GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גילה קלדרון: אנחנו מיישמים את מדיניות משרד החינוך, והיא מדיניות העיר תל-אביב, בנושא של התמדה.
גילה קלדרון: אנחנו משקיעים בבתי-הספר העירוניים שלנו הרבה מאוד כסף במערך מסייע באיתור תלמידים מתקשים, בבניית מערך מסייע לתלמידים מתקשים, כי אנחנו מאמינים ושואפים לכך שתלמיד שהתחיל בכיתה ז' תהיה לו ההזדמנות והאפשרות השווה לתלמיד אחר שמגיע מהצפון ולא מהדרום, לסיים 12 שנות לימוד, ולפעמים הסטטוס של לסיים עירוני ד', גם אם אין לו בגרות מלאה, הוא חשוב מאוד לתלמיד מהדרום לא פחות מאשר לסיים עם 15 יחידות בגרות.
תמר גוז'נסקי: אבל זה לא עוזר לו בחיים אחר-כך.
חיים בן-עמי: גם באורט גאולה הוא לא עושה בגרות מלאה.
חיים בן-עמי: מחמישה בשנה לא צריך להתפעל.
גילה קלדרון: אנחנו לא בית-חרושת, וברור שאין פה ייצור תעשייתי וברור שיש תלמידים שקשה להם בתוך המסגרת, בגלל שהמסגרת היא גדולה.
גילה קלדרון: יש מערכת מאוד גדולה של בתי-ספר להזדמנות שנייה, שאחד מהם היה אורט גאולה.
גילה קלדרון: אין חולק בכלל שהעבודה שנעשית בבית-הספר היא עבודה מצוינת ועבודה מעולה.
גילה קלדרון: היוזמה לסגירת בית-הספר היא של רשת אורט בהסכמה אתנו.
גילה קלדרון: אנחנו עובדים עם הרשת בשיתוף פעולה.
תמר גוז'נסקי: מה דעתך המקצועית?
תמר גוז'נסקי: האם זה טוב לילדים?
גילה קלדרון: לפני דעתי המקצועית אני אגיד לך דבר אחד.
גילה קלדרון: נדמה לי שאחד הנושאים שאנחנו צריכים פה להעלות לדיון הוא של מי האחריות.
גילה קלדרון: יש משרד חינוך.
תמר גוז'נסקי: הזמנו אותם והם לא באו.
גילה קלדרון: זה עצוב מאוד, כי משרד החינוך נמצא היום בתהליך מאוד מסיבי של סגירת בתי-ספר מקצועיים.
גילה קלדרון: חלק מהם הם סוגרים, חלק הם מעבירים ממשרד העבודה למשרד החינוך.
גילה קלדרון: זה מאוד עצוב, אבל גם בבריאות וגם בחינוך יש נושא של תקציבים ואין ברירה, כי הרבה פעמים יש עניין של סדרי עדיפויות ולפעמים זה מגיע עד תרופות.
חיים בן-עמי: אבל פה לא מדובר על תקציבים.
גילה קלדרון: בפירוש על זה מדובר.
גילה קלדרון: לא סוגרים את בית-הספר כי הוא לא טוב, הוא בית-ספר מצטיין.
תמר גוז'נסקי: האם אמרו לך שהסיבה היא תקציבית?
גילה קלדרון: אני לא מדברת על מה שאמרו לי, אין ספק שהסיבה היא תקציבית.
גילה קלדרון: בית-הספר נמצא בגירעון.
גילה קלדרון: לפניי נמצא הגירעון, גם בשנת תשנ"ט היה גירעון של חצי מיליון שקלים בבית-הספר.
לאה פאר: בוועד המנהל מיקי קויפמן הודיע במפורש שאנחנו ביתרה.
גילה קלדרון: צריך לקיים מסגרת קטנה ואינטימית, שאין ספק שהיא נותנת שירות טוב מאוד לתלמידים.
גילה קלדרון: אבל זה עניין של עלויות.
גילה קלדרון: לכן רע מאוד שמשרד החינוך לא נמצא פה, כי משרד החינוך צריך לתת יד לקיום מסגרות מהסוג הזה.
תמר גוז'נסקי: הוא נותן בין 13 ל-20 תלמידים בכיתה.
תמר גוז'נסקי: במקומות אחרים הוא לא מממן 13 תלמידים בכיתה, פה הוא מממן כמו בחינוך המיוחד.
גילה קלדרון: הוא מממן כיתה כזאת בבית-ספר.
גילה קלדרון: לנו בבתי-הספר העירוניים גם יש כיתות כאלה, כיתות הכוון.
גילה קלדרון: בדרך כלל יש כיתה אחת כזאת בשכבה או שתי כיתות במקרים הכי גרועים.
גילה קלדרון: אבל ברגע שכל בית-הספר הוא כולו עם כיתות הכוון, צריך לבדוק האם יש מספיק תלמידים כאלה בבית-הספר.
גילה קלדרון: באמת הכל קם ונופל על העניין הזה, אם בית-ספר לא מצליח במשך שנים רבות להחזיק את עצמו.
גילה קלדרון: אנחנו משתתפים בגירעון בכל השנים, עיריית תל-אביב השתתפה ב-50% מהגירעון, כולל אי גבייה של כמיליון שקל לשעה שכירות של המבנה, ונדמה לי שאפילו המעטתי פה בערך המבנה הזה.
תמר גוז'נסקי: מה תעשו במבנה הזה?
