GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
סביונה רוטלוי: צריך לבדוק אם החוקים הקיימים עונים על העקרונות, אם יש תחומים חדשים שבהם אין בכלל חקיקה.
סביונה רוטלוי: אם יש דברים שיש בהם אפליה או פרשנות מעוותת, אז יש בג"ץ.
סביונה רוטלוי: אנחנו בוודאי לא נעסוק בנושא של אכיפה, אלא במסגרת המלצות אופרטיביות לגופים שונים, כיצד לדאוג לכך שהחוקים שנציע ניתן יהיה ליישם אותם.
סביונה רוטלוי: דיברו פה הרבה על חינוך.
סביונה רוטלוי: הזכרתי כבר שחינוך שהוא לא בחינם הוא לא חינוך שוויוני, זה חינוך שמעמיק את הפערים בחברה.
סביונה רוטלוי: אחד העקרונות החשובים של האמנה זה עקרון אי האפליה או השוויון.
סביונה רוטלוי: אני מקווה שנוכל להמליץ שבכל סוגי החקיקה יינתן ביטוי אמיתי לנושא השוויון.
סביונה רוטלוי: חינוך מקדם שוויון בחברה וזו צריכה להיות אחת המטרות של הממשלה הנוכחית ואני מקווה שגם הבאות.
יהודית קרפ: האמנה מכוונת למכנה המשותף הנמוך ביותר.
יהודית קרפ: היום חברות בה 191 והיא אמנה כמעט אוניברסלית.
יהודית קרפ: יחד עם זה, יש באמנה סעיף מפורש שאומר שהזכויות שנקבעו באמנה לא באות לגרוע מיישום יותר טוב של זכויות, כך שהאוריינטציה של המדינות היא בוודאי לשאוף להגיע מעבר לאמנה.
יהודית קרפ: עם זאת, הסעיף של הישרדות והתפתחות בא להזכיר לנו שלא נהיה שאננים.
יהודית קרפ: אם שמענו כאן היום שחושבים לקצץ בתקציב של חיסונים לילדים, אז אנחנו מדברים על שלב של הישרדות.
נעמי שגיא: צריך לדבר על צרכים קיומיים, כי המילה "הישרדות" היא שלילית.
יהודית קרפ: ההיסטוריה מלמדת למה נקטו במונח survivel , אבל הוא סמוך למילה "התפתחות".
יהודית קרפ: המילה התפתחות פורצת את הדרך למכסימום שאנחנו צריכים לשאוף אליו.
יהודית קרפ: כשאנחנו מדברים על הסטנדרט של המכנה המשותף הנמוך ביותר, אסור לנו להשלות את עצמנו, כי מי שמבין באמת מה כתוב באמנה ואיך צריך ליישם אותה בצורה הוליסטית, אז גם המדינות המפותחות ביותר נמצאות עוד בתחילת הדרך.
יהודית קרפ: מה שאמרה גב' רינה יצחקי הוא נכון מאוד – הרעיון שילדים צריכים להיות שותפים בקידום זכויותיהם, זה הרעיון החדשני ביותר של האמנה.
יהודית קרפ: אני מאוד מקווה שבעזרת מפגשים מהסוג הזה, הקיבוע שלהם והמשך הדיון בשאלות שהועלו, אנחנו באמת נגיע לקידום נכון יותר של האמנה, משום שהוא יהיה בשותפות עם ילדים ובני נוער, שיתרמו לנו מהתובנות שלהם.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה להודות לכל המשתתפים על תרומתם לדיון הזה ולסכם את הדיון.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה לומר למר יצחק כהן שבתקציב 2000 אכן לא קוצץ התקציב השוטף, אבל תקציב ההשקעות של המשרד קוצץ.
תמר גוז'נסקי: אני בדקתי את זה ומצאתי שתקציב ההשקעות של משרד החינוך קוצץ ב-14%.
תמר גוז'נסקי: זה אומר פחות בנייה, פחות השקעה במה שצריך.
תמר גוז'נסקי: קיבלתי עכשיו פתק על ישוב בדרום שנקרא "שגב שלום".
תמר גוז'נסקי: הודיעו להם שיש חוק חינוך חינם מגיל 3 ושיפתחו גנים.
תמר גוז'נסקי: הם פתחו ארבעה גנים.
תמר גוז'נסקי: ארבעה גנים זה 140 ילדים .
תמר גוז'נסקי: 140 ילדים קטנים שבחיים לא ראו גן, צעדו בבוקר שמאל ימין לגן הילדים.
תמר גוז'נסקי: ההורים הלבישו אותם יפה ושמחו וכו', עד שהגיעו המפקחים של משרד החינוך או משרדים אחרים ואמרו: זה נקרא גן?
תמר גוז'נסקי: זה לא בטיחותי, זה לא מתאים.
תמר גוז'נסקי: לסגור.
תמר גוז'נסקי: וככה בשמחה סגרו את הגן, כי הוא לא בטיחותי, ו-140 ילד הלכו הביתה.
תמר גוז'נסקי: אם אנחנו מדברים על קיצוץ בשנה הבאה, פשוט כואב הלב, כי בהשקעה מאוד קטנה אפשר היה לאפשר ל-140 ילדים ללכת לגן.
תמר גוז'נסקי: אולי חסרה גדר, אולי שער חסר שם או דברים אחרים.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה להדגיש עד כמה חשובה המעורבות.
