GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עודד פורר:
 אני חושב שיש לזה חשיבות מאוד-מאוד גדולה שיודעים להגיד כמה באמת בתוך כתבי האישום יש את הסעיף הזה וכמה הוא מופיע
עודד פורר:
 אנחנו, אני אוציא מכתב בדרישה ליושב ראש ועדת הכספים והעתק לחברי ועדת הכספים, לקיים דיון ייעודי בנושא ארגון חותם וסעיף 46
עודד פורר:
 אני חושב שאולי, חבר הכנסת בליאק, להחתים, אני חושב ששליש מחברי הוועדה זה יעזור, כי יש לי תחושה שהפנייה שלי אליו לקיים את הדיון הזה היא לא תספיק
עודד פורר:
 לא תספיק לבד
עודד פורר:
      אנחנו נבקש לקיים דיון מיוחד בנושא ניטור תכנים גזעניים ברשת, גם על ידי משטרת ישראל וגם על ידי הרשתות החברתיות עצמן והנציגים שלהן כאן בישראל
עודד פורר:
 זה אחריות של, אנחנו תמיד עושים את זה על תכנים אנטישמיים, אבל צריך לעשות את זה גם בנושא של גזענות, עם נציגי הרשתות החברתיות כאן בישראל
עודד פורר:
     וכמו שאמרתי, המשרד צריך להמשיך לטפל בנושא הגזענות, גם, אני לא יודע אם מתכננים למנות לך מחליף או שלא מתכננים למנות לך מחליף
עודד פורר:
 הכל נמצא תלוי ועומד
עודד פורר:
 הממשלה הזאת מכהנת כבר למעלה משישה חודשים, שישה וחצי חודשים, ועדיין אין עמדה בעניין הזה
עודד פורר:
 לצערי, אני חוזר ואומר את מה שאמרתי אז, כנראה שמתוך האין עמדה אני למד שיש עמדה, והעמדה היא פשוט להפסיק לעסוק בנושא הזה
עודד פורר:
 אולי בין היתר מכיוון שאם יעסקו בנושא הגזענות יש לא מעט שרים שיצטרכו להיקרא לסדר
עודד פורר:
 ראש הממשלה כמובן לא עושה את זה, אבל לפחות ברמה הציבורית
עודד פורר:
אני שמח לפתוח את דיון ועדת העלייה הקליטה והתפוצות, בנושא אתגרי הקליטה והתעסוקה של עולים חדשים במקצועות הסיעוד
עודד פורר:
 זה דיון המשך לדיונים שקיימתי לאחרונה שעוסקים בקשיים, ובקשיי התעסוקה של עולים חדשים, ובהקשר הזה על מקצוע הסיעוד בפרט סביב נושא הרישוי שלו
עודד פורר:
      תוכנית החומש האסטרטגית של מנהל הסיעוד, משרד הבריאות, ציפו להגיע לשבע אחיות לאלף נפש, כיום אנחנו עומדים על כשש וחצי, וכמובן שזה הממוצע
עודד פורר:
 כשאתה יורד למיקום הגיאוגרפי, אתה רואה שבדרום זה 4
עודד פורר:
4 אחיות לאלף נפש, והנתונים הם כמובן עם ירידה בניגוד למגמה העולמית
עודד פורר:
 שיעור האחיות לאלף נפש בישראל הוא מהנמוכים ביותר בקרב מדינות ה-OECD
עודד פורר:
 כשאנחנו משקללים גם את הנתונים של תהליך היציאה לפנסיה של העלייה הגדולה ממדינות ברית המועצות לשעבר, אז אנחנו רואים את העתיד פחות ופחות טוב במובנים האלה
עודד פורר:
      מנהל הסיעוד עשה שינויים לטובת קבלה וקליטה של עובדים בענף הסיעוד, ניתן להגיש את המסמכים עוד בטרם העלייה לארץ
עודד פורר:
 מבחינת הרישום הוא מתבצע בשש שפות
עודד פורר:
 משנת 2016 מתקיים קורס בשיתוף משרד העלייה והקליטה, שכולל החזרי הוצאות ומחיה
עודד פורר:
 מי שמסיים את הקורס מקבל גם תוספת של עשר נקודות למבחן הרישוי
עודד פורר:
     אחוזי ההצלחה במבחנים בין 2018-2023 היו 66%, כשמי שסיים את קורס ההכנה אחוזי ההצלחה היו 90%
עודד פורר:
 לכן, אני חושב שצריך לראות איך יותר ויותר יעשו את הקורס הזה
עודד פורר:
 עדיין, מספר האחים והאחיות שבוחרים לעלות לישראל נמצא במגמת ירידה בשנים האחרונות
עודד פורר:
      אני אתחיל עם התייחסות דווקא של אולי משרד העלייה והקליטה במקרה הזה
עודד פורר:
 בבקשה קלאודיה
קלאודיה כץ:
אז עלו בעשור ונמצאים בארץ 369 אחיות, בחמש שנים
עודד פורר:
בחמש השנים האחרונות, מ-2018 עד 2023
קלאודיה כץ:
כן, ב-2019 היה שיא 94, בשנה שעברה היה 84
קלאודיה כץ:
 בדיוק כאן שוש לפני הישיבה דיברה איתי ואמרה איך להגיע לעוד אחיות, ואמרתי שהגידול בעלייה לא מבטיח עלייה של מקצוע ספציפי, אבל תוכניות שלנו לעידוד עלייה מכוונות
עודד פורר:
כן, אבל למשל מרוסיה הפסקתם את התוכניות לעידוד עלייה
קלאודיה כץ:
"הפסקנו", הסוכנות כרגע לא יכולים לעשות את זה
עודד פורר:
לא, יכולים לעשות
עודד פורר:
 יש הנחייה של משרד העלייה והקליטה, פרסמו את כל השליחים, אין יותר ירידה/ עלייה ברוסיה
קלאודיה כץ:
אנחנו בכל אופן חתמנו היום על תוכנית עידוד עלייה לברזילאי לאחיות, יש לנו בדרך תוכנית עידוד עלייה לצפון אחיות, ואנחנו עושים כנסי הסברה, כי אחד מהחשדות שלנו שיש מצב שאולי האחיות לא מבינות את התהליך עד הסוף
קלאודיה כץ:
 אז מעבר לזה שבאמת התארים תורגמו וכל התהליכים הם מאוד מאוד ברורים ומוסברים
קלאודיה כץ:
 התחלנו לעשות את זה בקורונה והמשכנו יחד עם משרד הבריאות, והשנה הכנס הקרוב מגיע
עודד פורר:
בהקשר הזה של סיעוד יש פוטנציאל בקרב עליית בני המנשה
עודד פורר:
 איך אתם מממשים אותו את הפוטנציאל הזה?