גילה קלדרון: הם כבר מחכים בתור לכל מיני מסגרות עירוניות טיפוליות לילדים.
תמר גוז'נסקי: אבל גם הם לא ישלמו שכר דירה.
גילה קלדרון: זה לא הולך להיות בית-ספר.
גילה קלדרון: עיריית תל-אביב לא יזמה את המהלך הזה.
תמר גוז'נסקי: בואי נדבר על הילדים.
תמר גוז'נסקי: מה דעתך, האם זה טוב להם שהם לומדים בבית-ספר קטן?
תמר גוז'נסקי: האם זה מקדם אותם?
תמר גוז'נסקי: האם זה מאפשר להם להשיג הישגים יותר טובים?
תמר גוז'נסקי: מה שסיפרו פה המנהלת והאמא משכנע אותך בתור אשת חינוך?
גילה קלדרון: אני חושבת שהכל עניין ושאלה של ארגון.
גילה קלדרון: גם אורט שפירא הוא לא בית-ספר מאוד גדול.
גילה קלדרון: אני מסכימה שיהיה קשה לנהל שני בתי-ספר בתוך מבנה אחד עם שני מנהלים.
גילה קלדרון: אני חושבת שיש פה מקום לרה-ארגון ותפיסה חדשה של כל העניין.
גילה קלדרון: בית-ספר אורט שפירא הוא לא בית-ספר של 1,500 תלמידים, אלא של 600 תלמידים.
גילה קלדרון: אצלנו בשכבת גיל בבית-ספר 600 תלמידים זה בערך גודל של חטיבת ביניים בעיר תל-אביב.
גילה קלדרון: בעירוני ד' בחטיבת ביניים יש 500 תלמידים.
גילה קלדרון: זאת אומרת אצלנו זה לא בית-ספר בכלל, 600 תלמידים.
גילה קלדרון: גם באורט שפירא אנחנו משתתפים בגירעון ולא גובים שכר דירה.
גילה קלדרון: זאת אומרת, יש פה עניין של ארגון.
גילה קלדרון: בית-ספר בגודל של 800 תלמידים הוא לא בית-ספר ענק, בקנה מידה ארצי.
תמר גוז'נסקי: הבנו שזה לא בית-ספר גדול, אבל הילדים האלה שפורחים במסגרות קטנות, ותכניסי אותם למסגרת של 800, איך הם ירגישו?
חיים בן עמי: אבל לא מדובר פה על 800, יש פה הטעיה.
חיים בן עמי: אתם מייצרים קווים מקבילים לא רלוונטיים.
גילה קלדרון: אני חושבת שהכל עניין של ארגון.
גילה קלדרון: ארגון פדגוגי נכון ודאגה לילד, שעומד במקרה הזה במרכז, יכול למזער לא ב-100%, כי כל מעבר וכל שינוי הוא משמעותי מאוד.
גילה קלדרון: השאלה היא, ורשת אורט צריכה להשיב על זה, איך הם עומדים להיערך ולא להגיד דברים לא ברורים.
גילה קלדרון: בן-עמי צריך להבהיר יותר איך הם הולכים לארגן את הנושא הזה, כי השתמע פה כאילו תהיה גדר וירטואלית.
גילה קלדרון: כרגע לפחות, אני לא יודעת מה יקרה בעתיד, אורט שפירא הוא באמת בית-ספר תעשייתי, ואותם 600 ילדים שלומדים שם נמצאים רק חצי שבוע בבית-הספר.
חיים בן עמי: לא, אתם אומרים דברים לא נכונים.
חיים בן עמי: אתם מדברים בסיסמאות מיותרות, אתם מבלבלים את המוח אחד של השני ואת המוח של חברת-הכנסת גוז'נסקי.
גילה קלדרון: אני מוחלת לך על בקשת סליחה ממני על מה שאמרת.
גילה קלדרון: אורט שפירא זה בית-ספר תעשייתי, חלק מהזמן התלמידים לומדים וחלק מהזמן הם נמצאים מחוץ לבית-הספר.
גילה קלדרון: הם לא נמצאים כל השבוע בבית-הספר, ולכן המציאות היא שלא כל הזמן נמצאים כל 600 התלמידים של אורט שפירא בבית-הספר בו-זמנית, כך שגם הקטע של ההפסקות והאינטראקציה הוא שונה.
גילה קלדרון: אין ספק שצריך לתת את הדעת על ארגון, איך עושים את זה.
גילה קלדרון: אני חושבת שהילדים באורט שפירא הם ילדים עם אותן בעיות שיש לילדים באורט גאולה, הם אותם ילדים עם בעיות, שנשרו מבתי-הספר העיוניים כי הם לא התאימו למסגרת העיונית, כי לא התאימו לאותה מסגרת ענקית וגדולה.
גילה קלדרון: הכיתות הן בסך הכל קטנות, זה לא כיתות של 40 ולא של 38 תלמידים בכיתה.
גילה קלדרון: יש שם עבודה נהדרת, טיפול אישי לתלמידים האלה.
גילה קלדרון: למרות שזה בית-ספר תעשייתי והם לא צריכים לעשות בגרות, הם עושים בבית-הספר הזה בגרות, יש רבים שעוברים 16 יחידות.
גילה קלדרון: בבית-הספר הזה אפילו יש המשך לימודים לכיתות י"ג-י"ד.
גילה קלדרון: כל מיני דברים נפלאים שנעשים בבית הספר.
