GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ארז שני:
אני מבטיח לך שזה ייבדק
ארז שני:
 תרשמו את זה, בבקשה
אירה, דיירת:
כשבנו את הבניינים שלנו – כנראה שהמבוגרים לא יכלו להחזיק רכבים
אירה, דיירת:
 עכשיו מותר להחזיק רכב, ובנו בניינים - - -
אירה, דיירת:
 יש פה מקום, בפינה, בין - - - לבין המקום שבו כל המשאיות זורקות זבל
אירה, דיירת:
 האם אפשר לסדר שם חנייה למי שיש לו תו נכה? הרבה אנשים לא יכולים לחנות
אירה, דיירת:
 בעלי, שהיה לו תו נכה, נפטר, לצערי
אירה, דיירת:
 לי אסור להרים יותר משלושה קילו; אני עם בעיות גב וכליות, ומיועדת לניתוחים
אירה, דיירת:
 מה לעשות?
סופיה ביילין:
על איזה שטח את מדברת?
אירה, דיירת:
	אחרי בניין העובדים – יש כאלה שזורקים את הזבל
אירה, דיירת:
 עשו גדר, ובכל לילה מביאים משאיות של זבל וזורקים אותו שם
סופיה ביילין:
זה שטח פרטי
סופיה ביילין:
 אם השטח לא ציבורי – אנחנו לא יכולים לזרוק - - -
אירה, דיירת:
במה אפשר לעזור להם? אולי אפשר לעשות חנייה? יש הרבה דיירים עם רכב, ואנחנו מטפסים וסוחבים את הציוד שלנו כל הזמן
אירה, דיירת:
 אני נמצאת בתהליך של קבלת תו נכה, אבל יש אנשים אחרים
סופיה ביילין:
יש מגרש מעבר לבניין, שהוא שטח ציבורי ששייך לעירייה, ואני מציעה לבדוק האם אפשר להכשיר אותו כחנייה
סופיה ביילין:
 אני מבקשת שיפנו אליי בפנייה מסודרת
אירה, דיירת:
	המעבר הזה, שבו זורקים זבל, הוא מהשער של החנייה
אירה, דיירת:
 הם גם צריכים לקבל קנס על כך שהם זורקים זבל בשטח פרטי, נכון? להכנסה שלכם
אירה, דיירת:
 ועוד משהו: יש מעבר בין היציאה לכיוון תחנת אוטובוס; המעבר הזה לא מואר בלילה
אירה, דיירת:
 אמרו שיהיו שם פנסים, אבל לא מואר; חושך מוחלט
דוד בן אברהם:
הנושא של התאורה נמצא בטיפול
דוד בן אברהם:
 אני הייתי פה, אישית, לפני שבוע וחצי, פתחתי קריאה בנושא של התאורה, וזה נמצא בבדיקה של המבחנים
דוד בן אברהם:
 הנושא של שביל פגום שייך לעמיגור, ואני ביקשתי מיואב אבוטבול – אני ידעתי שהוא אמור להיות פה - - -
ארז שני:
לא; הוא בחו"ל
דוד בן אברהם:
אז זה בטיפול
דוד בן אברהם:
 אנשים מבוגרים נופלים, כי השביל לא מסודר וחשוך
ארז שני:
בזה שהוא חשוך – אמרנו שאתה מטפל
ארז שני:
 אנחנו נטפל בשביל, אין בעיה
ארז שני:
 יסודר
ארז שני:
 אם זה בשטח עמיגור – עמיגור תסדר את זה
דוד בן אברהם:
היה פה פקח ופתחנו קריאה
דיירת:
(דבריה מתורגמים סימולטנית מרוסית לעברית ע"י שלומית אבינח)     אנחנו רוצים להודות לעמיגור אשקלון על התנאים הטובים
דיירת:
 אנחנו יודעים על מי לסמוך
דיירת:
 הם עזרו לי, באופן אישי: כשאח שלי נפטר ולאלמנה שלו לא הייתה אזרחות – עמיגור דאגו לזה ועזרו לי מאוד
דיירת:
 תודה לאלה שמובילים את הבניין – שיוצרים אווירה ביתית; שמתעניינים בשלומנו בכל בוקר; ששואלים את כל מי ששכח ללחוץ על הכפתור הירוק אם הוא חי
דיירת:
 אני לא מרגישה בעיות מיוחדות, ואני מרוצה מאוד
זאב אלקין:
תודה לך
דיירת ב':
	אני רציתי לשאול את האדון מהעירייה – מי אחראי על הניקיון?
קריאה:
של הבית עצמו?
