GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רון חן: עיריית בת-ים על שנתיים של תביעות קיבלה סכומים מסוימים - בהתחלה 500 אלף, אחרי כן עוד 600 אלף – ממשרד הבריאות במסגרת של פסיקה.
רון חן: יש פסיקה של עוד 600 אלף ואני לא יודע למה לא קיבלו אותה.
רון חן: מרים רובינשטיין הוציאה חוות דעת שאני אצטט ממנה – זו חוות דעת מאוד ארוכה – ואשתדל להיות מה שיותר אובייקטיבי: "ההסדר עם הרשויות המקומיות הנו הסדר של השתתפות במתן שירות שהמדינה אחראית על-פי חוק לתתו, כאשר ההשתתפות מאפשרת את שיפור השירות".
רון חן: "על העירייה לקחת בחשבון כי אם היא מעונינת בהפסקת השתתפותה במתן השירות, פירוש הדבר, בהכרח, צמצום השירות שיינתן בתחנות בתחומה עד למסגרת שמאפשר חוק ביטוח בריאות.
רון חן: הדבר יהיה בהכרח כרוך גם בפיטורי עובדים וסגירת תחנות.
רון חן: ברור גם כי שינוי ההסדר איננו יכול להיעשות בבת אחת ויש לגבש הסדרים לתקופת מעבר הדרגתית".
רון חן: מכיוון שהיא ביקשה שהסדרים לתקופת המעבר ההדרגתית יגובשו, הוצאנו בשם כל הרשויות המקומיות בארץ, היועץ המשפטי של מרכז השלטון המקומי הוציא ב13- באוגוסט 1998 מכתב למירה היבנה, היועצת המשפטית של משרד הבריאות, שבו הוא הודיע שאנחנו רואים בכל ההסכמים הסכמים שהיו, אנחנו לא מוכנים להמשיך יותר, אם אתם רוצים – תיכנסו אתנו למשא ומתן.
רון חן: עיריית בת-ים – אחת מתוך הרשויות שיש להן את ההסכם הזה – הוציאה גם היא מכתב למשרד הבריאות לפני מספר חודשים ונתנה התרעה מספיקה לעניין הזה.
רון חן: כפי שקבעה היועצת המשפטית הנכבדת, היא בעצם אמרה שזה הסכם, אין פה חובה חקוקה לרשות מקומית לתת איזשהו דבר לתחנות בריאות המשפחה, ועל אחת כמה וכמה מרגע שחוקק חוק ביטוח בריאות ממלכתי שהוא כולל גם ילדים והוא כולל הכל.
רון חן: ההסדר השני שקיים במדינת ישראל לכלל הרשויות, למעט אותן שבע שהזכרתי, הוא הסדר וולנטרי שבו הרשויות המקומיות נותנות ניקיון, אחזקה, לעתים קצת ציוד משרדי, קצת ריהוט משרדי, לעתים נותנות את הבניין, לא מחייבות בארנונה שזה בשווי של בין 25 ל30- אחוז מאחזקת התחנות.
רון חן: יש רשויות מקומיות שהפסיקו לתת את השירות הזה, למשל בנתניה, כי אין להם כסף.
רון חן: הם בתוכנית הבראה ופשוט לא נתנו כי זה דבר וולנטרי ואין דבר כתוב.
אלכס לוונטל: כשבא חוק ביטוח בריאות ממלכתי שחוקקתם, אמרתם לגבי המקורות שהיו בחוק, מה שהיה, יימשך הלאה.
אלכס לוונטל: לגבינו המקור של השלושים הזה, זה חלק ממקורות החוק, גם אם מצטטים ציטוט מדבריה של מרים רובינשטיין.
אלכס לוונטל: כשעיריית בת-ים הלכה לבג"ץ והבג"ץ אמר להיכנס לבוררות, אמרנו שאין לנו את השלושים אחוזים האלה.
אלכס לוונטל: כשהחוק נחקק אמרו שזה חלק ממקורות החוק.
אלכס לוונטל: ההסכם עם שבע הערים האלה היה לפני כן.
אלכס לוונטל: זאת אומרת, שהחוק לא אמר שניקח את השלושים מכם ונעביר אותם אלינו.
אלכס לוונטל: בשורה האחרונה, נשארנו עם שבעים אחוז מהתקציב.
אלכס לוונטל: כשהתחלנו את כל המשא ומתן, התחלנו עם 32 אחיות.
אלכס לוונטל: כאן נוצרת בעיה קשה.
אלכס לוונטל: אנחנו לא מקבלים את התקנים שהם מפטרים.
אלכס לוונטל: עבורנו זה לא תקנים.
אלכס לוונטל: האחיות האלה שיורדות מתקן, אנחנו כשירות המדינה לא קיבלנו תקן אחד בנושא של טיפות החלב ב35- השנים האחרונות והאוכלוסייה גדלה כל שנה בעוד שלושה אחוז ועוד שלושה אחוז וכולי.
אלכס לוונטל: לגבי האחיות האלה הדבר האידיאלי היה שאני הייתי מקבל מהמדינה תקנים והייתי אומר להן שהן עוברות מבת-ים לתקנים שלנו, אבל מכיוון שאין לנו עכשיו תקנים, המצב שנוצר בפועל הוא שאם אפילו אני אמצא את התקציב, אני אעשה זאת דרך המחלקה לבריאות הציבור.