לאה פאר: י"ג-י"ד זה כולל גם ילדים שלנו.
גאולה קלדרון: עוד יותר טוב.
גאולה קלדרון: לכן אני אומרת, אם ארגון נכון הדברים יוכלו להיעשות בצורה טובה מבלי לפגוע בילדים.
תמר גוז'נסקי: העניין הוא בזה שמגמת המצוינות המפורסמת, ירום הודה, משאירה מאחור לא מעט ילדים שלא יכולים להשתלב באותה מגמה מופלאה.
תמר גוז'נסקי: אין לי דבר נגד מצוינות, אבל יש לי הרבה ויכוח מה קורה עם ילדים שמגיל שלוש הם כבר צריכים לדעת אנגלית, כי אחרת הם לא יצליחו בבגרות, וכל הטירוף הזה שמטריפים היום את ההורים.
תמר גוז'נסקי: אבל זה ויכוח גדול שלא ננהל אותו עכשיו.
תמר גוז'נסקי: אבל בתוך כל המגמה הזאת, שקוראים לה מצוינות אבל היא לא רק מצוינות, זה גם מגמה של להצטיין על חשבון ואינדבידואליות על חשבון החשיבה החברתית, ועוד כל מיני דברים חשובים שקורים בארצנו, ולא רק אצלנו.
תמר גוז'נסקי: אבל בתוך כל הים הזה של השינויים החברתיים האלה יש הרבה מאוד ילדים שנושרים ונדחקים לשוליים.
תמר גוז'נסקי: לא מזמן טיפלתי בירושלים בבית-ספר שהוא יוזמה של אישה אחת, שאוספת את הילדים שמתגלגלים ברחוב ומלמדת אותם ללמוד.
תמר גוז'נסקי: שם הכיתה יותר קטנה, שם יש חמישה ילדים בכיתה.
תמר גוז'נסקי: זה עולה הון תועפות להחזיק את הילדים האלה שם.
תמר גוז'נסקי: לכן אני חושבת שזאת חובה של כולנו, של משרד החינוך, של העיריות, וגם של רשת אורט, לנסות למצוא את המסגרות ההולמות לילדים.
תמר גוז'נסקי: כפי שנאמר פה, אנחנו לא מייצרים אותם בשטאנצים וכל אחד עם האישיות שלו.
תמר גוז'נסקי: הבעיה המרכזית היא, מר בן-עמי, שהשיקול שלכם לא עד הסוף ברור, ואני מניחה שתוכל בדברי התשובה שלך להבהיר.
תמר גוז'נסקי: מה שלא ברור לי, שהרי עיריית תל-אביב לא ביקשה שתפנו את הבניין או שתשלמו לה מיליון שקל.
תמר גוז'נסקי: אתה גם אמרת שהגירעון הוא לא גדול מאוד.
תמר גוז'נסקי: אני יודעת שהרשת שלכם היא גדולה וחזקה ומוציאה הרבה כסף על דברים חשובים מאוד.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שיש מקום ברשת שלכם לילדים האלה, גם ליקויי השמיעה וגם האחרים.
תמר גוז'נסקי: האם השיקול הוא לחסוך בהוצאות מינהלה?
תמר גוז'נסקי: כמה בדיוק כסף תחסכו בהוצאות מינהלה?
תמר גוז'נסקי: אמרת לנו שתשמרו על המסגרת העצמאית.
תמר גוז'נסקי: אבל אני מבינה שהשמירה הזאת תהיה זמנית.
תמר גוז'נסקי: אני מכירה את בית-הספר אורט שפירא ואני מכירה בתי-ספר תעשייתיים.
תמר גוז'נסקי: ממה שאני שמעתי פה את התיאור של גילה קלדרון זה לא אותו דבר.
תמר גוז'נסקי: אני לא באה לחלק ציונים, אני רק אומרת שהם שונים.
תמר גוז'נסקי: לבית-ספר תעשייתי באים גם ילדים בעלי כשרונות לא מבוטלים בכלל, שמכל מיני סיבות לא רוצים ללמוד שישה ימים בשבוע, רוצים לצאת לעבודה.
תמר גוז'נסקי: אנחנו נותנים להם הזדמנות ואומרים להם שיבואו גם ללמוד קצת.
תמר גוז'נסקי: הייתי בבתי-ספר כאלה וראיתי.
תמר גוז'נסקי: הם לומדים שם קורס לספרות, למשל, ואותו בחור שלומד ספרות כבר בגיל 16 יוצא לעבודה ומרוויח כסף בתור מתלמד במספרה.
תמר גוז'נסקי: אני לא חושבת שאנחנו צריכים להגיד שכולם צריכים להיות מהנדסים ואסור שיהיו גננים וספרים.
תמר גוז'נסקי: זה נפלא, אבל זה לא הילדים האלה.
תמר גוז'נסקי: יש בבתי-הספר התעשייתיים ילדים מאוד אסרטיביים, ילדים חזקים, ולפעמים זה במעין מחאה נגד ההורים.
תמר גוז'נסקי: ההורה רוצה שהוא יהיה מהנדס או דוקטור, והוא יראה לו ודווקא יהיה ספר.
תמר גוז'נסקי: יש שם גם ילדים חזקים פיסית.
תמר גוז'נסקי: פה זה ילדים אחרים.
תמר גוז'נסקי: אלה הילדים האלה שיושבים בכיתה בצד ולא מרימים אף פעם יד בשיעור.
