GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר גוז'נסקי: המערכות גם חוזרות על התירוצים וההסברים הלא משכנעים לגבי הנושא של הילדים - ובפועל, ילדים הם חסרי הגנה, לרבות בתוך המשפחות שלהם - ולכן, אני מרגישה, כחברת הוועדה, הרבה כאב והרבה תיסכול על כך שלמרות כל הדיונים, בעצם הרשויות לא נקטו שום צעד של ממש, בתגובה לתופעה החמורה והמזעזעת הזו של רצח ילדים.
תמר גוז'נסקי: שמחתי מאד, בזמנו, שנגמר בהצלחה המאבק ארוך השנים על הבטחת הקיום של משפחות עם שלישיות, כאשר היה מדובר בהבטחת התשלומים שמגיעים למשפחות ממשרד העבודה והרווחה ומהביטוח הלאומי, ואני מניחה שמאחר שלא הגיעו אלי תלונות, שלאחר המערכה שכללה גם פניה לבית דין גבוה לצדק, בסופו של דבר העניין סודר, ואני מניחה - לפחות זה מה שהובטח לי - שתוך חודש כל המשפחות יקבלו גם הן, כמו שחייבים להם.
תמר גוז'נסקי: אם זה לא נכון, לפחות אליי לא הגיעו תלונות - אזי אינני יודעת.
תמר גוז'נסקי: זה גם נושא שראוי להעלות אותו היום, אם יש בעיות בו.
תמר גוז'נסקי: הדבר הבולט אבל, בכל מקרה, הוא שלאחר – בהנחה שהסידור הזה לפחות יעבוד מעכשיו להבא, גם אם יש עדיין בעיות מהעבר – הסתבר שהמערכת הממשלתית של התמיכה במשפחות עם שלישיות תופסת משום מה שהבעיות נגמרות בערך בגיל שנתיים, שאז בעצם, נפסקת התמיכה המיוחדת שהמשפחות מקבלות; ואחר כך המשפחות נהנות מתמיכה מסויימת, אם הן רושמות את הילדים למעונות יום.
תמר גוז'נסקי: כמה שאני הבנתי, לאחר הגיל הזה - שבו בעצם, משרד העבודה והרווחה חדל לטפל בילדים, ובעצם הטיפול עובר למשרד החינוך, האחריות וחלק גדול מההוצאות - בעצם אין שום התחשבות מיוחדת בנושא הזה של השלישיות.
תמר גוז'נסקי: הגיעו אלי כמה וכמה פניות של הורים, שהמשותף להן היה שההורים בדרך כלל אמרו שמצבם הכלכלי סביר, שני ההורים עובדים, והכנסתם ממוצעת וכולי, ובכל זאת אין הם יכולים להתמודד עם ההוצאות ועם העומס הזה של גידול שלישיה.
תמר גוז'נסקי: אנחנו יודעים שמספר השלישיות בשנה הוא בערך 110-120 שלישיות לשנה.
תמר גוז'נסקי: אנחנו גם יודעים שטיפולים רפואיים שנעשים, כולל טיפולי פוריות, מגדילים את מספר השלישיות.
תמר גוז'נסקי: זה לא הנושא שלנו, אם זה טוב או רע ולמה.
תמר גוז'נסקי: אנחנו מדברים על השלישיות הקיימות, ומה אנחנו צריכים לעשות.
תמר גוז'נסקי: אנחנו זימנו פה את המשרדים הנוגעים בדבר וגם נציגים של העמותה של השלישיות וכן של ההורים, ואני מקווה שמהדיון היום נוכל להשיג כמה המלצות, או בקשות, או דרישות מהמוסדות הנוגעים בדבר.
תמר גוז'נסקי: אזי אולי נתחיל בשמיעת הבעייה.
תמר גוז'נסקי: נשמע מהעמותה, בשם כולם.
תמר גוז'נסקי: גברת תמר קרס, יושבת ראש העמותה שלישיה פלוס.
תמר גוז'נסקי: בבקשה תציגי את הנושא.
תמר גוז'נסקי: אם את רוצה גם לספר על בעיות מהעבר, אם יש, בבקשה.
תמר קרס: להיום, בממוצע, נולדות כ150- שלישיות בשנה.
תמר קרס: יש עליה של שלמעלה מ200- אחוזים.
תמר קרס: בשנת 1999, אנחנו סגרנו 200 לידות של שלישיות.
תמר קרס: זה נתון ראשון, שחשוב מאד לתקן אותו.
תמר קרס: אני מניחה שבעיות מהעבר, היות שאני מעבירה אותן ישירות לעורכת דין עירית גזית מהמועצה הלאומית לשלום הילד, כי אז היא תדע יותר לפרט כל בעיה ובעיה ואת כל האנשים שעדיין לא קיבלו את הכספים - ויש הרבה כאלה, כולל אנשים משנת 1998, ש"פיספסו" ולא ידעו שמגיע להם ולא קיבלו; כולל אנשים שבמהלך שנת 1999 לא קיבלו ועדיין יש להם בעיות על דיווח לוקה, לא נכון, שחשבו שכן קיבלו, דרך משרד העבודה והרווחה, כשלא קיבלו סכומים בכלל וכולי.
תמר קרס: יש רשימה מסודרת אצל העורכת דין עירית גזית, וזה נמצא בטיפול שלה.
תמר גוז'נסקי: פניות?