אלכס לוונטל: לכן מה שקורה לאחיות האלה זה הרעת תנאים.
אלכס לוונטל: המצב הזה גורם לכך שבפועל העירייה נקטה בדברים חד-צדדיים כי לא יכולנו לבוא ולהציע להם תקנים.
אלכס לוונטל: במקביל אמרתי שנציע להם תקנים שהמדינה תיתן, אבל המדינה לא נתנה תקנים.
אלכס לוונטל: האחיות לא מועסקות בתקנים וזה מאוד לא אטרקטיבי להן ללכת ולעבוד דרך חברת כוח אדם.
אלכס לוונטל: באופן מעשי התקציב הזה ירד בשלושים אחוז, האחיות האלה אינן ואנחנו לא יכולים להעסיק אותן.
אלכס לוונטל: באופן מעשי התחנות בבת-ים עכשיו יצומצמו.
מוריה אשכנזי: בעיר הזו יש את שיעור הנשים ההרות הכי גבוה בכל הארץ.
מוריה אשכנזי: זאת אומרת, גם לגבי נשים הרות, אם יש לנו את כל מרכזי הבריאות למיניהם של הקופות, כאן בתחנות זה קיים בשיעור הכי גבוה בארץ.
מוריה אשכנזי: יש מעל אלף נשים הרות בתוך התחנות הפעילות.
מוריה אשכנזי: אתם מדברים על שמונה מתוך עשר ולכם זה נראה רק חיסונים, אבל זה לא רק חיסונים מפני שאם אנחנו מדברים על שיקום שכונות, יש כבר ערים שיצאו מהפרוייקט מזמן אבל בת-ים נכנסה אליו רק לפני שנתיים.
מוריה אשכנזי: ראש העיר של בת-ים בפירוש הצהיר שהוא מבקש שלא לקלוט יותר עלייה כי קשה לו, ואתם מסכימים אתי שיש שם עלייה ויש שם עלייה פרובלמטית.
מוריה אשכנזי: משנת 1978 יש חוזה והסכם על שלושים-שבעים וההסכם הזה קיים.
מוריה אשכנזי: מבחינת האחיות זאת הפרת חוזה בוטה.
מוריה אשכנזי: לקחה עיריית בת-ים ובלי להתייעץ פיטרה אחיות.
מוריה אשכנזי: דוקטור לוונטל ביקש לשבת, לשאת ולתת, עוד לפני שהתחיל התהליך שהם פנו אל האחיות, עוד לפני שהסתדרות האחיות התחילה לפעול בצורה אקטיבית.
מוריה אשכנזי: דוקטור לוונטל פנה לראש העיר וביקש לשאת ולתת, לפתור את הבעיה אבל הייתה התעלמות מוחלטת.
מוריה אשכנזי: אני לא חושבת שזכו לקבל מכתב תשובה.
מוריה אשכנזי: ברגע שהאחיות נכנסות לחברת כוח אדם, משרד הבריאות קיבל על עצמו את המטלה ליישם את סל הבריאות ואת כל הרפואה המונעת, ומצד שני יש פרדוכס כאשר למעשה את כוח האדם הוא מביא מחברת כוח אדם ואני מציעה לכם לבוא ולראות מי כוח האדם הזה שמיישם אפילו את השירותים בבתי-הספר.
מוריה אשכנזי: אלה הן אחיות בגמלאות, אלה אחיות שצריך לשים אליהן עוד יותר טוב וצריך לחפש אחות מוסמכת שתשגיח על אותה אחות מעשית שהתקבלה לעבודה כדי שלא יקרו טעויות ואסונות.
מוריה אשכנזי: אני חושבת שצריך לשאת ולתת.
מוריה אשכנזי: אני פונה אל דוקטור לוונטל.
מוריה אשכנזי: האחיות האלה צריכות להגיע ללשכה מאחר שיש להן פוטנציאל של נשיאה בתפקידים, אם זה תפקיד פיקוח או תפקיד של אחות אחראית.
יצחק קדמן: נכון, היו נסיבות היסטוריות אבל משהו גם השתנה במדינה בחמישים השנה האחרונות, יש חוק ביטוח בריאות ממלכתי שלא היה קודם.
יצחק קדמן: לעניות דעתי הקריאה צריכה להיות חד-משמעית למשרד הבריאות.
יצחק קדמן: אגב, אני מעריך שבעקבות בת-ים בטח יבואו ערים נוספות שם מצבן לא זוהר.
יצחק קדמן: אני חושב שזה לא נכון להטיל על עירייה כמו עיריית בת-ים לממן שירות שהוא שירות ממלכתי רפואי בסיסי.
יצחק קדמן: עיריית בת-ים אחראית על השתלת כליות?
יצחק קדמן: היא מטפלת בשירותי בריאות אחרים?
יצחק קדמן: אני לא יודע למה תמיד כשזה מגיע לילדים, ובמיוחד לשירותי מניעה, צריך כל מיני קומבינות.
יצחק קדמן: אלה הם שירותי בריאות לכל דבר ועניין, זה הבסיס של שירותי בריאות.
יצחק קדמן: כמו שיש לנו בלי עין הרע בלי סוף מרכזי השתלה וכל שני וחמישי בית-חולים רואה לנכון וצורך – אני לא יודע אם משרד הבריאות מאשר או לא מאשר – לקנות את המכשור היקר כשלפעמים יש שני בתי-חולים אחד ליד השני, כי זה יוקרתי.