דיירת ב':
	לא
דיירת ב':
 שטח פרטי, כמו שיש פה, שהוא לא שלנו; מעבר
דיירת ב':
 מלוכלך שם
דוד בן אברהם:
אנחנו חוזרים על הנושא
דוד בן אברהם:
 הגברת סופיה ביילין כבר אמרה שיוציאו קנס לבעל השטח אם הוא לא יסדר ולא ינקה את המקום
דוד בן אברהם:
 הם כבר קיבלו קנס כמה פעמים
זאב אלקין:
זה שטח פרטי
זאב אלקין:
 מי שאחראי על הניקיון הוא בעל השטח
דיירת ב':
	בשטח של עמיגור – מטפלים בצורה נפלאה
דיירת ב':
 אין לנו שום תלונה בקשר לזה
דיירת ב':
 הם עושים את כל מה שאפשר
דיירת ב':
 כל הכבוד לכם; אנחנו מאושרים
דיירת:
תודה לעמיגור
דיירת ג':
	מאחורי הבניינים יפה, אבל השטח פה, באזור שמעבר לגדר, לאורך הבניינים – מוזנח מאוד
סופיה ביילין:
תהיו סבלניים ותמתינו
סופיה ביילין:
 אנחנו נעשה לכם צילוניות
פאולה, דיירת:
	אני פאולה
פאולה, דיירת:
 קודם כל, אני רוצה להודות לעמיגור לישראל
פאולה, דיירת:
 אני עולה ותיקה מקולומביה, וקיבלתי ארמון
פאולה, דיירת:
 יש לי שאלה: יש לנו פה מועדון נפלא, שכמעט תמיד אותם האנשים משתמשים בו, לכל מיני דברים
פאולה, דיירת:
 אנחנו נהנים מזה, משתמשים בו ודואגים כמו שאתם רואים אותו עכשיו
פאולה, דיירת:
      יש פה כמה אנשים שלקחו את היוזמה לעשות פעילויות שונות
פאולה, דיירת:
 אני לא מכירה מקומות אחרים, אז אני לא יכולה להגיד איפה יש כאן כאלה מקומות ואם יש אנשים עם יוזמות
פאולה, דיירת:
 פה יש, אבל חותכים לנו את הכנפיים
פאולה, דיירת:
      בהתחלה – הבנתי; לא הכירו אותנו, ואנחנו לא הכרנו את האנשים פה, מסביבנו
פאולה, דיירת:
 אני מבינה שזה לא פשוט; אני חיה פה, אבל ההנהלה – אם אפשר להגיד – כבר מכירה אותנו, ויש דברים שאנחנו לא כל כך מבינים
פאולה, דיירת:
 אני לא רוצה לפרט, כי אני לא רוצה לדלג בהיררכיה
ארז שני:
את יכולה לדבר חופשי; זה בסדר
נירה, אם הבית:
	על אילו יוזמות מדובר?
ארז שני:
מה למשל?
פאולה, דיירת:
	למשל, אני לקחתי יוזמה, ועשינו קבוצה של נשים, שבכל יום שלישי בערב אנחנו יושבות, כשבכל פעם – אישה אחרת עושה משהו: יוגה; עבודות ידיים; משחקים; מדברים
פאולה, דיירת:
 אנחנו מאוד נהנות
פאולה, דיירת:
 עשינו קבוצה של נשים, ועכשיו – אנחנו רוצות להזמין גם את הבנים
פאולה, דיירת:
      פתאום בא לי איזה רעיון: המון אנשים נשארים פה לבד ביום שישי, ואתה רואה שם בדידות ועצב
פאולה, דיירת:
 אמרתי לעצמי: פעם אחת, בסוכות, עשינו ארוחה פה, בסוכה, ואני השתתפתי, כי אני אחד מאלה שמשתתפים
פאולה, דיירת:
 אמרתי: "וואו, איזה יופי שאנשים שנמצאים לבד – יכולים להרגיש כמשפחה"
פאולה, דיירת:
      אז באתי לאם הבית וביקשתי אישור, ועשינו ארוחה אחת
פאולה, דיירת:
 באתי לבקש ארוחה נוספת, בעוד יום שישי אחד, ואמרו לי לא; שבמועדון – אי אפשר בשישי-שבת
פאולה, דיירת:
 ערב שישי הוא הערב שבו נשארים לבד
ארז שני:
אוקיי
ארז שני:
 ואת מוכנה להיות אחראית על המפתח, על הסדר ועל הניקיון?
דייר:
	כן
דייר:
 אנחנו האחראיים
ארז שני:
בסוף, צריך מישהו אחד, שיהיה אחראי לפתוח, לסגור ולוודא
ארז שני:
 אני אספר לכם שפעם, בבית שלנו בצפון, השאירו פלטה של שבת בסמוך לווילון, והייתה לנו שריפה
פאולה, דיירת:
	אנחנו לא מבשלים - - -
דייר:
	לא מחממים כאן - - -
ארז שני:
הכל בסדר
ארז שני:
 אני שואל רק על אחריות; זה הכל
קריאה:
במקרה הזה – אני יכולה להעיד שהם אחראים
נירה, אם בית:
	אני רוצה לחדד עוד דבר: אני כבר הבהרתי, לגבי העניין של המוזיקה, שיש פה גם אוכלוסייה דתית; במיוחד פה, בדירות הקרקע
נירה, אם בית:
 צריך לכבד גם אותם
פאולה, דיירת:
	כי לא היה לנו מקום אחר, אז אני לקחתי - - -
ארז שני:
חבר'ה, הכל בסדר
ארז שני:
 לא צריך לכעוס
ארז שני:
 נירה - - -
דייר:
	אין בעיה
דייר:
 השאלה היא מה אחוז הדתיים ומה אחוז הלא דתיים
ארז שני:
לא, אנחנו לא נכנסים לשם
נירה, אם הבית:
	סליחה, מועדון לא אמור להיפתח בשישי-שבת
נירה, אם הבית:
 הם ביקשו לפתוח אותו בערב, ולאט-לאט הכרתי את האנשים; עשית קבוצה שאפשר לסמוך עליה, ואמרתי לך: אתם רוצים את המועדון בשעות הערב, כשהצוות לא נמצא? אין שום בעיה, בשמחה ובאהבה
נירה, אם הבית:
 לפי דעתי, גם לזה – צריך להיות גבולות; צריך להבין את זה
דייר:
	המועדון הזה - - -
ארז שני:
לא צריך, אדוני
ארז שני:
 אני עוזר לך
ארז שני:
 תמתין - - -
דייר:
המועדון הזה הוא Unplugged
דייר:
 אנחנו אמורים להשתמש בו וליהנות ממנו עד תום
נירה, אם הבית:
	במסגרת הגבולות
ארז שני:
אדוני, קודם כל, אני רוצה להעמיד דברים על דיוקם: המועדון הזה הוא מועדון שמפעילה חברת עמיגור
ארז שני:
 יש לו זמני הפעלה; המדינה קבעה מתי פותחים ומתי סוגרים
ארז שני:
 שישי-שבת – לא בפנים
ארז שני:
 אבל – לכן אמרתי לך להמתין – אתם תקבלו מפתח, אם את אחראית לפתוח ולסגור, שלא תהיה פה מוזיקה ושזה לא יפריע גם לאנשים פה שהם שומרי מסורת
ארז שני:
      לא יכולות להיות פה מסיבות בשישי
ארז שני:
 קבלת שבת – בשמחה, אבל לא מוזיקה בקולי קולות
ארז שני:
 יצליח? בבקשה, תמשיכו, אין שום בעיה
ארז שני:
 תהיו בקשר עם נירה, אם הבית, והיא תנחה
דייר:
	יש לי רעיון, ואני רוצה להעלות אותו, ואני מוכן לסייע: למה שלא נעשה תחרות אוכל קולינרית מכל העולם? הוסטל אחד מתחיל, ואחר כך יעשו בין כל ההוסטלים
דייר:
 את מסכימה איתי?