קלאודיה כץ:
בבני מנשה לא עלו אחיות
עודד פורר:
לא, יש פוטנציאל גם להכשרה
קלאודיה כץ:
הכשרה מקצועית
קלאודיה כץ:
 שלוש אחיות עלו והן בטיפול של מנהל הסיעוד
קלאודיה כץ:
 יש עוד שתי אחיות מבני מנשה, שאחת מהן עלתה ב-2004 והשנייה ב-2005, שכרגע לומדות, אחת בשנה שלישית, אחת שנייה, באסף הרופא
קלאודיה כץ:
 כאשר מזמן כבר לא עולות, אחת מהן קיבלה קורס של קונדיטורית אצלנו בזמנו ביקשה, כשעוד לא ידעה לאן היא רוצה ללכת לעבוד, וקיבלה ועבדה בזה, ועכשיו היא לומדת
עודד פורר:
מה לגבי הסבה מקצועית באמת?
קלאודיה כץ:
אז זה בדיוק העניין
קלאודיה כץ:
 זו לא הסבה מקצועית, הסבה מקצועית נעשית על ידי משרד הבריאות יחד איתנו, לאנשים שהם בעלי תואר אקדמי
קלאודיה כץ:
 כאן צריך הכשרה מקצועית, והאוניברסיטה העברית מממנת להם את הלימודים
קלאודיה כץ:
 יש תרומות כמובן, אבל באמת ההפרש בעלות הלימודים לעומת מה שהאוניברסיטה העברית מעמידה להם כמלגה, כמעט ולא קיים
קלאודיה כץ:
      אנחנו מנסים להפעיל בוולפסון קורס הסבת אקדמאים, יחד עם מנהל ומשרד הבריאות, קורס הסבת אקדמאיים לסיעוד, גם כן כדי להגדיל את המספר
עודד פורר:
איפה הבעיות?
קלאודיה כץ:
הבעיות הן פרטניות יותר
קלאודיה כץ:
 כל אחד נתקל במשהו אחר
עודד פורר:
אין בעיה מערכתית בנושא של הכרה בתעודות?
קלאודיה כץ:
לא שידוע לנו
קלאודיה כץ:
 אם יש מקרה ספציפי, אנחנו בודקים אותו לגופו של עניין
עודד פורר:
נפש בנפש, רונן
רונן הופמן:
שלום, תודה רבה
רונן הופמן:
 קודם כל אני באמת רוצה לפתוח ולהגיד שהדלת של מנהל הסיעוד פתוחה עבורנו, אנחנו בקשר מצוין, הם היו איתנו בכל הכנסים בשנים האחרונות, מילה ושושי ולפניה גם רינה, ככה שהמבחינה הזאת, התקשורת היא מצוינת
רונן הופמן:
      אני לא מסכים עם קלאודיה, אני כן חושב שיש פערים רוחביים
רונן הופמן:
 אני רוצה לחלק אותם לטכניים ולמהותיים
רונן הופמן:
 הטכניים, הם פחות חשובים אבל הם גם חשובים, וזה הנושא של הפורטל שכרגע הוא בשלבים, אבל הוא עוד לא שם
רונן הופמן:
 אנחנו מקבלים המון המון פניות
עודד פורר:
פורטל של מי? של משרד הבריאות?
רונן הופמן:
של מנהל הסיעוד ספציפית, יש להם פורטל עצמאי
עודד פורר:
מה הפער שם?
רונן הופמן:
אנחנו מקבלים המון פניות על בנות, אחיות בעיקר מחו"ל, שעדיין לא מצליחות להעלות את המסמכים
עודד פורר:
כן, מנהל הסיעוד פה?
שושנה גולדברג:
כן, אנחנו פה, ואני אשמח להתייחס, עכשיו או בסוף
עודד פורר:
אפשר עכשיו, נקצור פרי פרי
שושנה גולדברג:
קודם כל אנחנו כל הזמן מבצעים שינויים
שושנה גולדברג:
 נתחיל מהפורטל, למרות שרציתי להתייחס למידע שנתת בהיבטים של שיעור האחיות, נשאיר את זה רגע
עודד פורר:
טוב, תתייחסי הלאה
שושנה גולדברג:
אוקיי, אז אנחנו עובדים להגדלת מספר האחיות במדינת ישראל באופן מאוד מאוד אינטנסיבי
שושנה גולדברג:
 הגדלנו את היקפי הלומדים, הגדלנו את מספר הכיסאות
עודד פורר:
המספרים שאמרתי לא נכונים?