יצחק קדמן: טיפת חלב לא נחשב במדד הרפואה והבריאות במדינת ישראל כמדד יוקרתי וצריך לשנות את זה.
יצחק קדמן: אלה הם שירותי בריאות בסיסיים לילדים.
יצחק קדמן: אני מסכים עם דוקטור שלזינגר שגם מבחינה כלכלית זה הדבר הכי משתלם בעולם, זה עולה הכי מעט כסף וחוסך הכי הרבה כסף.
יצחק קדמן: הזכרת עין עצלה או חיסון וידוע שכשלא מטפלים בזה, אחר-כך זה עולה לכולנו סכומי עתק.
יצחק קדמן: הסדרים היסטוריים, כבודם במקומם מונח.
יצחק קדמן: אני חושב שאלה הם שירותי בריאות ושירותי בריאות הם באחריות הממלכה, הם צריכים להיות ממלכתיים וממומנים על-ידי הממלכה, בין אם זה בבת-ים ובין אם זה בראשון.
יצחק קדמן: אני קורא לעיריית בת-ים אולי אורך רוח אם אפשר, אבל בסך הכל הפתרון הבסיסי צריך שמדינת ישראל, ומשרד הבריאות ייצג כאן איזו עמדה שהיא חסרת אונים, לשאת בזה.
יצחק קדמן: שר הבריאות שבעניינים אחרים יודע יפה מאוד לאיים על הממשלה, יואיל בטובו לבו לראש-הממשלה ולשר האוצר ויגיד ששירותי טיפות חלב או שירותי בריאות הציבור הם חלק בלתי נפרד מחוק ביטוח בריאות ממלכתי והמדינה צריכה לממן אותם.
אלכס לוונטל: שאין לנו.
אלכס לוונטל: התקציב הזה מומן על-ידי משרד הפנים והוא הגיע לעיריית בת-ים במשך כל השנים.
תמר גוז'נסקי: מדובר בפחות אחיות, אבל כפי ששמתם לב לא הצלחתי לקבל מספר בישיבה הזאת ולא נאמר לי כמה אחיות יאיישו מחר את התחנות.
תמר גוז'נסקי: אני יודעת על שלוש האחיות שנשארו מטעם העירייה ועוד לא פוטרו או לא עזבו, אבל אני לא יודעת כמה עובדות מדינה.
תמר גוז'נסקי: לגבי מי צריך לממן ואיך.
תמר גוז'נסקי: דוקטור לוונטל, אתה בטח זוכר את המקרה שהיה – נדמה לי באשדוד – שבאמצעות חברה פרטית נתנו חיסונים, אמרו שייתנו חיסונים ולא נתנו את החיסונים, ואז שילמו לחברה והחברה לא עשתה מה שצריך ומשרד הבריאות כמובן הזדעק מיד, שלח את האחיות שלו ונתן את החיסונים כי הרי לא יעלה על הדעת שילדים לא יקבלו חיסונים.
תמר גוז'נסקי: נכון לרגע זה גם אם יש לכם ויכוח עם העירייה איך צריך לעשות וגם אם יש לכם צורך להילחם איפה שאתם צריכים להילחם, המלחמה צריכה להיות על כך שהשירות יינתן.
תמר גוז'נסקי: אם אתם יכולים להשיג את השירות הזה מהעירייה, ואם השגתם את זה עד היום מהעירייה, בסדר, אין לי ויכוח.
תמר גוז'נסקי: אם עיריית ירושלים עדיין משלמת את השירות, הרי אני לא אבוא להתערב בנושא של מי משלם.
תמר גוז'נסקי: והיה ומי שנותן היום את השירות לפי איזשהו הסכם היסטורי לא נותן את השירות הזה, האחריות עוברת אליכם דוקטור לוונטל.
תמר גוז'נסקי: זה צריך להיות בידיים של מישהו.
תמר גוז'נסקי: לכן אני חושבת שהוועדה תפנה לשר הבריאות בנושא הזה כי הוא צריך לדאוג לכך גם בעיר בת-ים וגם ביישובים אחרים.
תמר גוז'נסקי: אם צריך להגדיל תקנים – צריך להגדיל תקנים, אם צריך להגדיל תקציבים – צריך להגדיל תקציבים.
תמר גוז'נסקי: צריך לתת את השירות הזה ואין מישהו אחר שיכול לעשות זאת.
תמר גוז'נסקי: עיריית בת-ים לדעתי לא תתעשר מהמיליון שקל האלה שהיא תרוויח מטיפות חלב והייתי מאוד שמחה שראש העיר והאחראים על כך היו מנסים למצוא פינות אחרות ולא את הרפואה המונעת, לפחות עד שתגיעו להסדר.
תמר גוז'נסקי: לדאבוני הרב ההסדר לא הושג למרות שההתרעות הגיעו והדברים נאמרו.
תמר גוז'נסקי: לכן ברגע הנתון הזה אני לא רואה איך העירייה תחזור ותיתן את השירות הזה ואני חושבת שהדברים הם מאוד חמורים מבחינת התושבים.
תמר גוז'נסקי: את החשבונות עם העירייה אפשר לעשות, על מה היא מוציאה כסף ועל מה היא לא מוציאה כסף וכל מיני בעיות שכאלה ויש הרבה ויכוחים בעיר על דרך ניהול העירייה, אבל נכון לרגע זה אני לא רואה שהעירייה הזאת תעשה.