תמר גוז'נסקי: קיבלנו שיעור במעורבות הורים בנושא של חינוך חינם מגיל 3.
תמר גוז'נסקי: הם היו לוגיסטיים, הם לא חסכו דלת לדפוק עליה.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שוועד ההורים הארצי לחם הרבה לביטול תשלומי הורים.
תמר גוז'נסקי: עכשיו מה חסר?
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שעכשיו גם בני נוער צריכים לגלות מעורבות ואכפתיות ואם מועצת תלמידים תיקח נושא אחד או שניים לתקופה מסוימת, ותעשה מסע למען דבר קונקרטי, זה ישפר את המצב.
תמר גוז'נסקי: בדרך כלל עושים מסע לדבר מאוד כללי כמו אלימות, אבל צריך לעשות למען דבר יותר קונקרטי.
תמר גוז'נסקי: שמענו את הסיפור של מבשרת עם 20 הילדים שנשלחו לירושלים.
תמר גוז'נסקי: מנהלים ומורים רוצים שבסוף השנה ירשמו להם אחוזי הצלחה בבחינות וכו', אבל אתם התלמידים אין לכם את החשבון הזה.
תמר גוז'נסקי: כלומר, לכם הרי לא מפריע שיהיה עוד ילד בבית ספר וכו'.
תמר גוז'נסקי: אם היו מתארגנים ילדים והיו אומרים: הם למדו איתנו עד כיתה ט', לאן נעלמו הילדים האלה?
תמר גוז'נסקי: איפה נעלמו ה-20 ילדים?
תמר גוז'נסקי: אלה חברים שלכם הם למדו איתכם.
תמר גוז'נסקי: איפה הם נעלמו?
תמר גוז'נסקי: אם תהיה התארגנות כזאת של ילדים למען ילדים, אני חושבת שזה ישתנה.
תמר גוז'נסקי: זו רק דוגמה אחת, ואני מבקשת שתחשבו על זה.
תמר גוז'נסקי: אני מנסה לומר שמעבר לאמירות והשאלות המאוד כלליות שנתתם, בואו תנסו בכמה בתי ספר.
תמר גוז'נסקי: אם יימצאו בארץ שלושה בתי ספר שיתחילו בזה ויאמרו שהם רוצים שאותם תלמידים ימשיכו ללמוד איתם, שהם רוצים שהילדים עם תסמונת דאון ילמדו איתם ושהם יעשו משהו בנושא הזה, אני חושבת שאתם תאלצו את המנהלים, את המורים, את הרשויות, את כל מי שיש לו חשבונות אחרים בכלל.
תמר גוז'נסקי: אז פתאום המילה "שוויון" או "שוויוניות" יהפכו מאיזושהי סיסמה למשהו כזה.
תמר גוז'נסקי: לכן המטרה של הפגישות האלה, שעוד יתקיימו בעתיד, היא להוביל את כולם להבנה עמוקה של דברים וגם למחשבה מה אנחנו יכולים לעשות יחד.
תמר גוז'נסקי: מתוך רצון לפעול ולשנות – ויעל ארמוני פתחה את הדברים שלה ואמרה: אנחנו מועצת התלמידים אוהבים לעשות ולא רק לדבר, אז אני חושבת שמועצת התלמידים והנוער היא גוף מאוד רציני והיא צריכה להקיף את כולם, גם את ילדי הפנימיות, ולבוא לכאן כגוף ייצוגי.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה שכל תלמיד, מהזמן שהוא יכול להבין מה כתוב באמנה, יידע מה כתוב באמנה ויידע לחשוב ברוח האמנה.
תמר גוז'נסקי: אם נצליח תוך כמה שנים להביא לזה, אנחנו כתלמידים ובני נוער נשפיע על המערכת מלמטה, נוסף לעבודה החשובה של הוועדה של השופטת סביונה רוטלוי שפועלת בכיוון אחר או כל המשרדים האחרים.
תמר גוז'נסקי: אז בואו נראה את הפגישה הזאת כתחילת הדרך.
תמר גוז'נסקי: אני מודה לחבר הכנסת דני נווה שניהל את הישיבה האחרונה.
תמר גוז'נסקי: אני מודה לכולם, הישיבה נעולה.
תמר גוז'נסקי: - - - - - - - - -
תמר גוז'נסקי: אני רוצה לפתוח את הישיבה לקידום מעמד הילד בנושא אלימות במשפחה ורצח ילדים בידי הוריהם בעקבות הצעות לסדר יום של שורה של חברי כנסת.
תמר גוז'נסקי: קיימנו כבר שני דיונים בעקבות ההצעות האלה.
תמר גוז'נסקי: דיון אחד עסק בנושא של תעודות עניה ומה אפשר לעשות, והדיון השני עסק במדיניות המשטרה מעורבותה השפעתה וכן הלאה.
תמר גוז'נסקי: החלטנו לקיים את הדיון השלישי על השפעת התקשורת על ילדים בעיקר בהיבט של התקשורת והדיווחים ושל התקשורת והמאבק נגד אלימות במשפחה.
תמר גוז'נסקי: אני מוכרחה לציין בצער שלא זכינו לשיתוף פעולה הצפוי והמצופה מכלי תקשורת שונים למשל חברת נוגה שהיא המפיקה של ערוץ הילדים חשבה שזה לא מספיק חשוב לה להגיע לדיון זה.