שושנה גולדברג:
לא, המכנה, ההצטופפות של מדינת ישראל כמו שאתה יודע הולכת וגדלה, לכן הצורך הוא באמת קיים
שושנה גולדברג:
 בעשור האחרון ויותר ממנו, יש לנו בממוצע 100 עולים, מ-52 מדינות
שושנה גולדברג:
 זה לא נתון שהשתנה לאורך השנים, למרות כל השינויים וכל המאמצים, וכל הכנסים, יש ממוצע של 100 עולים בשנה
שושנה גולדברג:
 יש לנו מחלקה שמטפלת בזה, מילה היא נציגת המחלקה
דן אילוז:
רגע, מה זה אומר 100 עולים? כי אני רואה פה נתונים אחרים שקיבלנו ממשרד הקליטה
שושנה גולדברג:
אצלנו, מי שפונה אלינו פותח תיק ועובר את התהליך
שושנה גולדברג:
 מהרגע של הפנייה של העולה ופתיחת התיק במנהל הסיעוד, לוקח 21 יום במקסימום עד שהעולה מקבל תשובה, ובממוצע לוקח חצי שנה לכל אלה שעוד צריכים לאסוף מסמכים כאלה ואחרים, להשלים את כל התהליך
שושנה גולדברג:
 אם אתה עושה המכינה, אז המכינה הזאת באמת נותנת לך את האפשרות לעמוד בהצלחה בבחינת הרישוי, ויש כמובן שונות בין המדינות השונות שמהן אתה מגיע
שושנה גולדברג:
      לעניין הפורטל, אנחנו עושים תהליכים של שינויים ממוחשבים כל הזמן, והם הדרגתיים לצערי
שושנה גולדברג:
 הם קורים בטור במשרד הבריאות
שושנה גולדברג:
 השינוי הדרמטי ביותר כרגע, הוא זה שאפשר להעלות את המסמכים, קודם אי אפשר היה להעלות את המסמכים
שושנה גולדברג:
 אבל כמו שרונן בוודאי יודע, יש חבלי קליטה למערכת שהיא מערכת חדשה, ולכן אנחנו מאפשרים לעולים החדשים את כל האופציות
שושנה גולדברג:
 זה אומר גם לשלוח במייל, גם לסרוק ולשלוח, גם להעלות לפורטל ולהעלות את הנתונים, הכל פתוח
עודד פורר:
מתי יסתיימו הבעיות של הפורטל?
שושנה גולדברג:
מתי יסתיימו הבעיות של הפורטל, אני באמת לא יודעת להגיד לך, אני חושבת שזה עניין של מיומנות
שושנה גולדברג:
 אנחנו נלמד איפה הקשיים שלהם, ובהתאם לזה אנחנו יחד עם יחידות המחשוב נשפר את התהליך, אנחנו לא עוזבים את זה
עודד פורר:
ברור, חבר'ה אף אחד לא מתנצח באף אחד, מנסים לייצר פתרונות
רונן הופמן:
חלילה
רונן הופמן:
 אני כן אגיד מילה על הפורטל
רונן הופמן:
 כרגע, אי אפשר להעלות טרום עלייה, כי אי אפשר בלי מספר זהות
רונן הופמן:
 אני יודע שזה בפיתוח, אבל בעצם אנחנו מעודדים את האחיות לעשות טרום עלייה
עודד פורר:
אבל לא פתרנו את זה?
שושנה גולדברג:
זה לכלל מקצועות הבריאות
עודד פורר:
פתרנו את זה עם הנציבות
קלאודיה כץ:
פתרת את זה עם נתיב בצורה כזאת שפיתחתם את הקוד חד ערכי
קלאודיה כץ:
 זו הייתה מערכת שלנו, שאתה הקמת אז לשלושת המשרדים
עודד פורר:
אבל למה שלא לצרף את משרד הבריאות לעניין הזה?
