GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תמר גוז'נסקי: אתה צודק, אבל יש להם עכשיו זמן כמה חודשים לשבת ולבדוק איזה תקנות הם צריכים.
תמר גוז'נסקי: יכול להיות שיסתבר שהם צריכים יותר תקנות.
תמר גוז'נסקי: כי כתוב פה ככה: "בכל עניין הנוגע לביצועו וכן…".
יואל בריס: כן.
תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, יכול להיות שהם יבואו אלינו ויגידו: גילינו שצריך עוד תקנות.
תמר גוז'נסקי: ישבו משפטנים ויחליטו.
דן אורנשטיין: פה, ברשימה הזו, מדובר בתקנות מהותיות.
דן אורנשטיין: יש הבדל משפטי בין תקנות ביצוע לבין תקנות מהותיות.
דן אורנשטיין: פה זו רשימה סגורה של תקנות מהותיות.
תמר גוז'נסקי: אושר.
דן אורנשטיין: לרבות של המנהל?
דן אורנשטיין: בקשר לסעיף שהציג משרד הבריאות, בעצם יש סעיף קטן (ב) שהוא הביא לוועדה שלא הקראנו.
טליה אדרי: החלטנו שלא צריך אותו.
טליה אדרי: אמרו לי שלא צריך אותו.
דן אורנשטיין: לא צריך.
דן אורנשטיין: אוקיי.
דן אורנשטיין: בשיחות שלפני הדיון הזה, הועלה איזשהו רעיון להבטיח שהקופות באמת מעבירות את הכסף למעונות והועלה איזשהו רעיון של קיזוז של כספי קופות החולים שלא נותנות את הכסף למעון.
דן אורנשטיין: אני חושב שהרעיון הזה – משרד הבריאות שולל אותו – אבל אני יודע שהרעיון הזה הועלה ולא היה גם מספיק זמן לברר את זה עם משרד האוצר.
תמר גוז'נסקי: תראה, הבעיה הבסיסית שאנחנו נתקלים בה ביומיום, זה בעיית הטירטורים.
תמר גוז'נסקי: תלוי איפה.
תמר גוז'נסקי: לא בכל מקום, אבל יש מקומות שבהם מנהל המחוז של הקופה יש לו נטייה לטרטר אנשים.
תמר גוז'נסקי: צריך ההורה לבוא שלוש פעמים עד שבסוף הוא מקבל טופס 17.
תמר גוז'נסקי: בסוף הוא מקבל טופס 17, אבל משום מה החליטו שהוא צריך שלוש פעמים, גם ללכת לשם, גם ללכת לפה וגם ללכת לפה עד שהוא יקבל.
תמר גוז'נסקי: זה כבר נוגע לדרכי הניהול של הקופה.
תמר גוז'נסקי: זה לא אחיד.
תמר גוז'נסקי: צריך להתייחס יפה ללקוחות ולא צריך לטרטר אותם, ואם החוק אומר שמגיע לו טופס 17, אז שיתנו לו טופס 17.
דן אורנשטיין: זה לפי חוק ביטוח בריאות.
תמר גוז'נסקי: החוק אומר: אתה צריך לממן.
תמר גוז'נסקי: הוא הולך ואומר, הילד שלי נמצא פה, אז תן לי את האישור.
תמר גוז'נסקי: תן לי את המימון.
תמר גוז'נסקי: המימון נקבע פר ילד, נניח, 700 שקל לחודש.
תמר גוז'נסקי: אז הוא ייתן לו טופס 17 שמאחוריו עומדים 700 שקל וזה מגיע למעון וכן הלאה.
תמר גוז'נסקי: עכשיו, העניין הזה של התנהגות לא יפה ולא נאותה היא בעיה, אבל היא בעיה, תאמין לי, בכל התחומים.
דן אורנשטיין: ידוע לי.
תמר גוז'נסקי: לכן אני אומרת: אני לא מאמינה שקופות החולים, שכולן הסכימו להסדר הזה פתאום לא ישלמו.
תמר גוז'נסקי: יש לנו שני גורמים שירוצו אחריהם.