נירה, אם הבית:
	היה את זה
דייר:
	אני מת לטעום אוכל תימני
דייר:
 יש פה תימני? יופי, אז תעשו את זה
דייר:
 אני מוכן לסייע
דייר:
 אלה לא תקציבים גדולים, ונעניק לכם, מטעם עמיגור, סוף שבוע באילת או בים המלח
דייר:
 למה לא?
זאב אלקין:
בבקשה, אם אפשר, אחד-אחד
דיירת:
(דבריה מתורגמים סימולטנית מרוסית לעברית ע"י שלומית אבינח)     לגבי אופניים: אין מקום להשאיר את האופניים
דיירת:
 אני רוצה שתהיה לנו חניה לאופניים
ארז שני:
לאופניים או לקולנועיות? אין בעיה, אנחנו נתקין מתקנים לאופניים
ארז שני:
 נירה, תזמינו מתקנים לאופניים, ושישימו ליד כל אחד מהבתים את מתקני הקשירה האלה
דיירת:
זה לא הרבה מקום
דיירת:
תודה רבה למנכ"ל עמיגור, שמצאתם בשבילנו עובדות סוציאליות – אולגה, פולינה וכל השאר הבנות, שתמיד, אם מישהו יכול להגיד משהו רע, אומרים כך: מה שווה טוב – מתי שלא יהיה רע
דיירת:
 הבנות שלנו הן זהב
דיירת:
      יש, בבניינים, המון אנשים שמדברים בכל השפות
דיירת:
 תודה רבה; זו מתנה בשבילנו
קריאה:
תודה רבה גם לעובדות הסוציאליות
זאב אלקין:
אגב, חשוב שתדעו – ומגיעה פה מילה טובה לחברת עמיגור – שהרבה מהדברים שקורים כאן, בבית, כולל חלק מהצוות, הם מעל המחויבות מול המדינה
זאב אלקין:
 לפי ההסכם – הם לא היו חייבים לעשות את זה, ועדיין הם עושים את זה, ומשקיעים את התקציב
זאב אלקין:
 זה מאפיין את חברת עמיגור בכל מקום
זאב אלקין:
 ישר כוח
זאב אלקין:
 זה משהו שמחמם את הלב
זאב אלקין:
 עוד מישהו? בבקשה
דיירת:
לגבי המועדון שהיא דיברה עליו – אני חושבת שזה באמת רעיון טוב
דיירת:
 יש פה עריריים; יש פה אנשים שהם לבד בשבת
דיירת:
 כל אחד יכול להוריד את האוכל שלו ולשבת, ושינקו; שתהיה אחריות
דיירת:
 זה באמת רעיון טוב
דיירת:
 כשהיא עושה את זה – היא מלכדת את האנשים
דיירת:
 יש את האנשים האלה שאין מי שיראה אותם
דיירת:
 באמת
דיירת:
      עכשיו, לגביי – ממה שידוע לי, מקבלים פה רק אנשים נכים בשער
דיירת:
 עם זאת, ממה שאני יודעת, אני חושבת שלכל דייר נודע הקוד הזה
דיירת:
 לי אין אוטו; כשאני באה עם קניות, או בלילה – אני מפחדת לעבור, כי ראיתי פה אנשים - - - בלילה
דיירת:
 צריך להעביר אותי, ואין לי אין להיכנס
דיירת:
 למה שלא יהיה קוד לדיירים?
