GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נרשם על-ידי: לצערי הרב – וצר לי שאני צריך לומר את זה, ואני אומר את זה גם כירושלמי מלידה – העירייה, בנוסף לכל הצרות, עיריית ירושלים מתנהלת בצורה גרועה ביותר – ואני עדין.
נרשם על-ידי: אי אפשר גם לא להגיב בעניין הזה, שלא יכול להיות שלנוכח כל המצוקות האלה, העירייה הזאת צריכה 9 סגני ראש עיר וחוק מיוחד שיתיר לה שיהיו 9 סגני ראש עיר.
נרשם על-ידי: אני עוד לא ראיתי שנוסף משהו לניהול של העיר, בגלל שיש 9 סגני ראש עיר.
נרשם על-ידי: אזי צריך לדבר גם על סדרי עדיפויות אפילו בתוך העירייה עצמה.
נרשם על-ידי: אבל, אין לי ספק, שבגלל המרכיבים המיוחדים של ירושלים, וצריך לזכור, שאנחנו מדברים פה – סליחה, הזכירו פה את כל השכונות.
נרשם על-ידי: מי שקורא לנווה יעקב שכונה – איננו יודע על מה הוא מדבר.
נרשם על-ידי: זאת עיר ואם בישראל.
נרשם על-ידי: זאת עיר שיותר גדולה מרוב הערים בארץ.
נרשם על-ידי: יש לה מערך שירותים כמו של שכונה.
נרשם על-ידי: זה אבסורד.
נרשם על-ידי: ירושלים היא בסדר גודל כזה, והשכונות בה – והזכירו פה את שטרן ואת קריית מנחם, ואפשר להמשיך הלאה.
נרשם על-ידי: כל אחת מאלה, זאת עיר.
נרשם על-ידי: אבל אין לה מערכת שיש בדרך כלל למערכת עירונית, כמערכת תומכת שירותים וכדומה.
נרשם על-ידי: לכן אני חושב שירושלים איננה יכולה להימדד בקנה מידה שהוא נכון לכל עיר אחרת בארץ.
נרשם על-ידי: אנחנו מוכרחים לצאת בקריאה ממלכתית, שהיחס לירושלים יהיה שונה לחלוטין.
נרשם על-ידי: המצוקות פה פי כמה יותר גדולות.
נרשם על-ידי: השירותים יותר נמוכים בהשוואה לצרכים.
נרשם על-ידי: ואני אומר, אני מציע, למרות שמישהו יחשוב שזו בושה, אבל זו המציאות, להכריז על ירושלים כעיר פיתוח א-א, עם כל המשמעות של ההשקעה שהממשלה צריכה לעשות בעיר הזאת.
נרשם על-ידי: היו"ר תמר גוז'נסקי: ברשותכם, קודם כל אני רוצה להודות לכל אלה שבאו, גם נציגי המוסדות והאירגונים וגם נציגי התושבים, ואני מאד שמחה שהגיעו פה נציגים ממיגוון השכונות שישנן בעיר.
נרשם על-ידי: אני מבינה שיש עוד שכונות, אבל נתנו לנו תמונה, פחות או יותר, כוללת על הבעיות.
נרשם על-ידי: התחלנו מהסיפור של "אין כסף לטיולים", והגענו לסיפור שילדים גונבים כי הם רעבים; הגענו לסיפור שיש ילדים שאינם מקבלים את המזון המיזערי הנחוץ להם להתפתחות.
נרשם על-ידי: אנחנו איננו מדברים עכשיו על אילו שהם חוגים במוסיקה.
נרשם על-ידי: זאת אומרת, מצוקה יש לה הרבה מאד פנים.
נרשם על-ידי: החל מהדברים הבסיסיים, שילד אין לו מה לאכול, או שהוא מקבל ארוחה חמה רק במועדונית, או שאין מי שיגיד לו מילה טובה, וגמור במצוקות שילד מוכשר למוסיקה, ואין מי שיממן לו את שיעורי המוסיקה.
נרשם על-ידי: כל זה מצוקות.
נרשם על-ידי: אנחנו נמצאים בעיר שהולכת ונעשית יותר ויותר ענייה.
נרשם על-ידי: למה וכמה, זה מעניין מאד לנתח, אבל זאת עובדה היסטורית.
נרשם על-ידי: העיר הזאת נעשית יותר ויותר ענייה.
נרשם על-ידי: אם משום שיותר חזקים בורחים, אם משום שהמשפחות העניות, מספרן היחסי ומשקלן היחסי גדל, ומכל מיני סיבות אחרות.
נרשם על-ידי: ברגע שאנחנו יודעים שיש עיר עם ריכוז של עוני, זה לא אותו דבר כמו עיר אחרת.
נרשם על-ידי: ריכוז של עוני לא מספיק, שאם, למשל, ברמת גן יש 7% ילדים עניים ובירושלים 42% ילדים עניים – נכפיל פי ששה וייצא לנו בדיוק מספר העובדים – זה לא נכון!
נרשם על-ידי: עיר שיש בה 42% לא צריכה פי 6 עובדים סוציאליים ופי 6 נגיד מעיר כמו רמת גן.
נרשם על-ידי: היא צריכה פי 20.
נרשם על-ידי: יש תרבות של עוני, ויש שכונות של עוני, ויש סביבות של עוני.