תמר גוז'נסקי: אני מזהירה את משרד הבריאות שהחשש שהובע כאן שעיריות אחרות הן בתור, הוא יתממש.
תמר גוז'נסקי: לכן טוב יעשה משרד הבריאות אם יחד עם כל הגורמים יטפל בנושא הזה.
תמר גוז'נסקי: גם בעבר, כאשר ניסינו לפתור בעיות, לא הועברו תקציבים ואני אזכיר את עניין השלישיות.
תמר גוז'נסקי: זה אמנם לא שייך לנושא הנדון, אבל במשך למעלה משנה העיריות סירבו להמשיך לשלם לשלישיות וכתוצאה מכך סירבו לקיים הסכם.
תמר גוז'נסקי: מדובר במענק לשלישיות.
תמר גוז'נסקי: משרד האוצר רצה שהעיריות יחזירו את הכסף לביטוח הלאומי, כמובן לא יצא מזה שום דבר והתוצאה הסופית הייתה שביטוח לאומי מקבל עכשיו את מלוא המימון מהמדינה בהתאם למספר השלישיות.
תמר גוז'נסקי: זה הושג חצי שעה לפני בג"ץ.
תמר גוז'נסקי: ההורים גילו עירנות, הלכו לבג"ץ וחצי שעה לפני שנפתחה ישיבת הבג"ץ, הוד מעלתו נציג משרד האוצר חתם ועל-ידי כך נוצר הסדר.
תמר גוז'נסקי: כך המדינה הזאת מתנהלת.
תמר גוז'נסקי: אנשים שמגיעות להם זכויות לפי חוק ולפי מה שאתם רוצים צריכים להגיע לבג"ץ.
תמר גוז'נסקי: מה שקורה הוא שכרגע אני לא רואה כתובת אחרת, דוקטור לוונטל, אלא משרד הבריאות שצריך להיערך לכך שהוא צריך לתת את השירות הזה לכל הילדים בכל הארץ.
תמר גוז'נסקי: אם אפשר להסתדר עם העיריות – מצוין, אבל אם מסיבות כאלה ואחרות לא מסתדרים – אני לא רואה דרך אחרת כי המצב המשפטי לדעתי ברור מאוד בנושא הזה שהחובה היא חובה ממלכתית ולא חובה של העירייה.
תמר גוז'נסקי: אני מאוד מקווה שהציבור בבת-ים יגלה ערנות, אבל אתם מבינים שליד השולחן הזה אנחנו לא נפעל בכיוון זה.
תמר גוז'נסקי: אני אבקש תשובות ממשרד הבריאות ומשרד האוצר.
תמר גוז'נסקי: סיימנו את החלק הראשון של הישיבה.
תמר גוז'נסקי: את הנושא בו אנו דנים העלתה על סדר היום אגודת "הגליל" ששלחה מכתב בנושא הזה ולצורך כך זימנו את נציגי הרשות המקומית ואת נציגי משרד הבריאות כדי לברר קודם כל את העובדות בהן מדובר ואחר-כך ללמוד מה עושה משרד הבריאות וגורמים אחרים כדי להתמודד עם הנושא הזה.
תמר גוז'נסקי: אני רואה שמשרד הבריאות הכין נתונים ואולי דוקטור רישפון יספר לנו מה קורה ואם אכן יש בעיה.
שמואל רישפון: מדינת ישראל היא המדינה היחידה בעולם, ולא היה כדבר הזה, שנותנת את החיסון נגד דלקת כבד A החל מ1- ביולי 1999 לילידי 1 בינואר 1998 ואילך.
שמואל רישפון: אף מדינה לא בדרך לזה וכל העולם מסתכל בקנאה בתושבי ג'סר אל-זרקה על כך שהם מקבלים את החיסון הזה וזה החיסון היחידי שישראל היא היחידה בו בעולם.
שמואל רישפון: חומר רקע אחר הוא שבתקופה שרק החיסון היה חדש ורק נרשם בארץ, משרד הבריאות עשה מבצע שאלמלא המבצע הזה לא הייתה מתקיימת הישיבה כעת.
שמואל רישפון: זה המבצע שהייתה התפרצות, זה מה שכתוב בחלק אחד של המכתב, דבר שנעשה בשלושה מקומות בעולם בלבד, ניסיון להפסיק התפרצות של מחלה זאת, דלקת כבד A, על-ידי חיסון פעיל.
שמואל רישפון: הניסיון הזה נעשה כשבשנת 1996 חלו 118 ילדים וההתפרצות הופסקה על-ידי חיסון הילדים.
שמואל רישפון: מאז, שלוש שנים, ג'סר הוא הישוב היחידי בארץ שלא היה בו אף לא מקרה אחד של דלקת כבד A וזאת מאחר וזה היה הישוב היחידי בארץ בו כולם התחסנו.
שמואל רישפון: כל בני שש ומעלה בג'סר, או 99 אחוזים, מחוסנים באופן טבעי וכל ילידי 1995-1991, כולם היו מחוסנים ולא היה מי שיחלה.
שמואל רישפון: המקום היחידי בעולם שהיה בו אפס מקרי הפטיטיס A במשך שלוש שנים זה היה ג'סר.