תמר גוז'נסקי: אחרי שתסביר לנו פעם נוספת איפה אתם הולכים בדיוק לחסוך את הכסף ומה אתם רוצים בדיוק לחסוך פה, תסביר לנו גם אחר-כך איך אתה יכול לשמור על הפנינה הזאת שקוראים לה אורט גאולה.
תמר גוז'נסקי: זאת הנקודה המרכזית.
תמר גוז'נסקי: אנחנו לא נכנסים פה לשאלות של תלמידי חוץ או לא, זאת כבר מערכת יחסים בין עיריות.
תמר גוז'נסקי: יש פה מלחמות עולם בנושא הזה.
תמר גוז'נסקי: אם היו לנו עוד הרבה בתי-ספר כמו אורט גאולה, אני חושבת שהיינו חוסכים לעצמנו קצת מהחינוך המיוחד.
תמר גוז'נסקי: אני לא מדברת על ילדים שנולדו עם פיגור שכלי, אבל בחינוך המיוחד יש הרבה מאוד ילדים עם בעיות התנהגות, לא עם בעיות של פיגור.
תמר גוז'נסקי: הבעיה היא שהם אף פעם לא הגיעו למקום כזה, ואם יהיה לנו כזה אורט גאולה מכיתה א' אולי לא היינו צריכים חינוך מיוחד.
תמר גוז'נסקי: אבל אתה יודע שזה לא עובד כך, כי אין לנו אורט גאולה מכיתה א' ושולחים אותם לחינוך מיוחד, ואז הם מאמצים לעצמם דפוסי התנהגות של פיגור ואז הם גדלים כילדים מפגרים, למרות שהם לא מפגרים, יש להם פשוט בעיות התנהגות.
תמר גוז'נסקי: היה לנו דיון אחר בנושא אחר על ילד עם בעיות התנהגות קשות, בכיתה ו', ששום בית-ספר לא מוכן לקבל אותו.
תמר גוז'נסקי: הוא לא טיפש, לא אידיוט, לא מפגר, אבל שום בית-ספר לא מוכן לקבל אותו ואין בית-ספר מתאים לו.
תמר גוז'נסקי: הוא יושב בבית ושולחים לו מורה.
תמר גוז'נסקי: כך הוא גדל, בלי ילדים, בלי חברה, וברור שאחר-כך יחסו לחברה יהיה אותו דבר.
תמר גוז'נסקי: אנחנו צריכים לקחת את הדוגמה הזאת ולהוריד אותה למטה, לחנוך לנער על-פי דרכו.
תמר גוז'נסקי: יש כאלה שאם תשים אותם בכיתה של 40 ילד הם נופלים מהכיסא, מתמוטטים והם לא ייצאו אף פעם לטיול מרוב פחד.
תמר גוז'נסקי: מה שאני מנסה להציב פה על השולחן, וזאת כל המטרה של הוועדה שלנו, להציב במרכז את הילד.
תמר גוז'נסקי: אני לא מתעלמת משיקולים כלכליים, יש מגבלות תקציב, אבל בכל זאת להעמיד במרכז את הילד.
שרה כהן: אני אם לילד בן 17, אבירם, לקוי שמיעה.
שרה כהן: הוא לומד היום בכיתה י'.
שרה כהן: זאת השנה השנייה שהוא נמצא בבית ספר אורט גאולה.
שרה כהן: זה ילד שהגיע ממסגרת של ילדים חרשים, בית-ספר "ניב" בתל-אביב.
שרה כהן: ילד שלמעשה אורט גאולה בשבילו היא לא הזדמנות שנייה, היא ההזדמנות היחידה, משום שלתיכון מקיף ביהוד הוא לא מסוגל להגיע.
שרה כהן: הוא גם ילד עם לקויות למידה.
שרה כהן: על אורט יהוד אין בכלל לדבר.
שרה כהן: האופציה הבאה זה מקום בכפר-סבא שאמור להיות פנימייה.
שרה כהן: הבן שלי לא יגיע לפנימייה, כי זה ילד שצריך לגדול בבית.
שרה כהן: האופציה היחידה שנשארה לנו היתה בית-ספר גאולה.
שרה כהן: הגענו לשם בשנה שעברה, ילד שבבית-ספר "ניב" לא ישב בכל השיעורים, טייל הרבה מאוד בחוץ, העסיקו אותו בכל מיני פעילויות אחרות משום שהוא לא מסוגל והוא לא יכול.
שרה כהן: הילד הזה היום לומד שנה שנייה באורט גאולה.
שרה כהן: הוא יושב בכל השיעורים, ואם קשה לאבירם יושבת על ידו סייעת או תלמידה של השרות הלאומי ומסבירה לו בתוך השיעור.
שרה כהן: היום לאבירם יש חברים שומעים, הוא למד לנסוע באוטובוס, הוא למד לשלם בכסף, ואני מדברת על ילד בן 17.
שרה כהן: הוא לא מפסיד יום אחד של לימודים בבית-הספר.
שרה כהן: זה ילד שבמסגרת גדולה לא ישרוד.
שרה כהן: הוא צריך את היד המלטפת, הוא צריך את החמימות, הוא צריך את ההבנה והוא צריך מישהו שיכוון אותו.
שרה כהן: ומה שחשוב באורט גאולה זה שלוקחים את הילד ואומרים לו אתה מה שאתה, אנחנו ביחד נגיע לזה ולא נשאיר אותך לבד.
שרה כהן: אני מבקשת שתקחו את זה לתשומת לבכם.
