות לטעון את טענותיו ולאחר מכן יש לכל צוות עד מומחה שיכול לחזק את התיזה או לא לחזק את התיזה במשך שש דקות.
ציון זהבי: לצורך העברת המסרים יש כלים נוספים – הצגת תיאטרון וכו'.
ציון זהבי: לפני הטוען הראשון יציג בית-הספר 'היובל' הצגה שהוא הכין, שתעביר את המסר של הצוות שעומד לטעון בפניכם.
ציון זהבי: אני מזמין את נציגות בית-הספר 'היובל' לגבי הסוגיה הראשונה.
ציון זהבי: (הצגה)
חגי: לפני כמה שנים ניתנה לי ולעוד שתי בנות שיושבות כאן לראות אלטרנטיבה לרוב, אם לא לכל הבעיות שנציג בטיעונים שלנו.
חגי: האלטרנטיבה הזאת אפשרה לנו לראות בעין מפוקחת את אותן בעיות.
חגי: הנקודה הראשונה ששמנו לב אליה, נקודה מאוד בולטת ברעות, היא הנקודה של המקום לביטוי עצמי גם בפני המערכת, גם בפני המורים.
חגי: על הנייר יש מערכת של יועצים ושל יועצות בתי ספר, מערכת גדולה ומוצלחת, אבל בפועל התלמידים לא פונים אל המערכת.