נרשם על-ידי: אנחנו מדברים על תפיסה שצריכה להבין שעיר עם 42% ילדים מתחת לקו העוני, היא לא כמו רמת גן כפול 6.
נרשם על-ידי: לכן, אם אין הבנה כזאת, החל במשרדי הממשלה וגמור בעירייה וכל הדברים האלה, התוצאה היא מה שקיבלנו פה היום.
נרשם על-ידי: סיפרו פה אנשים על דברים יפים מאד שהם עושים.
נרשם על-ידי: על מאמצים, שברמה האישית וברמה האירגונית שלהם, הם באמת מאמצים מעל ומעבר.
נרשם על-ידי: אבל כולם בסופו של דבר הסכימו שזה טיפה בים.
נרשם על-ידי: בסופו של דבר הסכימו שמספר האנשים - כפי שד"ר אבי לוי הגדיר - שמספר האנשים שצריכים את השירותים השונים, הוא גבוה פי 10 בערך ממספר הילדים שמקבלים אותם.
נרשם על-ידי: אני חושבת שזה מצב, שגם מדינה ענייה איננה יכולה להרשות לעצמה.
נרשם על-ידי: אבל, תרשו לי לומר שמדינת ישראל היא כבר מזמן לא מדינה ענייה.
נרשם על-ידי: רמת ההכנסה לנפש בישראל דומה למדינה ממוצעת באירופה.
נרשם על-ידי: היא לא מדינה ענייה.
נרשם על-ידי: לפי שום אמת מידה עולמית, היא אינה מדינה ענייה.
נרשם על-ידי: אין סיבה שהשירותים יגיעו ל10%- מהילדים הזקוקים להם בירושלים.
נרשם על-ידי: אנחנו מדברים על נשירה, ואנחנו מדברים על בעיות בריאות, ואנחנו מדברים על בעיות חברתיות; ואנחנו, בעיקר, מדברים על כך שאני לא רואה, איך ירושלים תיראה בעוד 10,20,30 שנה.
נרשם על-ידי: איך היא תיראה?
נרשם על-ידי: איך תיראה העיר הזאת?
נרשם על-ידי: אינני נכנסת לשום שאלה פוליטית.
נרשם על-ידי: אני אומרת, מבחינה חברתית, איך היא תיראה.
נרשם על-ידי: וושינגטון היא בירת ארצות הברית, ואתם יודעים איך נראית העיר הזאת?
נרשם על-ידי: לכן, אני אומרת, יש פה פער פשוט אדיר בין המחוייבות המילולית לעיר הזאת לבין כשאנחנו בודקים בנושא הזה.
נרשם על-ידי: אין לי שום דבר נגד מבני תרבות, ואין לי שום דבר נגד טיילת פה וטיילת שם, זה בסדר.
נרשם על-ידי: אני בעד שיבואו תיירים.
נרשם על-ידי: בסדר.
נרשם על-ידי: הכל בסדר.
נרשם על-ידי: אבל, אי אפשר להגיד שזו תהיה עיר מאד יפה לתיירים, עם מופעים אור-קוליים, אבל חצי מהילדים יחיו בה מתחת לקו העוני.
נרשם על-ידי: לכן, מה אני רוצה להציע?
נרשם על-ידי: אני רוצה שניקח את הנתונים שהובאו פה פלוס דברים שיש לנו גם בכתב, וננסה לקיים ישיבה עם הגורמים הבכירים ביותר שנוכל להשיג, בעירייה, במשרד האוצר, במשרד החינוך ובמשרד העבודה והרווחה.
נרשם על-ידי: אני אומרת, עם כל הכבוד, ואני מאד מעריכה את כל האנשים שבאו לפה.
נרשם על-ידי: אבל, בואו ננסה לקיים, כי משרד האוצר איננו נמצא פה איתנו היום, ואנחנו בסופו של דבר לא נזיז שום דבר.
נרשם על-ידי: יש לנו שר לענייני ירושלים, השר חיים רמון, שהוא אחראי.
נרשם על-ידי: בבקשה, שיבוא לנושא הזה.
נרשם על-ידי: היו"ר תמר גוז'נסקי: אני אומרת, בואו ננסה.
נרשם על-ידי: לפחות ננסה להעלות את הנושא לרמה קצת יותר גבוהה.
נרשם על-ידי: לא של העובדות, כי העובדות כבר התבהרו פה והתבררו, אלא של מקבלי ההחלטות, שידברו על מה שמר רוני סטריאר דיבר פה, על מדיניות.
נרשם על-ידי: אני חושבת שהנושאים האלה הם מאד גורליים לישראל כולה.
נרשם על-ידי: אבל, ירושלים היא חלק גדול דיו של ישראל.
נרשם על-ידי: זאת אומרת, מבחינת אוכלוסייה, היא חלק כל כך גדול, כל כך משמעותי, שאני חושבת שאנחנו חייבים לעשות את הצעד הזה.
נרשם על-ידי: אני אודיע לגורמים שיושבים פה מתי אנחנו נקיים את הדיון, כשנקבל את ההסכמה, כי אני חושבת שבלי איזה שהוא עימות עם הגורמים הבכירים האלה, אנחנו יכולים, כמובן, לכתוב מכתבים, אבל לא נשנה את זה.
נרשם על-ידי: אני מודה לכם, ואנחנו נמשיך בדיון.