שמואל רישפון: סיטואציה מיוחדת במינה.
שמואל רישפון: בג'סר, כולם, מילידי 1991 ומעלה, מחוסנים, חוץ מבודדים.
שמואל רישפון: מי שלא מחוסן זה אלה שנולדו בשנת 1997-1996 ובמחצית הראשונה של שנת 1998.
שמואל רישפון: כלומר, הישוב היחידי בעולם שיש בו רק שתיים וחצי קבוצות עם שנתונים שאינם מחוסנים ובקרב השנתונים האלה היום יש התפרצות.
שמואל רישפון: ההתפרצות החלה בחודש אוגוסט כאשר חלה ילד אחד וזה אחרי שלוש שנים של אפס מקרים.
שמואל רישפון: מאוקטובר ועד היום יהיו שלושים חולים כאשר 91 אחוזים הם מהשנתונים שלא חוסנו, שנתוני 1997-1996.
שמואל רישפון: בטבלה הזאת אנחנו רואים שילידי 1997-1996 הם החולים וכל השאר זה שום דבר.
שמואל רישפון: משרד הבריאות נקט במה שמקובל בעולם ובמדינה לגבי התפרצות של דלקת כבד A וכל מקרה נבדק, האם יש צורך לתת חיסון מונע, החיסון המקובל בעולם להפסקת התפרצויות, והחיסון היחידי הרשום בעולם לתת למגעים של חולי דלקת כבד A.
שמואל רישפון: עשו ביקורים תברואתיים בגני הילדים, נתנו הערות לשיפור המצב, שני גני ילדים היו עם תחלואה ובכל האחרים לא הייתה.
שמואל רישפון: ניתנה הדרכה לאנשי הצוות בגני הילדים והופץ דף מידע בערבית להורים איך למנוע באופן כללי ולפנות לקופת-חולים לקבל חיסון סביל.
שמואל רישפון: היום קורה עוד דבר שלא קורה באף מדינה בעולם וזה שבג'סר אל-זרקה מקבלים את החיסון הזה בגיל שנה כאשר כרגיל נותנים אותו בגיל שנה וחצי.
שמואל רישפון: אחת הפעולות שלנו – ואת ההחלטה הזאת קיבלנו רק בשבוע שעבר ואני רוצה להסביר מדוע – היא להוריד את גיל החיסון מגיל שנה וחצי לגיל שנה.
שמואל רישפון: אגב, בארצות-הברית אסור לתת את החיסון מתחת לגיל שנתיים.
שמואל רישפון: ברוב המדינות אסור לתת.
שמואל רישפון: במערב אירופה וג'סר רשמו את החיסון מגיל שנה וזה אולי נכון לתת אותו גם בגיל שנה.
שמואל רישפון: בכל אופן, הילדים שמדביקים הם דווקא הילדים הקטנים.
שמואל רישפון: הקטנים נדבקים ואינם חולים, לא ניתן לעשות אתם פעולות בידוד, לא יודעים שהם חולים, כי כשילד בן שנה נדבק בנגיף דלקת כבד A, יש לו סיכוי של תשעים אחוזים להפריש את הנגיף, להדביק אחרים ולא להיות חולה בעצמו.
שמואל רישפון: ככל שהילד יותר גדול, אחוז הילדים המודבקים שאינם חולים הולך ועולה.
שמואל רישפון: הילדים הכי קטנים מדביקים את האחרים והם לא כל כך חולים, והילדים היותר גדולים נדבקים ואחוז קטן מהם חולה.
שמואל רישפון: הפעולה שעשינו הייתה – פעולה שמקובלת בכל העולם – להמליץ על גמה-גלובולין ולתת גמה-גלובולין למגעים ההדוקים ובשבוע שעבר, ואנחנו מסיימים את זה מחרתיים, אנחנו מחסנים את 167 הילדים ילידי 1998 שאמורים היו להתחסן רק בחצי השנה הקרובה והורדנו את גיל החיסון לגביהם.
שמואל רישפון: זו פעולה שלא כתובה באף ספר, היא פעולה מיוחדת, והתלבטנו אם לעשות אותה.
שמואל רישפון: יש מחלות שברור שכשיש מחלה מורידים את גיל החיסון – חצבת וכן הלאה – אבל בדלקת כבד A, מכיוון שאין בכלל ניסיון, אין את זה.
שמואל רישפון: על כן החל מיום חמישי הורדנו את גיל החיסון לגיל שנה ואותם 167 תינוקות עד יום רביעי יקבלו את החיסון.
שמואל רישפון: הוספנו אחיות כדי שיזרזו את החיסון הזה.
שמואל רישפון: אצל ילדים המחלה איננה קשה בכלל, אבל אנחנו מחסנים ילדים כדי שלא יחלו בה כשהם מבוגרים כי כשהם מבוגרים המחלה היא קשה ואחד מכל אלף עלול למות ויש סיבוך שנקרא נמק מסיבי של הכבד.
שמואל רישפון: כל שנה במדינת ישראל יש אחד עד שלושה מקרים כאלה שדורשים השתלת כבד.
שמואל רישפון: בהתפרצות הקודמת של דלקת כבד A בג'סר, באמת ילדה אחת בת ארבע נצרכה להשתלת אונת כבד מאימה.
שמואל רישפון: המחלה הזו בסך הכל בילדים היא אינה מחלה קשה.