תמר גוז'נסקי: לפחות מאז ינואר לא קיבלתי שום פניה.
תמר קרס: עירית גזית, והיא מטפלת בזה ישירות.
תמר קרס: הסדר הכרונולוגי של ידיעתנו שאנחנו הרות לשלישיות - ואני מדברת גם כאימא לשלישיה – ותחילת הדרך היא ארוכה מאד.
תמר קרס: ההיריון הזה הוא מאד קצר, למרות שהוא נראה מאד מאד ארוך, כי כל יום הוא יום ארוך מאד, והוא הישג בפני עצמו.
תמר קרס: ישנן כמה בעיות בנושא הזה של ההיריון עצמו, ואני ככה קצת אתפרץ ממקום למקום, אבל אחד הדברים שיש בעיות איתו, הוא חוסר הידע.
תמר קרס: אין ידיעה מקצועית, אין הכוונה מקצועית, וזה מתחיל מאותו הרגע שאישה נאלצת לקחת הורמונים כאלה ואחרים ולעשות טיפולים כאלה ואחרים.
תמר קרס: אין עמדה די ברורה של הרופאים, שמיידעים את הנשים שהן עלולות או עשויות להגיע למצב של היריון רב-עוברי.
תמר קרס: זה דבר שצריך להדגיש אותו לנשים.
תמר קרס: הן צריכות לדעת בפני מה הן עומדות ולקחת את ההחלטה, לפני שהן עומדות עם העוברים בתוך הבטן.
תמר קרס: כי ההחלטה אחר כך, אחרי 10 שנות טיפול, או 17 שנות טיפול, היא החלטה כמעט בלתי אנושית, לעשות דילול.
תמר קרס: וזה מה שקורה נכון להיום.
תמר קרס: ברגע שרופאים נתקלים ב"תקלה" הרפואית של שלישיות ורביעיות וחמישיות, שגם אותם אנחנו מייצגים, אז כשהם כבר עם הילדים בבטן, אחרי 17 שנים, קשה מאד לבוא ולומר לאימא, תדללי.
תמר קרס: אז לרופאים, אולי, אין בעיה לבוא ולומר את הדבר הזה, אבל לאישה, שעברה את הדרך הזו וסוף סוף הגיעה להישג שלה, קשה מאד לקחת את ההחלטה הזו.
תמר קרס: להערכתי, זה כמעט בלתי אנושי.
תמר קרס: זה דבר ראשון.
תמר קרס: מעבר לזה, לאורך כל הדרך של ההיריון עצמו, אני מניחה, לפי מה שאני עברתי וחוויתי לפני כחמש שנים, ולפי מה שאני רואה מהמצב שמגיעות אלי נשים לעמותה, לקו הפתוח שלנו, אין ידע איך לשמור את ההיריון.
תמר קרס: אין התמחות של הרופאים בהריונות מהסוג הזה, אין הכוונה איך לטפל, במה לטפל ומה לעשות.
תמר קרס: ישנם דברים מאד ברורים לאורך כל הדרך, ובדרך כלל מדברים על מי שעוברת את השבוע ה- 25, שעד השבוע ה25 אין שום הכוונה מקצועית מה לעשות עם ההיריון הזה, כשיש.
תמר קרס: יש, וקיים, ואני מנסה להעביר את כל מי שמגיעות אלי דרך כל קופות החולים, מי שמגיעות, מקבלות ממני את ההדרכה.
תמר קרס: אזי זה באמת אחד הדברים הראשונים.
תמר קרס: אני אנסה להיצמד עכשיו לדפים שמונחים פה ולעבור ליום הלידה והיציאה לחופשת הלידה.
תמר קרס: קשה.
תמר קרס: קשה מאד להסביר איך זה לטפל בשלושה קטנטנים, שבאותו הרגע ובאותו הזמן, בלי שום התחשבות באימא, אבא או מי שנמצא שם, רוצים באותו רגע לאכול, או לישון, או כל דבר אחר.
תמר קרס: לבן אדם אחד המטלה הזו היא מטלה קשה מאד, כבדה מאד, וכשאין זמן לאותו אדם שמתפקד בתוך המערכת הזו לצאת לאיזה שהוא פרק זמן במהלך היום, לצאת החוצה, אפילו בשביל לישון, או לגשת לשירותים, או לשרת את עצמו בדברים המיזעריים, הקטנים, שכל אחד מאיתנו חייב לעשות את זה, אז כשאין את הדברים האלה, אנחנו נכנסים למערכות של לחץ ושל עייפות ושל חוסר שליטה במערכת עצמה; שלא לדבר על כך שאנחנו פשוט משרים את זה על הילדים באופן מיידי ואוטומטי, בלי שום שליטה על הנושא הזה.
תמר קרס: אני מציעה בנושא של חופשת הלידה, קודם כל להאריך את חופשת הלידה, מ3- חודשים או 12 שבועות, מה שנקרא היום, להאריך אותה ל9- חודשים.
תמר קרס: הטיפול בשלושת הילדים הוא מסיבי, וזה פשוט איננו תואם את הצרכים של שלישיות.
תמר קרס: זה פשוט לא עומד בקו ישר אחד.
תמר קרס: מה שאני מציעה פה, זה פשוט לאפשר לאבות ולאימהות יחד, לצאת לחופשת לידה, למשך 4 חודשים, כשחמשת החודשים הנותרים של הבקשה שלי, אני משאירה אותם פתוחים להחלטת הבעל או האישה, מי נשאר בבית עם הילדים להמשך התקופה.