תמר גוז'נסקי: גם המעון וגם ההורים, בעיקר.
תמר גוז'נסקי: כי אתה יודע מה שהמעון יגיד להורים: הקופה לא שילמה, שלם אתה.
תמר גוז'נסקי: מה אני יכולה לעשות בחוק?
תמר גוז'נסקי: בחוק אני לא יכולה לקבוע: תתנהגו יפה.
תמר גוז'נסקי: מה אני אעשה?
בתיה הרטמן: אבל המעון מתקשר עם אנשים למתן שירותים ואם לא יהיה לו כסף לשלם את זה, הוא יהיה בבעיה.
גלעד ריקלין: כמו כל אחד אחר.
בתיה הרטמן: נכון, אבל פה זה מעון מיוחד לילדים כאלה ואתה לא רוצה שבגלל שאין כסף, לא יתנו להם פתאום את זה או את ההוא.
בתיה הרטמן: כי המעון הזה אין לו מאיפה.
בתיה הרטמן: אם התקציב היה בא כדמי אחזקה מהמדינה, מכסה הכל, אז אין בעיה.
תמר גוז'נסקי: את יודעת שהפתרון לדבר כזה הוא פניה לערכאות ותלונה נגד הגורם שלא ממלא את חובתו לפי החוק.
תמר גוז'נסקי: מה אנחנו יכולים לעשות?
תמר גוז'נסקי: אתם יוצאים מנקודת הנחה שיכול להיות שגורם שחייב לעבוד לפי החוק לא ימלא את החוק.
תמר גוז'נסקי: נו, מה אני אעשה?
תמר גוז'נסקי: מה אני אעשה אם מישהו לא ממלא את החוק?
בתיה הרטמן: בגלל זה האוצר ביקש את סעיף הקיזוז.
דן אורנשטיין: הוא לא ביקש בהקשר הזה.
תמר גוז'נסקי: בדיוק.
תמר גוז'נסקי: הם לא חייבים להתעסק עם קיזוזים.
תמר גוז'נסקי: את מבינה?
דן אורנשטיין: את עמדת היועץ לא זכרתי.
תמר גוז'נסקי: הוא מספר שהאוצר ביקש בהקשר אחר והיועץ אמר שזה הופך רשות ביצועית לרשות שופטת ומחליטה ומענישה.
תמר גוז'נסקי: אתם מבינים, היא גם מחליטה וגם מענישה.
תמר גוז'נסקי: אין לנו ברירה.
תמר גוז'נסקי: אנחנו יוצאים מנקודת הנחה בחוק הזה שכל הגורמים ששותפים לחוק, כפי שנאמר פה בישיבות באופן מפורש, כולם לוקחים על עצמם את המחויבות.
תמר גוז'נסקי: זה לא מצב שבו אנחנו כופים על קופות החולים הסדר שהם מסרבים לו.
תמר גוז'נסקי: זה מצב בו נציגי הקופות אמרו שהם מקבלים את ההסדר.
תמר גוז'נסקי: אז אנחנו יוצאים מנקודת הנחה שלכולם יש רצון טוב.
תמר גוז'נסקי: יתברר שבמחוז דן של קופת חולים X יש איזה מנהל שלא מתנהג בסדר, אז יש לו מישהו מעליו ונלך למישהו מעליו ונעשה שערורייה, ואם יסתבר שזה בעוד כמה מקומות, נקיים דיון בוועדה ונעמיד את כולם לקיר.
תמר גוז'נסקי: אנחנו הגענו לסעיף 13 החדש שמדבר על שמירת סודיות.
תמר גוז'נסקי: מה ההבדל בין (8) ו (13)?
הלית ברק: זה משהו אחר: "עובד מעון יום שיקומי וכל אדם שהגיעה אליו ידיעה תוך כדי ביצוע הוראות חוק זה ישמרנה בסוד ולא יגלנה אלא בתנאי שיש צורך בכך לשם ביצוע הוראות חוק זה או על פי דין".
תמר גוז'נסקי: נא להסביר.
דן אורנשטיין: דרכי שמירה על מסמכים זה משהו הרבה יותר טכני.