ארז שני:
זה לא עובד על קוד; זה לפי מספר רכב
ארז שני:
 זה לא פותר בעיה של מוניות
ארז שני:
 אני אסביר לך אחר כך
דיירת:
או שתעשו שלט
זאב אלקין:
זה לא עניין של שלט; זו שאלה של מקומות
זאב אלקין:
 בסוף, כמות מקומות החנייה שיש בבית הזה, ששייכים לעמיגור, היא לא מספקת לאפשרות שלכל דייר - - -
דיירת:
אני לא מדברת על חנייה, סליחה
דיירת:
 לפעמים באה משפחה, בלילה, לראות אותי ולהביא לי משהו, והם לא יכולים להיכנס
דיירת:
 לא חנייה; אני לא מדברת על חנייה
דיירת:
 זה להוריד ולצאת
ארז שני:
אבל אין לנו פה שומר שיושב 24 שעות
דיירת:
ארז, עוד משהו, בבקשה: אני רוצה שתעשו סיור פה, במקום הזה
דיירת:
 יש פה אנשים שמשליכים פחי אשפה מלמעלה עד למטה
דיירת:
 אם המשגיחים עלו לכם לבית הכנסת – אני מרגישה שקית של זבל
דיירת:
 זה לא צריך להיות
דיירת:
 יש פה אנשים שמפילים שקיות של בגדים, וזורקים אותם פה
דיירת:
 הכל פה נהיה כמו שוק הפשפשים
ארז שני:
אנשים מביאים מבחוץ?
דיירת:
אנשים באים, פותחים את השקיות ונכנסים
ארז שני:
בסדר
דייר:
אני רוצה לדבר
דייר:
 יש לי בעיה
דייר:
 אני נכה, ממשרד הבריאות; לא ממשרד התחבורה, וזה קצת שונה
דייר:
 כבר היום, כמה פעמים, לא מצאתי מקום לחנות, ואז הייתי צריך להחנות ליד הברזלים או בחוץ
דייר:
 אני לא יכול ללכת ארבעה וחצי מטרים
דייר:
 יש כאן אנשים שנכנסים על אפם ועל חמתם של כל האנשים, בלי רשות ובלי אישור כניסה
דייר:
      אני מכיר כאן כמה רכבים
דייר:
 יותר מזה, יש אחת שאני, באופן אישי, קיבלתי ממנה מכות, כי אמרתי לה: "למה את מחנה כאן? אסור לך"
דייר:
 אז אני שואל: עד לאן אנחנו נותנים להגיע, ולמה לא פועלים? אני שומע מכם: "אנחנו עושים; אף אחד ממי שלא צריך – לא יהיה כאן; נעשה רפורטים" – ולא עושים כלום
דייר:
      יש פעמים רבות שבהן אני צריך ללכת ברגל מבחוץ אל הפנים – אם, בכלל, אני מוצא חנייה – ואני לא יכול ללכת
דייר:
 אם יש איזה סיוע לנכים – תכבדו את זה, ואל תאפשרו לאף אחד אחר להיכנס
דייר:
 יש חוצפנים שנכנסים, ואני לא יודע מה צריך לעשות
דייר:
 אני סובל מזה
דייר:
 אני, באופן אישי, סובל ממש
ארז שני:
אני רוצה להגיד לך כמה דברים
ארז שני:
 אולי לא תאהב לשמוע את חלקם, אבל אני אגיד את זה
ארז שני:
 קודם כל, כל מי שיועדו לגור במבנה הזה – הם לא אנשים שיש להם מכוניות
ארז שני:
 בבתים שלנו, לרוב, אין דיירים עם מכוניות
ארז שני:
 אני אומר את זה כהערה לפני זה, ואני תכף אגש לפתרון
ארז שני:
     כשאנחנו פתחנו פה, בהתחלה – לא היה שער – אני לא יודע באיזה שלב נכנסת – ובאמת נכנסו לפה כולם
ארז שני:
 ראינו את מה שהולך והחלטנו להשקיע פה עוד 50,000 ₪, לשים פה שער ולתת להיכנס אך ורק לבעלי אישורי נכה
ארז שני:
      זה שאנשים מתגנבים – גם את זה אני יודע, אבל אם אני לא שם שומר 24/7 – ואנחנו לא יכולים לעשות את זה – אין לי דרך לאכוף את זה
ארז שני:
 הרבה פעמים אנחנו רואים דיירים אחרים שפותחים לדיירים אחרים
ארז שני:
 זאת אומרת, זה חוסר שיתוף פעולה פנימי בין הדיירים
ארז שני:
 אני גם הייתי במשטרת אשקלון, ושאלתי אם הם יכולים לבוא לתת דו"חות
ארז שני:
 הם אמרו לי שלא
ארז שני:
 זהו שטח פנימי, סגור, ואין להם סמכות לזה
ארז שני:
      מה שאנחנו כן נעשה: כבר הכנו פה מדבקות גדולות – זה כבר מוכן אצל יפעת – ובכל מקום שבו אסור לחנות – כולל סביב הברזלים - - -
דייר:
אז שמו לי מדבקה, כי אני לא מצאתי חנייה
דייר:
 אני יכול לתת לך רעיון טוב יותר: בעמיגור בכפר סבא – ובזה העירייה צריכה להתערב – יש חניית נכה עם רכב מספר
דייר:
 ויעז מישהו להכניס את הרכב שלו אחרי שיש לי חנייה - - -
ארז שני:
אבל אתה לא היחיד עם תעודת נכה; יש פה עשרות כאלה, אז אני לא מתכוון למספר
ארז שני:
 אני מכיר את עמיגור כפר סבא
ארז שני:
 בעמיגור כפר סבא – עשתה את זה העירייה בשטח של העירייה