תמר קרס: זה מאד חשוב.
תמר קרס: אני חושבת שגם כששני ההורים-
תמר גוז'נסקי: לקחת.
תמר קרס: ואימא, ואני יכולה לספר על המקרה האישי שלי.
תמר קרס: גם הבעל שלי ישב איתי חצי שנה בבית זה כמעט בלתי אנושי.
תמר קרס: אנחנו פשוט חיינו במשמרות של שש שעות כל אחד, וככה זה נמשך והתגלגל במשך תקופה מסויימת, עד שכבר אפשר היה ללכת קדימה.
תמר קרס: אזי זה באמת דבר ראשון שצריך לטפל בו, להערכתי.
תמר קרס: אם אין לאף אחד שום השגות, אזי אפשר לעבור קדימה לנושא הבא.
תמר קרס: ברצוני לעבור לנושא של עלות המחייה.
תמר קרס: לקראת הבית דין גבוה לצדק, הכנו את התימחור של כמה עולים באמת הדברים המיזעריים, הבסיסיים, של טיטולים, תחליפי חלב והוצאות רפואיות, שהן רבות, בעיקר משום ששלישיות נולדים פגים, ברובם.
תמר קרס: אנחנו הגענו לסכום של 5,000 שקלים.
תמר קרס: אנחנו מדברים על קופסה של מטרנה ביום, אנחנו מדברים על שלושת רבעי חבילה של טיטולים ליום, אנחנו מדברים על תרופות, אנחנו מדברים על טפסי 17, שאין לנו ברירה, אלא ללכת ולהעניק לילדים את מה שצריך, את הבדיקות שצריך, את הפיזיותרפיה שצריך; את כל הדברים בדרך שצריך לבדוק, אם זה בדיקות ראיה, אם זה בדיקות שמיעה, אם זה בדיקות של גפיים למיניהן, שיש בעניינם בעיות עם שלישיות.
תמר קרס: צריך ללכת ולבדוק את הדברים האלה ולתת להם את כל מה שצריך.
תמר קרס: הדברים האלה עולים לנו כסף.
תמר קרס: אז, בהחלט, יש מקום להגדיל, לבוא ולבדוק, עוד לפני ההגדלה, פשוט לבוא ולבדוק את הסיוע עצמו שניתן היום – ואני מקווה שהוא באמת יילך חלק, אחרי ההישג היפה הזה.
תמר קרס: באמת לבדוק עד כמה, עם סיכום כל ההוצאות המופיעות פה בדפים האלה, עד כמה הוא באמת עוזר, עד כמה הוא עומד ביחס ישר, יחד עם המשכורת שמישהו, אחד מהם, בדרך כלל, מצליח להביא הביתה.
תמר קרס: האם יש אפשרות להתמודד עם זה, עם כל העלויות האלה, ואנחנו כבר מתחילים להעמיס.
תמר קרס: מטפלות.
תמר קרס: מה שיש נכון להיום, מטפלות זה שוק פרוץ ורחב מאד, למרות שעד לפני מספר שנים, משרד העבודה והרווחה נתן שעות מטפלת חודשיות למשפחות באופן אוטומטי.
תמר קרס: אפשר היה לגשת, לבקש ולקבל.
תמר קרס: לא הייתה שום בעיה.
תמר קרס: נכון להיום, לפחות בשבע, שמונה שנים האחרונות, כל הנושא הזה פשוט נגוז ונעלם מעל פני השטח.
תמר קרס: זה שירות שלהערכתי מועיל מאד לכל הקהילה באשר היא.
תמר קרס: אם למתנדבים עצמם, שיש להם ההזדמנות לחוות את החוויה הנפלאה הזאת.
תמר קרס: להערכתי זה פשוט בונוס, בעיקר שהמטפלות היו נשים מבוגרות, ויש להן הזדמנות ליהנות מהעניין, וכל יד שמגישה עזרה למשפחות היא עזרה אמיתית.
תמר קרס: לשירות שניתן בזמנו ממשרד העבודה והרווחה.
תמר קרס: דובר בהתחלה על 30 שעות מטפלת שבועיות.
תמר קרס: אלה היו מטפלות קבועות שבאו למשפחות.
תמר קרס: חלום נפלא.
תמר קרס: עכשיו בואו נדבר קצת על מחירים של מטפלות.
תמר קרס: נכון להיום, מטפלות לשלישיות, אחרי שהן מקבלות את ההלם ונחרדות מריבוי העבודה שמחכה להן, הן מגדילות את הסכום ועובדות על 4,500-6,000 שקלים.
תמר קרס: אני לוקחת פה סכום ממוצע של 5,500 שקלים.
תמר קרס: הן עובדות יחד עם האימא, או יחד עם האבא, מי שהחליט להישאר, והעבודה היא עבודה ליום מלא.
תמר קרס: אין זמן לשבת ולנוח, כי גם בזמן שהילדים ישנים, יש הרבה מאד מה לעשות.
תמר קרס: מטפלת לשעות הלילה, כדי שאפשר יהיה לנוח ולאגור כוחות ליום הבא, עולה בסביבות 30 שקלים לשעה, ובדרך כלל הן באות ל6- שעות.
תמר קרס: מדובר ב180- שקלים ללילה, אם מצליחים למצוא אותם.