נרשם על-ידי: רוני אלוני: סליחה, אפשר רק לבקש, לפחות בסיום של הפגישה הזו, שמשרד החינוך יפעל מיידית מול בתי הספר, לא לגבות כסף מילדים עניים.
נרשם על-ידי: אני מבקשת.
נרשם על-ידי: יש לי פה ים של מכתבים.
תמר גוז'נסקי: הוועדה למעמד קידום הילד בדבר הכשרה מקצועית לנוער עובד.
תמר גוז'נסקי: למרות שהיות מרבית הנוער מנצל את האפשרות ולומד עד כיתה י"ב, בכל זאת יש מספר לא מבוטל של בני נוער שמסיבות כאלה ואחרות אינם לומדים ואינם עובדים או, עובדים ואינם לומדים, או עובדים ולומדים, וכן הלאה.
תמר גוז'נסקי: התחושה שלי הכללית הייתה שהעניין הזה נמצא כנראה בשוליים של ההתעניינות הציבורית ובשוליים גם של ההתעניינות של הגורמים שאמורים לטפל בנוער הזה.
תמר גוז'נסקי: בזמנו אני הייתי מעורבת בוויכוח שכנראה לא נגמר, בין משרד העבודה למשרד החינוך, בשאלה איך מתקצבים את מי וכמה ולמה, והטענות של משרד האוצר שיש תקצוב כפול לילדים, ועל בסיס זה נעשו כל מיני קיצוצים.
תמר גוז'נסקי: בשנה שעברה אני קיבלתי קריאות SOS מכמה בתי ספר שעוד מעט ייסגרו אם יימשכו הבעיות האלה.
תמר גוז'נסקי: אינני יודעת אם הבעיות נפתרו.
תמר גוז'נסקי: על כל פנים, אני מקווה שעם הגורמים שישנם פה נוכל לבדוק את העניין הזה.
תמר גוז'נסקי: אני בעד טכנולוגיה ומחשבים וכל הדברים היפים האלה, אבל הניסיון להגיד שהעתיד שלנו כולו יהיה רק באנשי מחשבים, ושבעתיד לא יצטרכו פועלים בתעשייה, ולא יצטרכו ספרים, ולא יצטרכו גננים, ולא יצטרכו את כל האנשים האלה, הניסיון הזה מעוות את ההתייחסות, כי הוא קובע שמי שעוסק במחשבים הוא איש יקר ומתקדם וראוי לאהדתנו, ומי שעוסק במקצועות האלה והוא סתם לומד שרברבות - את מי הוא מעניין בכלל; ויש לזה עניין של מעמד ציבורי, אבל יש לזה כמובן גם בסופו של דבר עניין של תקציבים.
תמר גוז'נסקי: אני מציעה שמשרד העבודה והרווחה, מר יצחק קרונר, שאתה ממונה על חניכות לנוער, תוכל לתת לנו את הנתונים הכלליים על מה שניתן ואיפה הבעיות.
תמר גוז'נסקי: יצחק קרונר: אתחיל עם כמה בעיות טכניות שקצת קשה
תמר גוז'נסקי: במשרד העבודה והרווחה עברנו לשיטת תקצוב פר תלמיד לפני חמש-שש שנים.
תמר גוז'נסקי: אנחנו יזמנו את המעבר, זה היה בזמן מר בן שושן שהיה המנהל הכללי.
תמר גוז'נסקי: ההנחה הייתה שאנחנו נוכל לגדול, כי הבנו שיש בעיה עם השיטה הזאת של פר כיתה וכדומה.
תמר גוז'נסקי: עברנו לשיטת פר תלמיד, וראה איזה פלא - סרסו את המערכת והגבילו את מספר התלמידים שהיא יכולה לקלוט.
תמר גוז'נסקי: יצחק קרונר: משרד האוצר.
תמר גוז'נסקי: אזי נוצר מצב שהמערכת
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: מה הנימוק להגבלה?
תמר גוז'נסקי: עמיחי כץ: זאת מערכת שיורית למשרד החינוך.
תמר גוז'נסקי: לא
תמר גוז'נסקי: יצחק קרונר: אנחנו כל הזמן במערבולת כספית, ואי אפשר
תמר גוז'נסקי: הרשתות הגדולות והטובות, "אורט" ו"עמל", אינן רוצות לעבוד איתנו יותר בעניין הזה של נערים עובדים.
תמר גוז'נסקי: הן אינן רוצות לעבוד, הן מבקשות לגבי כל בית ספר שאפשר להעביר או לסגור, הן מבקשות לסגור אותו; ואני צופה או שהמערכת תיסגר תוך כמה שנים או שהיא תעבור שינוי דרסטי מאוד, ונעבוד עם גופים כאלה שהם אינטרסנטיים וכדומה.
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: אז למה הם אינם הולכים לבית ספר רגיל?
תמר גוז'נסקי: אצלנו, כי הם רוצים להיכנס למערכת החניכות, ואנחנו אומרים להם שמערכת החניכות מתחילה בשנתיים מוסדיות, כיתה ט' וכיתה י' - זה הכנה לחיי עבודה.
תמר גוז'נסקי: את לא יכולה להוציא ילד למקום עבודה, לתת לו לטפל במכונית שעולה מאה ועשרים אלף שקל, כשאין הוא יודע מה הם חלקים.