זיוה לויצקי: אני מורה בבית-הספר אורט גאולה.
זיוה לויצקי: דובר על כספים, על דמי שכירות, על גירעון שהיה או לא היה.
זיוה לויצקי: אני לא אחזור על כל היתרונות של אורט גאולה, אבל צורם ששומעים בחדשות שאורט לקח על עצמו את מכללת קלישמן, הוא מוכן לשלם משכורות שלא שולמו שם למורים שלושה חודשים, הוא מוכן להשקיע במבנה מיליונים.
זיוה לויצקי: אבל לא מדובר בילדים, מדובר במבוגרים שאם הם לא יהיו בקלישר הם יגיעו לשלוחה של אוניברסיטה.
זיוה לויצקי: פה אנחנו מדברים על מאות אלפי שקלים לילדים האלה, ואנחנו יודעים ומר בן-עמי יודע שהם לא יעברו ליד שפירא.
זיוה לויצקי: כבר בן-עמי אמר בעצמו, שיילכו, יש בתי-ספר אחרים.
זיוה לויצקי: היום בית-הספר שלנו מונה 200, אורט יד שפירא 500 או 800 והוא אומר שהוא יבנה מודל של 400.
זיוה לויצקי: איפה ה-400 שהיו?
זיוה לויצקי: שיישארו ברמלה, בלוד, בפיטמן, פיזרנו אותם במחי יד.
זיוה לויצקי: אני מורה שעסקתי משרה מלאה באורט גאולה, ואני עברתי היום ליומיים בשבוע, 50% משרה.
זיוה לויצקי: מר בן-עמי לא קיבל ממני מכתב מחאה אחד על צמצום, כלום, קיבלתי את המציאות כמו שהיא.
זיוה לויצקי: כי לא היה לי סיפוק גדול יותר מאשר לעבוד עם הילדים האלה ולהביא אותם לשלוש יחידות במתמטיקה.
זיוה לויצקי: ולשמוע אחר-כך "תודה רבה, המורה, היה קשה לכולנו".
זיוה לויצקי: וחוץ מזה המסגרת, שמורה יסתובב בבית-ספר ויכיר את התלמידים בשמם, זה יוצר קשר.
זיוה לויצקי: אני לימדתי ביד שפירא.
זיוה לויצקי: בחצר של 400 ושל 500 אין שום קשר, למרות שהקמפוס נהדר והמנהלת נהדרת.
זיוה לויצקי: צריך לרוץ מקומה רביעית לשנייה ולשלישית.
זיוה לויצקי: אולי גם זכותנו לעמוד על עניין הרעת תנאי המורה.
זיוה לויצקי: אבל אני הדוגמה האחרונה, משום שממשרה של ארבעה וחמישה ימים הגעתי ליומיים.
חיים בן-עמי: אני לא אדון בשום דבר שמתפרסם בעתונים, אבל גם מה שזיווה אמרה בקשר למיליונים לא התפרסם בעתון.
חיים בן-עמי: לכן זה בכלל לא רלוונטי.
חיים בן-עמי: אני רוצה לתקן חלק מהדברים שאמרה לאה פאר ולסגור את הסוגיה של חיסכון כספי.
חיים בן-עמי: לא מדובר פה בסוגיה של חסכון כספי, נקודה.
חיים בן-עמי: הגברת לאה פאר טעתה.
חיים בן-עמי: גירעון זאת אומרת שאחרי מה שאישרו לך עשית אוברדראפט.
חיים בן-עמי: לבית-הספר הזה מאשרים תקציב מעבר לתגמול שלו.
חיים בן-עמי: בשנה שעברה אושר לו חצי מיליון, בשנה שעברה באופן אקראי הגיע החזר חוב משנים קודמות ממשרד חינוך, אז הוא סגר גם את מה שאושר לו ואז הוא התאזן.
חיים בן-עמי: כאשר אנחנו מאשרים עודף הוצאות זה איננו גירעון.
חיים בן-עמי: בית-הספר הזה בלי עודף הוצאות על הכנסות לא יהיה מסוגל לתת שום שירות איכותי במבנה כזה.
חיים בן-עמי: דבר שלישי, בבית-הספר אורט גאולה בתשנ"ב היתה חצר של שישה ימים בשבוע עם 400 ילדים.
חיים בן-עמי: דיברתם על הפנינה הגדולה של 200 תלמידים.
זיוה לויצקי: הילדים של היום הם שונים.
חיים בן-עמי: אני רוצה לתקן עוד שני דברים שקשורים לרושם הרע שנוצר פה.
חיים בן-עמי: בבית-הספר אורט יד שפירא נכון להיום יש 558 ילדים, זה כולל תלמידי י"ג.
חיים בן-עמי: חלקם, אגב, מגיעים מאורט גאולה ופתאום הם יודעים להסתדר בחצר של 558 תלמידים.
חיים בן-עמי: נכון, אף פעם לא קורה שכל 558 התלמידים נמצאים בבת אחת בשטח בית-הספר.
חיים בן-עמי: לא נכון שהילדים לומדים שלושה ימים ושלושה ימים עבודה.
חיים בן-עמי: את לא מכירה מספיק טוב בית-ספר תעשייתי, אני אתן לך נתונים השוואתיים על בית-הספר אורט יד שפירא, בהשוואה לאורט גאולה.
חיים בן-עמי: בחינות בגרות, למשל.