תמר קרס: גם זה לתקופה מאד מוגבלת, עד בערך גיל 5-6 חודשים, עד שהם מפסיקים לאכול בלילה.
תמר קרס: נושא האופר, העובדות הזרות.
תמר קרס: בראש ובראשונה, צריך ליידע את כולם, שאישורים שניתנו עד לפני 6 שנים באופן אוטומטי למשפחות עם שלישיות, היום המצב הזה אינו קיים.
תמר קרס: זה נגמר.
תמר קרס: משפחות שפונות, בדרך כלל, אם והיה ונעתרו לתת להן את האישור לאופר, למשפחות שיש בהן עוד שני ילדים או עוד ילד אחד לפני השלישיה, או משפחות שיש בהן בעיות נוספות, כמו בעיות רפואיות קשות, שלהן כן נעתרו, וגם זה אחרי טרטורים לא קטנים ולא קצרים; הסכומים שהיום עולה התענוג הנפלא הזה, נעים בין 800-1,200 דולרים לחודש, למרות שישנו משרד שעובד עם העמותה, שמוכן לבוא לקראתנו ולהעניק לנו סכומים שהיום אינם קיימים בכלל בשוק.
תמר קרס: אנחנו מדברים על 600 דולרים, וקיים רק משרד אחד כזה בארץ, שעובד איתנו.
תמר קרס: לאלה שכן הצליחו לקבל את האישורים.
תמר קרס: לפחות לנושא הזה, מה שאני מאד הייתי רוצה, זה שבאמת אפשר יהיה קודם כל להחזיר את שעות המטפלות שניתנו דרך משרד העבודה והרווחה, שלהערכתי זו תהיה עזרה אמיתית וממשית ובאיזה שהוא מקום, צריך לבדוק עוד פעם את הנושא של בנות בשירות לאומי, שיכולות לעשות פה שירות יפה מאד למען הקהילה.
תמר קרס: הן יכולות גם ליהנות, גם ללמוד מזה הרבה מאד, והן יכולות גם להעניק למשפחות רווחה ונחת.
תמר קרס: מעונות יום.
תמר קרס: נכון להיום, במעונות יום, מי שבא לקראתנו בנושא הזה, הוא נעמ"ת, שנכון להיום, מבחינת תשלום הם המקום הנוח ביותר שאליו ניתן להגיע.
תמר קרס: מן הסתם ניתן שם למצוא את מרבית השלישיות.
תמר קרס: מבחינת התשלומים, כפי שאתם רואים שמצויין כאן, תשלום של 441 שקלים לילד, זה אומר 1,323 שקלים לשלושה ילדים.
תמר קרס: זה בערך סכום שכמעט חופף לילד אחד.
תמר קרס: אם ישנה התחשבות במערכת לאורך כל הדרך, לפי מה שאני רואה, זה אחד המקומות שמטפלים בנו בצורה היפה ביותר ובאים לקראתנו בצורה שאינה משתמעת לשתי פנים.
תמר קרס: יש פחות מעונות של ויצ"ו ואמונה.
תמר קרס: אמונה בכלל אינם מוכנים לתת איזה שהוא סיוע ואיזו שהיא התחשבות בנושא הזה.
תמר קרס: דירוג 3 של משרד העבודה, זה התעריף שלהם.
הערה: שלי הוא בן 3, וכל הארבעה בויצ"ו, והדירוג שויצ"ו נתן לי זה דירוג 3.
הערה: אני משלמת היום 589 שקלים על השלישיה ו441- שקלים לגדול, בגלל שהוא גדול.
הערה: אני מבקשת לחדד את הנקודה הזאת.
הערה: אני עובדת במשרה מלאה.
הערה: אני מנהלת חשבונות במועצה מקומית, כך שאני לא אגיד שאני הולכת למקום כאילו לא - המשכורת שלי ברוטו, לא מגיעה ל3,500- שקלים.
הערה: מתוך זה אני משלמת כמעט 2,500 שקלים למעון.
הערה: יש לי איזו שהיא הלוואה שלקחתי מהעבודה, ואני אומרת שהמשכורת שלי נטו, מה שאני מקבלת בבנק, זה מה שאני משלמת למעון.
הערה: אני עובדת בשביל הוותק, בגלל זה שאני עובדת במקום מוכר.
הערה: אם אני הייתי הולכת למעסיק פרטי, לא הייתי יוצאת מהבית.
הערה: היה שווה לי להחזיק את כל הארבעה שלי בבית.
הערה: אזי הבאתי ילד ושלישיה מהר.
הערה: אינני מתנצלת בפני העולם שהבאתי אותם, אבל אני משלמת את כל המשכורת שלי.
הערה: הלכתי באופן אישי לבקש הנחה גם ממשרד העבודה והרווחה וגם מהנהלת ויצ"ו, ופניתי במכתבים לכולם.
הערה: אמרו לי, זה מה יש.
הערה: את עובדת דרגה 3, אין מגיע לך יותר מזה.
תמר גוז'נסקי: העבודה.
תמר קרס: שדי ברור מה שקורה כאן.
תמר קרס: עוד פעם, עד כמה שאני יודעת, בויצ"ו, לפחות לפי נשים שהגיעו אלי, יש בעיה עם ההנחות, והן אינן ניתנות; וישנה גם בעיה של מיקומיהם של המעונות האלה.
תמר קרס: אנחנו עוברים לנושא של תשלומי רשות, או כמו שאנחנו קוראים להם היום, תשלום לוועד הורים.