תמר גוז'נסקי: רק אחרי שיש לו הבסיס שבכיתות ט' וי', אפשר לתת לו לגעת במכונית שעולה מאה וחמישים אלף שקל או לגעת במכונה של מפעל שעולה מאתיים אלף שקל.
תמר גוז'נסקי: מה שכתוב פה על חמישה ימי לימוד זה איננו נכון.
תמר גוז'נסקי: האוצר אינו מאפשר.
תמר גוז'נסקי: אני חושב שזה חמור מאוד.
תמר גוז'נסקי: לא שאנחנו רוצים חמישה ימי לימוד, אלא לפעמים קורה מצב שאנחנו פותחים, למשל דוגמה חיה מהשבוע, באשדוד פתחו כיתה של אחזקת מחשבים.
תמר גוז'נסקי: הם בנו על צפי מסויים של עבודה.
תמר גוז'נסקי: הם עשו את כיתה ט'-י', הגיעו לכיתה י"א, יצאו לעבודה, והתברר שאין עבודה.
תמר גוז'נסקי: מה אני יכול לעשות עם ילדים כאלה?
תמר גוז'נסקי: אם היה מאושר לי בלית ברירה להעביר את הילדים האלה לחמישה ימי לימוד, הייתי מעביר אותם לחמישה ימי לימוד.
תמר גוז'נסקי: אחר כך אולי הייתי סוגר את המגמה, כי באופן כללי אני עובד בחוק החניכות, משלב לימודים ועבודה.
תמר גוז'נסקי: אבל הילדים האלה בפועל שהגיעו אלי, אני כבר לא יכול להכניס אותם למקומות עבודה, כי אין עבודה בתחום הזה של אחזקת מחשבים.
תמר גוז'נסקי: מצד שני, אני חייב לתת להם לימודים, אני לא אזרוק אותם לרחוב ואשלח אותם הביתה לשלושה ימים.
תמר גוז'נסקי: המצב הזה מאוד חמור, שהאוצר איננו מאפשר חמישה ימי לימוד או שישה ימי לימוד בכיתות י"א-י"ב, כי זאת בעיה מאוד עקרונית.
תמר גוז'נסקי: אנחנו מסכימים שברגע שכולם יעברו לחמישה ימי לימוד, אזי אין משמעות למערכת החניכות.
תמר גוז'נסקי: ישנן בעיות ספציפיות שמוכרחים לפתור אותן, והשיטה הזאת שאם רוצים לעבוד מסודר, אזי מוכרחים לאפשר לנו את זה במקרים חריגים; אולי בתיאום עם האוצר או באישור השר או באישור המנהל הכללי, אבל מוכרח להיות ההסדר הזה.
תמר גוז'נסקי: אתם יודעים שבשוק העבודה יש עליות וירידות, ואתה מתכנן לפתוח מגמה שלוש שנים קודם, וכשמגיעים נערים המגמה משתנה לגמרי או שפתאום הגיעה עלייה גדולה, או עובדים זרים בתחום מסויים, והם תופסים את מקומות העבודה; ואז הנערים נמצאים אצלנו, ומוכרחים להוציא אותם, ולכן אנחנו מוכרחים איזה שהוא מכניזם מאוד גמיש בשביל להשאיר אותם בבית הספר; וכרגע זה מהווה בעיה.
תמר גוז'נסקי: לעבוד, ואחר כך הם מחפשים אתכם?
תמר גוז'נסקי: כיתה שיוצאת לחיי עבודה, מלווה על ידי עובד, כדי שלא יהיו "זרוקים" במקומות העבודה לבדם.
תמר גוז'נסקי: ואז, כשהעובד סורק מקומות עבודה, ומוצא נער שאיננו לומד, אזי הוא משתדל לשכנע אותו.
תמר גוז'נסקי: אנחנו איננו מפעילים פה אמצעים.
תמר גוז'נסקי: הוא מנסה לשכנע אותו להצטרף לבית הספר, לכיתה.
תמר גוז'נסקי: פה זה דווקא יתרון של השיטה פר תלמיד, כי לבית הספר יש אינטרס, כי הוא מקבל כסף פר תלמיד.
תמר גוז'נסקי: יש אינטרס, ומגיעים נערים.
תמר גוז'נסקי: העובד הקהילתי מאתר אותם במקומות עבודה או שאנחנו מקבלים מידע מאיזה שהוא מקום, הולכים לנער ומנסים לשכנע אותו.
תמר גוז'נסקי: יצחק קרונר: יש חובה.
תמר גוז'נסקי: בעבור היום הזה, והם אינם משלמים.
תמר גוז'נסקי: אינם נמצאים בקשרים מוסדיים עם בית ספר לחניכים.
תמר גוז'נסקי: כשמגיע אליהם נער, הם אינם יוצאים מגדרם.
תמר גוז'נסקי: זה קשה מאוד לאכוף על כל המעסיקים.
תמר גוז'נסקי: העובד הקהילתי סורק את כל מקומות העבודה שנמצאים בהם נערים, או שמגיע אלינו מידע ממפקחים על חוק עבודת הנוער.
תמר גוז'נסקי: חוק עבודת הנוער מפוקח על ידי זרוע אחרת במשרד, על ידי האגף לפיקוח על העבודה.
תמר גוז'נסקי: יצחק קרונר: מותר לעבוד.
תמר גוז'נסקי: שעובדים מגיל חמש עשרה אנחנו יודעים, וכמה מהם לומדים?