ארז שני:
 אנחנו לא סימנו אף דבר, כי אני לא מסמן
ארז שני:
     אנחנו נתחיל לשים פה את המדבקות לכל מי שנכנס ולא יהיה לו תו נכה, אבל אני גם אומר: בסוף אתם, הדיירים, צריכים להעיר אחד לשני על הדברים האלה
ארז שני:
 אנחנו לא יכולים לאכוף כל דבר
ארז שני:
      אני גם אומר לך: שטח המעבר פה, מסביב, הוא שטח שנועד לחירום – לאמבולנסים ולכיבוי אש
ארז שני:
 אם אתם תחנו שם את הרכבים, ויבוא בלילה רכב כיבוי אש או אמבולנס ולא יוכל לעבור – יכול להיות פה אסון
ארז שני:
 אנחנו מבקשים להקפיד גם על זה
ארז שני:
 מצד שני – אנחנו נשים פה מדבקות לאנשים
דייר:
אני מבין שיש לחנות רק במקום שמותר, אבל - - -
ארז שני:
בסדר, אבל אנחנו ננסה לאכוף יותר
ארז שני:
 תבין: אין לי סמכות לתת דו"חות
ארז שני:
 ניגש אליי מקודם מישהו שלא מרוצה מהשכן, וביקש שאני אעיף אותו מפה
ארז שני:
 על סמך מה? אין לי אפשרויות כאלה; זה לא משהו שאני יכול לעשות
ארז שני:
 אני יכול לעשות את המקסימום
ארז שני:
 הציפיות שלנו לא היו שהחנייה פה תהיה כל כך מלאה, אבל בסדר, זו המציאות
ארז שני:
      גרים פה 597 אנשים
ארז שני:
 זה המון
ארז שני:
 בשום עיר, דרך אגב, לא מקצים חניות לכל כך הרבה אנשים
ארז שני:
 זה בלתי אפשרי
ארז שני:
 נעשה את המקסימום
דייר:
אבל לפחות שאם אין חניות של אנשים נכים ליד המלאכה, בגבול – שעיריית אשקלון לא יתנו דו"חות
ארז שני:
יש בעיה בחנייה בחוץ? כי אני הרבה פעמים בא וחונה בחוץ
דייר:
אין חנייה בכלל
ארז שני:
פה ממול? מול השער?
דייר:
אין
דייר:
 אנחנו עומדים על המדרכות שם
דיירת:
ארז, אני דיברתי עם ראש העיר בקשר לזה
דיירת:
 אתה יודע מה התשובה שלו? שאנשים צריכים להתפרנס
זאב אלקין:
 שאלה אחרונה, אם יש?
דייר:
השאלה הבאה שאני רוצה לשאול, אדוני, היא מתי תחליפו את כל מערכת - - -?
זאב אלקין:
כשיהיו בחירות ואתם תצביעו
ארז שני:
אני רוצה להגיד משהו אחרון לכולם
ארז שני:
 קודם כל, אני מבקש להודות לוועדת המשנה לעלייה וקליטה, בראשות חבר הכנסת אלקין, שהגיעה לבית הזה, לבית ספרא באשקלון; הבית של הסוכנות היהודית
ארז שני:
 אני מודה לך מאוד, אדוני היושב ראש, על כך שהגעתם ונתתם פה במה, גם לעמיגור, אבל יותר חשוב – לדיירים שלנו
ארז שני:
      אני רוצה להודות לך מקרב לב
ארז שני:
 במשך שנים ארוכות אתה דאגת, בכל תפקידיך – כחבר כנסת, כשר הקליטה וכשר השיכון – לדיור לאנשים המבוגרים ולאלה שזקוקים לכך
ארז שני:
 ב-2015 הוא היה מדוחפי ההסכם לבניית הבית הזה – שהיה הבית השני שהתחלנו לבנות בו; לפני כן בתל אביב – יחד עם חבר הכנסת גלנט
ארז שני:
      ממש עכשיו, עוד בתפקידו כשר, שבוע לפני שהממשלה התחלפה – הוא דאג שיהיה הסכם להגדלה של עוד 3,000 יחידות דיור ברחבי הארץ
ארז שני:
 גם באשקלון עוד יהיו
ארז שני:
 הוא עשה את זה נגד כל הסיכויים, כמעט – נגד פקידות קשה, שלא תמיד מקשיבה, ונגד אנשים אחרים
ארז שני:
 הוא פעל בשיתוף פעולה מדהים עם משרד האוצר לטובת העניין הזה, ובזכותו – לעוד 3,000 איש, שממתינים בתור, יהיה בית
ארז שני:
     בימים האלה, אנחנו מאכלסים 300 דיור בנתניה
ארז שני:
 אלה דברים שהוא התחיל עוד כשר קליטה, ועכשיו הם מבשילים
ארז שני:
 יש אנשים שמדברים, בפוליטיקה, ויש אנשים שעושים, וחבר הכנסת אלקין הוא מאלה שעושים, והמון
ארז שני:
      קודם כל, המון תודה, פעם נוספת
ארז שני:
 זה לא מובן מאליו בכלל
ארז שני:
 לפעמים אנשים שוכחים למה הם הגיעו לפוליטיקה, ואתה מאלה שתמיד פעלו, והרבה מאוד עבור ציבור העולים וציבור המבוגרים, אז תודה רבה לך
ארז שני:
      תודה רבה גם לממלאת מקום ראש העיר, סופיה ביילין
ארז שני:
 אנחנו הולכים שנים ארוכות ביחד, והיא תמיד עוזרת ואכפת לה כל כך
ארז שני:
 לפעמים היא מתקשרת וכועסת עליי, אבל אני אף פעם לא לוקח ללב כי אני יודע שזה לטובת הדיירים שלנו, ושהיא כל כך דואגת