תמר גוז'נסקי: הספר?
תמר גוז'נסקי: לאן הגעת?
תמר קרס: ספר וגם במעונות.
תמר קרס: זה ניתן בכל מקום, לאורך כל הדרך.
תמר קרס: אנחנו מוסיפים בשביל לתת טיולים, הצגות, סרטים, מתנות כאלה ואחרות וכל מיני "צ'ופרים" לילדים, בצורה כזאת או אחרת.
תמר קרס: כל החוגים הנוספים שניתנים במסגרת המעונות, אם זה הריתמוסיקה ואם זה החי-טבע, זה נקרא בצורה כזאת או אחרת בכל מקום.
תמר קרס: הסכומים האלה היום נעים לילד בין 350-600 שקלים, נכון להיום, באזור המרכז, זה ראשון לציון, תל אביב, מדובר ב600- שקלים לילד לשנה.
תמר קרס: בשאר האזורים, אנחנו מדברים על סכומים לשנה, לשלושה ילדים, שנעים בין 1,050-1,800 שקלים, על אותו הסל שאנחנו מעמיסים עליו שוב את ההוצאות.
תמר קרס: ועד ההורים, כהחלטה, הזדמנות להורים לשלישיות, לשלם עבור שני ילדים בלבד, כשלמעשה נאלץ הוועד "לבלוע" את הצפרדע הזאת ולשלם עבור הילד הנוסף.
תמר קרס: זה דבר נחמד ויפה במקום שיש שלישיה אחת בגן.
תמר קרס: במצב שלי, היו 2 זוגות תאומים, שלישיה ורביעיה בגן.
תמר קרס: זה היה בלתי אפשרי.
תמר קרס: זה היה בתחילת דרכנו במעון נעמ"ת בהוד השרון.
תמר קרס: ישנם מקומות שבאים לקראתנו בצורה הרבה יותר יפה, שלהערכתי, אם אפשר יהיה להשאיר את זה בצורה כזו, זה יהיה נפלא.
תמר קרס: במקומות אחרים, ישנם ועדים שגובים תשלום עבור ילד וחצי.
תמר קרס: להערכתי, זו ההתחשבות היפה ביותר שיכולה להיות פה.
תמר קרס: אי אפשר לצאת בלי לשלם.
תמר קרס: לילדים מגיעה ההזדמנות, צריך לתת את הכסף, אבל השאלה היא כמה.
תמר קרס: אזי אם אפשר יהיה באמת להשאיר את התשלום וחצי עבור שלושה ילדים, זו בהחלט תהיה התקדמות יפה מאד.
תמר קרס: אחד הנושאים הכואבים ביותר שלנו, זה חינוך טרום חובה.
תמר קרס: זוהי אחת ממכות הכיס הגדולות ביותר שלנו.
תמר קרס: נכון להיום, לפי הנתונים כפי שאתם רואים אותם, שאני קיבלתי אותם מהמועצה האזורית דרום השרון, שאליה אני משתייכת, אחרי שווידאתי שהיא אכן יודעת שכך מדובר גם בעיריות ובמועצות אזוריות אחרות, אלו המחירים.
תמר קרס: עלות חינוך טרום חובה לילד לשנה, נאמדת ב5,870- שקלים, כשלשלישיות יש תשלום של 10% לילד השני ו15%- לילד השלישי.
תמר קרס: שמצטברת כאן, עומדת על 1,470 שקלים להערכתי, שבמקום 17,000 שקלים, אנחנו משלמים 16,140 שקלים.
תמר קרס: ככה סתם, כשאני כתבתי את החומר הזה, ודיברתי עם חברה בטלפון, ושמעתי ממנה שהיא צריכה לשלם שכר לימוד של 16,000 שקלים לאוניברסיטה, זה מאד שיעשע אותי, שהילדים שלנו עוד לא הגיעו לחינוך חובה והם כבר באותה הסיטואציה.
תמר קרס: אני חושבת שבכלל צריך לבוא ולבדוק את הסכום הזה, כי הוא פשוט לא מציאותי.
תמר קרס: אני נמצאת שנה אחת אחרי כל התשלום הזה, ואני חושבת שאני בהחלט מיהרתי להעביר אותם לגן חובה, למרות שיכולתי בלי שום בעיה להשאיר אותם שנה נוספת בגלל הגיל שלהם בגן טרום חובה, אבל המחשבה הכלכלית הזיזה אותי קדימה.
תמר קרס: בנושא הזה, צריך לתקן את סכומי ההנחות שיכולות להינתן פה לשלישיות.
תמר קרס: אני חושבת שבהחלט אפשר פה לדבר על 30% הנחה לילד השני ו40%- הנחה לילד השלישי, כדי שזה יהיה קצת יותר פרופורציונלי, לאנשים שהולכים לעבוד ולהרוויח את לחמם ביושר ובכבוד.
תמר קרס: אותו דבר, אנחנו יכולים לדבר על חברת המתנ"סים (מרכזים לתרבות, נוער וספורט), שמפעילה גם את החוגים אחר הצהריים, חוגי העשרה למיניהם וגם את הצהרונים, שמאפשרים לאימהות לעבוד במשרה מלאה ולשלם עבור כל התענוג הגדול.
תמר קרס: אז ככה.