חיים בן-עמי: ההוראה שלי לבתי-הספר התעשייתיים באורט היא שיובילו את התלמידים ל-16 יחידות בגרות.
חיים בן-עמי: אגב, בלי ציון שנתי כמו שמקבלים אצל המורים באורט גאולה.
חיים בן-עמי: אמרתי שאנחנו נוביל מהלך שכל החלק העיוני יהיה של משרד החינוך ולא של משרד העבודה.
חיים בן-עמי: בחיבור עברי נבחנו ביד שפירא 88% בגאולה 100%.
חיים בן-עמי: באנגלית שתי יחידות נבחנו ביד שפירא 70% בגאולה 80%.
חיים בן-עמי: אנגלית ארבע יחידות לימוד נבחנו באורט יד שפירא 100% בגאולה 100%.
חיים בן-עמי: מתמטיקה שתי יחדות לימוד, ביד שפירא 89% ובגאולה 70%.
צביקה לבנדה: המשחק שלך הוא לא הוגן.
צביקה לבנדה: ילדים זה לא מספרים.
תמר גוז'נסקי: מר בן-עמי, האם אתה מתכוון לאחד את שני בתי-הספר או לשמור על ישויות?
תמר גוז'נסקי: אם אתה מתכוון לאחד תגיד.
תמר גוז'נסקי: אם אתה לא מתכוון לאחד, איך אתה מתכוון לשמור על ישויות?
תמר גוז'נסקי: ואם אתה לא מתכוון לאחד, האם לא עדיף בכל זאת להשאיר אותם במבנים נפרדים?
חיים בן-עמי: אחרי שכולם נהיו יועצים טובים לענייני כלכלה ולקופה של אורט, מחברת-הכנסת גוז'נסקי עד להורים, אני אומר שוב שזאת לא הסוגיה הכספית.
חיים בן-עמי: להורים האלה כל אחד והילד שלו.
צביקה לבנדה: כל ילד הוא עולם ומלואו.
צביקה לבנדה: אתה מדבר על נשמות, לא על כסף.
צביקה לבנדה: מתחילת השיחה אתה מדבר על מספרים.
תמר גוז'נסקי: בוועדה הזאת בדיוק נפגשות הנשמות עם הכספים.
חיים בן-עמי: לאורט ישראל יש לצורך העניין 80,000 ילדים לדאוג להם.
חיים בן-עמי: כל אחד הוא עולם ומלואו, אדוני.
חיים בן-עמי: אורט ישראל מפעיל חינוך במרכזי חינוך, בבתי-ספר תעשייתיים, ויודע לתת איכות גם בבתי-ספר תעשייתיים.
חיים בן-עמי: אורט גאולה לפי התוכנית תעבור בתשס"א כישות בתוך הקמפוס של יד שפירא, עם המנהלת ועם מורים, לא אמרתי עם המורים.
חיים בן-עמי: אנחנו נשלים את המהלך של החבירה שכל המסלול העיוני יעבור למשרד החינוך ויאפשר בחירה.
תמר גוז'נסקי: מתי זה יקרה?
חיים בן-עמי: נעשה את זה בהדרגה.
חיים בן-עמי: אנחנו גמרנו להכשיר מהלך שכל תוכנית הלימודים של משרד העבודה זהה לתוכנית הלימודים של משרד החינוך.
חיים בן-עמי: גמרנו את המהלך עם משרד העבודה, זה נמצא על שולחנו של משרד החינוך לאישור כדי שהם יוכלו לקבל גם ציון שנתי.
חיים בן-עמי: זה יקח כנראה עד תשס"ב או תשס"ג כדי להביא למצב שממילא יקטן גם יד שפירא, כי המדיניות של הכשרה בחיתוך חלה גם בחולון ומתחילה לחול גם בבת-ים.
חיים בן-עמי: ממילא זה יקרה.
חיים בן-עמי: ניצור בית-ספר בסדר גודל של 400 תלמידים, שאולי חלקם יבחרו נתיב מיומנויות אז חלקם יום או יום וחצי בשבוע ייעדרו מבית-הספר, גם גאולה ידעה לתת את אותה איכות ל400- תלמידים.
חיים בן-עמי: יהיה לנו בית-ספר פנינה אמיתית, משותפת עם הכוחות המקודשים שישנם באורט גאולה.
חיים בן-עמי: צר לי שפגעו פה ביד שפירא, גם בילדים וגם במורים.
שרה כהן: אתה מסלף דברים.
שרה כהן: אנחנו לא פוגעים בשום בית-ספר.
חיים בן-עמי: נותנים שם איכות פדגוגית ונותנים שם יחס נהדר, ולעניות דעתי אנחנו נהיה מסוגלים לתת את המהלך לפחות ברמה האיכותית, אם לא יותר, כמו שניתן היום באורט גאולה.
חיים בן-עמי: זה המהלך שאנחנו מנסים להוביל אותו.
חיים בן-עמי: יש לנו תוכנית אסטרטגית בנושא הזה, שעכשיו מתחילה להתגבש, והמהלך בשנת תשס"א הוא לא מהלך שיגרום לאיחוד בין התלמידים או צוות ההוראה.
חיים בן-עמי: אנחנו נקיים שתי ישיבות כדי להוביל את המהלך הזה על בסיס אישורים מסודרים.
תמר גוז'נסקי: כפי שאתם מבינים מהדברים של מר בן-עמי, אנחנו נכנסנו עם דעות ואנחנו יוצאים עם אותן דעות.