ארז שני:
     תודה גם לך, חבר המועצה דוד בן אברהם
ארז שני:
 זו הפעם הראשונה שאנחנו מכירים
ארז שני:
 תודה רבה שבאת
ארז שני:
 תודה על האכפתיות ועל הסיוע
ארז שני:
 אנחנו מעריכים זאת מאוד
ארז שני:
 תודה לצוות הנהדר שלי, פה, בעמיגור
דיירת:
אני רוצה להגיד לך משהו: תודה רבה, ותמשיכו בדרך הזו
דיירת:
 אני יודעת דבר אחד: שאני דוברת ממך
דיירת:
 הדלקת חנוכייה מגפרורים ונתת אור
דיירת:
 תמשיך לתת את האור הזה לזקנים ולאנשים
זאב אלקין:
         (בהמשך הסיור – מקבץ דירות, אשקלון)
אמה, אם הבית:
	שלום לכולם
אמה, אם הבית:
 אני אמה, מנהלת בתי הדיור, ועובדת ב-Shimra Globus International
אמה, אם הבית:
 בבתי הדיור שלנו יש 320 איש
אמה, אם הבית:
 אני עוזרת לסבתות ולסבים מכל הלב
אמה, אם הבית:
 אני בתפקיד שלי מזה 18 שנה
אמה, אם הבית:
 תודה רבה
אמה, אם הבית:
 עכשיו אני מדברת ברוסית
אמה, אם הבית:
      (דבריה מתורגמים סימולטנית מרוסית לעברית ע"י שלומית אבינח)     בשם הדיירים שלי – תודה רבה
אמה, אם הבית:
 הם כבר אמרו את זה שהם אוהבים את זה שהם גרים פה
אמה, אם הבית:
 יש אנשים גיבורים כאן, באשקלון
אמה, אם הבית:
 בכל דירה יש ממ"ד
אמה, אם הבית:
 לאנשים שעברו שואה – יש ממ"ד בבית; הם מקבלים שירות מלא, והטלפון שלי זמין 24 שעות
אמה, אם הבית:
 אמה היא אמא
אמה, אם הבית:
 אם יש שאלות – בבקשה
זאב אלקין:
	אני אעשה את זה בשתי שפות – קודם בעברית ואחרי כן ברוסית
זאב אלקין:
 קודם כל, תודה רבה על זה שאתם מקבלים אותנו כאן
זאב אלקין:
 אנחנו באים לכאן במסגרת של סיור עבודה של ועדת משנה של ועדת העלייה לקליטה, שעוסקת בנושא דיור לעולים ודיור ציבורי לעולים
זאב אלקין:
 אחד מהנושאים שבהם אנחנו עוסקים, בדיונים שלנו בכנסת, בין השאר, הוא מקבצי דיור של משרד הקליטה
זאב אלקין:
      קיימנו על זה דיון, ואמרנו שחשוב לצאת לשטח, כדי לפגוש דיירים ואת אימהות הבית בבתים האלה, לשמוע מהן הבעיות שיש ומהם הנושאים שדורשים טיפול
זאב אלקין:
 לכן בחרנו, היום, לצאת לסיור עבודה כזה באשדוד ובאשקלון
זאב אלקין:
 זה אחד מהמקומות שנבחרו באשקלון, ולכן הגענו לכאן
זאב אלקין:
     נמצאים איתנו כאן, למעשה, מנהלי החברה שמפעילים את הבית; נציגי עמידר, שהוא הגורם שמייצג את הקליטה בכל ההפעלה של מקבצי דיור; וכמובן, יחיא, כנציג של משרד הקליטה
זאב אלקין:
      נמצאים גם נציגי הרשות המקומית, כי חלק מהנושאים קשורים לרשות מקומית: ממלאת מקום ראש העיר סופיה ביילין, וחבר מועצת העיר דוד בן אברהם, שהם גם אלה שעוסקים היום, בעיריית אשקלון, בנושאים השונים שקשורים לקליטת עלייה
זאב אלקין:
      זה מה שהביא אותנו לכאן, כוועדה
זאב אלקין:
 באנו ללמוד, ובעיקר – לשמוע
זאב אלקין:
 פחות להשמיע
אמה, אם הבית:
(דבריה מתורגמים סימולטנית מרוסית לעברית ע"י שלומית אבינח)     אלה הדיירים שלי, והם ידברו בשם עצמם
אמה, אם הבית:
 יש 320 איש, 16 חברים, ו-256 דיירים שגרים בדירת שני חדרים
אמה, אם הבית:
 בכל החמרת מצב – אני מעדכנת את המשפחה
אמה, אם הבית:
 מגיעים לפה דיירים בגיל צעיר – 80 פלוס
אמה, אם הבית:
 - - -
אמה, אם הבית:
 אני עובדת מהלב, דואגת לאנשים, ונותנת את הלב שלי למקום הזה
אמה, אם הבית:
 יש תיבת דואר לתלונות, ואם דירה מתפנה – זה שבוע - - -
זאב אלקין:
(דבריו מתורגמים סימולטנית מרוסית לעברית ע"י שלומית אבינח)     אם איש התחזוקה לא יכול לטפל בזה באופן עצמאי?
אמה, אם הבית:
(דבריה מתורגמים סימולטנית מרוסית לעברית ע"י שלומית אבינח)     לא יכול להיות
אמה, אם הבית:
 אין מצב שאיש תחזוקה לא פותר את הבעיה
אמה, אם הבית:
 פקס עובד טוב עם הבעלים, ואני זמינה 24 שעות בטלפון, גם בחו"ל
אמה, אם הבית:
 זו משפחה גדולה, ובמשפחה גדולה – יש הרבה בעיות
אמה, אם הבית:
 אז מה קורה אם אף אחד לא מת?