דן אורנשטיין: אולי נתחיל עם הסעיף הזה.
דן אורנשטיין: הסעיף הזה הוא מאד חשוב מבחינת פרטיות הילדים והמשפחות.
דן אורנשטיין: זה נמצא בכל מיני הקשרים וזה צריך להיקבע בחקיקה ראשית, עם איזונים.
דן אורנשטיין: כלומר: לשם ביצוע החוק ועל פי דין וכולי.
תמר גוז'נסקי: זאת אומרת, אם במקרה יש חשד של מנהלת המעון שהילד הזה סובל מהתעללות בבית, אז לפי דין אחר היא חייבת למסור.
תמר גוז'נסקי: לפי חוק איסור התעללות בקטינים ועוד.
דן אורנשטיין: עכשיו, הפיסקה הזאת מדברת על משהו טכני.
דן אורנשטיין: זאת אומרת, איך מתייקים את המסמך.
תמר גוז'נסקי: יש למישהו הערה לסעיף 13 שהוא סעיף להגנת הפרטיות של הילדים ומשפחותיהם?
הלית ברק: "תחולה: תחילתו של חוק זה בתום שנה מיום פירסומו".
הלית ברק: אז למעשה זו "תחילה" ולא "תחולה".
עמיחי כץ: אנחנו מבקשים לדחות את זה.
עמיחי כץ: בהדרגתיות.
תמר גוז'נסקי: שנה זה המון.
עמיחי כץ: זה 1200 ילדים.
תמר גוז'נסקי: תראה, אדוני.
תמר גוז'נסקי: אני הסברתי לך את ההבדל בין הזכות לבין המימוש שלה.
תמר גוז'נסקי: כדי שיהיה מימוש צריך שיהיה מעון.
תמר גוז'נסקי: כך היה, אם לא איכפת לך, עם חוק החינוך המיוחד.
תמר גוז'נסקי: הזכות נפתחה לכל ילד ביום שהחוק חוקק.
תמר גוז'נסקי: אחר כך היה צריך לפתוח את המוסדות המתאימים.
תמר גוז'נסקי: לכן, החשש שלי הוא שיהיה עיכוב בפתיחת המוסדות.
תמר גוז'נסקי: זה החשש שלי.
תמר גוז'נסקי: אני מתה על זה שההורים ילחצו.
תמר גוז'נסקי: שההורים יבואו וידרשו וידרשו וילחצו על זה.
תמר גוז'נסקי: אתה יודע מה הבעיה, שהמשפחות האלה, לא רק שיש להן ילדים פגועים, הן בעצמן משפחות קשות, חלשות, פגועות.
תמר גוז'נסקי: כל המשפחה פגועה.
תמר גוז'נסקי: אף אחד לא חושב שיהיה מצב שבתוך שנה הכל יהיה מסודר.
שוש זאב רשף: כי הרבה משפחות בגילאים האלה עוד לא מקבלות שהילד פגוע.
שוש זאב רשף: הן מתביישות לצאת אתו.
עמיחי כץ: צריך לתקצב את זה.
עמיחי כץ: לשים את זה בתקציב.
שוש זאב רשף: לא ילכו 1200 ילדים ביום אחד.
עמיחי כץ: ברור, אבל אם פתאום יהיו?
עמיחי כץ: הרי אתה צריך את התקציב.
תמר גוז'נסקי: אתה צריך את הגורמים שיפתחו את המוסדות.
עמיחי כץ: אתה צריך לשים את זה בתקציב.
עמיחי כץ: שלא באמצע השנה יגידו פתאום אין לי תקציב.
דן אורנשטיין: מבחינה משפטית זה צריך להיות, אם כתוב בחוק שתחילתו של החוק מיום פירסומו יש זכות לילדים – אני לא אומר שככה זה המצב.
דן אורנשטיין: אנחנו ערים לכל מיני חוקים שאינם מיושמים – אבל מבחינת דרישות החוק, מישהו בהחלט יכול להגיש תביעה משפטית ברגע שיש לו את הזכות.
בתיה הרטמן: אם אין מעון אז מה?