תמר קרס: נכון להיום, מה שקורה הוא שאין החלטה משמעותית, או החלטה חד-משמעית בנושא של הצהרונים של חברות המתנ"סים.
תמר קרס: ישנן חברות מתנ"סים שנותנות הנחה גלובלית של 5% עבור שלושה ילדים, ישנן כאלה שלא נותנות בכלל.
תמר קרס: רוב הצהרונים הם גם צהרונים פרטיים.
תמר קרס: לא בכל מקום מפעילה אותם חברת המתנ"סים.
תמר קרס: יש בעיה עם זה ועל הנושא הזה, להערכתי, צריך לבוא ולבדוק את הסכומים, כיוון שלקחת ילד לגן ולשלם עליו טרום חובה 16,000 שקלים בשנה ולהוסיף לזה עוד כ1,500- שקלים לחודש צהרונים, ועוד לשלוח אותו אחר כך לחוגים; אני חושבת שהם ישיגו עוד מטפלת, כדי שיוכלו לעבוד גם עד הלילה וגם עד למחרת בבוקר, כדי לממן את זה.
תמר קרס: אחד הנושאים האחרונים, רגע לפני שאני מספרת לכם קצת על מה באמת אנחנו עושים במסגרת העמותה, זה אחד ההישגים של העמותה הראשונית שפעלה, שייסדו לורן אברהם וונדי אורבאום, זה שהם הצליחו להשיג פטור לאבות משירות מילואים פעיל למשך השנה הראשונה.
תמר קרס: בתור אחת שהתמודדה עם שירות המילואים הפעיל הזה במשך כמה פעמים במהלך החיים של הילדים עד גיל 4, אני חייבת לציין שזו הייתה חוויה מאד מסעירה ולא כל כך נחמדה.
תמר קרס: אני פשוט חושבת שאם באמת לשלוח את האבות, אזי גם לשלוח אותם בצורה כזאת שהם יוכלו ללכת בלב שקט ולא להשתגע 'מה קורה בבית', כשהם יודעים מה קורה בבית – איש אחד שמחזיק את הדבר הזה.
תמר קרס: אפשר לתת ולדחות את הקריאה לשירות מילואים פעיל, החל מגיל 4 בלבד.
תמר קרס: זה ממש מחוייב המציאות.
תמר קרס: זהו.
תמר קרס: קצת ככה על העמותה, שנוסדה בשנת 1995.
תמר קרס: יסדו אותה שתי אימהות, אחת מירושלים ואחת מרעננה.
תמר קרס: הן הצליחו להפעיל את העמותה במשך 18 חודשים, וכפי שברור לכולם, ההתנדבות היא יפה מאד ונפלאה, אבל הן לא הצליחו בגלל שאי אפשר היה להשיג תקציבים.
תמר קרס: הן לא הצליחו, לצערי, להגיע למעמד הנפלא שהיום אנחנו הצלחנו להגיע אליו, והן פשוט התמוטטו.
תמר קרס: יש להן גם השלישיות שלהן בבית, לכל אחת מהן.
תמר קרס: כל אחת מהן גם מתמודדת עם דברים נוספים לא קלים, והן פשוט הרימו ידיים והעבירו את השרביט הלאה.
תמר קרס: אני יכולה לומר, שבמשך השנתיים שאני פעילה בנושא הזה, ולפחות בשנה ושמונה חודשים האחרונים, אני עושה את זה לבדי, וזה לא פשוט.
תמר קרס: זה להילחם מול כל העולם.
תמר קרס: מול כל העולם שחושב ש"אז מה, אם אתם שלישיות, האם אתם נכים?
תמר קרס: האם אתם מוגבלים?
תמר קרס: לא מגיע לכם.
תמר קרס: " אני ככה, בנקודה אחת קטנה, לקראת הכנס האחרון שהיה בספטמבר, ניסינו לגייס כספים כדי שהמשפחות לא ישלמו כספים בכניסה, ואף אחת מהחברות שפניתי אליהן, חברות גדולות ובהחלט מכובדות, לא מצאה לנכון לתרום אפילו מחצית השקל לצורך העניין הזה.
תמר קרס: וכולם חזרו על אותו המשפט, "אתם לא נכים, אתם לא מוגבלים, ואין לכם שום סיכוי לזכות אצלנו באהדה"; וזה בערך מה שקורה בציבור, נכון להיום.
תמר קרס: אין בכלל הכרה במה קורה אצל שלישיות.
תמר קרס: זה טוב ויפה, אצל השכן.
תמר קרס: לא אצלי בבית.
תמר קרס: זה נחמד, וזה מקסים - אצל השכן; וכדאי גם שהוא יגור רחוק, כדי שאני לא אשמע את הרעש של התינוקות בלילה.
תמר קרס: זה פחות או יותר מה שקורה כרגע.
תמר קרס: מה שכן הצלחנו להרים במהלך השנתיים האחרונות, זה קו פתוח, שעובד יום יום משמונה עד אחת, ומקבל את כולם, ונותן עצות לא פורמליות, אלא מתוך ניסיון שנאסף.
תמר קרס: זה "טיפים" להורים, איך לטפל בשלושה ילדים לבד, איך להתמודד עם הלחץ, מהן הזכויות שמגיעות להם, איפה אפשר להשיג טיטולים בזול והפניה לצוות מומחים שעובד יחד עם העמותה, שנותן עזרה, בתשלום כמובן.