קלאודיה כץ:
לא, משרד הבריאות קיים, אבל לא לטיפול ממשלתי
קלאודיה כץ:
 שם זה היה לפניות ולמערכת עולים צפויים
שושנה גולדברג:
מפתחים את המערכת הזו, גם לרופאים, גם למקצועות הבריאות האחרים וגם לנו
שושנה גולדברג:
 זה נמצא על השולחן וזה בעבודה
שושנה גולדברג:
 זה יקרה
קלאודיה כץ:
הם כנראה לוקחים את הפטנט הזה
שושנה גולדברג:
אז אם הייתי עושה את זה בעצמי הייתי יודעת להגיד
שושנה גולדברג:
 אני מחויבת לתת לך תשובה תוך כמה זמן
עודד פורר:
אז תתני לי תשובה, אוקיי
עודד פורר:
 בבקשה רונן
רונן הופמן:
זה באמת פרט שהוא יחסית טכנית, ובאמת אפשר לשלוח או בדואר רשום או כשמילה מגיעה לכנסים שלנו בניו יורק, מגיעות אחיות מכל רחבי צפון אמריקה ומגישות
רונן הופמן:
 נקודה קטנה – שאחר כך הן צריכות להעלות את זה שוב לפורטל כשהן עולות לארץ, וזה בעיניי מיותר
רונן הופמן:
 אבל שוב, זה הדברים הטכניים
רונן הופמן:
      אני רוצה שנייה לעבור לשני דברים שהם בעיניי סופר מהותיים, ואני גם שמח שציפי נמצאת פה
רונן הופמן:
 אחד, זה הנושא של שקילות תארים
רונן הופמן:
 מקצוע הסיעוד, הוא מקצוע הרישוי היחיד במדינת ישראל למיטב ידיעתי, ואני עשיתי בדיקה רוחבית, שמחייב אישור שקילות תואר, כתנאי מקדים לגשת לבחינה
רונן הופמן:
 אני לא יודע למה זה, זאת אומרת זה מופיע בתקנות, יש גם בתקנות אפשרות לעקוף את זה, זו דעתנו
רונן הופמן:
 ציפי כבר חזרה כמה פעמים, גם בוועדה הזאת וגם בוועדות אחרות, השקילות שלה לא אומדת דבר וחצי דבר על איכות התואר
רונן הופמן:
 היא לא יודעת להגיד האם התואר הזה בסיעוד הוא מצוין או טוב או טוב מאוד, היא יודעת להגיד שאותה אחות X שלמדה בארה"ב, בפרו, באנגליה, יש לה תואר ראשון
רונן הופמן:
      עלתה אפשרות, חשבנו שהתקדמנו ואני אשמח פה להסבר, שציפי בעצם תחלוק עם מנהל הסיעוד את רשימת אלפי המוסדות המוכרים שלה, וכך ככל שזה קורה, אחות מגישה תואר מאוניברסיטה אחת, המנהל בודק, אם המוסד הזה קיים ברשימה זהו נגמר הסיפור
עודד פורר:
והדבר השני?
רונן הופמן:
הדבר השני זה הנושא של השלמת לימודים, וזה אולי הנושא הכי הכי כאוב
רונן הופמן:
 אנחנו עדים למספר הולך ועולה, ואני ארצה שתכף תדבר פה נציגה של קבוצת אחיות, של למעלה מ-1000 אחיות בפייסבוק מכל העולם, לא ארה"ב, של דרישה להשלמת לימודים
עודד פורר:
מי דורש?
רונן הופמן:
מנהל הסיעוד
רונן הופמן:
 על פי השוואה לסילבוס הלימודים לבתי הספר לסיעוד בישראל
רונן הופמן:
 ייאמר לזכותם שהנמיכו את זה ל-80% מכל חטיבת לימוד
רונן הופמן:
 אני אומר, זה נושא בעייתי, אני לא דורש פה איזשהו פטור
עודד פורר:
אוקיי, ציפי בואי נשמע את ההתייחסות שלך
צבי ויינברג:
טוב, כמו שאמר רונן, הוא יודע מעולה
צבי ויינברג:
 האישור שלנו הוא לצרכי דירוג ושכר במגזר הציבורי, ואין לו בעצם שום טופס
עודד פורר:
ולך אין מניעה לחלוק את רשימת המוסדות שלך?
צבי ויינברג:
בעיקרון אין לי שום מניעה, חלקנו לא מזמן את רשימת המוסדות הזו גם עם הביטוח הלאומי על תקנות חדשות שלו
עודד פורר:
 ד"ר אביגיל קרא-פרידמן, תציגי את הבעיה ואז אני אתן למשרד הבריאות להתייחס
ד"ר אביגיל קרא-פרידמן:
היי, אז קודם כל תודה רבה על ההזדמנות לכבוד החבר כנסת וגם חבר ועדה, וגם ד"ר שושי גולדברג שאנחנו עובדים ביחד בשיתוף פעולה
ד"ר אביגיל קרא-פרידמן:
 קוראים לי ד"ר אביגיל קרא-פרידמן, אני עולה, עליתי ב-2005 עם 'נפש בנפש'
ד"ר אביגיל קרא-פרידמן:
 אני אחות מומחית בסיעוד האישה, וגם מיילדת מוסמכת בהדסה עין כרם, ואני מרכזת סיעוד האישה בבית הספר לסיעוד של הדסה והאוניברסיטה העברית
ד"ר אביגיל קרא-פרידמן:
 ברקע, אני נציגה של ה-ICN, לשתי קבוצות עבודה ב-WHO, והיום אני מדברת כנציגת nurses making aliyah, זו קבוצה וירטואלית שהקימה ד"ר קרן אנדרוס, של כמעט 1000 אחיות מומחיות וגם מיילדות שעלו לארץ או רוצים לעלות
ד"ר אביגיל קרא-פרידמן:
      ב-12 השנים האחרונות, הקבוצה גדלה, וכל שנה היא גדלה בגלל קשיים שאחיות שעולות נתקלות בהם כל יום
ד"ר אביגיל קרא-פרידמן:
 אני רוצה לספר לכם סיפור של אחות מהקבוצה שלנו, זה סיפור הזוי, אם אני יכולה להשתמש במילה ישראלית כל כך
ד"ר אביגיל קרא-פרידמן:
      שיינה היא אחות עם תואר ראשון ושני בסיעוד, משתי אוניברסיטאות מוכרות בפיטסבורג, פנסילבניה ב-USA
ד"ר אביגיל קרא-פרידמן:
 היא עבדה כשנתיים כאחות בית ספר, ואז אחות טיפול נמרץ ארבע שנים בתקופת הקורונה במרכז - - - ברמה ראשונית
ד"ר אביגיל קרא-פרידמן:
 עם הגעתה לארץ, היא הגישה מועמדות למבחן ממשלתי בסיעוד, היא קיבלה תשובה שהיא צריכה לחזור על הלימודים בבית ספר מוכר בארץ, למשך כשנתיים, בקורסים של החייאת מבוגר, ילדים וקהילה, כי טענו שלא היו לה מספיק שעות קליניות בתחומים האלו בלימודים שלה
ד"ר אביגיל קרא-פרידמן:
 אמרו שהשנים שהיא עבדה כאחות עם ילדים בקהילה, וגם בטיפול נמרץ, לא יכולים לספק להם את הדרישה
ד"ר אביגיל קרא-פרידמן:
      בנוסף, בגלל שהיא בסטטוס של תושבת חוזרת, אמרו לה שהיא צריכה לשלם על השנתיים לימודים האלו על חשבונה, ורק אז ישקלו לתת לה אישור למבחן ממשלתי לסיעוד
ד"ר אביגיל קרא-פרידמן:
 הסיפור של שיינה זה סיפור שאנחנו שומעים בקבוצה שלנו כל שבוע, יש עוד הרבה סיפורים של מיילדות ואחיות מומחיות, שמתבקשות לעבוד כאחות מוסמכת למשך שנה לפני שיקבלו את האישור להגשה למבחן ממשלתי למומחיות
ד"ר אביגיל קרא-פרידמן:
      בסוף יש הרבה שמוותרות והולכות לחפש עבודה בתחומים אחרים, או נוסעות לעבודות יומיות בארה"ב כדי לפרנס את המשפחה, ולא לוותר על המקצוע בסיעוד
ד"ר אביגיל קרא-פרידמן:
 בארה"ב ובארץ, בשני מקומות, אנחנו מוותרים על האחיות העולות שלנו פה, לטובת בירוקרטיה
ד"ר אביגיל קרא-פרידמן:
      במאי 2021, האו"ם של ה-UN, המדינה שלנו חתמה על ההכוונות אסטרטגיות גלובליות לסיעוד ומיילדות
ד"ר אביגיל קרא-פרידמן:
 זה ה-WHO בשיתוף עם ה-ICN
ד"ר אביגיל קרא-פרידמן:
 המסמך הזה מחייב בכל מדינה לשים בסדר העדיפויות שלהם, כיוון אסטרטגי בחינוך, עבודה, מנהיגות ומתן שירות
ד"ר אביגיל קרא-פרידמן:
 האסטרטגיות לעבודה דורשות, להגביר את הזמינות של עובדי בריאות, על ידי יצירת משרות - - - באופן בר קיימא
ד"ר אביגיל קרא-פרידמן:
 דורש גיוס ושימור של מיילדות ואחיות
ד"ר אביגיל קרא-פרידמן:
 בניהול אתי, של ניידות אחיות ומיילדות והגירה בינלאומית, לפי האסטרטגיות האלו על המדינה שלנו להקל על האחיות העולות, והכי חשוב, לא לחסום אותן
ד"ר אביגיל קרא-פרידמן:
 לעזור להן לעבוד כאחיות לטובתם, לטובת משפחתם, ובריאות המדינה שלנו
ד"ר אביגיל קרא-פרידמן:
      בישראל יש מחסור אחיות, אנחנו כבר דיברנו על זה
ד"ר אביגיל קרא-פרידמן:
 אסטרטגיות, החינוך דורש לייעל את הייצור המקומי של מיילדות ואחיות כדי לענות על הביקוש של מערכת הבריאות, או לעלות עליו
עודד פורר:
 שושי בבקשה
שושנה גולדברג:
נתחיל מההכרה
שושנה גולדברג:
 ההכרה על פי התקנות, ישנם מספר תנאים שמחייבים הכרה מרישיון במדינת ישראל, אחד מהם זה בגרות, אוקיי? ברגע שלמדנו את כל סוגיית העולים, הבנו שיש הרבה מאוד מקומות שהבגרות כפי שאנחנו מכירים אותה, או מגדירים אותה בישראל, שונה בין מדינות שונות
שושנה גולדברג:
 לכן נתנו עוד חלופה
שושנה גולדברג:
 אמרנו לא רק בגרות, מי שלמד לתואר ראשון, והתואר שלו שקול, זאת אומרת שהוא למד במסגרת מוכרת בישראל, ניתן להחליף את הבגרות בהכרה הזו
שושנה גולדברג:
 אז זאת הקלה, זו לא הכבדה
שושנה גולדברג:
      זאת אומרת שאם אותו בן אדם יש לו להציג בגרות, הוא יכול להציג תעודת בגרות, או לחילופין הכרה בתואר
שושנה גולדברג:
 מי נותן הכרה בתואר? זה באמת לא בדיוק למטרה הזאת, אבל זה משרת כדי להקל על העולים, כי בסופו של דבר הם יעשו את הליך ההכרה אצל ציפי
רונן הופמן:
לא, רובם לא עושים את זה אף פעם, והם לא יכולים לעשות את זה
שושנה גולדברג:
למה לא? כי זו תוספת לשכר
רונן הופמן:
רק אם הם עובדים במגזר הציבורי
רונן הופמן:
 אבל הם לא יכולים לעשות את זה טרום עלייה, ואז הן לא יכולות להתקדם
שושנה גולדברג:
אוקיי, אז שיגישו תעודת בגרות
רונן הופמן:
ואם אין להם?