בתיה הרטמן: אז יגישו.
בתיה הרטמן: א', חלק מן הילדים האלה כבר נמצאים במעון.
עמיחי כץ: חלק קטן מהילדים.
תמר גוז'נסקי: מחצית, בערך.
שוש זאב רשף: היום יש לנו בערך 200 ילדים מסודרים במעונות יום שיקומיים סגרגטיביים…
תמר גוז'נסקי: זה מה שהיא מכירה.
שוש זאב רשף: מבחינת השיקום.
תמר גוז'נסקי: יש גם מרכזים להתפתחות הילד.
שוש זאב רשף: יכול להיות שיש עוד מאה בהתפתחות הילד שלא ממומנים על ידינו ואנחנו מממנים גם ארבע מאות ילדים במעונות יום רגילים.
שוש זאב רשף: שרק חלק קטן מהם יתאימו למסגרות האלה.
שוש זאב רשף: הרוב קלים יותר.
תמר גוז'נסקי: כמה יש לכם?
בתיה הרטמן: אנחנו מדברים בערך על ארבע מאות כאן.
טליה אדרי: אם הם יידעו שיש להם לאן לפנות?
שוש זאב רשף: אז הם כן ייפנו.
עמיחי כץ: הבג"ץ כבר בדרך, אתם אומרים.
תמר גוז'נסקי: משרד הבריאות ומשרד העבודה.
תמר גוז'נסקי: קיימתם איזשהו דיון על יישום החוק והדרגתיותו?
בתיה הרטמן: לא כמה שאני יודעת.
תמר גוז'נסקי: מישהו קיים דיון על הנושא הזה?
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שבשנה הזאת גם תלמדו יותר את הנושא כנראה.
דן אורנשטיין: גם אם יקבעו שנתיים אותה בעיה קיימת.
דן אורנשטיין: גם אם המעונות לא יהיו, אז החוק הזה אומר שהוא זכאי לשירותים במעון.
דן אורנשטיין: אם המעונות לא יהיו, אז מישהו יגיש תביעה לבג"ץ.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה להזכיר לך שבמשך עשרות שנים, כל ילד שנרשם לגן עירוני בגיל שלוש או ארבע, היה זכאי לסבסוד הדרגתי בהתאם לאיזשהו לוח של שכר הלימוד בגן.
תמר גוז'נסקי: כל ילד שנרשם לגן הביא תלושי שכר, ואז קבעו אם הוא בדרגה 1,2,3,4, בהתאם לכך הוא שילם את שכר הלימוד.
תמר גוז'נסקי: עכשיו, באותם יישובים שאין גנים הילדים לא מימשו את הזכות שלהם, רק מהסיבה שלא היה גן.
תמר גוז'נסקי: אובייקטיבית היתה לו זכות, רק שלא היה גן.
תמר גוז'נסקי: לכן היה צורך בחוק חינוך חינם מגיל שלוש, כדי שיקבעו שיש לו לא רק זכות לקבל הנחה, אלא גם שיפתחו לו גן.
תמר גוז'נסקי: אתה מבין את האבסורד שהיה בזה?
דן אורנשטיין: זה לא כתוב כאן.
תמר גוז'נסקי: לא, אני רק מספרת לך, שבמשך עשרות שנים מדינת ישראל קיפחה אלפי ילדים, או עשרות אלפי ילדים, רק מהסיבה הזאת, שבמקום שהם גרים בו אין גן.
תמר גוז'נסקי: אי אפשר היה לרשום את הילד לגן כשאין גן.
שוש זאב רשף: עדיין זה קיים גם לילדים בגיל שלוש בחוק החינוך המיוחד, שבאים אלינו הרבה פניות של ילדים שאין להם מסגרת, כי לא פתחו.
שוש זאב רשף: למרות שהחוק מחייב.
תמר גוז'נסקי: הושלם יישום החוק בשנת 1998 ועדיין, בעיקר בתחום גני הילדים, יש ילדים שיושבים בבית למרות שהם צריכים להיות בגן, כי אין גן מתאים.
דן אורנשטיין: הוגשו עתירות?