תמר קרס: הקו הזה גם פעיל משעה שמונה וחצי בלילה, כשמי שמפעילות אותו, אלו אימהות לשלישיות, שנאספות כולן לצוות הקו הפתוח, שהוא אחד הצוותים שהצלחנו להפעיל, והם עובדים יפה מאד.
תמר קרס: דבר שני שלנו, שהצלחנו להפעיל, הן 5 קבוצות תמיכה, שעובדות בצורה מופלאה.
תמר קרס: הן נפגשות אחת לחודש, כל פעם בביתו של מישהו אחר.
תמר קרס: אנחנו מקבלים סיוע מהמרכז הישראלי לעזרה עצמית, שעוזר לנו בצורה יפהפייה.
תמר קרס: את כל התמיכה שרק ניתן דרכם לקבל, קיבלנו, והם מעניקים לנו מנחים לקבוצות, והקבוצות האלה עובדות, והן עושות את שלהן.
תמר קרס: המפגשים עושים את שלהם.
תמר קרס: זאת הדרך.
תמר קרס: בדרך כלל הם עובדים בשיטה של שנה וחצי קדימה, שנה וחצי אחורה.
תמר קרס: יש ללמד ויש ללמוד.
תמר קרס: הם מגובשים, הם יוצאים לטיולים יחד, וזה אחד הדברים היפים ביותר שיש לנו.
תמר קרס: דבר שלישי, זה שיש לנו מחסן, שכבר ציינתי את קיומו, שזה פרויקט נפלא.
תמר קרס: המחסן הזה נתרם על ידי יושב ראש הוועד המקומי בצור יגאל, מר יעקב ממן, שיחד איתו הרמנו פרויקט, שהמחסן עצמו נותן שירות לעמותה, אבל נותן שירות גם לגימלאים – כ120- גימלאים גרים בצור יגאל.
תמר קרס: הם מפעילים את המקום, הם עושים עבודות יצירה על בגדים מלוכלכים שנאספים מהתרומות, וכולי.
תמר קרס: דרך אגב, המחסן הזה מפרנס למעלה מ50- משפחות.
תמר קרס: יש לנו כנסים פעמיים בשנה.
תמר קרס: הכנס האחרון שלנו, שהוא למעשה הראשון בפורום הזה של העמותה, היה בספטמבר.
תמר קרס: נאספו בו למעלה מ520- משפחות.
תמר קרס: זה היה יום כיף נפלא לכולם.
תמר קרס: הכנס הבא שלנו יהיה בל"ג בעומר.
תמר קרס: ובזה סיימתי.
תמר גוז'נסקי: רחבה, החל מכניסה להיריון ועד לבית הספר.
תמר גוז'נסקי: לכן, מה שאני מבקשת מהורים אחרים שישנם פה, השתדלו בבקשה שלא לחזור על הדברים, אלא להוסיף, להאיר נקודה זאת או אחרת של הבעיות שישנן; אני מציעה שלא לחזור לנושא עכשיו, של בעיות ההיריון וכן הלאה, כי זה נושא נפרד, הראוי לדיון נפרד.
תמר גוז'נסקי: קיימנו דיון בנושא הזה בכנסת הקודמת, ואם צריך, נחזור עליו שוב, עם הרבה מאד שאלות מוסריות, אתיות ואחרות.
תמר גוז'נסקי: אני מציעה שלא להעלות את הנושא הזה עכשיו, של ההיריון.
תמר גוז'נסקי: אנחנו מתייחסים לילדים שנולדו, בלי להיכנס כרגע לשאלות הקודמות.
תמר גוז'נסקי: לכן, מבין ההורים, האם מישהו רוצה להוסיף?
תמר גוז'נסקי: בבקשה גבירתי.
מירי דגן: ואני גם חד-הורית - ופה הבעייה מחריפה, לדעתי.
מירי דגן: גם מבחינת ההתמודדות של הילדים, המשפחה, מבחינה כלכלית, מנטלית, מכל בחינה שאת מסתכלת על זה, זה הרבה יותר קשה.
מירי דגן: אין בכלל מה להשוות.
מירי דגן: עכשיו לגבי מה שאמרה גברת תמר קרס בנושא התרומות, אז אני אתן לך קצת מהטיפ שלי.
מירי דגן: כשהילדים שלי נולדו, לי לא הייתה הכנסה אחרת.
מירי דגן: הייתה לי הכנסה אחת בלבד.
מירי דגן: אני פניתי לחוגלה ופניתי לקיבוץ מעברות, שנתנו לי חלב ונתנו לי טיטולים, ובלעדיהם לא יכולתי להתקיים.
מירי דגן: יש גופים שכן יכולים לתרום, רק צריך לדעת למי לפנות.
מירי דגן: את צודקת שלא כולם תורמים.
מירי דגן: לא באתי לחלוק עליך, רק לייעץ, לתת איזה טיפ לכולנו.
מירי דגן: גם לי.
תמר גוז'נסקי: הילדים שלך?
מירי דגן: הביניים.
מירי דגן: את עיקר הטענות יש לי לביטוח הלאומי, על האפליות שהם עושים.
מירי דגן: רציתי לדעת אם יש פה נציג מהביטוח הלאומי?
מירי דגן: ילדים, 620 שקלים לחודש, זה ממש "לעשות צחוק מהעבודה".
מירי דגן: דבר שני, רציתי לדעת למה גרושים וגרושות אינם מקבלים מענק לילדים, כמו שאלמנות מקבלות, 3,000 שקלים, כשהם מגיעים לגיל בת מצוות או בר מצוות.