תמר גוז'נסקי: אנחנו יודעים בכלל?
תמר גוז'נסקי: האם יש רישום של נוער עובד?
תמר גוז'נסקי: הוא רשום.
תמר גוז'נסקי: אזי אין לנו בעיה.
תמר גוז'נסקי: אלף אני מורידה פה שלושת אלפים לכיתה ט', אז שנים עשר אלף הם מגיל חמש עשרה, והם הקבוצה הלומדת.
תמר גוז'נסקי: יצחק קרונר: אנחנו מוציאים מכיתה י"א לעבודה.
תמר גוז'נסקי: יצחק קרונר: אין במשרד העבודה שום גוף שהולך ומחפש
תמר גוז'נסקי: ישנו המקור היחידי שהוא מהימן לאורך שנים – הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, שהיא סורקת עשרים אלף בתי אב ועושה סטטיסטיקה לגבי הנתונים.
תמר גוז'נסקי: הנתונים שלה מאוד קבועים ומראים על המגמה המאוד מסודרת.
תמר גוז'נסקי: בלוח י"ב 22 לסקרי כוח אדם, ישנו נתון מאוד מסודר, שצריך לעבד אותו - ואז רואים כמה נערים בדיוק - ומשם הנתונים המפורסמים לקוחים.
תמר גוז'נסקי: מתברר שמתוך הקבוצה הזאת שאינם עובדים ואינם לומדים, מרביתם הם נערות ערביות, שהן נמצאות בבית, ולא כולן נערות בעייתיות במושגים שאנחנו מגדירים.
תמר גוז'נסקי: לפעמים זה משיקולי מסורת - משאירים אותן ליד האימא.
תמר גוז'נסקי: יש לנו הנתון המפורסם של נערים שאינם עובדים ואינם לומדים, בערך שלושה-ארבעה אחוז, שאינם עובדים ואינם לומדים והם מפוזרים על ארבעה שנתונים.
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: אתם כמשרד חושבים שזה התפקיד שלכם
תמר גוז'נסקי: יצחק קרונר: לי לא ניתנה משימה כזאת.
תמר גוז'נסקי: פאולה כאהן:
תמר גוז'נסקי: רציתי פשוט לצטט מספר אחוזים שלקוחים
תמר גוז'נסקי: סך כל הנערים בגילאים 15-17 בארץ שלומדים, שעובדים ואינם לומדים ואלה שאינם לומדים ואינם עובדים – אחד עשר אחוזים מכלל הנערים בגילאים האלה אינם לומדים, כאשר מכלל הנערים כשלושה אחוזים עובדים.
תמר גוז'נסקי: אני מדברת על כל האוכלוסייה, כאשר החלוקה בין יהודים לערבים היא שני אחוזים מתוך היהודים עובדים, ושישה אחוזים מתוך הערבים בגילאים האלה רק עובדים.
תמר גוז'נסקי: ישנם גם כאלה שאינם עובדים ואינם לומדים, שהם מהווים שמונה אחוזים, כאשר החלוקה בין היהודים לבין הערבים היא חמישה וחצי אחוזים מבני הנוער היהודיים לעומת שבעה עשר אחוזים מבני נוער ערביים שאינם לומדים ואינם עובדים.
תמר גוז'נסקי: שלושים אלף.
תמר גוז'נסקי: אזי יש שלושים אלף שאינם
תמר גוז'נסקי: לומדים?
תמר גוז'נסקי: יצחק קרונר: מאה אלף תלמידים, זה כולל את כל
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: יש לנו שלוש מאות אלף נערים, עשרה אחוז
תמר גוז'נסקי: שלושה אחוזים?
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: אז תשעת אלפים רק עובדים ואינם מגיעים
תמר גוז'נסקי: עדי בן עמי: עשיתי בדיקה בלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.
תמר גוז'נסקי: קריאה: אם תעשי השוואה עשר שנים אחורה באחוזים,
תמר גוז'נסקי: יצחק קרונר: אנחנו מדברים כרגע על טבלאות שונות.
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: יש בערך עשרת אלפים נערים ונערות שעובדים
תמר גוז'נסקי: מר עמיחי כץ, בקשר לעניין הזה של איך אתם תופסים את ההבדל בין זכות של נער שהולך לתיכון ורשאי כידוע היום להירשם לכל תיכון שהוא רוצה, ואתם תתגמלו את התיכון, וההבדל בינו לבין נער שיוצא לעבודה וגם הוא רוצה ללמוד?
תמר גוז'נסקי: למה שם אתם מגבילים את המספר, ולמה בתיכון אין הגבלה מספרית?
תמר גוז'נסקי: עמיחי כץ: תיכון רגיל זה לא משרד החינוך.
תמר גוז'נסקי: לזה אינני
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: מה זה מערכת שיורית?
תמר גוז'נסקי: ללכת למשרד העבודה והרווחה ולהגיד, אני רוצה ללמוד שם.
תמר גוז'נסקי: זה רק למי שאיננו מצליח להיקלט.
תמר גוז'נסקי: זו אוכלוסייה שאיננה מצליחה להיקלט במוסדות של משרד החינוך והתרבות.
תמר גוז'נסקי: ואינו רוצה לעשות בגרות, מה אתה תעשה בו?
תמר גוז'נסקי: ממשרד החינוך מסיבה כל שהיא.