שמואל רישפון: אנחנו מחסנים את הילדים כי זה הגיל הכי טוב למנוע ושלא ידביקו את האחרים.
שמואל רישפון: אני אומר לכם שזו ההתפרצות האחרונה בג'סר כי אחרי ההתפרצות הזאת לא יהיו מסות של אנשים בלתי מחוסנים.
שמואל רישפון: אני מרגיש שתושבי ג'סר קיבלו את הדבר המקובל בעולם בעת התפרצות כזאת, הם קיבלו מעבר לזה כי הילדים, ילידי 1998, כבר חצי שנה מתחסנים, הילדים הנוספים של ילידי 1998 יסיימו להתחסן בשבוע הבא וכל הסיפור הוא לדעתי בגלל תקדים יותר מחקרי מאשר שירותי.
שמואל רישפון: לאחר שניסו את זה בניו-יורק רצינו לראות האם באמת אפשר להפסיק התפרצות על-ידי חיסון ואכן הראינו שאפשר.
שמואל רישפון: בסיכומו של דבר אני אומר פרדוכס שלפעמים הוא מתסכל.
שמואל רישפון: אני אומר לכם את הדברים בתוקף היותי יועץ לארגון הבריאות העולמי, משתתף בישיבות השנתיות בנושא החיסונים ואני יודע מה קורה בעולם ולכן אני יכול לומר ברמה גלובלית.
שמואל רישפון: אני אומר שלא היה מקום בעולם שקיבל התייחסות כל כך מיוחדת למניעת המחלה.
שמואל רישפון: אני אומר לכם מה היה הניסיון שלי מניסיון ג'סר אל זרקה בשנת 1996.
שמואל רישפון: אתם יודעים באיזה לחץ אני הייתי כל פעם על אפליה בין ג'סר לאום אל פאחם?
שמואל רישפון: ג'סר ובני-ברק, עוד יותר גרוע מבחינת הטענות.
שמואל רישפון: מכיוון שעשינו דבר שלא מקובל בעולם, יצרנו סטנדרט גבוה שאי-אפשר לעשות אותו כשגרה ולאחר שקבענו אותו, כולם רוצים אותו.
שמואל רישפון: אי-אפשר לעמוד בזה.
שמואל רישפון: אני אומר שההתפרצות בג'סר היא בסיומה ולדעתי פעלנו מצוין.
שמואל רישפון: התושבים בטעות חושבים שזה הסטנדרט וכאשר יש התפרצות, זה מה שנותנים.
שמואל רישפון: התשובה היא שזה לא הסטנדרט אלא זה היה אירוע עולמי, חד-פעמי.
מוחמד כנעאן: אני אומר שאם יש לנו 600 ילדים ואנחנו מדברים היום על עלות כספית, אולי בכל-זאת מבחינת הניתוח של עלות ותועלת כדאי לנו לעשות את החיסון הזה.
נזיה כבהה: אני רוצה להתייחס לגבי המקרה של ג'סר אל-זרקה.
נזיה כבהה: שני השנתונים האלה שאנחנו מדברים עליהם הם בכל-זאת מקרים של בני-אדם.
נזיה כבהה: אתה מדבר על שנתונים אבל אנחנו מדברים על בני-אדם וכאן מדובר ב600- בני אדם.
נזיה כבהה: אם נלך לפי ההגיון הזה של 600 ילדים, ילד אחד שיחלה כאשר אחד הסיבוכים של המחלה היא שחמת הכבד ושחמת הכבד עם כל האשפוזים שלה, כל הבדיקות וכל הטיפולים – יעלה מאות אלפי שקלים ואילו כאן אנחנו מדברים כאן על מאה אלף שקלים עבור החיסונים.
נזיה כבהה: דרך אגב, בשבוע האחרון דוקטור לוונטל יש עוד ששה מקרים.
נזיה כבהה: רק בחמשת הימים האחרונים יש עוד ששה מקרים.
נזיה כבהה: בנושא הדיווח, משרד הבריאות אומר שיש שמונה מקרים, רופאי קופת-חולים מהם שאבנו מידע אומרים שיש שלושים מקרים.
נזיה כבהה: עכשיו הבנתי שמשרד הבריאות רוצה לעודד את האנשים לבוא לקחת את החיסון ואנחנו יודעים למה זה קורה דווקא בג'סר ולא בערבה, כי כאן מדובר באוכלוסייה בסיכון מאוד גבוה בגלל כל המצב הסוציו-אקונומי הירוד ביותר שם, בגלל מצב האבטלה הקשה ביותר, בגלל צפיפות האוכלוסייה הגבוהה ביותר, בגלל תנאי הביוב הירודים שם.
נזיה כבהה: לא רק זה, אלא עכשיו הבנתי איזה חיסון משרד הבריאות רוצה לתת.
נזיה כבהה: הם נותנים את החיסון הסביל וזה תופס למשך חודשיים-שלושה מקסימום ואחרי כן הילדים שוב פעם נחשפים למחלה.
נזיה כבהה: אם משרד הבריאות קובע כאסטרטגיה שלו – ואני קראתי את כל החומר שכתב דוקטור לוונטל – סגירת פערים מבחינת תמותה ובדרך כלל תמותת תינוקות בג'סר מגיעה ל19-18- אחוזים, פי חמש ממה שקורה בקיסריה שלידה או בישוב אחר.