תמר גוז'נסקי: אני מניחה.
תמר גוז'נסקי: אני לא יודעת אם כל אחד רץ לעתירה או לא רץ לעתירה.
תמר גוז'נסקי: אבל אני יודעת שיש פה בעיות קשות ביותר.
תמר גוז'נסקי: אני מניחה שבחיים הדברים ייקרו כפי שהם ייקרו ואנחנו נצטרך לפקח ולראות איך זה קורה.
תמר גוז'נסקי: אם יסתבר שבאופן מודע לא פותחים מסגרות אז מישהו יגיש בג"ץ, אבל אני לא מציעה שאנחנו עכשיו נחליט על הדרגתיות.
תמר גוז'נסקי: התפקיד של השרים זה לתת רשיון.
תמר גוז'נסקי: לא להקים מעונות.
תמר גוז'נסקי: זה לא שירות ממלכתי.
דן אורנשטיין: נכון, זה בדיוק מה שאני אומר.
דן אורנשטיין: כי כשעו"ד הרטמן אומרת שיגישו בג"ץ – על סמך מה יגישו בג"ץ?
דן אורנשטיין: השר, תפקיד אינהרנטי שלו זה להקים מעון, אבל זה לא כתוב באיזה שהוא מקום.
תמר גוז'נסקי: בשלב כלשהו בעתיד, כאשר יסתבר שהחוק לא מיושם כי לא פתחו מסגרות, נגיד שהמסגרות יהיו ממלכתיות ובזה נפתור את העניין.
תמר גוז'נסקי: אתה מבין?
תמר גוז'נסקי: הבעיה שלך היא: אם המסגרת היא לא ממלכתית, אלא גורם כלשהו צריך לפתוח, אז אם הגורם לא פתח החוק לא יושם.
תמר גוז'נסקי: אין פה חובה על המשרדים עצמם להקים את המעונות.
שוש זאב רשף: התפקיד שלנו זה לעודד לפתח.
שוש זאב רשף: זה מה שנצטרך לעשות כמו שעשינו עד היום.
שוש זאב רשף: דרך עמותות.
תמר גוז'נסקי: זו בעיה רצינית מאד.
תמר גוז'נסקי: בכל מקום יש זכות, אבל אין חובה של המדינה להקים את המוסדות האלה.
תמר גוז'נסקי: לכן הבאתי את הדוגמא של גילאי שלוש – ארבע.
תמר גוז'נסקי: כי הגנים שם עירוניים וגם היום, אחרי שיש חוק חינוך חינם מגיל שלוש, הגנים ממשיכים להיות עירוניים.
תמר גוז'נסקי: הם לא מוגדרים ממלכתיים, הם מוגדרים עירוניים.
תמר גוז'נסקי: אז אני יודעת על ישובים שנכנסו לרשימה שיוסי שריד החליט עליה ולא פתחו את הגנים.
תמר גוז'נסקי: אז לא פתחו.
תמר גוז'נסקי: אף אחד לא נוקט שום דבר והילדים נשארו בבית.
בתיה הרטמן: כן, אבל כאן, בגלל שיש כאן דמי אחזקה מראש, הציפייה היא שיפתחו.
בתיה הרטמן: זה מה שקרה בדיוק באגף לטיפול באדם המפגר.
בתיה הרטמן: ברגע שהפריטו את זה, קמו כל כך הרבה מעונות פרטיים, שהיום הם רבים שיפנו אליהם.
תמר גוז'נסקי: אנשים טובים, אני מציעה להשאיר את הדבר הזה כפי שהוא, בתום שנה.
תמר גוז'נסקי: כן, אדוני.
גלעד ריקלין: יש הערה שחוזרת לסעיף 12 החדש.
תמר גוז'נסקי: עם התקנות?
גלעד ריקלין: קודם התקיים דיון בקשר לנחיצות של קביעת תקנים.
גלעד ריקלין: עכשיו אני רוצה רגע לחזור לעניין התקציבי.
גלעד ריקלין: כי הרי מה קורה?
גלעד ריקלין: ברגע שהשרים קובעים את התקן הנדרש, המוסד צריך לעמוד בתקן וכפועל יוצא זה משפיע על העלות, על המחיר, עבור ילד.