תמר גוז'נסקי: יש משהו מהטלויזיה הישראלית?
תמר גוז'נסקי: הטלויזיה החינוכית מצילה את הכבוד.
תמר גוז'נסקי: זה לא מקרה שרוצים לסגור את הטלויזיה החינוכית כנראה היא מפריעה לקונצנזוס שקיים שלתקשורת האלקטרונית יש השפעה דרמטית על ילדים ובני נוער, ושהתקשורת לא צריכה לשמוע מה דעתינו מה אנחנו חושבים או איך לעבוד יחד בנושא זה.
תמר גוז'נסקי: קיימנו דיון בקשר לערוץ הילדים בשנה שעברה ולדאבוני הרב בעקבות אותו דיון לא נוצר אותו שיתוף פעולה שהיה צפוי רצוי ונחוץ ואני חושבת שיש פה פגם בסיסי בהבנה של התקשורת ותפקידה, ואחרויתה כלפי הציבור.
תמר גוז'נסקי: בין היתר כלפי הכנסת.
תמר גוז'נסקי: ואנחנו נתפסים כאנשים שמתערבים בתחום שלהם ושנתעסק בעניינים שלנו, והם יודעים מה לעשות.
תמר גוז'נסקי: למרות זאת, אחרי שנכתוב להם מכתבי מחאה על אי השתתפותם, אחרי כל זה אני מציעה שנקיים את הדיון ואת המסקנות נשלח להם.
תמר גוז'נסקי: כפי שציינתי, התקשורת בעלת השפעה גוברת על כל מה שקורה עם ילדים ובני נוער וללא ספק יש נטיה להגזים ולהטיל על התקשורת את כל האחריות על כל מה שקורה.
תמר גוז'נסקי: אני חושבת שזו הגזמה וגישה לא נכונה.
תמר גוז'נסקי: אבל מצד שני זה יהיה אוילי להתעלם מההשפעה.
תמר גוז'נסקי: לכן ביקשתי את ד"ר יצחק קדמן מנכ"ל המועצה לשלום הילד שעסק הרבה בנושא הזה, לפתוח את הדיון ואח"כ נמשיך ונשמע את הגורמים השונים.
יצחק קדמן: תודה.
יצחק קדמן: אבקש לפתוח בכמה הערות כלליות.
יצחק קדמן: בניגוד למה שקורה אצלינו, בעולם הרחב יש הרבה מאד עיסוק בשאלות של השפעת התקשורת על ילדים בכלל, והשפעת תקשורת אלימה על ילדים.
יצחק קדמן: אני מחזיק פה לפני חומר שקיבלתי ממוסד שקיים בשוודיה ושעוסק באופן ספציפי בנושא של ילדים ואלימות בתקשורת.
יצחק קדמן: הם אספו ומצאו שמאז 89 כלומר במהלך 10 שנים נעשו למעלה מאלף מחקרים רק בנושא הזה של השפעת אלימות בתקשורת על ילדים.
יצחק קדמן: הם מוציאים גם מידי שנה את הספר הזה שנקרא "ילדים ותקשורת" שבו יש חומר מאלף, מי שירצה לדעת יותר אני אשמח לתת, אני מציין את זה כי בניגוד אלינו, גם באקדמיה, מלבד דפנה להט, שתמיד חוזרים לאותו שם, אין כמעט עיסוק בנושא הזה של השפעת התקשורת על ילדים והשפעת התקשורת אלימה על ילדים, כמעט ואין עיסוק בזה.
יצחק קדמן: גם משרדי הממשלה אינם נוגעים בדבר, למרות שאת נמצאת כאן, בכלל גם משרד החינוך וגם משרדים אחרים, כמו משרד התקשורת ומשרדים אחרים שיש להם נגיעה, כמעט ולא עוסקים בנושא למרות שבעולם הרחב יש הרבה מאד ידע בנושא והרבה מאד מחקרים.
יצחק קדמן: מילה אחת לגבי התוצאות, וכאן אני אולי אאכזב את מי שציפה אחרת.
יצחק קדמן: אין תוצאות חד משמעיות לשאלה האם תקשורת אלימה משפיעה על ילדים או על אלימות של ילדים התוצאות הן מאד לא חד משמעיות.
יצחק קדמן: בצד מחקרים שהראו שבפרוש כן, יש הרבה מאד מחקרים שהראו שבפרוש לא.
יצחק קדמן: המסקנה ברוב המחקרים היא קצת יותר מורכבת, אבל היא חשובה כי פה נמצא מוקד ההשפעה.
יצחק קדמן: התקשורת משפיעה כשהיא אלימה, גם על ילדים וגם על משפחות, אבל בצירוף מרכיבים נוספים.
יצחק קדמן: כלומר אם מבודדים רק את התקשורת לא מוצאים תוצאות אבל אם מביאים בחשבון שצריך לשאול שאלה יותר מכובדת, יותר מורכבת מאשר האם התקשורת משפיעה או לא אלא איזה סוג של תקשורת על איזה סוג של ילדים ואיזה סוג של מסרים, כשמחדדים את השאלה הזו מוצאים תשובות.
יצחק קדמן: כך למשל נמצא, שלגבי ילדים או גם מבוגרים שמראש יש להם נטיה לאלימות או שיש להם הרבה פחות בקורתיות על צריכת תקשורת, אגב בעניין הזה אני זורק הערת ביניים שזה אחד התפקידים החשובים של מערכת החינוך, ללמד ילדים מגיל צעיר לצרוך תקשורת באופן בקורתי.