נזיה כבהה: מה קרה פתאום שלא מתייחסים נכון לנקודה הזאת?
נזיה כבהה: ואין התייחסות נכונה כי אנשים יחלו.
נזיה כבהה: מדובר ב300- או 400 בני אדם שיחלו, זה סבל להורים וסבל למשפחה, ואחד או שניים מהם יפתחו תופעות נוספות.
אלזדין עמאש: לדעתי לא יעזרו החיסונים וכולי כי ג'סר אל זרקה סובלת משתי בעיות: צפיפות וביוב.
אלזדין עמאש: לא יעזרו החיסונים, הסברה והדרכה.
אלזדין עמאש: לנו יש אחות מיוחדת בנושא ההסברה, אחות שזה עיסוקה, שמשרד הבריאות מממן אותה, והיא מסתובבת בקרב הבתים ומקיימת סדנאות.
אלזדין עמאש: מחר הרופא המקומי נותן הסברה לזוגות על הסיבות והגורמים להתפרצויות צהבת.
אלזדין עמאש: לצערי הרב ילדי ג'סר הם בני ערובה אבל לא בידי משרד הבריאות אלא בידי חברי המועצה שלי.
אלזדין עמאש: בג'סר אין קואליציה.
אלזדין עמאש: משרד הבריאות, משרד החינוך, מינהלת הביוב, כל משרדי הממשלה נותנים כסף אבל ברגע שזה מגיע לשולחן המועצה, הכל חוזר אחורה כי האופוזיציה דוחה כל דבר.
אלזדין עמאש: אני חושב שמשרד הבריאות, מעבר לחיסונים, צריך להתריע.
אלזדין עמאש: שלחתי מכתב לשר לפני כמה חודשים כדי שיתריעו בפני משרדי הממשלה, למרות התנגדות חברי המועצה, שצריך לבצע את מערכת הביוב והכל שם מוכן אלא מה שצריך לעשות זה רק להצביע.
אלזדין עמאש: לא יכול להיות שבגלל התנגדות חברי המועצה לא תהיה מערכת ביוב בג'סר, בגלל התנגדות חברי המועצה לא מקימים שם דיור לזוגות צעירים.
אברהים שלבי: נמצא בידי שנתון של המועצה לשלום הילד ואני חושב שהוא גם הגיע למשרד הבריאות.
אברהים שלבי: בשנתון נמצאים נתונים וסטטיסטיקה שלא בדיוק רלוונטיים לנושא, אבל אני אומר בשתי מלים.
אברהים שלבי: סיבות המוות של ילדים בגילאים אפס עד 14 – אחוז התמותה של הילדים הערביים הוא גבוה בהרבה, פי כמה מאשר במגזר היהודי, בגילאים 5 עד 15 או משנה עד 4.
תמר גוז'נסקי: שר הבריאות, לאחר שהוחלט לחסן נגד דלקת נגיפית A, נשאל בכנסת מדוע הוחלט משנתון זה ולא משנתון אחר.
תמר גוז'נסקי: הוא נתן את התשובה האולטימטיבית ואמר שזה הכסף שהוא קיבל ממשרד האוצר, זה הכסף שיש לו ובכסף הזה הוא יעשה עכשיו את החיסונים.
תמר גוז'נסקי: קופות החולים יצאו עכשיו למסע פרסום שמי שיש לו ביטוח משלים ומושלם יכול לקבל את החיסון בתשלום מסוים.
שמואל רישפון: נכון הוא שבאף מקום – לא בעולם ולא בארץ – לא עושים את זה, אבל דווקא בג'סר, אם התחלתם במצווה, תמשיכו כי נשארו רק שני שנתונים וזה אומר מעט ילדים לחסן.
שמואל רישפון: אני מניח שבמקום 600 ילדים נשארו 400 כי יש כאלה שחלו או חוסנו באופן פרטי וכן הלאה – כך שלא מדובר בסכום גדול.
שמואל רישפון: שקלתי את זה ובהחלט זה היה סביר לעשות, אבל תראו מה קורה.
שמואל רישפון: אם שלושים ילדים חלו – ואנחנו יודעים שלפחות על חצי לא מדווחים, יש כאלה שלא הולכים לרופא ורק עשרה אחוז מהמודבקים מראים סימני מחלה.
שמואל רישפון: זה אומר שאם חלו שלושים ובעצם חלו ששים, זה אומר שנבדקו כמעט 600.
שמואל רישפון: אנחנו מדברים היום קצת מאוחר.
שמואל רישפון: אם חלו שלושים ילדים מדווחים, אין את מי לחסן מכיוון שההתפרצות היא בסופה, מכיוון שנשארו עוד עשרים-ילדים לא מחוסנים.
שמואל רישפון: כל הילדים מתחסנים באופן טבעי ואין את מי לחסן כבר.
שמואל רישפון: כשבאנו לג'סר בפעם הקודמת, כשחיסנו שני-שליש, סתם חיסנו.
שמואל רישפון: חיסנו המון ילדים, עשינו בדיקות נוגדנים לכולם ולא המשכנו את החיסון, לא נתנו את המנה הבאה.
שמואל רישפון: אין את מי לחסן.
שמואל רישפון: אני אומר לכם איפה אני אשם ורק כאשר זומנתי לכאן הבנתי את האשמה שלי.