שושנה גולדברג:
אה, אוקיי, אז מה? אז שוב, התקנות מחייבות אותנו
רונן הופמן:
אפשר להקריא מהתקנה שהיא אומרת שאפשר לעקוף?
שושנה גולדברג:
או שהוא באיזושהי מסגרת שהיא לא מוכרת במדינת ישראל, אז צריך לחפש את אותו גוף שיודע להגיד, מל"ג, ות"ת
דן אילוז:
לא הבנתי, מישהו סיים תיכון בארה"ב, התקבל להרווארד, זה לא מספיק טוב מבחינתכם כי זה לא כמו בגרות? לא מצאתם דרך להכיר בזה שהוא סיים תיכון בארה"ב?
שושנה גולדברג:
לא אנחנו מכירים בתארים
שושנה גולדברג:
 הם מגיעים אלינו
עודד פורר:
גם בתוך התקנות, ניתנת הסמכות לאחות הראשית להכיר
שושנה גולדברג:
לא, אבל עדיין כתוב שעל מנת להגיש את הבקשה - - -
עודד פורר:
על אף האמור בתקנות 6-8, רשאית האחות הראשית לרשום פנקס
שושנה גולדברג:
כן, אבל מגיעים אלינו עולים ממדינות שונות מגוונות, מתוכניות לימודים שונות, וזה גם בא לקשר בין זה לבין הפערים בהשכלה
עודד פורר:
בואי תסבירי את המקרה הפרטני הזה
שושנה גולדברג:
אני תכף אסביר, רגע, עוד משהו שאמר זה ההשלמת לימודים
שושנה גולדברג:
 בסוף אנחנו משווים את תוכנית הליבה לרישוי במדינת ישראל, ולוקחים 80% ממנה
שושנה גולדברג:
 לא לוקחים מלא, שבדיוק תתאים בתוכנית הלימודים, ואנחנו יודעים שיש בכל מדינות העולם ווריאציות על תוכניות לימודים
שושנה גולדברג:
 יש מקומות שאתה לומד להיות אחות בילדים, יש מקומות שאתה לומד להיות אחות בפסיכיאטריה, אבל בישראל אתה מקבל רישיון לעבוד בכל המתארים
שושנה גולדברג:
 ואז, אנחנו יוצרים את תוכנית ההשלמה שהיא פרטנית לאותו עולה
שושנה גולדברג:
      דרך אגב, לבוגרי חו"ל אחרים לא עושים את זה
שושנה גולדברג:
 עושים את זה רק לעולים במדינת ישראל שמלווים אותם, שמצמידים להם בית ספר שקרוב למקום הלימודים שלהם, שמשימים את תוכנית הלימודים
שושנה גולדברג:
      ועכשיו לדוגמה של שיינה, שאני באופן ספציפי לא מכירה אותה, אני כן רוצה להתייחס לרעיון
שושנה גולדברג:
 אחיות מומחיות קליניות במדינת ישראל, הן הרמה הגבוהה ביותר של אחיות
שושנה גולדברג:
 מרחב הסמכות והעצמאות שלהן הוא עצום
שושנה גולדברג:
 הן עובדות כמו רופא מתמחה בצורה מאוד מאוד עצמאית
עודד פורר:
שלא כמו בארה"ב?
שושנה גולדברג:
כמו בארה"ב, אבל במספר תחומים מאוד מאוד מוגדרים בישראל
שושנה גולדברג:
 אין לנו בדיוק את אותם תחומים
שושנה גולדברג:
 יש לנו בארץ היום בערך 14 תחומים
שושנה גולדברג:
 זה באמת רמה מאוד מאוד גבוהה של עבודה, עם נהלים וכללים שמתאימים למדינת ישראל
שושנה גולדברג:
 ואז אותה אחות מומחית שמגיעה, צריכה לעבור פעם אחת את בחינת הרישוי שלה כדי להיות אחות בישראל, ואחר כך את בחינת הרישוי שלה כאחות מומחית
שושנה גולדברג:
 דרך אגב זה קיים בכל העולם
רונן הופמן:
שושי אני רק מדייק שנייה, המקרה פה של שיינה זה לא על אחות מומחית
רונן הופמן:
 הדרישות פה היו לבחינת הסיעוד באחות - - -
שושנה גולדברג:
דיברת על מיילדות
רונן הופמן:
לא, היא אמרה שהיא גם וגם וגם, אבל בארץ היא הייתה צריכה שנתיים לימודים כדי לגשת לבחינת הרישוי בסיעוד רגיל
שושנה גולדברג:
אני לא שמעתי, אני כאילו יושבת פה וכולם שומעים
שושנה גולדברג:
 אז יכול להיות שלא הבנתי
שושנה גולדברג:
 רגע, אז התחלתי את האחיות המומחיות – האחיות המומחיות האלה, אנחנו מאוד רוצים שהן יבואו לארץ, כי הן יעשו שינוי גם במתאר של הפערים שלנו בין רופאים ואחיות
שושנה גולדברג:
 ומה שאנחנו אחרי ועדה מאוד מאוד ארוכה, וזה היה חסם ששינינו אותו, ממש ממש עוד אפילו אתמול, זה בעצם לאפשר להם לעשות תהליך מחובר
שושנה גולדברג:
 לעשות להם איזשהו תהליך שמכיר בשני הרישיונות שלהם בתהליך מקביל
שושנה גולדברג:
 אז זה דבר אחד, שהוא בשורה אני חושבת לאחיות המלמדות
עודד פורר:
שמה?