תמר גוז'נסקי: אינני יודע בדיוק מה אמות המידה לקבלה.
תמר גוז'נסקי: אינני יודע בדיוק מה אמות המידה שנער "מועף" ממשרד החינוך והתרבות או מאיזה תיכון והוא לא יכול להיקלט, ואז הוא יכול לקבל את האופציה של ללמוד.
תמר גוז'נסקי: אחרת כל אחד יכול ללכת ללמוד מקצוע ולעבוד.
תמר גוז'נסקי: ללמוד מקצוע במקום לעשות בגרות.
תמר גוז'נסקי: עמיחי כץ: יש חוק חינוך חובה.
תמר גוז'נסקי: עמיחי כץ: נכון.
תמר גוז'נסקי: אבל למה לא לפני זה?
תמר גוז'נסקי: אני לא קבעתי את
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: חוק חינוך חובה הוא רק עד סוף כיתה ט'.
תמר גוז'נסקי: עמיחי כץ: מצב החוק היום שתלמיד איננו יכול
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: גם תיכונים רגילים הם מגוונים מאוד.
תמר גוז'נסקי: עמיחי כץ: אני לא המחוקק.
תמר גוז'נסקי: שלנער אין זכות ללמוד מקצוע מרצונו החופשי.
תמר גוז'נסקי: איפה זה כתוב?
תמר גוז'נסקי: שזאת מערכת שיורית.
תמר גוז'נסקי: רק מי שנפלט ממשרד החינוך והתרבות יכול ללכת למשרד העבודה.
תמר גוז'נסקי: לכן צריך לקבוע שם מגבלה.
תמר גוז'נסקי: למשרד החינוך יש יתרון כלשהו על משרד העבודה, ולימודים הם ההתמחות שלו, שיש לו יתרונות בגודל.
תמר גוז'נסקי: משרד העבודה והרווחה זה משהו אחר.
תמר גוז'נסקי: רק מי שעומד באמות המידה יכול ללכת לשם.
תמר גוז'נסקי: לפי מה?
תמר גוז'נסקי: האם עשיתם סקרים של צרכים?
תמר גוז'נסקי: האם עשיתם סקרים של מציאות בשטח?
תמר גוז'נסקי: איך אתם קובעים את המספר?
תמר גוז'נסקי: למה עכשיו יש חמישה עשר אלף נערים?
תמר גוז'נסקי: זאת התקרה שהם ממומנים.
תמר גוז'נסקי: למה חמישה עשר אלף נערים?
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: לפי מה אתם קובעים את תקרת השעות?
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: מישהו נפלט מתיכון ומגיע למערכת הזאת,
תמר גוז'נסקי: עמיחי כץ: אם לא הייתה מגבלת תקציב, כל אחד
תמר גוז'נסקי: מקצוע.
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: יש הצעות חוק שהונחו על שולחן הכנסת על
תמר גוז'נסקי: עמיחי כץ: שאלה טובה.
תמר גוז'נסקי: אינני חושב שאני יכול לענות
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: תאמר לי עכשיו מנקודת הראות של משרד
תמר גוז'נסקי: עמיחי כץ: אינני יכול לענות לך.
תמר גוז'נסקי: החינוך והתרבות, נכון שמירב התלמידים שלו מגיעים לתרבות.
תמר גוז'נסקי: הסמן הימני הוא באמת מבחן הבגרות כדי להגיע להמשך לימודים כאלה או אחרים.
תמר גוז'נסקי: אותם ששת אלפים תלמידים ממשיכים ללמוד במסלול טכנאים של משרד החינוך, או אחרי הצבא - של משרד העבודה.
תמר גוז'נסקי: במשרד החינוך הוא ממשיך לימודי טכנאים/ הנדסיים לפני השירות הצבאי, ובמשרד העבודה אחרי השירות הצבאי.
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: האם במהלך שנת הלימודים יש לו גם ניסיון
תמר גוז'נסקי: גרשון כהן: נכון.
תמר גוז'נסקי: למשל תלמידה שהולכת ללמוד להיות
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: חשבתי שביטלו את המסלול הזה.
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: שמעתי לפני שנים שמשרד הבריאות הודיע
תמר גוז'נסקי: מעשיות.
תמר גוז'נסקי: קריאה: זאת המגמה של משרד הבריאות כבר שנים.
תמר גוז'נסקי: האחות המעשית בסופו של דבר יכולה להתקבל להמשך לימודים לאחות מוסמכת, וזה מה שקורה במקרה עם הבנות.
תמר גוז'נסקי: אבל יש עדיין אחות מעשית, יש מטפלת בקשיש, יש מסייעת לקשיש, וכן הלאה.
תמר גוז'נסקי: אותן שש מאות בנות לומדות במערכת תיכונית כזאת או אחרת במסלולי הכוון, ובסוף מקבלות תעודה מקצועית.
תמר גוז'נסקי: גרשון כהן: בהיקפים המיזעריים הנדרשים בימים
תמר גוז'נסקי: יש לנו מסלולים שנקראים מרכזי נוער.
תמר גוז'נסקי: זו שיטת תקצוב אחרת להכוון למרכזי נוער.
תמר גוז'נסקי: ישנה שיטה דיפרנציאלית בין הכוון רגיל ובין הכוון של מרכזי נוער.