יצחק קדמן: זה אחד הדברים שהמחקרים מראים שכשלא יודעים לצרוך תקשורת באופן בקורתי אזי לתקשורת יכולה להיות השפעה נגטיבית.
יצחק קדמן: התקשורת, כשיש בה אלמנטים אלימים, צריך גם לשאול איזה אלמנטים.
יצחק קדמן: אי אפשר לשים את כל האלימות באותה קופסא.
יצחק קדמן: למשל יש הבדל גדול בין אלימות שבה בכל זאת יש נסיון להצמדת ערכים של שוטרים וגנבים של "הפשע לא משתלם" של יש אלימות אבל האלימות נגמרת רע, לבין מסרים אלימים שבהם המסר הוא שהאלימות משתלמת.
יצחק קדמן: ההבדל הוא הבדל גדול.
יצחק קדמן: לצערי הרב אנו עדים בתקופה האחרונה ללא מעט מסרים תקשורתיים שבהם לא רק יש אלימות אלא יש גם מסר שהאלימות משתלמת.
יצחק קדמן: זה קיים גם בפרסומת, מי שראה את הפרסומת האחרונה של דני של שטראוס שיש שם מכות בין אחים ואח"כ האח שקיבל את המכות אוכל דני והוא מקבל כוחות על אנושיים, דבר שהוא בלוף בפני עצמו, ואז הוא מצליח לפרוץ את הדלת של אחיו לעקור את המיטה ממקומה ולהרימה עם האח לתקרה, לבעוט בכדור שהורס את הקיר.
יצחק קדמן: המסר הוא, לא רק שיש אלימות אלא שהיא בסופו של דבר משתלמת.
יצחק קדמן: יש דבר נוסף שצריך להזכיר, יש הבדלים גדולים מאד בתגובה לתקשורת אלימה בין סוגים שונים של ילדים, הדבר קשור גם במצב האישיותי של היחיד, אבל גם בעניינים חברתיים יותר, מאיזה רקע הילד בא, איזה נוגדנים הוא מקבל בבית.
יצחק קדמן: אני תמיד מצטט את חבר הכנסת לשעבר בני טמפקין שעמד בראש הועדה לבדיקת אלימות בני נוער כשהיה דיון בנושא של השפעת התקשורת הוא אמר " הילדים שלי, כל ילדותם ראו סרטים מאד אלימים בטלויזיה ואף אחד מהם לא אלים" אז ענה לו משהו "מה לעשות שלא כל הילדים גדלים בבית של בני טמפקין.
יצחק קדמן: " כאשר יש לך מסרים נוגדים, כאשר הבית המשפחה, לעיתים ביה"ס, מצייד אותך בנוגדנים, התקשורת לבד לא תהפוך אותך לאלים, אבל כשאין את כל אלה, הסיכוי הולך וגובר שהדברים האלה משפיעים.
יצחק קדמן: אני רוצה לומר מילה על הצד החיובי של התקשורת.
יצחק קדמן: בעקבות מחקרים שנעשו לאו דווקא לגבי ילדים וישנם מחקרים לא מעטים שהתחילו בשנות החמישים לגבי עצם השאלה של השפעת התקשורת על הקהל.
יצחק קדמן: אני לא אלאה אתכם, אבל זה מרתק לעבור לאורך המחקרים ולראות את ההתפתחות של מחקרי הקומוניקציה בעניין.
יצחק קדמן: בראשית שנות החמישים היתה אמונה שהתקשורת היא כל יכול.
יצחק קדמן: שלתקשורת יש השפעה אדירה.
יצחק קדמן: חלק גדול מהמחקרים נעשה על ההשפעה של התקשורת בזמן בחירות.
יצחק קדמן: היתה אז אמונה שאם התקשורת נוקטת עמדה הקהל כך הולך להצביע ושלתקשורת יש השפעה כמעט מאגית.
יצחק קדמן: אח"כ בא גל הפוך בעיקר בשנות השישים, שטען על סמך מחקרים, שלתקשורת אין שום השפעה וזה בכלל לא משנה אם התקשורת נוקטת עמדה זו או אחרת, היא לא משפיעה בכלום.
יצחק קדמן: בשנות השבעים בא גל נוסף שהוא הגל שעד היום למעשה תקף, ואלו מחקרים שאמרו שמחקרי שנות החמישים והשישים טעו, לתקשורת יש השפעה, היא לא בלתי מוגבלת, היא בעיקר מותנית בשורה של מרכיבים נוספים.
יצחק קדמן: יש את כל התאוריה שהתקשורת משפיעה על קבוצה מסויימת של אנשים והם מצידם, מה שקרוי מנהיגי דעת קהל, בהשפעה האישית שלהם, או בבין אישית שלהם, מעבירים את העניין הלאה.
יצחק קדמן: בין התאוריות שהתפתחו בשנות השבעים הכיוון הזה של יש השפעה אך היא מוגבלת, יש את התאוריה שאני רוצה לגעת במשפט אחד שנקראת "אג'נדה סטינג".
יצחק קדמן: תאוריה זו אמרה שלתקשורת אין שום השפעה לגבי שינוי עמדות או לגבי התנהגות.
יצחק קדמן: היא יכולה להגיד מהיום עד מחר למי לבחור או לנסות להעביר איזה מסר, הציבור לא קונה את זה.