גלעד ריקלין: ומי שמשלם בסופו של דבר את המחיר זה המדינה.
גלעד ריקלין: לכן יש לזה עלויות תקציביות.
תמר גוז'נסקי: לא נכון, גם ההורים משתתפים וקופות החולים.
גלעד ריקלין: נכון.
גלעד ריקלין: גם הם.
גלעד ריקלין: לכן אני מבקש שבסעיף 12 החדש, לפחות לגבי התקנות, סעיפים קטנים (4), ו (5), תהיה תוספת שנדרשת הסכמת שר האוצר.
תמר גוז'נסקי: אוי, תהיה לי בריא.
תמר גוז'נסקי: לא צריך להגזים.
תמר גוז'נסקי: תהיה לי בריא, באמת.
עמיחי כץ: הרי סעיף 3, של הסכמת שר האוצר, בעצם מתרוקן מתוכן.
גלעד ריקלין: הרי לקביעת התקינה יש השפעה תקציבית.
גלעד ריקלין: זה ברור.
גלעד ריקלין: כל תוספת תקינה תתבטא במחיר.
תמר גוז'נסקי: אנחנו לא יכולים לתת לך ווטו על השיקול המקצועי.
תמר גוז'נסקי: נו, באמת.
תמר גוז'נסקי: עד גבול מסוים.
גלעד ריקלין: צריך לסמוך על שר האוצר שהוא לא יטיל ווטו על שיקול מקצועי ענייני.
בתיה הרטמן: הוא מסכים לסל השירותים וסל השירותים יכלול גם את התקן.
בתיה הרטמן: אז מה אתה דואג?
עמיחי כץ: לא.
בתיה הרטמן: מה לא? כן.
בתיה הרטמן: סל השירותים הוא בהסכמת שר האוצר ובאישור וועדת העבודה, הרווחה והבריאות של הכנסת.
עמיחי כץ: אז יבוא התקן ויעקוף את סל השירותים.
בתיה הרטמן: סל השירותים הוא על פי התקן.
תמר גוז'נסקי: אתה לא מבין את התקנות.
תמר גוז'נסקי: הרי יש הבדל.
תמר גוז'נסקי: יש מקום שבו אתם קובעים את הכסף ביחד.
תמר גוז'נסקי: יש מקום שבו התקנות שאתה מטיל, על האיש שמקים ופותח את המסגרת, נובעות מהסל שכבר אישרת קודם לכן.
תמר גוז'נסקי: אתה מטיל עליו חובות.
תמר גוז'נסקי: התקנות מיועדות כלפי חוץ.
תמר גוז'נסקי: מהממשלה החוצה.
תמר גוז'נסקי: אומרים לו: ככה אתה מוציא רשיון, זה מספר העובדים שאתה עושה, כך אתה מנהל את העניינים.
תמר גוז'נסקי: התקנון זה לא הידברות ביניכם על כסף.
תמר גוז'נסקי: התקנות זה החוצה, אל המנהל.
תמר גוז'נסקי: עכשיו, את הסל אתם כבר קבעתם קודם.
תמר גוז'נסקי: שם תריבו על הכסף.
גלעד ריקלין: בסל אבל לא יהיה כתוב שום דבר בנושא הניקיון, שום דבר בנושא השמירה ושום דבר בנושא הגינון.
בתיה הרטמן: למה לא?
שוש זאב רשף: למה לא?
שוש זאב רשף: בוודאי שכן.
שוש זאב רשף: אנחנו נשב ונחליט.
תמר גוז'נסקי: כי איך תקבע את הגובה של הסל?
שוש זאב רשף: סל שירותים כולל תקורה, כולל נקיון וגינון, כולל הכל.
עמיחי כץ: בתקנות יגידו מטפלת עם שמונה שנות נסיון?
בתיה הרטמן: סל השירותים מורכב מ: א' תקן של כח אדם, ב' מינון של שירותים אחרים והכל ביחד.