תמר גוז'נסקי: מר בן-עמי לא קיבל אף לא אחת מההנמקות שהועלו פה.
תמר גוז'נסקי: לכן אני רוצה לבקש בשם הוועדה את הבקשה הבאה.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהנהלת אורט מתבקשת לעשות דיון מחודש בנושא הזה.
תמר גוז'נסקי: אני מבקשת שלדיון הזה תזמינו גם הורים וגם מורים.
תמר גוז'נסקי: אתה יודע שאם השינוי שאתם תבצעו יקרה בעוד שנתיים-שלוש, לא מדובר בהורים האלה.
תמר גוז'נסקי: לכן הם בעצם נלחמים את הקרב לא רק של הילדים שלהם, יש פה קרב על תפיסה.
תמר גוז'נסקי: כי אם הם היו אגואיסטים וחושבים רק על הילדים שלהם, הם היו חושבים שהילד שלהם ממילא יסיים את הלימודים עד אז.
תמר גוז'נסקי: יש פה שאלה מאוד עדינה.
תמר גוז'נסקי: גם השאלה של הילדים לקויי השמיעה.
חיים בן-עמי: המפקחת על השמיעה אמרה שביד שפירא הפתרונות יותר איכותיים מאשר באורט גאולה.
תמר גוז'נסקי: מהלך כזה צריך לעשות ככל האפשר אחרי שכולם שומעים את כולם ואחרי שכולם מביאים בחשבון את הדעות ואת הצרכים של כולם.
תמר גוז'נסקי: אני מציעה שאתם תרגישו עצמכם לא רק כמחויבים, אלא כעושים שירות גדול לקהילה בזה שאתם מחזיקים בית-ספר כזה מיוחד.
תמר גוז'נסקי: אם אנשים מגיעים אליכם ממרחקים סימן שאתם טובים.
תמר גוז'נסקי: בגיל הזה אין איזורי רישום, יש בחירה, ובכל זאת באים אליכם.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שאנחנו צריכים מסגרות חינוך לילדים.
תמר גוז'נסקי: אני לא נכנסת לשאלה אם מסגרת קטנה זה בדיוק 200 או בדיוק 300, לא זה הוויכוח כרגע.
תמר גוז'נסקי: אבל מסגרת ייחודית מבחינת צורות הטיפול, מבחינת ההרכב של האוכלוסייה.
תמר גוז'נסקי: אני לא בטוחה שלקחתם עד הסוף בחשבון את החיבור הזה בין שתי האוכלוסיות.
תמר גוז'נסקי: אני לא פוגעת לא בילדים האלה ולא בילדים האלה.
תמר גוז'נסקי: אני לא נותנת ציונים, אני לא אומרת מי יותר טוב, אני רק אומרת שהם שונים, עם אווירה שונה, עם תנאים שונים.
תמר גוז'נסקי: מאחר שיש לכם זמן, זה לא קורה באוקטובר הקרוב, למרות שהשנה כבר לא רשמתם לכיתה ט' ובעצם כבר קבעתם עובדה מסוימת, אני מציעה שנשלח לכם את פרוטוקול הדיון הזה, תקראו אותו ותנסו לבדוק איך הרשת שלכם, כנושאת דגל של ללכת לקראת הילדים האלה, למרות שהם מיעוט ורוב הילדים שלכם הם לא כאלה, יש לכם תלמידים מעולים, לצערי הרב כל מיני רשתות ציבוריות מאמצות לעצמן גישות של חברות פרטיות ומתחילות לחפש את העסקים.
תמר גוז'נסקי: אני יודעת שרשת אורט היא שונה.
תמר גוז'נסקי: הכרתי גם עובדים בכירים שלכם בעבר ואני מאוד מעריכה את הרשת, גם את ההיסטוריה שלה וגם את מה שהיא עושה היום.
תמר גוז'נסקי: אני מציעה ללכת לקראת ההורים ולמצוא את הדרך.
תמר גוז'נסקי: בטח שלא באווירה כזאת של מתח.
תמר גוז'נסקי: אני מבקשת שתקדישו לנושא הזה ותראו.
תמר גוז'נסקי: או שהטיעונים של ההורים יחלחלו וועדה פדגוגית תגיד כך או אחרת, או שאתם תשכנעו אתם.
תמר גוז'נסקי: אי-אפשר ללכת למהלך בעימות כזה גם עם הצוות החינוכי וגם עם ההורים.
תמר גוז'נסקי: אני כוועדה רוצה לשלוח ביקורת חמורה, ואני אשלח מכתב למשרד החינוך שלא טרח להגיע.
תמר גוז'נסקי: הם קיבלו הודעה בזמן ואני לא יודעת למה הם לא הגיעו היום.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה לציין שעיריית תל-אביב אומרת שאם אורט ירצו להמשיך לעבוד במבנה, הם לא יעשו מלחמת עולם.
חיים בן-עמי: זה לא מדויק.
חיים בן-עמי: במכתב שהם כתבו לי כתוב שכבר בתש"ס אני צריך לפנות את הבניין.
תמר גוז'נסקי: נציגת העירייה אמרה כאן, וזה כתוב בפרוטוקול, שהם לא חושבים שאם לא תפנו את הבניין אז יקרה אסון.
תמר גוז'נסקי: הם מוכנים לשקול את הנושא הזה, הם הבינו שזאת יוזמה שלכם.