יצחק קדמן: הציבור פועל לפי מערכת ערכים אחרת, לא התקשורת מכתיבה לו עמדות ולא התנהגות.
יצחק קדמן: אני יודע שאצלינו כל הזמן מזכירים את הקמפיין של איסור קטיפת פרחים כקמפיין שהצליח לשנות עמדות ואם תשימו לב, בכל הדיונים שיש בנושא תמיד חוזרים לדוגמא הכמעט יחידה הזו של השפעה של קמפיין תקשורתי, כמעט לא מוצאים את זה בכל הנסיונות שנעשו.
תמר גוז'נסקי: זה היה קמפיין תקשורתי או חינוכי?
יצחק קדמן: זה היה משולב.
יצחק קדמן: התחיל כחינוכי.
יצחק קדמן: אני אומר שבמקרים אחרים כמעט ולא הצליחו.
יצחק קדמן: מה שנמצא במחקרים הוא שהתקשורת אולי לא משפיעה ואין לה יכולת להשפיע לאיזה כיוון תלך, יש לה כן השפעה, ומסתבר שהשפעה אדירה, ביכולת שלה להשפיע על מה ידברו ומה יחשבו או במה שקרוי קביעת סדר היום.
יצחק קדמן: כלומר לתקשורת בהחלט יש אפשרות, וראו נא את שביתת הנכים האחרונה, בשבוע ראשון התקשורת לא עסקה בנכים, בכלל הנושא לא היה אישיו.
יצחק קדמן: ברגע שהתקשורת נכנסה והתחילה לדבר על העניין התחילו לדבר עליו גם במקומות אחרים.
יצחק קדמן: במקומות אחרים זה אצלי ואצלך בבית.
יצחק קדמן: דבר שיש לו השפעה מאד מהותית על מה מדברים בערב שבת או באסיפות אחרות.
יצחק קדמן: אבל גם על סדר היום הפוליטי.
יצחק קדמן: בעניין הזה שוב יש מחקרים מובהקים שלא הפוליטיקה מכתיבה לתקשורת את סדר היום התקשורתי אלא להפך, התקשורת , במידה רבה מאד מכתיבה לעולם הפוליטי את סדר היום שלו ונעשו בעניין הזה מחקרים גם בעולם וגם לגבי פרלמנטים אחרים.
יצחק קדמן: הכיוון הוא מאד ברור.
יצחק קדמן: אני אומר את כל זה כי כאן נכנס דווקא אלמנט חשוב של התקשורת בצורה החיובית.
יצחק קדמן: לתקשורת יש אפשרות, והיא עשתה זאת בשנים האחרונות להציב על סדר היום נושאים.
יצחק קדמן: בנושא, למשל של פגיעות בילדים, לתקשורת היה תפקיד עצום בהצבת הנושא על סדר היום.
יצחק קדמן: יש לזה ערך רב מאד מפני שהצבת הנושא על סדר היום משפיעה גם על תקציבים.
יצחק קדמן: דברנו בישיבות הקודמות על המצב המשברי שעדיין לא נפתר אבל צריך לזכור בכל זאת שעד לפני 7,6,5 שנים לא היה בארץ אפילו לא מקלט או מרכז חירום לילדים בסיכון.
יצחק קדמן: היום יש שמונה.
יצחק קדמן: גם בנושאים אחרים, בנושא של נשים היו התפתחויות דומות.
יצחק קדמן: השפעת התקשורת על עיצוב סדר היום הציבורי והפוליטי הוכח כבעל ערך עצום ותרם גם בנושא הזה תרומה משמעותית.
יצחק קדמן: התרומה היא לא רק במישור של מדיניות אלא גם במישור הפרטני חלק מכם אולי קרא על סיפורה של ילדה שחשפה סיפור של גילוי עריות קשה מאד שלא יכלה לדבר עליו.
יצחק קדמן: הסיפור התגלה במפגש בינה לבין היועצת כשהיא באה עם כתבה מהעיתון עם מקרה דומה ושמה לה על השולחן.
יצחק קדמן: לעניין הזה יש השפעות ברוכות רבות מאד בעצם העלאת הנושא שהרבה פעמים קבור מתחת לפני השטח על פני השטח.
יצחק קדמן: דוגמא קטנה, לפני כחודש ימים פעם ראשונה בהסטוריה אחרי אלפיים שנה שבעיתון חרדי התפרסמה כתבה על נושא של התעללות בילדים.
יצחק קדמן: מי שמכיר את העולם החרדי וסגירותו וחוסר הנכונות שלו להתעמת ציבורית עם בעיות שונות שקורות בתוכו יודע שיש פה מהפכה.
יצחק קדמן: לעניין הזה תהיה השפעה אדירה גם במגזרים סגורים או בחברות סגורות.
יצחק קדמן: יחד עם זה, היו בעניין הזה, וישנם עדיין, חטאים גדולים.
יצחק קדמן: לא בעצם הכיסוי התקשורתי, אלא בעצם החשיפה.
יצחק קדמן: בתפקיד ההצבה על סדר היום הציבורי לתקשורת יש תפקיד חיובי ממדרגה ראשונה.
יצחק קדמן: הרבה פעמים העניין מלווה בחטא לא בעצם הפרסום אלא איך התקשורת מסקרת דברים כאלה.