שושנה גולדברג:
הבשורה היא, שבעצם אנחנו מחברים בין תהליכי הרישום שלהם, גם כאחות מומחית, כי זה תהליך רישוי נפרד
שושנה גולדברג:
 זה כמו המומחיות ברפואה, שאתה בעצם גמרת לימודי רפואה ועכשיו אתה מומחה בקרדיולוגיה, אוקיי?
עודד פורר:
הדרישה הזו להכרה בתואר, אי אפשר לפשט אותה?
שושנה גולדברג:
אפשר לקבל תעודת בגרות, אפשר לפשט אותה במובן, תראה אנחנו נדבר עוד פעם עם ציפי וננסה לראות איזה מנגנונים יש
שושנה גולדברג:
 אנחנו מוכרחים למצוא איזשהו מנגנון שמכיר בתואר
רונן הופמן:
אדוני היו"ר, אתה יכול לסיים להקריא את 11? את מה שהתחלת לקרוא? כי בעיניי התשובה שם היא חד משמעית
עודד פורר:
לא, חד משמעית
רונן הופמן:
וזה עבר בדיקה משפטית, אני לא כל כך מבין
שושנה גולדברג:
אבל זה גם עבר ייעוץ משפטי שלנו דרך אגב
עודד פורר:
הדרישה לבגרות מופיעה בתקנה שש, בסדר? סעיף 11 בתקנות, אומר – על אף האמור בתקנה 6-8, זאת אומרת בלי שום קשר למה שכתוב שם, רשאית האחות הראשית לרשום בפנקס
שושנה גולדברג:
היא רשאית
עודד פורר:
אז יש לכם את הסמכות
שושנה גולדברג:
לא, אבל היה גם לנו ייעוץ משפטי נרחב ודיונים על הנושא הזה
שושנה גולדברג:
 אנחנו לא מורידים את הסטנדרט, זה דרך אגב סטנדרט שנדרש בארץ, זה סטנדרט שנדרש מבוגרי מדינות אחרות, לא מורידים את הסטנדרט
שושנה גולדברג:
 מוצאים דרך להכיר
שושנה גולדברג:
 אני לא יודעת אם התואר שלה מוכר במדינת ישראל או לא
עודד פורר:
ואם תהיה לך רשימת מוסדות?
שושנה גולדברג:
אז על זה אנחנו צריכים לדבר ולראות מתי הרשימה הזאת מתעדכנת, האם היא רשימה פורמאלית, האם אני יכולה לסמוך על הרשימה
עודד פורר:
את לא תקבלי אותה ממני, את תקבלי אותה מהאגף לשקילת תארים במשרד החינוך
עודד פורר:
 גם אני אומר לך עכשיו, הוא יתחייב לעדכן לך את הרשימה הזו אחת לרבעון
שושנה גולדברג:
אז לכן, ההצעה הזו אנחנו נדבר איתם ונראה
שושנה גולדברג:
 כי אנחנו רואים פערים של אנשים שלומדים, אתה מכיר את רפורמת יציב, ואת ההבדלים בין מדינות שונות ופערים במדינות שונות
עודד פורר:
זה פשוט, שאתם תעשו את הבדיקה במקום שהיא תעשה, זה הכל
שושנה גולדברג:
תן לנו להכיר את מנגנון האישורים של הנותנים, איפה זה נמצא ואיך זה מתעדכן
עודד פורר:
אם מישהו למד במוסד X, ומכירים בתואר שלו כי הוא למד במוסד X שהוא נמצא אצלם בתוך הרשימה?
שושנה גולדברג:
אתה יודע, שיכולים להיות עשרה אנשים שלומדים באותו מוסד, והתוכנית שלהם היא שונה
שושנה גולדברג:
 אבל אני מוכנה לקחת את זה, ללמוד
עודד פורר:
את יודעת שמה שאני מרגיש, זה שאין רצון
מוטי יוגב:
למרות שיש חוסר, אין נכונות
עודד פורר:
היא לא קשורה אפילו לחוסר
שושנה גולדברג:
זה לא קשור לחוסר, זה לא אומר שבגלל שיש חוסר צריך לקבל את כולם
רונן הופמן:
חלילה את כולם, אבל רופאים לא נדרשים לזה, מהנדסים לא נדרשים לזה, אדריכלים לא נדרשים לזה
שושנה גולדברג:
הם נדרשים לתנאים אחרים
רונן הופמן:
הרבה פחות קשוחים
עודד פורר:
טוב, אני רוצה להמשיך
שושנה גולדברג:
אני יכולה להגיד עוד משפט אחד? דבר נוסף שעשינו רק לאחרונה לפני חודש וחצי, שלא תגידו שזה פה, עשינו בחינה סימולטיבית בהתאם להחלטת ממשלה, שאמרה שלעולים חדשים שיש להם ניסיון קליני, נוכל להקל ולעשות בחינה שהיא בחינת hands on
שושנה גולדברג:
 פשוט ניקח אותם למרכז סימולציה, נעשה להם הכנה לפני זה
שושנה גולדברג:
 זה בשיתוף משרד הקליטה במימון משרד הקליטה
שושנה גולדברג:
 הפצנו את הבשורה הזאת בכל רחבי המדינה, חו"ל, כל הנציגים השונים
שושנה גולדברג:
 הגיעו שישה אנשים לבחינה הזו, היא לימדה שגם כשמישהו טוען שיש לנו ניסיון, יש פערים בניסיון
שושנה גולדברג:
 לא הגיעו אחיות צרפתיות בכלל, למרות שזאת הייתה יוזמה שלהם ובקשה שלהם
עודד פורר:
אני יכול להגיד שבסך הכל מצרפת בחמש השנים האחרונות, עלו שבע אחיות
עודד פורר:
 בבקשה, פלורנס בן שמחון
פלורנס בן שמחון:
שלום, ותודה ליו"ר לתת לי את האפשרות לדבר היום
פלורנס בן שמחון:
 סליחה שאני לא איתכם, פשוט בית החולים לא נתן לי את האפשרות להגיע אליכם
פלורנס בן שמחון:
 דבר אחד, שמי פלורנס בן שמחון, אחות מרדימה מצרפת, זאת אומרת עם התמחות כמו ד"ר שושי גולדברג מבקשת עכשיו
פלורנס בן שמחון:
 למדתי סך הכל חמש שנים, כולל שנתיים של התמחות מלאות, לא כמו התמחות פה בארץ, זאת אומרת פעמיים בשבוע
פלורנס בן שמחון:
 אצלי זה היה שנתיים מלאות, כמו המיילדות
פלורנס בן שמחון:
 אני כרגע גם נציגת האחיות מצרפת, כי בניתי ארגון בגלל שעליתי לפני שמונה שנים, ומתי שעליתי לא היה שום דבר כדי להסביר לאחיות מצרפת איך מתקיימת הבחינה, איך לעבור את הבחינה, באיזה מובנים, איך להתקדם
פלורנס בן שמחון:
      עכשיו מה הבעיה שלנו? אנחנו מגיעות עם תואר ראשון מוכר כתואר בצרפת, ופה לא מוכר בכלל
פלורנס בן שמחון:
 אנחנו לא יכולים להתקדם בבחינת המקצוע, אין לנו אפשרות כלשהי, אנחנו לא יכולים לגשת לקורסים על בסיסי, הקורסים על בסיסי נדרש התואר הראשון, מוכר על ידי משרד החינוך, וזה לא חוק
פלורנס בן שמחון:
 זה משהו שמשרד הבריאות מצא ושם את זה חוק כדי לגשת לקורס על בסיסי
פלורנס בן שמחון:
 למה שבע אחיות עלו מ-2018? בגלל שפשוט אני אומרת את האמת, מאוד קשה פה בארץ, לא מכירים בתארים שלנו, צריך בכל זאת ללכת על הכסף שלנו להתקדם
פלורנס בן שמחון:
 אני עכשיו לומדת תואר ראשון במוזיקה באוניברסיטה הפתוחה
פלורנס בן שמחון:
 עד עכשיו אני ב-3/4 מהתואר, זה עולה לי 48 אלף עד עכשיו
עודד פורר:
למה את לומדת תואר ראשון במוזיקה?
פלורנס בן שמחון:
בדיוק כי נדרש כל תואר, ויש לי גם תואר שני בהרדמה, ששווה מאסטר 2 בכל אירופה
עודד פורר:
תוכלי לנגן להם באח או מוצרט בזמן שאת מרדימה אותם
עודד פורר:
 אני צוחק, זאת הייתה בדיחה
עודד פורר:
 הבנתי, הנקודה ברורה
עודד פורר:
 שושי אני לא מבין
שושנה גולדברג:
עכשיו זה עברת לסוגייה אחרת
שושנה גולדברג:
 שנייה
ד"ר רינה שימונוב:
אני ד"ר רינה שימונוב ממנהל הסיעוד
עודד פורר:
אני רוצה הסבר לתואר במוזיקה
שושנה גולדברג:
זה אנחנו לא יכולים להסביר, זה בחירה שלה
שושנה גולדברג:
כי תכף תשמע
ד"ר רינה שימונוב:
קודם כל אני מכירה את המכירה של פלורנס באופן אישי, הייתי איתה בקשר הדוק במהלך כל תהליך העלייה והקליטה שלה, ואפילו ההשמה וההסדרה והסיוע במקום העבודה שבו היא עובדת כרגע, זה כשלב ראשון
ד"ר רינה שימונוב:
      כשלב שני, בעצם לדבריה, ואנחנו לא מכירים את תוכנית הלימודים מבחינה אקדמית בצרפת, מה שהיא למדה, היא אומרת שזה שקול ושווה ערך
ד"ר רינה שימונוב:
 אולי ציפי תוכל להסביר את זה יותר טוב, בעצם הלימודים שלה הם שקולים על פניו לתואר שני, אבל הם לא מוכרים כתואר שני
ד"ר רינה שימונוב:
 בארץ הלימודים שלה, שהיא מסבירה שהיא למדה אותם, הם לא שווי ערך אפילו לתואר ראשון
עודד פורר:
מי בדק?
שושנה גולדברג:
המחלקה של ציפי ויינברג
שושנה גולדברג:
 אבל זה לא הפריע לה לגשת לבחינת הרישוי
ד"ר רינה שימונוב:
היא עובדת כאחות
פלורנס בן שמחון:
אבל אי אפשר להתקדם
עודד פורר:
רגע, רגע, סליחה
ד"ר רינה שימונוב:
אוקיי, זה שלב ראשון