זאב אלקין:
(דבריו מתורגמים סימולטנית מרוסית לעברית ע"י שלומית אבינח)     איך הרטיבות בבניין?
אמה, אם הבית:
(דבריה מתורגמים סימולטנית מרוסית לעברית ע"י שלומית אבינח) 	 עוד כמה שאלות
אמה, אם הבית:
 רטיבות יש בכל בית
אמה, אם הבית:
 אני עושה ביקור בית אם מתחילה פטריה, ועושים ניקיון
אמה, אם הבית:
 אם הניקיון לא מתאים – עושים שיפוץ
דיירת:
(דבריה מתורגמים סימולטנית מרוסית לעברית ע"י שלומית אבינח)     אני גרה פה 18 שנה
דיירת:
 איזה מזל שאנחנו גרים פה
דיירת:
 כשהבוילר הלך – ישר סידרו אותו; כשהחלון לא נסגר – ישר פתרו את הבעיה
דיירת:
 אין תלונות
דיירת:
 אמה היא כמו אמא שלנו
דיירת:
 כשהיינו קטנים – הייתה לנו אמא; עכשיו הילדים שלנו הם האימהות שלנו, והיא – אמא שלנו
דיירת:
 אין שום סירובים, מהיום הראשון שאני גרה פה
דיירת:
 - - -
דיירת:
      כולם משתתפים ועושים אזכרה במועדון למי שנפטר
דיירת:
 אנחנו חברים טובים
דיירת:
 אין אי-הסכמה
דיירת:
 הזקנה שלי יפה; רק שלא תהיה מלחמה
דיירת ב':
(דבריה מתורגמים סימולטנית מרוסית לעברית ע"י שלומית אבינח)     אם רוצים להתאסף – יש לנו ספריה, ואת המועדון שמשחקים בו, שהוא בעברית
דיירת:
(דבריה מתורגמים סימולטנית מרוסית לעברית ע"י שלומית אבינח)     לפני הקורונה – היינו צעירים יותר
דיירת:
 מעל 80
דיירת:
 התאספנו בקבוצות ושיחקנו קלפים ודמקה
דיירת:
 מאז שהזדקנו – אנחנו לא מתאספים
דיירת:
 - - - את המועדון
דיירת:
 שמח לנו וטוב לנו לחיות פה
דיירת ב':
אני מודה לכולם על כך שיש לנו ביטחון כל כך חזק, מארץ ישראל ומהעירייה שלנו
דיירת ב':
 ברוך השם – אנחנו נמצאים מתחת לגג חזק
דיירת ב':
 בוודאי שיש פלוס ויש מינוס; גם אני עבדתי עם אנשים במשך 35 שנה, אבל יחיא, יש בעיות, וסיפורים גדולים, ארוכים וקשים; בכל יום – זה אותו הדבר
דיירת ב':
 אני לא יודעת אם יש לה דקה בחודש
דיירת ב':
 בכל יום – יש עבודה; "אמה, אמה"
דיירת ב':
 אני אומרת לך – אני לא יכולה לעבוד כך; זה קשה נורא
דיירת ב':
 ברוך השם שיש לנו את בעל הבית הכי טוב ואת המנהלת הכי טובה
דוד בן אברהם:
תודה
דוד בן אברהם:
 את מדברת עברית רהוטה
דיירת ב':
אני לא מדברת מספיק טוב, כי למה אני צריכה לדבר? כולם ילדים בגיל הזהב – 92, 98, וכו'
דיירת ב':
 הילדים האלה – היום יש להם מטפלת
דיירת ב':
 אני רוצה ללכת לרופא, וכו'
דיירת ב':
 נו, אז מה? - - - מוריד בכל דרגה X
זאב אלקין:
איך המעליות פה?
דיירת ב':
	בטח
דיירת ב':
זו בעיה עם הדיירים שגרים פה
דיירת ב':
 אני לא יכולה ללכת מהר, וה-Lift כבר נוסע
דיירת ב':
 זהו
שלומית אבינח:
היא אמרה שתהיה השקיה בחורף
דיירת ב':
	יש השקיה ליד הבית
זאב אלקין:
למה השקיה אפשר לשדר רק בחורף?
שלומי שוקרון:
המחשב שרץ הוא ציבורי
שלומי שוקרון:
 של העירייה
דוד בן אברהם:
זו הפעם ראשונה שאנחנו שומעים על כך
דוד בן אברהם:
 תפנו – ונטפל
קריאה:
פנו
שלומי שוקרון:
	האמת היא שהעירייה ממש מסייעת בכך
שלומי שוקרון:
 אנחנו גם בקשרים טובים
סופיה ביילין:
אנחנו עזרנו פה המון
סופיה ביילין:
 היינו פה בסיור עם ראש העיר, והעברנו את פח הזבל - - -
אמה, אם הבית:
	כן
אמה, אם הבית:
 עשינו את הניקיון והכל פה בסדר גמור
זאב אלקין:
(דבריו מתורגמים סימולטנית מרוסית לעברית ע"י שלומית אבינח)     כמה אנשים עובדים בצוות?