יצחק קדמן: הבאתי איתי שלושה אירועים מהזמן האחרון שהתקשורת כיסתה בצורה בלתי נסבלת, לפחות חלקה.
יצחק קדמן: הראשון היה אתמול, היה דיווח בשלושה עיתונים על מקרה שבו נעצר בחור בן 19 בחשד שאנס את בת דודתו בת השש, מעניין שבעיתון אחד היא בת שש ובעיתון אחר היא בת שמונה, מה חשוב הפרטים, יש לה גיל לילדה זו.
יצחק קדמן: בשני עיתונים הכתבה היתה בהחלט הוגנת עם מינימום פרטים עם הבאת העניין כפי שהוא.
יצחק קדמן: עיתון אחד, ואני לא מסוגל להבין למה, כתבתי לעורך אבל לא קיבלתי תשובה, עשה מעשה שלא יעשה.
יצחק קדמן: הוא לא הסתפק בעצם הפרסום שבעניין אלא כתב איפה זה.
יצחק קדמן: לרוע המזל זה באתר הקראונים חצרות יסף, זה לא בעיר ת"א.
יצחק קדמן: אתר זה אומר מי האוכלוסיה שם, גרים שם עולים יוצאי אתיופיה, זה מקום מאד קטן, מבנה חברתי שכולם מכירים את כולם.
יצחק קדמן: אבל זה לא רק זה, הוא גם הוסיף פרטים רבים על איך העניין התגלה כמו למשל שהילדה שוחחה במועדון האתר עם אב הבית שהוא דמות מאד מיוחדת וזה יצא מאב הבית והגיע הלאה למי שהגיע.
יצחק קדמן: אני יודע באופן מעשי, כי דברתי עם ראש הרשות המקומית של חצרות יסף, הוא סיפר לי שהפרסום עם הפרטים האלה גרם שם מהומה רבה.
יצחק קדמן: כולל נסיונות קשים של לחץ על הילדה אשר התברר שקל מאד לדעת מי היא כולל אובדן אימון מוחלט באב הבית שהיה לו תפקיד בלתי רגיל שם, גם אם לא פורמאלי בקשר עם ילדים.
יצחק קדמן: למה צריך היה לעשות זאת אין לי תשובה.
תמר גוז'נסקי: משהו ביקש שלא לעשות זאת?
יצחק קדמן: כן, הסתבר שהמשטרה, ששחררה את האינפורמציה העבירה ביפרים לכל הכתבים וביקשה בפירוש לא לציין את שם המקום ולא לציין שום פרטים מזהים והעובדה היא ששני עיתונים גדולים עמדו בזה ועשו זאת בצורה כזו.
יצחק קדמן: זה לא המקרה היחידי, לפני מספר שבועות היתה כתבה בערוץ השני על חיילת שאחרי הרבה שנים התלוננה על כך שאביה פגע בה מינית.
יצחק קדמן: החיילת צולמה מהגב, השד יודע למה, במסגרת הכתבה.
יצחק קדמן: היתה לה בכתף את הכומתה בצבע תכלת, כך שברור שזה מחיל אויר, עוד באותו ערב החיילים שמשרתים איתה, כולל הקצין הממונה, זיהו אותה באופן ברור והתקשרו אליה הביתה על דבר שאיש לא היה אמור לדעת עליו.
יצחק קדמן: יש לי התכתבות מאד מרגיזה עם יו"ר הועד המנהל של הרשות השניה אחרי שדברתי עם מנכ"ל חברת החדשות שלום קיטל והוא הודה שזו היתה טעות נוראית, מפני שלא היה צריך לצלם אותה.
יצחק קדמן: הצילום שלה לא היה חשוב, מעבר לזה שזה אסור חוקית, והם מתחמקים בכך שצילמו אותה מהגב ולא מהפנים, אבל יו"ר הועד המנהל של הרשות השניה לא רואה שום פסול בעניין וכתב לי שהכל היה בסדר גמור.
יצחק קדמן: דוגמא אחרונה ששלחה לי מנהלת השירות הסוציאלי בבית החולים הדסה בירושלים.
יצחק קדמן: כתבה על מישהו שאנס את אחותו בת 13 והכניס אותה להריון.
יצחק קדמן: הפעם זה כבר ממש גובל בסכנת נפשות.
יצחק קדמן: עיתון פרסם יותר מידי פרטים על העניין כולל העובדה שמדובר בתושב מזרח ירושלים הדבר יעמיד בסכנת חיים של ממש את הילדה שבה מדובר.
יצחק קדמן: לכן אני אומר שגם על ההיבט הזה אנחנו צריכים לחשוב כי בעצם העלאת הנושא למודעות ישנו חשיבות עצומה, זה לא אומר שצריך להתיר כל רסן.
יצחק קדמן: יש חוק שאוסר פרסום מהסוג הזה, אבל זה לא מספיק שמשהו יצמד בדקדקנות בפורמאליות לחוק, אפשר לעבור ליד החוק ולגרום נזקים עצומים.
יצחק קדמן: הרבה פעמים אני שואל את עצמי אם זו חשיפה תקשותית או שזה פשוט יצר מציצנות כאשר מספקים את כל הפרטים, שאני אומר בכנות, זה לא משום סיבה תקשורתי אפשר לפרסם כתבה גם בלי לחשוף פרטים, בלי לצלם את החיילת מהגב כדי שלא יוכלו לזהות אותה.