שמואל רישפון: במשך החודשיים האחרונים רופאת הנפה בחדרה אמרה לי שהם רוצים חיסון ואני אמרתי שאין טעם.
שמואל רישפון: לא פגשתי אתכם, לא דיברתי אתכם ולא עשיתי שום דבר ובאמת אותה רופאה היא רופאה חדשה ואולי היא לא הציגה את זה מספיק בצורה חד-משמעית ועל כך אני מצטער.
שמואל רישפון: אני רוצה לומר לכם שג'סר יקרה לנו ועל כן אנחנו עושים שם לא רק מבצע חיסוני שלא היה כמוהו בכל הארץ אלא גם את תוכנית צמצום תמותת תינוקות ואתם יודעים ששלוש שנים באו רופאים מומחים גנטיקאים מבלינסון ומכל מיני מקומות, כיוון שידענו שלתושבים קשה לצאת מהמקום.
שמואל רישפון: התחנות הכי יפות כמעט במחוז נמצאות בג'סר, ונכון שזה בעזרת המועצה אבל שני-שליש מהבנייה מימן משרד הבריאות כך שזאת עבודה משותפת.
שמואל רישפון: אני אומר שג'סר יקרה לנו יותר מישובים אחרים בגלל שיש לה בעיות אחרות ועל כן היא קיבלה יחס מיוחד.
שמואל רישפון: הדבר שכואב לי כאיש בריאות הציבור הוא ששיעור תמותת התינוקות, שעד גיל שנה, תינוק ערבי שנולד, יש לו סיכוי פי שתיים למות מתינוק יהודי.
שמואל רישפון: כמה שעוברות השנים – זה היה כך בשנות ה50- ועכשיו זה בשנות ה2000- - היהודים ירדו לשיעורים כמו בארצות סקנדינביה, אבל אצל הערבים זה עדיין פי שניים יותר.
תמר גוז'נסקי: כמו בהרבה תחומים אחרים, אין כסף.
תמר גוז'נסקי: אין כסף למשל להשקיע כמו שצריך בהסברה נגד עישון אצל קטינים וכן הלאה וכן הלאה ואני יכולה להביא כאן מיליון דוגמאות שבאמצעות הסברה היינו חוסכים.
תמר גוז'נסקי: אני יכולה להגיד שלגבי האוכלוסייה הערבית אני רואה את בעיית העישון כבעיה חמורה ביותר.
תמר גוז'נסקי: שיעור המעשנים אצלכם הוא פשוט עובר כל גבול.
תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, אין להשוות בכלל.
תמר גוז'נסקי: קח את הילדים בבתי-הספר, אנחנו לא יכולים להתחיל בגיל 25 כי מי שמעשן בגיל 25, זה אבוד.
תמר גוז'נסקי: אני מדברת על הילדים.
תמר גוז'נסקי: סתם הבאתי את הדוגמה של העישון אבל יש לנו הרבה תחומים.
תמר גוז'נסקי: אין לי ספק שיש פה תפקיד מכריע לנשים ואני מציינת את זה כי אני יודעת שבג'סר אל-זרקה משתפים נשים בהרבה מאוד תחומים ובלי זה לא הייתם משיגים את השינויים האלה, בלי שיתוף פעולה של הנשים לא הייתם משיגים את הדברים ואני משבחת על זה.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שאם בכל מקום היו משיגים שיתוף פעולה של נשים, זה דבר מכריע כששואלים למה באו לקבל את החיסונים.
תמר גוז'נסקי: אני מציעה שהוועדה תרשום בפניה את ההסברים שקיבלנו ממשרד הבריאות, במיוחד מדוקטור רישפון, לגבי מה שקרה עכשיו.
תמר גוז'נסקי: לוועדה אין את הידע הרפואי כדי לומר למשרד הבריאות לגבי המידע הזה שהם כבר חוסנו ממילא כי הם חלו וכולי וכולי.
תמר גוז'נסקי: יושבים כאן שלושה רופאים שכולם היו בעצם בדעה אחת ולכן אני מקווה שההערכות הן נכונות ושהמחלה נגמרה.
תמר גוז'נסקי: השאלות היותר מרכזיות, והקריאה היא אליכם, שתשתמשו ביכולת המקצועית שלכם להזעיק בנושא הביוב למשל.
תמר גוז'נסקי: זה לא קשור בדיוק לצהבת, אבל אני חושבת שבאמת אנחנו צריכים להתריע בדברים האלה, שלא יכול להיות שבגלל סכסוכים כאלה ואחרים לא יבוצעו תוכניות כל כך חיוניות לבריאות.
תמר גוז'נסקי: הוועדה לקידום מעמד הילד, המוקדשת לנושא קשיי מימון הוצאות החינוך והקיום למשפחות עם שלישיות.
תמר גוז'נסקי: לפני שנפתח בדיון החשוב הזה, אני רוצה, בשם הוועדה, להביע את כאבנו על מות שני תינוקות שנרצחו במהלך השבוע האחרון.
תמר גוז'נסקי: אחד באריאל ואחד בחיפה.
תמר גוז'נסקי: אנחנו קיימנו דיונים והגשנו מסקנות.
תמר גוז'נסקי: השבוע שוב נניח מסקנות בקשר למקרה הקודם של הרצח שהיה בחודש ינואר.
תמר גוז'נסקי: לדאבוננו, הסצנריו חוזר.