תמר גוז'נסקי: לכן אין פה לחץ אטומי מצד עיריית תל-אביב, למרות שאני מניחה שלעיריית תל-אביב יש כל מיני תוכניות לכל מיני דברים.
תמר גוז'נסקי: אנחנו כוועדה לא יכולים לתת לך הוראה מה לעשות, ואני גם לא חושבת שזה יהיה נכון.
תמר גוז'נסקי: אבל אני מציעה שנקבע שאחרי שתקיימו דיונים ניפגש בעוד ארבעה חודשים ותאמרו לאן הגעתם.
חיים בן-עמי: אני מבקש שבחודש וחצי הקרוב תקבעי עם רשת אורט ביקור גם ביד שפירא וגם במרכז חינוך כפר-סבא וגם באורט גאולה, כדי שיהיה לך מצע להבין מה המצב.
תמר גוז'נסקי: הרי רשת אורט לא עמדה פה לדיון כללי.
תמר גוז'נסקי: אני מציעה שלא תראו את ההחלטה שלכם כסופית לפני שתקיימו עוד דיונים.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהדיון הזה חשף את הבעייתיות.
תמר גוז'נסקי: ניפגש בעוד ארבעה חודשים ותגידו לנו אם התקרבתם לעמדות האלה.
תמר גוז'נסקי: אני פונה בשם הוועדה לעשות כל דבר כדי שלילדים האלה יישאר המקום המתאים להם, עם הלקויות שלהם ועם הבעייתיות שלהם.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שכאשר רשת אורט תעשה את זה היא תתברך גם אם מישהו יגיד לכם שחסר קצת תקציב.
תמר גוז'נסקי: בסופו של דבר המדינה כמדינה משלמת ביוקר בגלל זה שלא קיימות מסגרות כאלה.
חיים בן-עמי: אורט המליץ למשרד החינוך לאפשר לנהל מרכזי חינוך אזוריים שאורט רוצה לקחת על עצמו.
חנה לבנדה: אני מבקשת להבהיר שאין לנו דבר נגד רשת אורט, זאת רשת מצוינת.
חנה לבנדה: אורט גבעתיים, לדוגמה, הוא אחד מבתי-הספר הטובים ביותר.
חנה לבנדה: מיטב האלקטרונאים בארץ יצאו מרשת אורט גבעתיים.
תמר גוז'נסקי: תנסו לפתור את הבעיה ותדווחו לי.
תמר גוז'נסקי: זו ישיבה שנייה של הוועדה לקידום מעמד הילד לדיון בהצעות לסדר היום בנושא אלימות במשפחה ורצח ילדים בידי הוריהם.
תמר גוז'נסקי: בפעם שעברה עסקנו בהיבט של מניעה וגילוי מוקדם.
תמר גוז'נסקי: הפעם אנחנו אמורים לעסוק בהיבט של מעורבות המשטרה.
תמר גוז'נסקי: אי אפשר לפתוח ישיבה היום מבלי לדבר על הרצח שאירע אתמול בקיבוץ נען, אף שהנרצחת לא היתה ילדה (הרוצח היה כמעט ילד).
תמר גוז'נסקי: אף שאנו לא יודעים את כל פרטי המקרה, ממה שפורסם עד היום הדבר הבולט הוא ששוב לא היה מי שייקרא את הכתובת על הקיר, לא היה מי שייתלונן איפה שצריך להתלונן, ולא היה מי שייגיש עזרה למי שצריך להגיש עזרה.
תמר גוז'נסקי: הבוקר נציגה של הקיבוץ התראיינה ארוכות ובדבריה היתה נימה של כמעט להאשים את הקורבן, את הנרצחת, על זה שהיא לא דיברה, שהיא לא אמרה, שהיא לא פנתה, ובכלל היא אשמה ...
תמר גוז'נסקי: כמעט אי אפשר היה לשמוע מילת גינוי כלשהי לרצח עצמו.
תמר גוז'נסקי: שמענו רק כמה כולם מסכנים.
תמר גוז'נסקי: גם הרוצח מסכן וגם הנרצחת ז"ל מסכנה, כולם מסכנים.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה להגיד שמעבר לרצח החווייה של התקשורת היתה מזעזעת ומלמדת שאף על פי כן ולמרות כל הדיבורים לא רואים שמישהו לוקח ברצינות את כל הדיונים.
תמר גוז'נסקי: כבר לא נדבר על ועדת השרים לענייני אלימות, שאין לה זמן להתכנס.
תמר גוז'נסקי: הנקודה השניה, דיברנו בשבוע שעבר על העניין הזה של מניעה, טיפול מוקדם וגילוי מוקדם, כדי לטפל בילדים בסיכון בשלב שבו אפשר למנוע את המצב שהם יהיו קורבנות של אלימות, עד לאירועים המזעזעים של רצח.
תמר גוז'נסקי: ד"ר יצחק קדמן מהמועצה הלאומית לשלום הילד דווקא השבוע, ודווקא אחרי הישיבה הזאת, פנה אלי.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שהמידע שהגיע אליו הוא אולי ההמחשה הכי טובה עד כמה הרשויות הן חסרות אונים במצב הקיים לעשות משהו שדומה לטיפול מוקדם.
תמר גוז'נסקי: לכן, לפני שנעסוק בעניין מעורבות המשטרה, אבקש מד"ר יצחק קדמן שייספר בקצרה על מה שמצא.
תמר גוז'נסקי: לדעתי אנחנו נהיה חייבים לקיים דיון נפרד בנושא הזה.