יצחק קדמן: עוד שני דברים לסיום, האחד נושא ספציפי שבו התברר לנו שכן יש השפעה ישירה וזה הנושא של צפיה בסרטים פורנוגרפים.
יצחק קדמן: בהרבה פעמים כשמדברים על תקשורת נוטים לראות את העיתונים היומיים, או את מהדורות הטלויזיה.
יצחק קדמן: תקשורת המונים הוא מושג הרבה יותר רחב במיוחד היום.
יצחק קדמן: אי אפשר להתעלם מזה אבל כל נושא האינטרנט הוא סוגיה בפני עצמה.
יצחק קדמן: גם כאשר לעיתונות יש כללים מסוימים, באינטרנט כמעט הכל פרוץ וזו בעיה שצריך להתיחס אליה.
יצחק קדמן: גם כלים אחרים הם כלי תקשורת, יומני תלמיד למשל, זה כלי של תקשורת המונים והוא כלי מאד בעיתי למי שמכיר את התחום הזה.
יצחק קדמן: בנושא של סרטים פורנוגרפים.
יצחק קדמן: אנו מוצאים את זה שוב ושוב בפסקי דין במיוחד כאשר יש לנו מקרים של ילדים שפגעו מינית בילדים אחרים, לרוב ילדים קטנים מהם.
יצחק קדמן: לחלק לא קטן מהמקרים יש רקע של צפיה קודמת בסרטים פורנוגרפים או סרטים כחולים.
יצחק קדמן: בעניין הזה, בניגוד למה שאמרתי, יש השפעה, אבל שוב זה לא כל ילד, זה לא השפעה של אחד על אחד.
יצחק קדמן: לא כל ילד שצופה בסרט פורנוגרפי הולך ומבצע אח"כ עבירת מין בילד אחר.
יצחק קדמן: לא מעט ילדים שמימלא המערכת שלהם לא לגמרי יציבה בעניין הזה, סרטים פורנוגרפים בהחלט נותנים רעיונות.
יצחק קדמן: הילדים עצמם מספרים אם וכאשר הם נעצרים בחשד לעבירה כזו הם מספרים שהם לקחו רעיונות מסרטים.
יצחק קדמן: גם ילדים מאד קטנים שלא היתה להם חשיפה לקשרים מיניים קודם לכן, אני לא מדבר על ילדים שהיו קורבנות לעבירת מין שאנו יודעים שגם לזה יש השלכה.
יצחק קדמן: פה יש בעיה מאד חמורה ופירצה שהולכת וגדלה במיוחד בעידן האינטרנט מפני ששם יש אתרים שזנ עניינם ויש פה סכנות גדולות.
יצחק קדמן: הדבר האחרון היא סוגיה שענינה את הציבור הישראלי בגל מעשה הרציחות האחרונות של ילדים.
יצחק קדמן: היתה השאלה של אפקט הדומינו או מגיפה.
יצחק קדמן: האם יכול להיות שאדם שקרא על אב ששרף את ילדיו הושפע מזה והלך ועשה דבר דומה?
יצחק קדמן: לא מצאתי במחקר התיחסות ספציפית לעניין הזה אלא בתחום אחד שבו יש הוכחות ונתונים וזה תחום ההתאבדות.
יצחק קדמן: בתחום זה יש מחקרים שנעשו בכמה מקומות בעולם וכן מצאו שם אלמנט של מגיפה וחיקוי, כלומר פרסום של כתבות שהיו בהם הרבה מאד פרטים.
יצחק קדמן: גם אלמנט של פרסונליזציה התברר כמשפיע מאד, בגלל זה הכנסת אסרה לפרסם שמות של קטינים שניסו להתאבד או התאבדו.
יצחק קדמן: מסתבר שפרסום מפורט בנושא הזה כן נמצא בעל קשר חיובי למגיפה של התאבדויות.
יצחק קדמן: צריך להבין.
יצחק קדמן: אדם רגיל לא קורא עיתון רואה שהיה משהו שהתאבד תחת גלגלי הרכבת ואומר איזה רעיון נפלא למה שאני לא אנסה את זה.
יצחק קדמן: זה לא המצב, יש הרבה משתנים מתערבים אבל כן נמצא שכיסוי תקשורתי רחב ומפורט למעשי התאבדויות הביא לגל של התאבדויות בעקבות הפרסום.
יצחק קדמן: אם אפשר להשליך מכאן גם על דברים, כמו שראינו לאחרונה, אני לא יודע, יש בעניין הזה לפחות סימני שאלה.
יצחק קדמן: אני מעלה את זה רק כנושא בסימן שאלה כי לפי מיטב ידיעתי לא נעשה מחקר בנושא של פגיעות בילדים ורצח ילדים על ההתנהגות של אנשים שאולי היו קודם במצבי לחץ והדחיפה שלהם לעשות מעשה.
תמר גוז'נסקי: אני מבקשת לחדד כמה נושאים שהעלה פה ד"ר יצחק קדמן, אלה נושאים הקשורים יותר לדיון שלנו: אחד, זאת עובדה, רצח ילדים בא בגלים, ז"א היה מקרה של רצח וכעבור שלושה ימים עוד רצח, אח"כ היתה הפסקה, למה היתה הפסקה אני לא יודעת.
תמר גוז'נסקי: השאלה האחרת היא האם התקשורת צריכה, למען זכות הציבור לדעת, לתת תיאור מדוקדק של איך האבא חנק את הילד ואיך הוא הצית וקשר אותו , פירוט מדויק בהחלט.