דן אורנשטיין: הצעה שיכולה אולי לגשר: שיכתבו:
דן אורנשטיין: תקן עובדי מעונות יום שיקומיים והכשרתם הנדרש לשם מתן סל השירותים.
תמר גוז'נסקי: החוק הזה בנוי מקומות, אם אפשר לומר.
תמר גוז'נסקי: הקומה הבסיסית היא, שאתם קובעים את הסל.
תמר גוז'נסקי: הסל נקבע.
תמר גוז'נסקי: איזה טיפולים צריך, איזה גננות צריך, איזה רופאים צריך ומה שאתם רוצים.
תמר גוז'נסקי: כמה עולה החשמל, כמה עולים המים ומאחר שצריך חדר אז גם דמי השכירות הממוצעים לחדר לפי אזורים או לא אזורים.
תמר גוז'נסקי: כל זה ייקבע.
תמר גוז'נסקי: איך מנהלים מעון יום היום?
תמר גוז'נסקי: איך קבעו תמחיר לילד במעון יום?
תמר גוז'נסקי: הכניסו את כל זה.
תמר גוז'נסקי: איך קובעים בפנימייה כלשהי לגורם פרטי שמנהל את הפנימייה?
תמר גוז'נסקי: אז אתם תשבו ותקבעו.
עמיחי כץ: אני רואה את זה אחרת.
עמיחי כץ: נקבע, נניח שצריך ניקיון וצריך הוראה ואז יבוא תקן של ההכשרה ושר הבריאות ושר העבודה יגידו: אני רוצה מטפלת עם עשר שנות ניסיון עם וותק.
בתיה הרטמן: למה שהם לא ייקבעו שהם צריכים את המטפלת עם עשר שנות הניסיון ועם הוותק?
עמיחי כץ: כי יש לזה עלות תקציבית וזה מיותר.
בתיה הרטמן: למה זה מיותר?
תמר גוז'נסקי: אני מציעה שתקבל את הפרשנות והיא נכנסה לפרוטוקול.
תמר גוז'נסקי: הפרשנות אומרת שהסל, על כל מרכיביו, כולל עלות כח עבודה, כולל אחזקה וכולל מיליון דברים אחרים שאתם נותנים ואם זה יזם פרטי יש לו גם את הרווח שלו – אתם מחשבים את הדברים האלה – אתם קובעים את הסל וזה כתוב בהתחלה, באישור שר האוצר.
עמיחי כץ: זה בדיוק הרעיון.
עמיחי כץ: מה קורה, למשל, בהכשרה מקצועית?
עמיחי כץ: קובעים שמשלמים לפי מורה עם כך וכך שנות נסיון.
תמר גוז'נסקי: אתה רואה בחוק הסכמי עבודה?
תמר גוז'נסקי: יש פה הסכמי עבודה?
שוש זאב רשף: אתה אומר, לפי תעריפי נציבות שירות המדינה.
גלעד ריקלין: יש לי איזשהו פתרון שאני חושב שלפחות עלינו יהיה מקובל.
גלעד ריקלין: יגיד לי עמיחי כץ.
גלעד ריקלין: בסעיף 3(א): "לפי סל השירותים וסך עלות סל השירותים שיקבעו השרים בהסכמת שר האוצר…" ברגע שאנחנו קובעים את סך העלות של השירותים, אז כבר אין לי בעיה מה יהיה בסעיף 12 החדש.
בתיה הרטמן: אבל מה זה סל שירותים?
תמר גוז'נסקי: משרד המשפטים יגיד לנו אם יש הבדל משפטי.
תמר גוז'נסקי: יש הבדל משפטי?
דן אורנשטיין: בסל שירותים - עו"ד בריס יותר בקיא בזה ממני, מבחינת חוק ביטוח בריאות - הרי בסל שירותים יש תמחור.
דן אורנשטיין: נכון?
דן אורנשטיין: השאלה היא, אם אתה כותב בחוק: "סל שירותים", האם זה לא כולל גם את העלויות?
תמר גוז'נסקי: אז בשביל מה שר האוצר?
תמר גוז'נסקי: אם זה היה רק עניין טכני אז שר האוצר לא היה נכנס לזה.