תמר גוז'נסקי: שם באמת מלקטים נערים, והתלמידים לומדים מהלך לימודים מלא בבתי ספר, ומקבלים הכשרה מקצועית בבית הספר, כך שיוכלו להתמודד בסופו של דבר בעולם העבודה.
תמר גוז'נסקי: בסדנאות שבתוך בית הספר?
תמר גוז'נסקי: כאשר לפעמים לוקחים אותם ביוזמות כאלה או אחרות ומוציאים אותם ליום עבודה במסגרת שנת לימודים, כדי להתמודד ולהתעדכן בטכנולוגיות עדכניות במה שרק אפשר.
תמר גוז'נסקי: כי סך הכל המערכת איננה יכולה מבחינה כלכלית ומבחינת משאבים לרדוף אחרי הטכנולוגיה המתקדמת בצורה הדוקה.
תמר גוז'נסקי: בסך הכל אנחנו מכשירים, והתלמיד יוצא לעולם העבודה בערך כשש שנים מהרגע שהוא נכנס לשערי בית הספר.
תמר גוז'נסקי: שלוש שנים הוא לומד, ואחרי שלוש שנים צבא, הוא מגיע לעולם העבודה - במקרה הטוב אחרי שש שנים.
תמר גוז'נסקי: ישנם פה יותר מדיי משרדים שמטפלים באותה שכבה של נוער.
תמר גוז'נסקי: ישנו משרד החינוך וישנו משרד העבודה, ולכן כשיש גופים אחדים שמטפלים באותה אוכלוסיית יעד, אזי אותם אלפי התלמידים נופלים בין הכיסאות, ואין מי שיטפל בהם.
תמר גוז'נסקי: אין גוף אחד מרכז שיטפל בכל העניין.
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: לפי התיאור שלך, עד גיל שש עשרה אתה מתנגד שמשרד העבודה ילמד את אלה שמגיעים, אלה שנשרו מהמערכות שלכם?
תמר גוז'נסקי: היא חייבת לקלוט כל תלמיד.
תמר גוז'נסקי: זה לא עניין של אני רוצה לקלוט או אני איני רוצה לקלוט.
תמר גוז'נסקי: היא חייבת.
תמר גוז'נסקי: גרשון כהן: כי אם בא תלמיד, והוא עומד לפי
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: יש פתרונות לכל הנערים ולכל הנערות עד גיל
תמר גוז'נסקי: גרשון כהן: זה לא עניין אם יש לנו.
תמר גוז'נסקי: אני טוען שמשרד
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: אני שואלת היום באופן מעשי.
תמר גוז'נסקי: יש לו פתרונות?
תמר גוז'נסקי: גרשון כהן: לדעתי כן.
תמר גוז'נסקי: ואתם תגידו לו, אצלנו אין לך מקום מתאים?
תמר גוז'נסקי: חופשי, כשיש לך תחרות, ואם יש שלושה בתי ספר בעיר מסויימת, והולכים לעשות מהלך שיווקי ורצים בין בתי הספר בחטיבות הביניים או בבתי הספר היסודיים, כדי להקטין את מספר התלמידים ברחובות, כדי למלאות את השירות, זה עניין של אקט פרסומי.
תמר גוז'נסקי: ישנו בית ספר שהוא לחניכים.
תמר גוז'נסקי: הוא צריך להצדיק את קיומו.
תמר גוז'נסקי: הוא צריך כל שנה שיהיה לו איקס תלמידים.
תמר גוז'נסקי: אז הוא יעשה את כל המאמצים שיהיו לו איקס תלמידים.
תמר גוז'נסקי: אם לא יהיה לו איקס התלמידים, כי אז הוא יבטיח כל מיני הבטחות.
תמר גוז'נסקי: לא ייתכן שתלמיד שגומר את המערכת של משרד העבודה, אותם ששת אלפים תלמידים שנבחנים בבחינות הבגרות של משרד החינוך והתרבות, לא ייתכן שאותם ששת אלפים תלמידים לא יהיו אצלנו.
תמר גוז'נסקי: הם לומדים על פי תוכניות הלימודים שלנו.
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: התכולה של המערכת שלכם צריכה להיות רק
תמר גוז'נסקי: גרשון כהן: כן, וזאת לא זכותנו.
תמר גוז'נסקי: זאת חובתנו - של
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: אבל הנערים האלה אינם עובדים.
תמר גוז'נסקי: הם אינם יכולים לעזור בפרנסת המשפחה.
תמר גוז'נסקי: העובדים לפי חוק החניכות.
תמר גוז'נסקי: בנערים שעובדים אנחנו איננו מטפלים.
תמר גוז'נסקי: נערים עובדים, ששידגרו להם את התעודה, והביאו אותם לשלב שהם עושים את ארבע-עשרה היחידות.
תמר גוז'נסקי: אבל הם הגיעו קודם כל לבתי ספר תעשייתיים.
תמר גוז'נסקי: הם לא הגיעו לבתי ספר שאמרו להם, אתם פה רק לומדים שבוע מלא ויוצאים עם ארבע-עשרה יחידות בגרות.
תמר גוז'נסקי: הם באו למקומות האלה כי הם רצו גם לעבוד ולהשתכר וגם ללמוד מקצוע; והם הגיעו לשם, ולדעתי שם העלו את הרף.