תמר גוז'נסקי: אני רוצה להציג את זה משני היבטים: א.
תמר גוז'נסקי: מההיבט של החשש מאפקט הדומינו, שמשהו יעלה בדעתו, אחרי שכבר חשב על הדברים האלה.
תמר גוז'נסקי: ישנו ההיבטי השני, גם ילדים ובני נוער מקשיבים וצופים באותם שידורים.
תמר גוז'נסקי: מה הם אמורים להבין מזה, שככה זה בחיים?
תמר גוז'נסקי: אבא שורף קושר ומצית?
תמר גוז'נסקי: אם הם חיים בבית שיש בו רמה מסויימת של אלימות, ויש הרבה בתים בישראל שיש בהם רמה מסוימת של אלימות, מה הם אמורים להבין?
תמר גוז'נסקי: שזה השלב הבא?
תמר גוז'נסקי: האם יש לתקשורת אחריות בפני הציבור מעבר לחובה שלה לדווח?
תמר גוז'נסקי: מה שקורה גם שהתחרות בין כלי התקשורת, בעיקר בין ערוצי הטלויזיה מביאה לכך שכל כלי תקשורת רוצה להביא עוד יותר פרטים מהמציצנות, איך בדיוק זה קרה.
תמר גוז'נסקי: במיוחד זה היה במקרה של הרצח והשריפה של שני הילדים והאם מת"א, שם לא היה גבול לרמת החדירה שהיתה לנושא זה.
תמר גוז'נסקי: גם ברצח האחר של התנוקת היה תיאור מדויק איך הוא הוציא את הסכין איך הוא דקר ופעל.
תמר גוז'נסקי: אני לא חושבת שיש לזה קשר לזכות הציבור לדעת.
תמר גוז'נסקי: הציבור צריך לדעת שהיה מקרה שאב רצח וכו" אבל לפרטים אין לדעתי חשיבות לעצם הידיעה ובודאי מבחינת השפעה ציבורית.
תמר גוז'נסקי: הנושא השני, בענין אלימות ורצח, היא באיזה מידה התקשורת אומרת מה אפשר לעשות, איך מתמודדים ואיך היא בכלל עוסקת בנושאים האלה.
תמר גוז'נסקי: אחרי שהיא מספרת איך קורים הדברים האלה מה היא צריכה לעשות.
תמר גוז'נסקי: אני לא מדברת על תכניות של הטפה.
תמר גוז'נסקי: יש עכשיו מערכת של שלטי חוצות שעלם חתומה עליהם וכתוב שם "מלחמה באלימות" איך אפשר להילחם באלימות.
תמר גוז'נסקי: מעבר לקופירייטר הגאוני שהמציא את צמד המילים, ומעבר לשאלה ולקריאות נגד אלימות, מה בעצם מביאים?
תמר גוז'נסקי: והאם התקשורת מוכנה להתמודד עם מקרים שבהם היתה אלימות אבל העניין הגיע לכלל פתרון אחר.
תמר גוז'נסקי: האם לתקשורת יש בכלל איזשהו תפקיד חברתי או שיש לה רק את תפקיד הרייטניג בצילומי דם ואש ועשן?
תמר גוז'נסקי: דבר נוסף, באיזו מידה התקשורת מלווה מיקרים ומנסה להבין את המקרים יותר לעומק.
תמר גוז'נסקי: יכול להיות שזה בכלל לא תפקידה ובכלל לא המסר שלה.
תמר גוז'נסקי: דבר נוסף הוא לגבי הבקרה על השידורים לילדים.
תמר גוז'נסקי: ניסינו בדיון הקודם לנסות לגעת בנושא הזה.
תמר גוז'נסקי: בארצות שונות יש מועצה ציבורית או גוף אחר שיש לו בקרה על מה שמשודר בערוץ הילדים.
תמר גוז'נסקי: כידוע, אין בקרה כזו בערוצים המסחריים בארץ, יש את הבקרה הפנימית של מי שרוצה לעשות בקרה.
תמר גוז'נסקי: בדיון הקודם עם נוגה הפקות שעסקה בערוץ הילדים, הסתבר שזה היה הדיון הראשון למרות שהם מפיקים כבר 10 שנים את הערוץ, שבכלל שאלו אותם שאלות, והם בכלל כ"כ נעלבו שכבר לא באו פעם שניה.
תמר גוז'נסקי: העניין הוא מאד רציני, איך בכלל נעשית בקרה ואיך אנחנו כהורים וכאנשי חינוך וחברה יש לנו בקרה על זה.
תמר גוז'נסקי: דבר נוסף, באיזה מידה אנו משתמשים בביקורת במערכת החינוך בהקשר הזה של האלימות, ובאיזה מידה משרד החינוך יוזם דברים כדי לעשות תקשורת.
תמר גוז'נסקי: דבר אחרון שרציתי לספר זה שלקראת האירוע שהיה שבוע שעבר על האמנה לזכויות הילד פנינו ל - 250 מגמות קולנוע בבתי ספר תיכוניים בבקשה שיפיקו סרטים.
תמר גוז'נסקי: בפגישה עם האחראית על התחום ממשרד הלחינוך, אחד הדברים שהיא אמרה שרוב הסרטים הם מאד עצובים.
תמר גוז'נסקי: אין בהם שמחה.