אמה, אם הבית:
(דבריה מתורגמים סימולטנית מרוסית לעברית ע"י שלומית אבינח)     שלושה אנשים
אמה, אם הבית:
 עובדת ניקיון עובדת חמש שעות בכל יום, אם יש הפסקה בכל יום
אמה, אם הבית:
 זה מספיק
אמה, אם הבית:
 היא יכולה שני אנשים
שלומי שוקרון:
	אנחנו גם מתגברים אותה
דיירת:
אבל אנחנו מתקשרים אליהם
דיירת:
 גם בלילה
שלומי שוקרון:
	אני בונה פה יותר מאלף דירות
שלומי שוקרון:
 אם אמה מרימה טלפון ואומרת: "שלומי, אני צריכה כך וכך", ואני אומר לה: "תתקשרי לזה, שיביא לך - - -
אמה, אם בית:
	פעם בשבוע יש גנן, ואפילו יש מתנדבים
אמה, אם בית:
 הכל בסדר
יחיא כמאל:
אמה, תשלומי מים, ארנונה, חשמל וכאלה - - -
אמה, אם בית:
	הדיירים מקבלים את זה
אמה, אם בית:
 ארנונה – הם משלמים וחשמל ומים – הם משלמים עם הנחה
קריאה:
החשבונות מגיעים?
יחיא כמאל:
ואין בעיות?
אמה, אם בית:
	אין בעיות
שלומי שוקרון:
	כמו שאתה רואה – עשינו את כל הדירות עם דוד שמש, למרות שהיינו צריכים לתת דוד חשמל
שלומי שוקרון:
 פה – יש להם גם דוד חשמל וגם דוד שמש
שלומי שוקרון:
 הם חוסכים הרבה כסף בזכות זה
דיירת:
אפשר להשתמש גם וגם
שלומי שוקרון:
	אז גם השמש משתתפת
שלומי שוקרון:
 כולם עוזרים
דיירת:
	זה עובד הכי טוב
שלומי שוקרון:
	אני חושב שהכל בסדר
שלומי שוקרון:
 יש בעיות; שלא תחשבו שהכל פה בלי בעיות – שאמה לא סובלת ושגם אנחנו לא סובלים; אנחנו פשוט עוזרים
שלומי שוקרון:
 אין מה לעשות
זאב אלקין:
ההסכם שלכם הוא כל חמש שנים?
שלומי שוקרון:
היה לנו עשר שנים; אחר כך 5+5
זאב אלקין:
עד מתי ההסכם הזה?
שלומי שוקרון:
	- - -
שלומי שוקרון:
 בכל דירה יש ממ"ד; זה לא שיש ממ"ק
שלומי שוקרון:
 אני בונה עכשיו בית אבות בקריית גת, עם 350 יחידות דיור, ואני רוצה להגיד לך: אחת הדילמות היא אם לעשות ממ"ק או ממ"ד
שלומי שוקרון:
 יש בתים שעושים להם ממ"ק
שלומי שוקרון:
 זה יותר משתלם; מי שעושה ממ"ד צריך יותר בטון, וזה עולה יותר יקר, אבל בעיר כמו אשקלון – חובה שיהיה ממ"ד
דוד בן אברהם:
אני מבין שכולם מסופקים, שטוב להם ושאף אחד לא עוזב, כי בדיוק רציתי להעלות מול משרד הקליטה את הנושא של העזיבה
דוד בן אברהם:
 אני פשוט מקבל הרבה פניות מאנשים שונים, שלא שייכים לעמיגור, וגם מבתים, על כך שדייר שרוצה לעזוב – מוצא את עצמו בשכירות שמשרד הקליטה מממן, עד שהוא יחזור למאגר של התורים ויקבל הוסטל חלופי
דוד בן אברהם:
 יש פה עניין; דייר שרוצה לצאת – לא יכול לצאת, כי אין לו לאן ללכת, ואדם מבוגר לא יכול, או לא רוצה, להימצא בשכירות
שלומי שוקרון:
	למה הוא צריך לצאת?
דוד בן אברהם:
יש מקרים שבהם לא כל כך טוב להם
שלומי שוקרון:
אבל אז זה - - - שיקולים זרים יותר
שלומי שוקרון:
 זו דילמה
שלומי שוקרון:
 למשל: אם מישהו רוצה להכניס את הבן שלו איתו – יהיה שווה להם להשכיר דירה ביחד, או משהו כזה
שלומי שוקרון:
 יש הרבה דברים כאלה
דוד בן אברהם:
יש קשישים שלא טוב להם במסגרת החיים הזו, גם לא לכמה שנים, והם רוצים הוסטל אחר
זאב אלקין:
יש העברות, אבל זה לא פשוט
יחיא כמאל:
יש לנו ועדת חריגים למקרים כאלה, ויש העברות, אבל כל מקרה לגופו; זה לא גורף
יחיא כמאל:
 אם יש מקרה ספציפי, שבו אתה חושב שצריך לעזור – תפנה אלינו
שלומי שוקרון:
	תדע לך, פה אני דווקא לא שמעתי על אנשים שרוצים לעבור
דוד בן אברהם:
פה – לא
דוד בן אברהם:
 יש הוסטל אחד או שניים בעיר
דוד בן אברהם:
 בגלל זה רציתי לוודא: מה אתם עושים אם מגיעים לוועדת חריגים? למה לא נותנים אפשרות לעשות את זה אוטומטית? שאם אדם רוצה – הוא יחזור לעמוד בתור, בלי ועדה - - -
שלומית אבינח:
כמה מקרים של עזיבה יש לך? אלה מקרים בודדים ביותר
יחיא כמאל:
מקרים בודדים וחריגים
דוד בן אברהם:
שמעת על כפר הנופש הצרפתי?