מירי דגן: הילדים שלנו אינם מקבלים כלום.
מירי דגן: בתור גרושה, אינני מקבלת אף שקל מהביטוח הלאומי.
מירי דגן: מענק לימודים אנחנו מקבלים.
מירי דגן: שלוש מאות שקלים ומשהו לילד.
מירי דגן: זה גם כן סכומים לא גדולים, לעומת ההוצאות שלנו.
מירי דגן: מענק, ולגרושים אין נותנים שום דבר.
מירי דגן: המזונות.
מירי דגן: לגבי הביטוח הלאומי גם כן.
מירי דגן: אני אינני מקבלת מזונות.
מירי דגן: אני משתכרת משכורת אחת, ועם זה אני מפרנסת 4 נפשות.
מירי דגן: אז הביטוח הלאומי, יש לו תקרה של 4,000 שקלים, ומי שמשתכר קצת יותר מזה - אפילו שקל יותר, איננו יכול לקבל לא מזונות דרכם ולא הבטחת הכנסה ולא הבטחת מחייה.
מירי דגן: שום דבר.
מירי דגן: לילדים.
מירי דגן: אז איך אפשר להסתדר עם משכורת אחת?
מירי דגן: בעבור קורסים מקצועיים של גרושים שרוצים לעשות הסבה מקצועית, רוצים להתקדם בחיים, רוצים ללמוד משהו, משלמים את מלוא המחיר.
מירי דגן: זהו.
מירי דגן: אני חושבת שבזה מיציתי את הנושא.
תמר גוז'נסקי: להוסיף?
שני אמסלם: ילד נוסף בן שלוש.
שני אמסלם: אני מבקשת לחדד את הנקודה של כשיש ילדים נוספים בבית.
שני אמסלם: כשאני הייתי בהיריון, הילד שלי היה בן שנה וחצי, בערך.
שני אמסלם: אני התאשפזתי לשלושה חודשים רצוף בבית חולים.
שני אמסלם: לא רציתי את זה.
שני אמסלם: בהתחלה ברחתי מבית החולים, ובסוף חזרתי, ואז לא יכולתי לצאת מבית החולים.
שני אמסלם: כשפניתי למשרד העבודה והרווחה – פניתי למחלקת הרווחה ביישוב שלי, ואני גם עובדת ביישוב.
שני אמסלם: הם אמרו לי, אין לך שום זכאות לקבל עזרה בהיריון.
שני אמסלם: שלושה חודשים הייתי בבית חולים, לא עבדתי, והילד שלי היה בן שנה וחצי.
שני אמסלם: כל יום הייתי צריכה-
תמר גוז'נסקי: היריון.
שני אמסלם: הלאומי, ניצלתי את כל ימי המחלה ואחר כך עוד לקחתי ימי חופשה שהיו צבורים לזכותי על כל השנים שעברתי ברשות ולא ניצלתי.
שני אמסלם: כשגמרתי עוד נכנסתי למינוס.
שני אמסלם: זה היה בדצמבר.
שני אמסלם: אני ילדתי בשניים בינואר.
תמר גוז'נסקי: היריון?
שני אמסלם: לי את הכסף.
שני אמסלם: זה לא מהיום להיום.
שני אמסלם: המשכורת נכנסת והמשכנתה יורדת, אזי העדפתי פשוט להיכנס למינוס בימי מחלה, ואחר כך גם ניצלתי ימי חופשה, והסתדרתי עם הרשות, והם שילמו לי בעבור שלושת החודשים האלה.
שני אמסלם: בעבור הילד שילמתי מעון, כמובן, וזה היה בדרגה 12, כמו כולם, כי יש לי רק ילד אחד, ושילמתי בעבורו למטפלת מ4- עד 8, ואם בעלי היה יוצא מהעבודה ב5- נגיד, הוא היה הולך למטפלת ומביא אותו אלי.
שני אמסלם: אלו היו שלושה חודשים.
שני אמסלם: אחרי שחזרתי הביתה והילדים נולדו בשניים בינואר, עוד אחר כך לא נתנו לי את הקיצבה, ואני אומרת, התעלמו ממני.
שני אמסלם: היה לי ילד בן שנה ו11- חודש כשילדתי.
שני אמסלם: ועוד שלישיה.
שני אמסלם: זה לצורך, אני לא יודעת, אני חושבת, היו לי.
שני אמסלם: זה היה גם טיטולים, זה היה טיטולים ל4- ילדים, ואני מבקשת שהסיוע יהיה – אף אחד לא חשב על זה שמי שיולדת 4 ילדים בשנתיים, ואני חושבת שצריך לחוקק חוק, שאם הגדול שלך בן פחות משנתיים, זה ייקרא רביעייה.
שני אמסלם: אני לא מדברת על פחות מגיל 5.
שני אמסלם: פחות מגיל שנתיים.
שני אמסלם: כל עוד יש לך 4 עם טיטולים, זה רביעייה לכל דבר.
שני אמסלם: אני חושבת שעד גיל 3 זה רביעייה לכל דבר.
שני אמסלם: גם היום, אני מרגישה כמו עם רביעייה בבית, אבל, נגיד בחצי שנה האחרונה גמלתי אותו מחיתולים ומבקבוקים וזהו, אזי יותר קל לי.
שני אמסלם: שבוע.