תמר גוז'נסקי: היום ישנה אוכלוסייה שהייתה צריכה להיות בבתי הספר האלה שאיננה מגיעה לשם, כי המנהלים בבתי הספר התעשייתיים האלה משווקים את זה כבתי ספר שיוצאים מהם עם ארבע-עשרה יחידות בגרות טכנולוגיות.
תמר גוז'נסקי: יש אוכלוסייה שהיא נמוכה, ולדעתי היא נופלת בין הכיסאות, והיא איננה מגיעה לשום מקום.
תמר גוז'נסקי: דיפרנציאלי על פי המגמה, על פי מסלול הלמידה, על פי ההתמחות שבו ועל פי שנות הלימוד שהנער לומד.
תמר גוז'נסקי: הוא בנוי מקבוצות עבודה, המושפעות מהבטיחות ולא משיקולים אחרים, בטיחות בעבודה בסדנה.
תמר גוז'נסקי: שכר הלימוד הוא דיפרנציאלי.
תמר גוז'נסקי: שכר הלימוד הדיפרנציאלי בנוי, אם שכר תלמיד תיכון, המקדם שלו עובד לפי שעות לתלמיד, הוא 1.62.
תמר גוז'נסקי: החינוך הטכנולוגי נע בין 2.1 ל2.8-.
תמר גוז'נסקי: אם תעשי את המכפיל הזה כפול ארבעת אלפים ושש מאות ומשהו שקלים, ותראי כמה העלות שלך, ותיקחי את העלות במשרד העבודה שהיא 4, שתביני על 0.2 מדובר בכל בית ספר של מאה תלמידים; מדובר באלפי שקלים, ולפעמים זה מאות אלפי שקלים, וזה מגיע גם למיליונים.
תמר גוז'נסקי: אחזקת תלמיד של משרד העבודה שלומד שלושה ימים ועובד שלושה ימים, העלות שלה היא גבוהה בהרבה מאשר אחזקת תלמיד במשרד החינוך.
תמר גוז'נסקי: גרשון כהן: לא אמרתי לאסור עליהם לעבוד.
תמר גוז'נסקי: צריך איבחון
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: אתה מעריך שיש צורך להשלים את המהלך
תמר גוז'נסקי: גרשון כהן:
תמר גוז'נסקי: אני יכול להביע דעה אישית, כי זאת בעיה של
תמר גוז'נסקי: יצחק קרונר: אני הייתי בדיון עם מר רובינשטיין שהוא
תמר גוז'נסקי: מה קרה עם הבגרות?
תמר גוז'נסקי: כשמוציאים תעודת מקצוע לחשמלאי, אזי תעודת המקצוע לחשמלאי כוללת גם עברית ומתמטיקה וכדומה.
תמר גוז'נסקי: אמרנו, למה שהנערים לא ייהנו משני העולמות?
תמר גוז'נסקי: אין מתמטיקה אחרת, ואין חשמל אחר.
תמר גוז'נסקי: אז במקום שייבחנו אצלנו במתמטיקה שלנו, אנחנו ביטלנו את העניין ואמרנו: ילמדו את המתמטיקה לבגרות, ואז ייהנו גם מיחידות בגרות.
תמר גוז'נסקי: כך שלא הפכנו את המטרות שלנו, אלא הלכנו לקראת הנערים ואמרנו להם: תקבלו תעודת מקצוע וגם ארבע-עשרה יחידות בגרות.
תמר גוז'נסקי: אנחנו מצליחים במקומות שנכשלו אחרים.
תמר גוז'נסקי: לבוא ולהגיד שלפנות למערכת החניכות יכולים רק נערים כאלה וכאלה, אין דבר כזה, זה פוגע באנשים.
תמר גוז'נסקי: ילד החליט, זה לא שייך לאינטליגנציה שלו ולא ליכולת שלו.
תמר גוז'נסקי: הוא החליט שהוא רצה ללכת לשלב לימודים ועבודה, אזי לא צריך לבוא ולהגיד שבגלל שהוא חלש, אזי הוא איננו צריך להיות במשרד העבודה.
תמר גוז'נסקי: זה לא רלוונטי בכלל.
תמר גוז'נסקי: זה לא קיים בשום מקום בעולם.
תמר גוז'נסקי: להפך, בכל המקומות בעולם שקיימת בהם מערכת חניכות, מי שרוצה הולך למערכת החניכות.
תמר גוז'נסקי: לעבוד, ויש בשירות התעסוקה הרבה מאוד נערים שיוצאים לעבודה פשוט מסיבות כלכליות.
תמר גוז'נסקי: מרגלית אילת: יש לי עכשיו רישום כללי באזור תל-אביב,
תמר גוז'נסקי: חמש-עשרה.
תמר גוז'נסקי: מרגלית אילת: כן, בשנת 1999.
תמר גוז'נסקי: מרגלית אילת: רובם.
תמר גוז'נסקי: הבעיה היא אותם נערים שנאלצו
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: אבל מגיע להם לפי חוק החניכות ללמוד.
תמר גוז'נסקי: משרד ממשלתי והוא מפר את החוק, חד
תמר גוז'נסקי: היו"ר תמר גוז'נסקי: מאחר שאל שירות התעסוקה מגיעים נערים,
תמר גוז'נסקי: מרגלית אילת: מודיעים לנער - ולמעביד אינני רוצה
תמר גוז'נסקי: קריאה: זה יכול להקשות על מציאת מקום עבודה.