בתיה הרטמן: סל שירותים לא מתורגם בסופו של דבר לכסף?
בתיה הרטמן: אז זה כסף.
בתיה הרטמן: סל שירותים זה כסף.
בתיה הרטמן: הרי לא מעניין אתכם הסל.
בתיה הרטמן: מעניין אתכם כמה זה עולה התרגום של זה.
בתיה הרטמן: הרי זו ההסכמה שלכם.
בתיה הרטמן: מעניין אתכם הסל?
בתיה הרטמן: מעניין אתכם כמה זה עולה ולכן יש את ההסכמה של שר האוצר.
גלעד ריקלין: אין לנו תרגום של אחד על אחד.
גלעד ריקלין: אנחנו כן רוצים שתהיה פה מגבלה ולכן שתהיה פה עלות.
גלעד ריקלין: אז זה יהיה ברור.
בתיה הרטמן: אם שר האוצר לא יסכים לזה אז לא יהיה סל.
דן אורנשטיין: לכן, אני חשבתי שמה שיכול אולי לגשר זה לומר: תקן הנדרש לשם קיום או לשם מתן סל השירותים.
דן אורנשטיין: אז אולי החשש של חברי במשרד האוצר שיבואו וידרשו ויפעילו לחצים לקבל כל מיני עובדים שהם לא נדרשים לשם מתן הסל, יפוג.
בתיה הרטמן: זה נראה לי ממש…
תמר גוז'נסקי: מופרך.
בתיה הרטמן: אנחנו נבוא וסתם נתקע אנשים שאין להם מקומות עבודה?
בתיה הרטמן: באישור וועדה?
בתיה הרטמן: באמת?
תמר גוז'נסקי: אני רוצה להבין.
תמר גוז'נסקי: אתם מתכוונים, לפי סל השירותים, הרכבו ועלותו?
יואל בריס: אני הייתי אומר אולי אחרת.
יואל בריס: לא לגעת ב 3(א), אלא אולי ב 3(ב).
יואל בריס: המדינה תישא בהוצאות שהייה, טיפול, חינוך…
תמר גוז'נסקי: דרך אגב, פה נעלמו ההורים משום מה.
תמר גוז'נסקי: אתם שמים לב?
תמר גוז'נסקי: כתוב פה שקופת חולים נותנת כסף, אחר כך המדינה נותנת.
תמר גוז'נסקי: ואיפה ההורים?
דן אורנשטיין: ההורים בסעיף 6.
תמר גוז'נסקי: כתוב פה שהמדינה תישא בהוצאות השהייה.
תמר גוז'נסקי: זה לא נכון.
תמר גוז'נסקי: המדינה וההורים, או האפוטרופוס.
תמר גוז'נסקי: אה, המדינה תגבה מההורים.
בתיה הרטמן: כי אם להורים אין כסף ולא גובים מהם, אז המדינה משלמת.
בתיה הרטמן: זה ברור.
יואל בריס: לא, כי פה זה לכאורה על פי הוצאות.
יואל בריס: 3 (ב) כפי שהוא מנוסח עכשיו הוא לכאורה לפי הוצאות בפועל.
תמר גוז'נסקי: אתה יודע, סל השירותים כולל גם את התמחיר של קופות החולים.
תמר גוז'נסקי: אז אני לא רוצה שרק החלק הראשון יהיה לפי הסל והחלק השני לא יהיה לפי הסל.
תמר גוז'נסקי: אז אולי אפשר להגיד ככה: "המדינה תישא בהוצאות…" וכן הלאה "…למעט טיפול שקופות החולים חייבות לתיתו לפי חוק ביטוח בריאות, והכל לפי סל השירותים…" כאשר קופות החולים מחויבות לפי חוק אחר.
תמר גוז'נסקי: אתם יודעים.
בתיה הרטמן: זה נאמר ב (א).
בתיה הרטמן: כתוב: "לפי סל השירותים".
בתיה הרטמן: הם זכאים לזה לפי סל השירותים ובהוצאות תישא המדינה.
בתיה הרטמן: אני לא מבינה על מה אתה מוחה?